Prop.

1993/94:25Regeringens proposition

1993/94:25

Inriktningen av den ekonomiska politiken

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 14 oktober 1993

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anne[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen redovisar regeringen riktlinjerna för den ekonomiska politiken

och särskilt de delar av saneringsprogrammet för de offentliga finanserna där

förslag kommer att föreläggas riksdagen under 1993/94 års riksmöte. Regeringen

redovisar också en bedömning av den svenska ekonomin under åren 1994 och 1995.

Vidare läggs fram förslag till indexering av vissa punktskatter.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut...... 3

2 Lagtext........................ 3

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1957:262)

 om allmän energiskatt...... 3

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1961:372)

 om bensinskatt............. 8

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1438) om

 dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter10

 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:582)

 om koldoixidskatt.............. 11

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1961:394)

 om tobaksskatt............. 14

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1977:306)

 om dryckesskatt............ 16

3 Ärendet och dess beredning......... 19

4 Allmänna utgångspunkter........ 19

5 De internationella förutsättningarna 21

 5.1 Svag internationell konjunktur..21

 5.2 Det ekonomiska samarbetet i Europa22

 5.3 Utsikterna för den internationella ekonomin23

6 Politik för tillväxt och sysselsättning26

 6.1 Politikens inriktning....... 26

 6.2 Finanspolitiken............. 30

 6.3 Penning- och valutapolitiken....32

7 Villkor för näringslivets expansion35

 7.1 Företagandets betydelse.........35

 7.2 Skattepolitiken............. 36

 7.3 Arbetsmarknaden................ 38

 7.4 Utbildning och forskning....... 40

 7.5 Kapitalförsörjning och riskkapital42

 7.6 Infrastrukturen............ 43

 7.7 Den offentliga sektorns samspel med näringslivet44

8 De offentliga utgifterna......... 45

9 Institutionella förändringar..... 47

 9.1 Budgetprocessen.................47

 9.2 Pågående reformarbete...........48

10Svensk ekonomi 1993-1995........... 49

11Indexering av vissa punktskatter... 54

 11.1 Förslagen................... 54

 11.2 Finansiella effekter............56

Bilaga 1 Svensk ekonomi

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag

Bilaga 3 Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1993-10-14

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

dels godkänner riktlinjerna för den ekonomiska politiken (avsnitt 6),

dels antar regeringens förslag till

1.lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

2. lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt,

3. lag om ändring i lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och användning av

 vissa oljeprodukter,

4. lag om ändring i lagen (1990:582) om koldioxidskatt,

5. lag om ändring i lagen (1961:394) om tobaksskatt,

6. lag om ändring i lagen (1977:306) om dryckesskatt.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1957:262) om

allmän energiskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1957:262) om allmän energiskatt1

 dels att 10 och 14 §§ samt bilaga 1 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 16 §, samt närmast före 16 §

en ny rubrik av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §2

 Skatten tas ut, om Skatten för år 1994

inte annat sägs i tas ut, om inte

andra stycket, med i annat sägs i andra

bilaga 1 angivet stycket, med i

belopp för vikt- bilaga 1 angivet

eller volymenhet. I belopp för vikt-

fall som avses i 8 § eller volymenhet.

första stycket 3 tas För tiden efter

dock skatten ut med utgången av år 1994

ett belopp som och fram till och

motsvarar skillnaden med år 1998 skall

mellan skatt på gasol skatten tas ut med

som används för drift belopp som omräknas

av motorfordon och enligt 16 §. Därefter

annan gasol. skall skatten tas

 ut med de belopp

 som gäller vid

 utgången av år 1998.

 I fall som avses i

 8 § första stycket 3

 tas dock skatten ut

 med ett belopp som

1 Lagen omtryckt motsvarar

1984:994. skillnaden mellan

2 Senaste lydelse skatt på gasol som

1993:843. används för drift av

 motorfordon och

 För annan gasol.

bränsleblandningar för

vilka skatt skall

tas ut enligt denna

lag skall skatt dock För

inte tas ut för den bränsleblandningar

del av blandningen för vilka skatt

som består av skall tas ut enligt

vegetabiliska eller denna lag skall

animaliska fetter skatt dock inte tas

eller oljor eller ut för den del av

metyl- eller blandningen som

etylestrar av består av

fettsyror från sådana vegetabiliska eller

fetter eller oljor. animaliska fetter

För blandningen i eller oljor eller

övrigt tas skatten ut metyl- eller

med belopp som anges etylestrar av

i bilaga 1 för fettsyror från sådana

olje-produkter. fetter eller oljor.

 För blandningen i

 övrigt tas skatten

 ut med belopp som

 gäller för

 oljeprodukter.

 För oljor får volymen räknas om till 50° C om temperaturen överstiger 70° C när

skattskyldigheten inträder.

 Till miljöklass 1 hör oljor som har ett kokintervall (destillationsintervall)

av olika bredd mellan 180 och 285° C vid 95 procent destillat, en densitet

mellan 800 och 820 kilogram per kubikmeter vid 15° C och som innehåller högst

0,001 viktprocent svavel och högst 5 volymprocent aromatiska kolväten. Sådana

oljor får inte innehålla klart mätbara polycykliska aromatiska kolväten och

måttet på den naturliga tändvilligheten (cetanindex) får inte understiga 50.

 Till miljöklass 2 hör till miljöklass 1 inte hänförliga oljor som har ett

kokintervall (destillationsintervall) av olika bredd mellan 180 och 295° C vid

95 procent destillat, en densitet mellan 800 och 820 kilogram per kubikmeter vid

15° C och som innehåller högst 0,005 viktprocent svavel och högst 20

volymprocent aromatiska kolväten. Halten polycykliska aromatiska kolväten får

inte överstiga 0,1 volymprocent och måttet på den naturliga tändvilligheten

(cetanindex) får inte understiga 47.

 Till miljöklass 3 hör övriga oljor.

 Miljöklass för bränsle som avses i andra stycket bestäms med ledning av hela

bränsleblandningens egenskaper.

 14 §3

 Skatten tas ut per Skatten för år 1994

kilowattimme med tas ut per

 a) 0 öre för kilowattimme med

elektrisk kraft som a) 0 öre för

förbrukas i elektrisk kraft som

industriell förbrukas i

verksamhet i industriell

tillverkningsprocessenverksamhet i

eller vid yrkesmässig tillverkningsprocessen

växthusodling, eller vid

 b) 3,5 öre för annan yrkesmässig

elektrisk kraft än växthusodling,

som avses under a) b) 3,6 öre för annan

och som förbrukas i elektrisk kraft än

kommuner som anges i som avses under a)

bilaga 2 till denna och som förbrukas i

lag, kommuner som anges

 c) 6,3 öre för i bilaga 2 till

elektrisk kraft som denna lag,

förbrukas för el-, c) 6,6 öre för

gas-, värme- eller elektrisk kraft som

vattenförsörjning i förbrukas för el-,

andra kom- gas-, värme- eller

 vattenförsörjning i

 andra kom-

3 Senaste lydelse

1992:879.

muner än de som anges

i bilaga 2 till

denna lag,

 d) 8,5 öre för muner än de som

elektrisk kraft som anges i bilaga 2

förbrukas i övriga till denna lag,

fall. d) 8,8 öre för

 elektrisk kraft som

 förbrukas i övriga

 fall.

 För tiden efter

 utgången av år 1994

 och fram till och

 med år 1998 skall

 skatten tas ut med

 belopp som omräknas

 enligt 16 §. Därefter

 skall skatten tas

 ut med de belopp

 som gäller vid

 utgången av år 1998.

 Skatteomräkning

 16 §

 Skatten för vart

 och ett av

 kalenderåren 1995

 t.o.m. 1998 skall

 tas ut med belopp

 som efter en årlig

 omräkning motsvarar

 de i 14 § och i

 bilaga 1 angivna

 skatte-beloppen

 multiplicerade med

 det jämförelsetal,

 uttryckt i procent,

 som anger

 förhållandet mellan

 det allmänna

 prisläget i oktober

 månad året före det år

 beräkningen avser

 och i oktober 1993.

 Regeringen

 fastställer före

 november månads

 utgång de omräknade

 skattebelopp som

 enligt denna lag

 skall tas ut för

 på-följande

 kalenderår. Beloppen

 avrundas till hela

 kronor, hela ören

 respektive tiondels

 ören i förhållande

 till de i 14 § och i

 bilaga 1 angivna

 skattebeloppen.

 3

Bilaga 1 till lagen (1957:262) om allmän energiskatt4

Nuvarande lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxenr Bränsle Skattesats

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 230 kr. per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbränn-

 oljor och eldningsoljor

 samt andra oljeprodukter,

 med undantag för smörj-

 oljor och smörjfetter

 som inte används för

 energialstring, till-

 höriga

 miljöklass 1 5 kr. per m3

 miljöklass 2 290 kr. per m3

 miljöklass 3 540 kr. per m3

ur 27.11 Naturgas 175 kr. per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motor-

 fordon 85 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 105 kr. per ton

4 Senaste lydelse 1992:1445.

 4

Föreslagen lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxenr Bränsle Skattebelopp

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 239 kr per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbränn-

 oljor och eldningsoljor

 samt andra oljeprodukter,

 med undantag för smörj-

 oljor och smörjfetter

 som inte används för

 energialstring, till-

 höriga

 miljöklass 1 5 kr per m3

 miljöklass 2 302 kr per m3

 miljöklass 3 562 kr per m3

ur 27.11 Naturgas 182 kr per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motor-

 fordon 88 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 109 kr per ton

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1961:372) om

bensinskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1961:372) om bensinskatt1

 dels att 2 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §2

 Skatt tas ut, om Skatten för år 1994

inte annat sägs i tas ut, om inte

andra stycket, med 3 annat sägs i andra

kronor 14 öre per stycket, med 3

liter för blyfri kronor 27 öre per

bensin, varmed avses liter för blyfri

bensin med en bensin, varmed

blyhalt om högst avses bensin med en

0,013 gram per liter blyhalt om högst

vid 15° C och med 3 0,013 gram per

kronor 65 öre per liter vid 15° C och

liter för annan med 3 kronor 80 öre

bensin. per liter för annan

 bensin.

 För metanol tas För metanol tas

skatten ut med 80 öre skatten för år 1994

per liter. Ingår ut med 83 öre per

metanol eller etanol liter. Ingår metanol

i en blandning som eller etanol i en

avses i 1 § första blandning som avses

stycket a) eller c) i 1 § första stycket

tas skatten ut för a) eller c) tas

den inblandade skatten för år 1994

alkoholen med 80 öre ut för den

per liter och för inblandade

blandningen i övrigt alkoholen med 83 öre

med 3 kronor 14 öre per liter och för

per liter om den bland-ningen i

utgörs av blyfri övrigt på det sätt som

bensin och med 3 framgår av första

kronor 65 öre per stycket.

liter om den utgörs

av annan bensin. För tiden efter

 utgången av år 1994

 och fram till och

 med år 1998 skall

 skatten tas ut med

 belopp som omräknas

 enligt 2 a §.

 Därefter skall

 skatten tas ut med

 de belopp som gäller

 vid utgången av år

 1998.

 Skatt tas inte ut för smörjolja som är inblandad i bensin.

 2 a §

 Skatten för vart

 och ett av

 kalenderåren 1995

 t.o.m. 1998 skall

 tas ut med belopp

 som efter en årlig

 omräkning motsvarar

 de i 2 § angivna

 skattebeloppen

 multiplicerade med

 det jämförelsetal,

 uttryckt i procent,

1 Lagen omtryckt som anger

1984:993. förhållandet mellan

2 Senaste lydelse det allmänna

1992:1478. prisläget i oktober

 månad året före det år

 beräkningen avser

 och i oktober 1993.

 Regeringen

 fastställer före

 november månads

 utgång de omräknade

 skattebeloppen som

 enligt denna lag

 skall tas ut för

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas

 till hela ören.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 6

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1438) om

dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och

användning av vissa oljeprodukter

 dels att 5 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §1

 Dieseloljeskatt tas Dieseloljeskatten

ut med 1 300 kronor för år 1994 tas ut

per kubikmeter. med 1 300 kronor

 per kubik-meter. För

 tiden efter utgången

 av år 1994 och fram

 till och med år 1998

 skall skatten tas

 ut med belopp som

 omräknas enligt

 5 a §. Därefter skall

 skatten tas ut med

 det belopp som

 gäller vid utgången

 av år 1998.

 Skatt skall dock inte tas ut för den del av bränslet som består av

vegetabiliska eller animaliska fetter eller oljor eller metyl- eller etylestrar

av fettsyror från sådana fetter eller oljor.

 5 a §

 Skatten för vart

 och ett av

 kalenderåren 1995

 t.o.m. 1998 skall

 tas ut med belopp

 som efter en årlig

 omräkning motsvarar

 det i 5 § angivna

 skattebeloppet

 multiplicerat med

 det jämförelsetal,

 uttryckt i procent,

 som anger

 förhållandet mellan

 det allmänna

 prisläget i oktober

 månad året före det år

 beräkningen avser

 och i oktober 1993.

 Regeringen

 fastställer före

 november månads

 utgång det omräknade

 skattebelopp som

 enligt denna lag

 skall tas ut för

 påföljande kalenderår.

 Beloppet avrundas

 till hela kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

1 Senaste lydelse 1993:839.

 7

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:582) om

koldioxidskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:582) om koldioxidskatt

 dels att 2 § och bilagan skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Koldioxidskatt tas Koldioxidskatten

ut, om inte annat för år 1994 tas ut,

följer av andra om inte annat följer

stycket, för bränslen av andra stycket,

som avses i 1 § förstaför bränslen som

stycket med i avses i 1 § första

bilagan angivet stycket med i

belopp för vikt- bilagan angivet

eller volymenhet. För belopp för vikt-

varuslag som är eller volymenhet.

skattepliktiga För varuslag som är

enligt 1 § andra skattepliktiga

stycket tas skatt ut enligt 1 § andra

med 74 öre per liter. stycket tas skatt

 ut med 77 öre per

 liter. För tiden

 efter utgången av år

 1994 och fram till

 och med år 1998

 skall skatten tas

 ut med belopp som

 För skattepliktiga omräknas enligt

bränsleblandningar 2 a §. Därefter skall

skall skatt dock skatten tas ut med

inte tas ut för den de belopp som gäller

del av bränslet som vid utgången av år

består av 1998.

vegetabiliska eller För skattepliktiga

animaliska fetter bränsleblandningar

eller oljor eller skall skatt dock

metyl- eller inte tas ut för den

etylestrar av del av bränslet som

fettsyror från sådana består av

fetter eller oljor. vegetabiliska eller

För blandningen i animaliska fetter

övrigt tas skatten ut eller oljor eller

med belopp som anges metyl- eller

i bilagan etylestrar av

för oljeprodukter. fettsyror från sådana

 fetter eller oljor.

 För blandningen i

 övrigt tas skatten

 ut med belopp som

 gäller för

 oljeprodukter.

 2 a §

 Skatten för vart

 och ett av

 kalenderåren 1995

 t.o.m. 1998 skall

 tas ut med belopp

 som efter en årlig

 omräkning motsvarar

 de i 2 § och i

 bilagan angivna

 skatte-beloppen

 multiplicerade med

 det jämförelsetal,

 uttryckt i procent,

1 Senaste lydelse som anger

1993:844. förhållandet mellan

 det allmänna

 prisläget i oktober

 månad året före det år

 beräkningen avser

 och i oktober 1993.

 Regeringen

 fastställer före

 november månads

 utgång de omräknade

 skattebelopp som

 enligt denna lag

 skall tas ut för

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas

 till hela kronor

 respektive hela ören

 i förhållande till de

 i 2 § och i bilagan

 angivna skatte-

 beloppen.

Bilaga till lagen (1990:582) om koldioxidskatt2

Nuvarande lydelse

Tulltaxenr Bränsle Skattesats

enligt tull-

taxelagen

(1987:1068)

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 800 kr. per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbrännoljor

 och eldningsoljor samt

 andra oljeprodukter, med

 undantag för smörjoljor

 och smörjfetter som inte

 används för energi-

 alstring 920 kr. per m3

ur 27.11 Naturgas 680 kr. per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motorfor-

 don 48 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 960 kr. per ton

2 Senaste lydelse 1992:880.

 8

Föreslagen lydelse

Tulltaxenr Bränsle Skattebelopp

enligt tull-

taxelagen

(1987:1068)

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 832 kr per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbrännoljor

 och eldningsoljor samt

 andra oljeprodukter, med

 undantag för smörjoljor

 och smörjfetter som inte

 används för energi-

 alstring 957 kr per m3

ur 27.11 Naturgas 707 kr per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motorfor-

 don 50 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 998 kr per ton

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 9

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1961:394) om

tobaksskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1961:394) om tobaksskatt1

 dels att 2 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

 2 §2

 För tobaksvara utgår skatten med nedan angivna, i förhållande till varans

myckenhet bestämda belopp, nämligen:

Varuslag Vikt för 1 st.gram Belopp för

 1 st. öre 1 kg kr.

Cigarrer och cigariller

 grupp I t.o.m. 1,7 33

 " II över 1,7 t.o.m. 3,0 37

 " III " 3,0 " 5,0 40

 " IV " 5,0 49

Cigarretter

 grupp.....I t.o.m. 0,85 68

 " II över 0,85 t.o.m. 1,20 75

 " III " 1,20 " 1,55 80

 " IV " 1,55 " 1,90 85

 " V " 1,90 89

Röktobak 360:-

Tuggtobak 115:-

Snus ....... 70:-

Föreslagen lydelse

 2 §

 För tobaksvara tas skatten under år 1994 ut med nedan angivna, i förhållande

till varans myckenhet bestämda belopp. För tiden efter utgången av år 1994 och

fram till och med år 1998 skall skatten tas ut med belopp som omräknas enligt

2 a §. Därefter skall skatten tas ut med de belopp som gäller vid utgången av år

1998.

1 Lagen omtryckt 1984:155.

2 Senaste lydelse 1992:1086.

 10

Varuslag Vikt för 1 st.gram Belopp för

 1 st. öre 1 kg kr

Cigarrer och cigariller

 grupp.....I t.o.m.1,7 34

 " II över1,7 t.o.m. 3,0 38

 " ....III " 3,0 " 5,0 42

 " ....IV " 5,0 51

Cigarretter

 grupp.....I t.o.m. 0,85 71

 " ....II över 0,85 t.o.m.1,20 78

 " ....III " 1,20 " 1,55 83

 " ....IV " 1,55 " 1,90 88

 " ....V " 1,90 93

Röktobak 374:-

Tuggtobak 120:-

Snus 73:-

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 a §

 Skatten för vart

 och ett av

 kalenderåren 1995

 t.o.m. 1998 skall

 tas ut med belopp

 som efter en årlig

 omräkning motsvarar

 de i 2 § angivna

 skattebeloppen

 multi-plicerade med

 det jämförelsetal,

 uttryckt i procent,

 som anger

 förhållandet mellan

 det allmänna

 prisläget i oktober

 månad året före det år

 beräkningen avser

 och i oktober 1993.

 Regeringen

 fastställer före

 november månads

 utgång de omräknade

 skattebelopp som

 enligt denna lag

 skall tas ut för

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas

 till hela kronor

 respektive hela ören

 i förhållande till de

 i 2 § angivna

 skattebeloppen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 11

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1977:306) om

dryckesskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1977:306) om dryckesskatt1

 dels att 10 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 11 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

 10 §2

 Skatten på spritdrycker, vin, starköl och öl tas ut med de belopp som framgår

av följande uppställning.

 Alkoholhalt, Skatt, kronor per liter

 volymprocent grundbelopp tilläggsbelopp

över2,25 högst3,5 3:- -

" 3,5" 4,5 8:50 -

" 4,5" 7 12:50 -

" 7 " 10 17:10 -

" 10 " 13 26:70 -

" 13 16 36:60 -

" 16 19 47:50 -

" 19 24 47:50 5:10 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 19

" 24 " 29 73:- 6:20 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 24

" 29 " 34 104:- 6:40 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 29

" 34 " 39 136:- 7:70 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 34

" 39 174:50 7:80 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 39

 I fråga om drycker vars alkoholhalt överstiger 19 volymprocent skall avrundning

ske uppåt till närmast hela volymprocenttal, om alkoholhalten uppgår till del av

hel volymprocent.

1 Lagen omtryckt 1984:158.

2 Senaste lydelse 1993:226.

Föreslagen lydelse

 10 §

 Skatten på spritdrycker, vin, starköl och öl tas för år 1994 ut med de belopp

som framgår av följande uppställning. För tiden efter utgången av år 1994 och

fram till och med år 1998 skall skatten tas ut med belopp som omräknas enligt

11 §. Därefter skall skatten tas ut med de belopp som gäller vid utgången av år

1998.

Alkoholhalt, Skattebelopp, kronor per liter

volymprocent grundbelopp tilläggsbelopp

över2,25 högst3,5 3:10 -

" 3,5" 4,5 8:80 -

" 4,5" 7 13:00 -

" 7 " 10 17:80 -

 10 " 13 27:80 -

" 13" 16 38:10 -

" 16" 19 49:40 -

" 19 " 24 49:40 5:30 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 19

" 24" 29 75:90 6:40 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 24

" 24 " 34 107:90 6:70 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 29

" 34" 39 141:40 8:00 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 34

" 39 181:40 8:10 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 39

 I fråga om drycker vars alkoholhalt överstiger 19 volymprocent skall avrundning

ske uppåt till närmast hela volymprocenttal, om alkoholhalten uppgår till del av

hel volymprocent.

 12

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 §3

 Skatten för vart

 och ett av

 kalenderåren 1995

 t.o.m. 1998 skall

 tas ut med belopp

 som efter en årlig

 omräkning motsvarar

 de i 10 § angivna

 skattebeloppen

 multi-plicerade med

 det jämförelsetal,

 uttryckt i procent,

 som anger

 förhållandet mellan

 det allmänna

 prisläget i oktober

 månad året före det år

 beräkningen avser

 och i oktober 1993.

 Regeringen

 fastställer före

 november månads

 utgång de omräknade

 skattebelopp som

 enligt denna lag

 skall tas ut för

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas

 till hela tiotal

 ören.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

3 Förutvarande 11 § upphävd genom 1992:572.

 13

3 Ärendet och dess beredning

I den reviderade finansplanen i kompletteringspropositionen (prop. 1992/93:150

bil. 1) föreslog regeringen ett saneringsprogram för de offentliga finanserna.

Detta godkändes av riksdagen. Regeringen redo-visar nu riktlinjerna för den

ekonomiska politiken och för vilka delar av saneringsprogrammet som förslag

kommer att föreläggas riksdagen under 1993/94 års riksmöte.

 Regeringen redovisar också en bedömning av den svenska ekonomin under åren 1994

och 1995. Denna bedömning baserar sig på bilaga 1.

 I kompletteringspropositionen påtalades bl.a. att punktskatterna i många fall

tas ut med ett visst belopp per styck. I reala termer sjunker därmed

skatteuttaget över tiden vid en stigande prisnivå. I det av riksdagen beslutade

saneringsprogrammet för de offentliga finanserna 1994-1998 ingår en

budgetförstärkning om ca 7,4 miljarder kronor inom punktskatteområdet.

 I denna proposition lägger regeringen fram ett förslag till införande av en

realvärdesäkring åren 1994-1998 av de punktskatter där en sådan nu bedömts vara

möjlig.

 Under arbetets gång har diskussioner beträffande utformningen av

författningsförslagen skett med företrädare för Riksskatteverket.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 12 oktober 1993 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 2.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 3.

 Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran.

 Regeringen har i propositionen gjort vissa redaktionella ändringar i lagtexten.

4 Allmänna utgångspunkter

 Tre år av ekonomisk stagnation är nu på väg att brytas. Någon dramatisk uppgång

är det inte fråga om. Vägen tillbaka till uthållig tillväxt, full sysselsättning

och sanerade statsfinanser är lång. Men alltfler tecken på en återhämtning kan

nu skönjas. Därmed är också grunden lagd för en stark ekonomisk utveckling under

andra hälften av 1990-talet.

 Stagnationen efter 1980-talets överhettning har betytt en radikal förändring av

problembilden. Den höga arbetslösheten och de stora underskotten i

statsfinanserna utgör idag de allvarligaste symptomen på den ekonomiska krisen.

 Ingen uppgift framstår i ljuset av detta som viktigare än att snabbt skapa

förutsättningar för fler jobb i ett växande näringsliv.

 En återhållande faktor kommer alltjämt att vara utvecklingen i vårt närområde.

Konjunkturen utvecklas svagt i flertalet länder i Europa. En stabilisering av

den europeiska konjunkturen väntas inträffa före årsskiftet, men en tydligare

uppgång väntas inte förrän under nästa år.

 Sverige samarbetar via EFTA med EG för att med en samordnad strategi få fart på

en långsiktigt uthållig tillväxt i Europa. Såväl i Sverige som i övriga Europa

är utrymmet för en expansiv finanspolitik ytterst begränsat. Det råder

samstämmighet om att den höga arbetslösheten och låga tillväxten måste angripas

med en strategi där de stora underskotten i statsfinanserna sätter gränser för

vilka åtgärder man kan vidta.

 Regeringens strategi bygger dels på att sanera statens finanser, dels på att

förbättra förutsättningarna för företagande. Båda dessa beståndsdelar är

avgörande för om vi skall få ner arbetslösheten och öka antalet jobb på den

ordinarie arbetsmarknaden.

 Med saneringen av statsfinanserna skapar vi utrymme för räntesänkningar.

Hushållens skuldbörda minskar och investeringar som ger nya jobb uppmuntras.

Riksdagen har tidigare fattat beslut om närmare 80 miljarder kronor i

budgetförstärkningar. I vårens kompletterings-proposition presenterades

regeringens plan för fortsatt sanering av de offentliga finanserna. Den omfattar

81 miljarder kronor, fördelat på fem år. De beslutade budgetförstärkningarna har

bidragit till att den korta räntan kunnat sjunka med fyra procentenheter sedan

november förra året. Nu går vi vidare och specificerar det första årets

åtgärder.

 En av de viktigaste förändringarna rör arbetslöshetsförsäkringen. Den höga

arbetslösheten orsakar ett snabbt stigande underskott i arbetsmarknadsfonden.

Med det förslag om höjda egna avgifter som regeringen senare kommer att

förelägga riksdagen förstärker vi den fortsatta finansieringen av stöd till dem

som är arbetslösa. Arbetslöshetsförsäkringen kommer med regeringens förslag att

bli obligatorisk och således omfatta alla som står till arbetsmarknadens

förfogande.

 Regeringen avser också att föreslå minskade subventioner till tandvård,

läkemedel, sjukvård och sjukresor. Ett förslag om reformerad tandvårdsersättning

kommer att läggas under hösten. Vidare föreslår regeringen nu en indexering av

olika miljö- och punktskatter, som på lång sikt ger en förstärkning av

statsfinanserna med ca 7,4 miljarder kronor.

 På området företagandets villkor har redan mycket gjorts sedan

regeringsskiftet. Skatter på produktion och sysselsättning har sänkts.

Regeringen har lagt fram förslag om sänkt skatt för egenföretagarna, så att de

inte missgynnas jämfört med aktiebolagen. En kvittningsrätt införs för att

stimulera nyföretagare. Bolagsskatten sänks till 28 % och periodiseringsfonder

införs. Dessutom avskaffas dubbelbeskattningen på aktier för att förbättra

företagens försörjning med riskkapital. Sänkningen finansieras bl.a. inom ramen

för företagsbeskattningen.

 För att bl.a. göra det lättare för företagen att nyanställa, ersätta

övertidsuttag med nya jobb och underlätta för de mindre företagen har regeringen

föreslagit förändringar i arbetsrätten. Nyanställningar underlättas av att

visstids- och provanställning förlängs till tolv månader. Den fackliga

vetorätten mot entreprenader slopas, stridsåtgärder mot enmans- eller

familjeföretag förbjuds. Arbetsgivare ges rätt att undanta två personer i varje

turordningskrets från turordningsreglerna vid uppsägning.

 Fastän ekonomin alltjämt präglas av stora obalanser, så finns ljuspunkter.

Exporten ökar. Industrins produktion och investeringar likaså. Hushåll och

företag ser något mer optimistiskt på framtiden än de gjorde tidigare. Det finns

också ett exceptionellt stort bruk av övertid inom industrin, vilket brukar

föregå en konjunkturuppgång.

 Den övertid som tas ut motsvarar ca 50 000 jobb. För att uppmuntra

arbetsgivarna att snabbt omvandla övertiden i fler jobb och förmå dem att

tidigarelägga nyanställningar föreslår vi nu ett generellt anställningsstöd,

GAS. Arbetsgivare som nyanställer får en sänkning av arbetsgivaravgiften med 15

procentenheter för de nyanställda. Reglerna gäller fram till utgången av 1994.

 Förhandlingarna om svenskt medlemskap i EG fortskrider planenligt med sikte på

inträde den 1 januari 1995. Med medlemskapet ökar Sveriges förmåga att dra till

sig investeringar och nya jobb.

 Genom en fortsatt förtroendeskapande ekonomisk politik kan förutsättningar

skapas för en stabilisering av statsskulden och lägre räntor samtidigt som

kronan stärks. På detta vis minskar risken för en tudelning av ekonomin.

Ekonomin kan expandera utan att obalanser mellan olika sektorer förstärks.

 Saneringen av de offentliga finanserna och bättre villkor för företagande

lägger grunden för nya jobb i Sverige. Med nya jobb i näringslivet bidrar vi

till att samtidigt lösa våra två största balansproblem; arbetslösheten och

underskottet i de offentliga finanserna.

5 De internationella förutsättningarna

5.1 Svag internationell konjunktur

De europeiska länderna genomgår nu en svår och utdragen anpassningsprocess som

beror dels på en sedvanlig konjunkturavmattning efter en lång period av hög

tillväxt, dels på strukturella problem. Den bristande flexibiliteten på

arbetsmarknaden är ett stort gemensamt problem för de europeiska länderna.

 Konjunkturen utvecklas svagt i flertalet europeiska länder. BNP föll kraftigt i

Tyskland under det första halvåret vilket fick återverkningar i hela Europa. Av

de stora länderna är det endast Storbritannien som befinner sig i en

uppgångsfas. Stigande arbetslöshet och fortsatt höga realräntor i flertalet

länder bidrar till mycket låga förväntningar hos hushållen.

 En stabilisering av den europeiska konjunkturen väntas inträffa under det andra

halvåret 1993, men en tydlig uppgång förutses inte förrän 1994. Samtidigt

befinner sig den japanska ekonomin i stagnation som ett resultat av en pågående

anpassning hos hushåll och företag efter 1980-talets spekulationsekonomi.

Återhämtningen i den amerikanska ekonomin tycks relativt säker även om uppgången

är ovanligt svag.

5.2 Det ekonomiska samarbetet i Europa

Två stora frågor har dominerat det ekonomiska samarbetet inom EG under senare

tid: den svaga utvecklingen av tillväxt och sysselsättning samt vägen mot en

ekonomisk och monetär union (EMU).

 Oron i Europa över tillväxt och sysselsättning har stigit under det senaste

året. Vid EG:s toppmöte i Edinburgh i december 1992 beslutades om ett

tillväxtinitiativ för att främja en ekonomisk återhämtning i Europa.

Tillväxtinitiativet innehåller åtgärder på nationell nivå och på gemenskapsnivå,

och har som övergripande syfte att återställa förtroendet hos de ekonomiska

aktörerna. Inom den ram som sätts av kraven på medelfristig budgetkonsolidering

och låg inflation utnyttjas utrymmet för stimulansåtgärder. Länderna skall

främja privata och offentliga investeringar, stimulera små och medelstora

företag samt verka för en återhållsam löneutveckling. En strävan är att växla

över de offentliga utgifterna från konsumtion och transfereringar till mer

tillväxtfrämjande utgiftsslag som infrastrukturinvesteringar. Vidare uppmanades

länderna att förbättra ekonomiernas funktionssätt med strukturella åtgärder,

speciellt på arbetsmarknaden.

 I april 1993 hölls ett första gemensamt möte mellan finans- och

ekonomiministrarna i EG och EFTA. Det förelåg betydande samstämmighet om att den

höga arbetslösheten och den låga tillväxten måste angripas inom ramen för en

strategi, där sunda offentliga finanser och låg inflation sätter ramar för

åtgärder på kort sikt. Ett nytt gemensamt ekonomi- och finansministermöte kommer

att äga rum i december 1993.

 Även i det nordiska ministerrådet och i EFTA-kretsen har åtgärder för ökad

tillväxt diskuterats. På svenskt initiativ äger ett gemensamt nordiskt stats-

och finansministermöte rum i november 1993.

 De offentliga finanserna i EG-länderna visar stora och växande underskott.

EG-ländernas ekonomi- och finansministrar, Ecofinrådet, har uttalat att det mest

verkningsfulla bidraget som budgetpolitiken kan ge till en återhämtning är att

minska de offentliga underskotten. Därigenom möjliggörs lägre räntor. Det ökade

penningpolitiska utrymmet som formellt uppkommit efter vidgningen av de gränser

inom vilka valutorna inom ERM-samarbetet får fluktuera har ännu inte lett till

några större räntesänkningar. Fortsatta stegvisa lättnader i penningpolitiken är

dock troliga.

 Nedgången i den ekonomiska aktiviteten i Västeuropa har fortsatt under första

halvåret 1993. Samtidigt har frågan om Europas långsiktiga konkurrens- och

anpassningsförmåga blivit alltmer aktuell. EG-kommissionen har fått i uppdrag

att i god tid före Europeiska rådets toppmöte i december 1993 utarbeta en s.k.

vitbok om en medelfristig strategi för tillväxt, konkurrenskraft och

sysselsättning. EG- och senare även EFTA-länderna inbjöds att inkomma med

synpunkter och förslag till Kommissionens arbete med Vitboken. Sverige lägger i

sitt bidrag särskild vikt vid tre områden: klimatet för små och medelstora

företag, utbildning, samt arbetsmarknadernas flexibilitet. En överordnad

målsättning är att alla former av protektionism måste bekämpas och att

liberaliseringen av världshandeln måste fortsätta.

 Planerna på en ekonomisk och monetär union har blivit mer osäkra mot bakgrund

av svårigheterna att hålla samman växelkursmekanismen ERM. Efter beslutet den 2

augusti i år att temporärt vidga gränserna för valutornas rörelser inom ERM till

+/-15 procent har ERM:s funktionssätt i grunden förändrats. Flertalet

valutakurser i Europa är nu för första gången under efterkrigstiden i praktiken

flytande. ERM är dock formellt sett alltjämt i funktion, trots att stora

svängningar i kurserna numera tillåts.

 EG:s medlemsländer har uttalat att planerna på EMU ligger fast, och att EMU:s

fas II skall starta som planerat den 1 januari 1994 vilket bl.a. förutsätter att

ett europeiskt monetärt institut (EMI), embryot till en europeisk centralbank,

inrättas. Den gemensamma granskningen av medlemsländernas ekonomiska politik

kommer att bli tydligare. Denna granskning syftar till att främja konvergens,

dvs. att länderna får en likartad ekonomisk utveckling för att möjliggöra

bildandet av en valutaunion. I denna process är de s.k. konvergenskriterierna,

och särskilt de som avser den offentliga sektorns finanser samt inflationen,

avgörande för bedömningen av om ett land är kvalificerat att delta i

valutaunionen. Under senare tid har, som nämnts ovan, också s.k. real

konvergens, dvs. att sysselsättning och tillväxt utvecklas på ett likartat sätt,

kommit alltmer i blickfånget även om kriterier för detta inte slås fast i

Maastrichtfördraget. Enligt Maastrichfördraget skall EG anta breda riktlinjer

för den ekonomiska politiken. Dessa riktlinjer skall utgöra en grund för ut-

värderingen av ländernas och gemenskapens ekonomiska politik. Ecofinrådet

utarbetar för närvarande förslag till sådana riktlinjer för behandling vid

Europeiska rådets möte i Bryssel i december 1993.

 I de svenska medlemskapsförhandlingarna är målet att vara medlem redan den 1

januari 1995 - en målsättning som EG delar i enlighet med uttalandet vid EG:s

toppmöte i Köpenhamn i juni 1993.

 Sverige deltar aktivt i utformningen av den europeiska ekonomiska politiken.

Våra ekonomiska problem måste i hög grad lösas tillsammans med andra länder.

Sverige har aktivt drivit på för att initiera ett utvidgat europeiskt samarbete

för att förbättra den ekonomiska utvecklingen, särskilt kring strukturella

åtgärder för att främja sysselsättningen.

5.3 Utsikterna för den internationella ekonomin

Återhämtningen i den amerikanska ekonomin förfaller stabil men har inte nått

normal styrka under sommaren. Den inhemska efterfrågan har emellertid vuxit i

god takt sedan första kvartalet 1992. Samtidigt väntas företagens investeringar

fortsätta att öka. Fortsatt låga räntor i år och nästa år förutses underbygga

denna process. Stigande dollarkurs och tilltagande inhemsk efterfrågan förmodas

leda till fortsatta underskott i handelsbalansen. Den relativt måttliga

efterfrågeökningen väntas inte leda till ökat inflationstryck.

 Utsikterna för den japanska ekonomin har försämrats ytterligare i takt med den

stigande yenkursen. Industriproduktion, orderingång och kapacitetsutnyttjande

har fortsatt att avta. Utvecklingen av detaljhandelsförsäljning,

bostadsinvesteringar och företagens investeringar tyder på svag inhemsk

efterfrågan under resten av året och nästa år. Expansiv penningpolitik och ett

tredje finanspolitiskt stimulanspaket väntas inte kunna motverka dessa tendenser

i någon större utsträckning. För första gången på nästan två decennier förutses

nolltillväxt i den japanska ekonomin.

 I västra Tyskland förefaller industrikonjunkturen ha stabiliserats. Inflationen

ligger fortfarande kvar över 4 procent även om det underliggande

inflationstrycket i ekonomin är lägre. En mycket svag återhämtning kan inledas

under loppet av 1994. Den inhemska efterfrågan kommer att hållas tillbaka, dels

av höjd inkomstskatt och höjda indirekta skatter, dels av minskade

transfereringar till hushållen. Utrymmet för räntesänkningar ökar dock. Den

försämrade konkurrenskraften till följd av apprecieringen av D-marken och höga

löneökningar bidrar också till en svag utveckling.

 Storbritannien som var först i nedgången befinner sig nu i en uppgångsfas.

Ekonomin har efter årsskiftet börjat växa. Lättnaderna i penningpolitiken har

inneburit att skuldanpassningen bland hushållen och företag har gått snabbt,

varför både privat konsumtion och privata investeringar väntas öka. Den

underliggande inflationen ligger kring 3 procent och förväntas stiga det

närmaste året. Penningpolitiken kan därför komma att stramas åt något under

1994. Underskottet i de offentliga finanserna har emellertid ökat och ett

konsolideringsprogram för de offentliga finanserna beslutats av regeringen och

kommer att sättas i kraft fr.o.m. 1994.

 I Frankrike fortsätter de negativa konjunkturtendenserna att överväga.

Framtidsförväntningarna hos hushåll och företag sjunker fortfarande. En viktig

orsak till detta är den höga och växande arbetslösheten. En vändning i

konjunkturen förutses under 1994, förutsatt att realräntorna sjunker. Detta

väntas dock inte kunna hindra att arbetslösheten fortsätter att stiga och att

den privata konsumtion därmed utvecklas svagt. Investeringsaktiviteten förutses

inte heller visa någon stark uppgång mot bakgrund av bl.a. det låga

kapacitetsutnyttjandet. En avgörande fråga är om den ökade penningpolitiska

friheten kommer att utnyttjas eller ej.

 I Norden har den danska ekonomin fortsatt att försvagas under första halvåret

1993. Industriproduktionen har avtagit under årets första sex månader och

kapacitetsutnyttjandet har fallit drastiskt. En ljuspunkt är att

detaljhandelsförsäljningen ökade under andra kvartalet. Under slutet av 1993 och

under 1994 beräknas efterfrågan öka starkt bl.a. till följd av de fallande

räntorna. Det underliggande inflationstrycket i den danska ekonomin är

synnerligen lågt.

 I Finland väntas ekonomin de kommande åren karaktäriseras av tudelningen mellan

en expansiv exportsektor och sviktande inhemsk efterfrågan. Hög skuldsättning

och en hög arbetslöshet har inneburit att alla de inhemska

efterfrågekomponenterna fallit. Samtidigt har exporten ökat betydligt mer än

beräknat. Finland väntas 1993 uppleva ett tredje år med kraftigt negativ

BNP-tillväxt och först 1994 en blygsam BNP-tillväxt. Trots den stora

deprecieringen av valutan är inflationen låg.

 Den ekonomiska aktiviteten i Norge avtog under årets första hälft. Inget tyder

på någon uppgång i privatkonsumtionen under resten av 1993 då hushållen

fortfarande brottas med hög skuldsättning och höga realräntor. Lägre privat

konsumtion väntas tillsammans med dämpad exporttillväxt och minskade offentliga

utgifter leda till en måttlig BNP-tillväxt 1993 som återhämtar sig och blir

relativt stark 1994. Den underliggande inflationen är mycket låg och väntas

fortsätta att vara det under de kommande åren.

 Vissa länder i Centraleuropa antas i år nå positiv tillväxt för första gången

efter det kommunistiska systemets sammanbrott. Samtidigt väntas återhämtningen i

Latinamerika fortsätta, medan den höga tillväxten mattas något i Sydostasien.

Utvecklingen på dessa marknader utgör både möjligheter och hot. I flera av

länderna i Öst- och Centraleuropa är arbetskraftens utbildningsnivå hög

samtidigt som lönekostnaderna är låga. Detta kommer att ställa svensk industri

inför stora framtida omställningskrav samtidigt som nya avsättningsmarknader

uppstår. Exempel på en sådan utveckling utgör länderna i Sydostasien som inte

bara är konkurrenter till västvärldens industrier utan även betydande och

växande marknader. Närmare hälften av den svenska exportökningen under det

senaste halvåret gick till detta område.

Tabell 5.1 Internationella förutsättningar

Årlig procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

BNP

USA 2,6 23/4 3 31/2

Japan 1,3 0 1 3/4 3

Västra Tyskland1,5 -21/2 1/4 11/4

Frankrike 1,4 -1 3/4 13/4

Storbritannien-0,6 11/2 2 1/2 23/4

Norden 0,1 - 1/4 2 21/2

OECD Europa 0,8 - 3/4 1 1/4 2

OECD Total 1,6 3/4 2 23/4

KPI

USA 3,0 3 3 1/2 4

Japan 1,7 1 1 1/4 2

Västra Tyskland4,0 4 3 21/2

Frankrike 2,4 21/4 2 2

Storbritannien3,7 2 3 3/4 4

Norden 2,3 2 2 1/2 23/4

OECD Europa 3,8 31/4 3 1/4 31/2

OECD Total 3,0 23/4 3 31/2

Källor: OECD och Finansdepartementet.

 BNP-tillväxten inom OECD-området väntas mot denna bakgrund uppgå till 3/4 och 2

procent under 1993 respektive 1994 för att först 1995 öka till 2 3/4 procent.

Detta är en nedrevidering jämfört med bedömningen i april då en tillväxt i

OECD-området på 1 1/4 och 2 3/4 % förutsågs för 1993 resp. 1994. Bara fyra

länder, USA, Storbritannien, Danmark och Norge, uppvisar nu tillväxt 1993.

Arbetslösheten minskar först 1995 från en hög nivå. Inflationen väntas ligga

kvar på en låg nivå de närmaste åren.

 Ett osäkerhetsmoment i konjunkturbilden utgörs av de möjliga effekterna av de

nya gränserna för valutornas rörelsefrihet inom ERM. Den ökade flexibilitet som

de nya gränserna medför kan underlätta en återhämtning i den europeiska

konjunkturen. Den ökade osäkerheten om valutakurserna på lång sikt kan dock

utgöra en motverkande faktor. Det råder också osäkerhet om i vilken utsträckning

företag och hushåll hunnit anpassa sin skuldsituation till de nya

förutsättningar som råder. Denna anpassning av skulderna har haft stor påverkan

på konsumtion och investeringar. Växande underskott i de offentliga finanserna i

många europeiska länder innebär därtill osäkerhet om konsekvenserna för de

offentliga utgiftssystemen under de närmaste åren.

 Osäkerheten kvarstår även vad gäller den för för den internationella tillväxten

så viktiga Uruguay-rundan inom GATT, där man ännu inte har kunnat nå en överens-

kommelse. Sverige har upprepade gånger agerat för att GATT-förhandlingarna skall

kunna slutföras innan det amerikanska förhandlingsmandatet löper ut. Ett avtal

skulle ha stora positiva återverkningar på den internationella ekonomiska

utvecklingen.

6 Politik för tillväxt och sysselsättning

6.1 Politikens inriktning

De viktigaste uppgifterna för den ekonomiska politiken är att öka

sysselsättningen, minska arbetslösheten och eftersträva prisstabilitet. Detta

kan bara ske genom ökad och uthållig tillväxt. De nya jobben måste komma i den

privata sektorn.

 Den ekonomiska politiken inriktas på att

* fullfölja saneringen av de offentliga utgifterna,

* skapa allmänt bättre förutsättningar för ekonomisk utveckling och

 sysselsättning genom större flexibilitet och utvecklingskraft.

Centralt för tilltron till den svenska ekonomin är således saneringen av de

offentliga finanserna. Omfattande åtgärder på närmare 80 miljarder kronor har

föreslagits av regeringen och beslutats av riksdagen under de gångna två åren,

tabell 6.1. Dessa åtgärder innebär både att budgeten förstärks och att

utgiftssystemen fungerar bättre. I den reviderade finansplanen i april 1993

föreslog regeringen därutöver ett saneringsprogram för åren 1994-1998 på 81

miljarder kronor, vilket antogs av riksdagen.

Tabell 6.1 Beslut om budgetförstärkningar hösten 1991-1993

Miljarder kronor

 Långsiktiga effekter

Hösten 1991 och finansplanen 1992 15,6

Kompletteringspropositionen 1992 16,8

Nytt system för räntebidrag14,6

Krispaket 1, hösten 1992 30,9

 varav

 Höjd pensionsålder

 (bereds av pensionsarbetsgruppen)6

 Lägre pensioner 3,2

 En karensdag och sänkt komp.

 nivå i sjukförsäkringen 4

 Höjd bensinskatt 5,3

 Höjd tobaksskatt 2,1

 Borttagande av reallöneskydd 1993

 och 1994 1,6

Finansplanen 1993 14,3

 varav

 Lägre ers.nivå i

 arbetslöshetsförsäkringen 3,7

 Sänkta ers.nivåer för

 utbildningsbidrag m.m. 3,6

 Räntebidrag 3,1

 Samordning sjuk- och

 arbetsskadebegreppet 1,7

 Fem karensdagar i

 arbetslöshetsförs. 1

Summa 77,6

I % av BNP 5,4

Källa: Finansdepartementet.

 Eftersom sysselsättningsökningen skall ske i den privata sektorn är villkoren

för privat företagande avgörande. En trovärdig låg inflation krävs liksom goda

villkor i övrigt för både befintliga och nya företag. Produktionen inom

industrin har ökat med ca 13 % sedan årsskiftet och exporten med ca 6 % sedan

bottennivån andra kvartalet 1992. Det gynnsamma kostnadsläget gör det möjligt

för svenska företag att öka produktionen genom ökade marknadsandelar både på

export- och hemmamarknaderna.

 Förutsättningarna för en återhämtning i den svenska ekonomin förbättras

successivt. Ett stort antal strukturella reformer har vidtagits för att

underlätta för företag att expandera och öka sysselsättningen. Det gäller

skattelättnader, förändringar inom offentlig sektor och socialförsäk-

ringssystemen samt åtgärder för ökad konkurrens, avreglering och privatisering.

Ytterligare åtgärder med särskild inriktning på de mindre och medelstora

företagen kommer att föreslås riksdagen i höst. Därigenom ökar ekonomins

flexibilitet och utvecklingskraft. Sverige blir attraktivt för investeringar och

jobb.

 Ett centralt inslag i den smärtsamma omställningsprocess som svensk ekonomi

genomgår efter 1980-talets överhettning och höga inflation är de höga

realräntorna. Därav följer behov av skuldkonsolidering och anpassning av värden

på olika typer av tillgångar, främst fastigheter. Under de senaste åren har

företagens och hushållens finansiella sparande stigit kraftigt, bl.a. har

hushållens sparkvot stigit från ca -5 % till ca 10 % av de disponibla

inkomsterna. Nedgången i den privata konsumtionen har inte orsakats av en svag

inkomstutveckling - de disponibla inkomsterna sjunker först 1993 och då bara

till 1991 års nivå - utan just av behovet att betala tillbaka 1980-talets

skulder. Denna anpassningsprocess har underlättats av räntefallet under 1993.

 Hushållen liksom företagen tycks nu ha kommit långt i saneringen av sina

skulder. Därmed skapas förutsättningar för en stabilisering och en successiv

återhämtning av den inhemska efterfrågan.

 Ökad produktivitet, låga löneökningar, sänkta arbetsgivaravgifter tillsammans

med kronans depreciering innebär att de svenska lönekostnaderna per producerad

enhet har sjunkit. Tillväxten kan därmed ta fart genom att först

nettoefterfrågan från utlandet ökar och därefter genom att hushåll och företag

ökar den inhemska efterfrågan. Diagram 6.1 visar hur tillväxten byggs upp främst

genom kapitalbildning, vilket är en avgörande skillnad mot utvecklingen under

1980-talet då tillväxten baserades på lånefinansierad konsumtion.

Diagram 6.1 Konsumtion och kapitalbildning

Bidrag till BNP-förändring

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Deprecieringen av kronan sedan hösten 1992 innebär att de svenska kostnaderna

har sjunkit räknat i utländsk valuta. Sveriges långsiktiga strävan bör dock inte

vara att konkurrera med allmänt låga löner. Den långsiktiga utveckling som

regeringen eftersträvar innebär istället att utvecklingskraften i den svenska

ekonomin byggs på kunskap och hög kvalitet på arbetskraft och företagsledning.

Med företag som snabbt anpassar sig till föränderliga marknader kan Sverige

konkurrera med produkter och tjänster som tillåter ett högt men ändå

konkurrenskraftigt löneläge.

 Regeringen lägger under hösten ett antal förslag som syftar till att stimulera

tillväxt och sysselsättning i hela landet.

 Avgörande är att saneringsprogrammet fullföljs. De förslag som kommer att

läggas under hösten redovisas nedan.

 För att underlätta utveckling av inte minst de mindre och medelstora företagen

föreslås betydande förändringar av skatterna. Enskilda näringsidkare och

delägare i handelsbolag får enligt förslagen regler som motsvarar vad som gäller

för aktiebolag. Skatten på avkastningen på det kapital som investeras sänks från

drygt 60 till 30 % och fr.o.m. 1995 till 25 %. Det blir därigenom möjligt att

finansiera en expansion med jämförelsevis lindrigt beskattade medel.

 Nyföretagandet underlättas genom att den som vill bli företagare men som under

den första osäkra tiden inte vill lämna sitt gamla jobb under en femårsperiod

kan kvitta eventuella underskott mot tjänsteinkomsterna.

 Dubbelbeskattningen på utdelning slopas och dubbelbeskattningen på innehållna

vinster lindras. Därigenom förbättras soliditeten, liksom förutsättningarna för

riskkapitalanskaffning.

 Skatten för bolag sänks från 30 till 28 %. En ny möjlighet att sätta av

intäkter för framtida behov införs genom s.k. periodiseringsfonder.

Skatteutjämningsreserverna avskaffas.

 Förslagen som avses träda i kraft den 1 januari 1994 finansieras inom ramen för

företagsbeskattningen genom att beskattningen av utlandstraktamenten likställs

med beskattningen av inhemska traktamenten och genom en höjning av

arbetsgivaravgiften med 0,2 procentenheter.

 Samtidigt som företagande och expansion underlättas genom skatteförändringar

måste hinder för sysselsättning undanröjas. Delar av den arbetsrättsliga

lagstiftningen innebär att företagen tvekar att nyanställa även när de behöver

mera arbetskraft. Övertidsuttaget motsvarar för närvarande närmare 50 000 jobb.

För att underlätta nyanställning föreslås vissa förändringar i arbetsrätten.

 Möjligheten att anställa för viss tid vid tillfälliga höga arbetsbelastningar

förbättras. Tiden för tillfälliga anställningar förlängs till 12 månader.

Möjligheten till provanställning förlängs från sex till tolv månader. Vid

omstruktureringar på grund av arbetsbrist får arbetsgivaren rätt att undanta två

personer från turordningsreglerna. Dessa åtgärder leder till att den långsiktiga

kostnad som företaget tar på sig vid nyanställning sänks och därmed ökar

benägenheten att anställa.

 För att tidigarelägga den ökning av sysselsättningen som kommer att ske under

de närmaste åren införs ett särskilt, tidsbegränsat generellt anställningsstöd

(GAS). Den som under perioden 1 januari - 31 december 1994 har fler anställda än

i september 1993 får en nedsättning av arbetsgivaravgiften med 15 procentenheter

för denna sysselsättningsökning.

 Denna åtgärd som är av generell art stimulerar genom den korta tid den är i

kraft till tidigareläggning av sysselsättningsökningar.

 Vi kan nu se tecken till återhämtning i ekonomin. Efter hand kommer detta att

bli märkbart på flera områden. De åtgärder som regeringen nu redovisar leder

till att dessa tendenser kan bli starkare och att arbetsmarknaden snabbare kan

svara på ökad efterfrågan i den reala ekonomin. Därigenom bör arbetslösheten

kunna minska snabbare än vad som tidigare bedömts troligt.

6.2 Finanspolitiken

För att Sverige skall kunna föras ur den ekonomiska krisen krävs att de

offentliga finanserna saneras. Den offentliga nettoskulden beräknas i år till

drygt 15 % av BNP och stiger snabbt. Den offentliga sektorns finansiella

sparande väntas i år uppvisa ett underskott motsvarande nästan 15 % av BNP.

 Svaga offentliga finanser för med sig en rad problem. Hushållen kan förvänta

sig att kraftfulla besparingar i transfereringsutgifterna, eller

skattehöjningar, blir nödvändiga. För att gardera sig mot sämre framtida

inkomstutveckling ökar de sitt sparande, konsumtionen dämpas och tillväxten

hämmas. Finansiella placerare kan kräva en premie för inflationsrisken och

osäkerheten. Räntenivån drivs upp, vilket hämmar konsumtion och investeringar.

 Med hänsyn till det offentliga underskottets storlek finns det inte utrymme för

allmänna finanspolitiska stimulanser. Sådana åtgärder skulle riskera att minska

förtroendet för det svenska politiska systemets förmåga att verkligen angripa

underskottsproblemen och därmed riskera att leda till ökad osäkerhet och högre

räntor. Detta skulle minska både konsumtion och investeringar och försämra

tillväxtmöjligheterna på sikt.

Internationella erfarenheter tyder också på att ett utrikeshandelsberoende land

har ytterst små möjligheter att driva en ekonomisk politik som på ett markant

sätt avviker från den politik som förs i omvärlden. I takt med att de

finansiella marknaderna avreglerats och kapital fritt rör sig över gränserna,

har denna tendens förstärkts ytterligare. EG-ländernas politik är därför

inriktad på att hålla fast vid målet om medelfristig budgetkonsolidering.

Tillväxtstimulanser väntas främst komma genom minskad osäkerhet om framtiden och

lägre räntor samt genom strukturella förbättringar i ekonomiernas funktionssätt.

 En sådan inriktning på finanspolitiken undviker att den offentliga sektorn

hamnar i en skuldfälla och innebär att utvecklingen i stället leds in på en bana

mot balans. Detta förutsätter samtidigt att det sker en växelverkan mellan

finans- och penningpolitiken så att finanspolitiska åtstramningar inte hämmar

tillväxten.

 En väl avvägd finanspolitik måste vara stram om förtroendet för den svenska

ekonomin skall kunna bibehållas och stärkas. Därmed skapas också förutsättningar

för lägre räntor vilket ger en betydande expansiv effekt. Även om beräkningar av

denna typ är svåra att göra, visar skattningar att en sänkning av det allmänna

ränteläget med 1 procentenhet höjer BNP med ca 1/2 % på 1-2 års sikt. Sedan

november 1992 har de korta räntorna sjunkit med 4 och de långa med 2

procentenheter.

 Saneringsprogrammet för perioden 1994-1998 innebär att det strukturella

underskottet avskaffas och möjliggör den nödvändiga konsolideringen av de

offentliga finanserna. Det sker med beaktande av konjunkturutvecklingen under

perioden.

Budgetutvecklingen

I den reviderade finansplanen i april i år räknade regeringen med att

underskottet i statsbudgeten för budgetåret 1992/93 skulle bli 190,1 miljarder

kronor och det totala statliga lånebehovet 233,9 miljarder kronor. Det faktiska

utfallet kan nu beräknas till 187,5 respektive 208,4 miljarder kronor.

 För budgetåret 1993/94 beräknades i juni underskottet i statsbudgeten, sedan

hänsyn tagits till olika riksdagsbeslut, till ca 206 miljarder kronor. Statens

lånebehov beräknades våren 1993 till ca 255 miljarder kronor. Lånebehov och

budgetsaldo beräknas nu till 268 resp. 211 miljarder kronor. Skillnaden beror i

huvudsak på att utgifter för stöd till Gota Bank, vilka tidigare antagits

belasta budgetåret 1992/93, nu beräknas falla på det innevarande budgetåret. Den

svagare ekonomiska utvecklingen jämte beslut om bl.a. fredsstyrkor och

omperiodisering av utbetalningar till kommunerna ökar lånebehovet medan de lägre

räntorna sänker det.

 Kännetecknande för en ekonomi i balans är att de samlade offentliga finanserna

är i balans över en konjunkturcykel. För att uppnå detta krävs att det

strukturella underskottet först elimineras, dvs. den del av underskottet som

inte försvinner när konjunkturen blir bättre.

Saneringsprogrammet

Regeringen föreslog i våras inom ramen för den långsiktiga utgiftsstrategin

(LUS) ett femårigt saneringsprogram.

 Programmet omfattar 81 miljarder kronor i 1993 års prisnivå under perioden

1994-1998, fördelat på 46 miljarder kronor som berör transfereringar och 35

miljarder inom den offentliga konsumtionen. Beloppen är nettoberäknade, dvs. vid

en besparing på t.ex. en transferering har hänsyn tagits till att detta också

minskar skatteinkomsterna. Brutto måste därför en sådan besparing vara ca 40 %

större än det eftersträvade nettobeloppet. En höjning av punktskatterna höjer

också prisnivån och som följd därav t.ex. pensionsutbetalningarna. Vid

utformningen av förslag måste hänsyn tas till detta så att nettoeffekterna

uppnås.

 Ett av de viktigaste förslagen är införandet av en allmän obligatorisk

arbetslöshetsförsäkring. Härigenom tillförsäkras i princip alla som står till

arbetsmarknadens förfogande ett grundläggande skydd mot arbetslöshet. Genom

införande av nya avgifter tas betydande steg mot att säkra finansieringen. En

avgift på 1 % av lönen införs den 1 januari 1994 och denna avgift höjs till 2 %

den 1 januari 1995. Avgiften tas inledningsvis ut på inkomster upp till 7,5

basbelopp för alla som har förvärvsinkomst, medan förmåner utgår på grundval av

inkomster upp till 186 210 kr per år. För den försäkrade skall emellertid

systemet på sikt utformas så att förmånerna är relaterade till den inkomst för

vilken avgift tas ut. Formerna för detta bereds vidare. Härigenom tillförsäkras

i princip alla som står till arbetsmarknadens förfogande ett grundläggande skydd

vid arbetslöshet.

 Den statliga subventionen av tandvård, läkemedel, sjukvård och sjukresor kommer

att minska. Förslag om minskade kostnader för lönegarantisystemet kommer också

att läggas.

 ATP-systemet måste reformeras på ett mera grundläggande sätt i samband med att

det årliga underskottet avskaffas. Det är angeläget att en sådan reform kan

beslutas under nästa vår i bred politisk enighet.

 En indexering av miljö- och punktskatter m.m. föreslås nu som på sikt innebär

en förstärkning av statsinkomsterna med ca 7,4 miljarder kronor genom att

skatteuttaget hålls realt oförändrat.

 Detta innebär att första steget i saneringsprogrammet därmed har tagits.

6.3 Penning- och valutapolitiken

Ett viktigt syfte med fastkurspolitiken, som Riksbanken för snart ett år sedan

tvingades överge, var att uppnå prisstabilitet. Detta mål står fast även vid

rörlig växelkurs. Riksbanksfullmäktige har preciserat målet till att

inflationstakten från och med 1995 begränsas till 2 %, +/- 1 procentenhet.

Regeringen har slagit fast att den underliggande inflationstakten skall förbli

låg. Den är för närvarande under 2 %. Detta ligger väl i linje med

inflationsmålen i andra europeiska länder. Prisstabilitet innebär att såväl

snabba prisstegringar som tendenser till deflation förhindras. En framgångsrik

penningpolitik innebär penningpolitiska lättnader i lågkonjunkturer till följd

av prisstabilitetsmålet. Prisstabilitet skapar goda förutsättningar för

ekonomisk tillväxt, hög sysselsättning samt motverkar en godtycklig omfördelning

av inkomster och förmögenheter.

 Lägre räntor. Sedan kronan började flyta har Riksbanken sänkt marginalräntan

med 4,5 procentenheter till 8 %. Den korta räntan har under samma period fallit

från ca 11 % till 7,3 %, den lägsta nivån sedan kreditmarknaden avreglerades.

Detta har kunnat ske därför att inflationsförväntningarna har fallit. Den

10-åriga obligationsräntan, som bl.a. speglar de långsiktiga

inflationsförväntningarna, har sedan kronan började flyta fallit med 2,5

procentenheter till 7,5 %. Nedgången i den korta räntenivån på närmare 4

procentenheter sedan november 1992 kan jämföras med den brittiska som har fallit

med ca 4,5 procentenheter sedan pundet i september 1992 började flyta.

Diagram 6.2 Ränteutvecklingen sedan november 1992

Källa: Finansdepartementet.

 Den lägre räntenivån tillsammans med deprecieringen av kronan har en klart

expansiv effekt. Kronan har sedan den började flyta deprecierats med 22,5 % mot

ett vägt genomsnitt av våra konkurrentländers valutor. Näringslivets

konkurrenskraft har därmed stärkts avsevärt, vilket gynnar den konkurrensutsatta

sektorn.

 Penningpolitiken ger därmed ett stöd för ansträngningarna att öka

sysselsättning och tillväxt.

 Genom fullföljande av saneringsprogrammet stärks förtroendet för den svenska

ekonomin. Marknadsräntorna kan falla ytterligare och kronans värde stiger. En

sådan utveckling bidrar inte bara till att klara inflationsmålet, utan också

till en mellan olika sektorer mer balanserad expansion i ekonomin.

 Stora variationer i valutakursen kan verka ogynnsamt på investeringsklimatet.

En fast växelkurs är till fördel för en liten utrikeshandelsberoende ekonomi som

den svenska men förutsätter en balanserad ekonomisk utveckling och att

förtroendet för prisstabilitetspolitiken är fast etablerat. På sikt bör Sverige

sträva mot en fast växelkurspolitik inom ramen för ett europeisk

valutasamarbete.

 Fortsatt låg inflation. På lång sikt styrs ett lands inflationstakt och

växelkursutveckling av realekonomiska faktorer och den ekonomiska politikens

uppläggning. Med en politik inriktad på att uppnå prisstabilitet kommer

kronkursen att kunna stärkas. En gynnsam ekonomisk utveckling, förbättrad

konkurrenskraft och god lönsamhet bidrar också till en starkare krona. En

appreciering av kronan ger i sin tur en dämpande effekt på inflationstakten via

bl.a. lägre kostnader för importerade insatsvaror och lägre

inflationsförväntningar.

 Kapacitetsutnyttjandet är för närvarande mycket lågt. I år uppgår BNP-gapet,

dvs. skillnaden mellan faktisk och den möjliga produktionen vid normalt

kapacitetsutnyttjande till 7 %. Den höga arbetslösheten kan antas medföra

återhållsamhet i avtalsrörelserna och minskar samtidigt risken för flaskhalsar

på arbetsmarknaden och en ny löne-pris-spiral. En avgörande förutsättning för

möjligheterna att minska arbetslösheten väsentligt utan att pris- och

löneökningarna tilltar är att de arbetslösas förmåga att konkurrera på

arbetsmarknaden kan upprätthållas. Regeringens satsningar på en aktiv

arbetsmarknadspolitik, och på att förstärka incitamenten till arbete och

återhållsamma lönekrav, syftar till att minimera utslagningen av arbetskraft och

att förebygga en ny löne-prisspiral.

 Den förbättrade produktiviteten medför att kostnadsutvecklingen per producerad

enhet kan hållas tillbaka. Under perioden 1993-1998 väntas produktiviteten inom

industrin öka varje år med 4 % i genomsnitt, vilket kan jämföras med motsvarande

utveckling under 1980-talet på drygt 2,5 %.

 Inflationstrycket idag liksom de framtida inflationsförväntningarna är därför

låga.

 En rad strukturella reformer har genomförts under de senaste åren som

förbättrat ekonomins funktionsförmåga, bl.a. skattereformen och förändringarna i

sjuk- och arbetslöshetsersättningarna. Långsiktigt förbättrade motiv för arbete,

företagande och sparande ökar Sveriges potentiella tillväxtskraft och därmed

möjligheterna att kombinera en varaktigt hög och stabil tillväxt med låg

inflation. Konkurrensen på en rad marknader kommer att öka som en följd av

avregleringar, den skärpta konkurrenslagstiftningen och deltagandet i EES.

 Flera skäl talar således för att deprecieringen huvudsakligen kommer att ge en

begränsad engångseffekt på prisnivån och inte en varaktig höjning av

inflationstakten. Detta ställer dock krav på en väl fungerande och flexibel

ekonomi och ett fullföljande av saneringsprogrammet.

 Utvecklingen på kreditmarknaden. Kreditefterfrågan är fortsatt svag i ekonomin.

Utlåningen från kreditinstituten är dämpad. Bankutlåningen minskar och under

året har även bostadsinstitutens utlåning bromsat upp ytterligare. Hushållens

och företagens skuldsanering fortsätter under 1993. Bankerna håller alltjämt en

hög marginal mellan ut- och inlåningsräntor historiskt sett. En viss minskning

av marginalen har dock kunnat konstateras under innevarande år.

 Räntefallet i kombination med den höga aktiviteten på valuta- och värdepappers-

marknaderna har tillsammans med betydande kostnadsnedskärningar haft gynnsamma

effekter på bankernas intjäningsförmåga. Kreditförlusterna är fortsatt stora men

utvecklingen tyder sammantaget på att kulmen kan ha nåtts. Bankernas

kapitalsituation har i flera fall kunnat stärkas något. Utsikterna att ta i

anspråk kapitalmarknaden för nyanskaffning av kapital har också ljusnat

väsentligt. Behovet av kapitalstöd från Bankstödsnämnden har i motsvarande grad

minskat. Sammanfattningsvis kan en utveckling mot en normalisering på kredit-

marknaden skönjas. Regeringen har i skr. 1993/94:61 mer utförligt behandlat

situationen för kreditinstituten samt redogjort för vidtagna åtgärder i samband

med det statliga bankstödet.

7 Villkor för näringslivets expansion

7.1 Företagandets betydelse

Regeringen har sedan den tillträdde inriktat politiken på att återupprätta

Sverige som företagarnation. Det privata företagandet är avgörande för

möjligheterna att öka sysselsättningen och upprätthålla välfärden i Sverige. En

stark och positiv utveckling av företagandet är nödvändig för att åstadkomma

ekonomisk tillväxt och för en förbättring av de offentliga finanserna.

 Möjligheten att starta företag är viktig inte bara för ekonomins funktionssätt

och för att upprätthålla konkurrensen, utan också för att främja pluralismen i

samhället. Att nya företag kan grundas och växa sig starka är betydelsefullt för

att upprätthålla ett samhälle med motvikter till statsmakten och där olika

uppfattningar har möjlighet att komma fram. För den enskilde kan beslutet att

bli företagare ofta vara ett steg mot större personlig frihet och oberoende.

 Klimatet för företagande har förbättrats på ett antal områden:

En rad strategiska skattesänkningar har genomförts. Sammantaget har fattats

beslut om skattesänkningar på produktion och kapitalbildning med ca 40 miljarder

kronor. En snabb utbyggnad av den högre utbildningen har genomförts. Även

antalet gymnasieplatser har ökats. En omläggning och förstärkning av

forskningspolitiken har skett. Investeringarna i trafikens infrastruktur har

också ökats starkt. Avregleringar i tillväxtbefrämjande syfte har beslutats och

genomförts på ett stort antal områden. Offentliga monopol har avskaffats och

privata alternativ släppts in på ett stort antal områden. Möjligheterna att få

fram nödvändigt riskkapital har förbättrats.

 Internationella erfarenheter visar att mindre och medelstora företag spelar en

nyckelroll i att bidra till ökad sysselsättning. Detta innebär att villkoren för

företagarna - de människor som startar, driver och äger dessa företag - måste

sättas i centrum. Företagen, och företagarna, måste ha möjligheter att göra

vinster och behålla dessa för att kunna expandera.

 Av största vikt för den ekonomiska utvecklingen under 1990-talet blir att små-

och nyföretagandet får en renässans. Goda förutsättningar för småföretagen är

avgörande för att motverka arbetslöshet, säkra välfärden och garantera en

tillväxt i regional balans.

 Många av de förslag som regeringen lägger fram under hösten beaktar särskilt de

mindre företagens situation. Det gäller t.ex. förslaget om att ge

egenföretagarna samma skattemässiga möjligheter att expandera som aktiebolagen,

förändringar i arbetsrätten och nya möjligheter till risk-kapital.

 19

 Regeringen avser också att särskilt bevaka möjligheterna till konkurrens mellan

privat och kommunal verksamhet samt de konkurrenssnedvrid-ningar som kan följa

av arbetsmarknadsåtgärdernas inriktning och volym.Sveriges relationer till

Europa har stor betydelse för företagandet, investeringarna och

sysselsättningen. EES-avtalet är betydelsefullt i detta avseende. Det är

emellertid inte tillräckligt för att skapa de stabila villkor som är nödvändiga

för en stark utveckling av handeln och investeringarna. Det kan inte heller ge

oss tillräckligt inflytande i den europeiska samarbetsprocess som är viktig även

för svenska förhållanden. Svenskt medlemskap i EG är därför en central del i

regeringens politik för företagande och sysselsättning.

7.2 Skattepolitiken

På det skattepolitiska området har regeringen sedan den tillträdde inriktat

arbetet på att lägga en grund för en ny period av tillväxt i den svenska

ekonomin. På olika sätt har incitamenten för sparande och företagande

förstärkts.

 Förmögenhetsskatten på arbetande kapital togs bort med omedelbar verkan år

1991. Den generella förmögenhetsskatten har sänkts successivt för att vara helt

eliminerad år 1995. De högsta skattesatserna i arvs- och gåvobeskattningen har

sänkts från 60 till 30 %.

 Den allmänna kapitalinkomstskattesatsen sänks från 30 till 25 %.

 Genom lättnader i energibeskattningen den 1 januari 1993 för produktion i

Sverige har konkurrensläget förbättrats samtidigt som miljöprofilen förstärkts.

Konkurrenskraften förbättrades vidare genom de sänkningar av

arbetsgivaravgifterna som blev ett resultat av krisuppgörelsen mellan regeringen

och socialdemokraterna förra hösten.

 I det ansträngda statsfinansiella läget har det varit nödvändigt att starkt

prioritera budgetsanering. Samtidigt har särskilt skadliga skatter kunnat sänkas

bl.a. genom en omprioritering inom skatteområdet. Skattesänkningar på sparande

och produktion har i vissa fall finansierats genom ett ökat skatteuttag på

konsumtion samt miljöbelastande resursanvändning. En sådan skatteväxling med

strategiska skattesänkningar bidrar till högre tillväxt, produktion och

sysselsättning i Sverige.

 Hittills vidtagna åtgärder har bidragit till att reducera den totala

marginaleffekten på en extra arbetsinsats, dvs. den kombinerade effekten av

socialavgifter, inkomstskatt, transferingar, bidrag och indirekta skatter. Från

skattereformens första år 1991 har marginaleffekten sjunkit från ca 64 % till

knappt 60 % år 1993. En uppgång sker 1994 och 1995 beroende bl.a. på slopat

grundavdrag vid den statliga inkomstbeskattningen under dessa år.

 20

Diagram 7.1 Total marginaleffekt för beskattat arbete

Källa: Finansdepartementet.

 Tidigare denna månad har regeringen i en lagrådsremiss presenterat förslag som

ytterligare förbättrar villkoren för sparande och företagande i den svenska

ekonomin. Skattevillkoren för enskilt bedriven näringsverksamhet likställs med

de redan internationellt starkt konkurrenskraftiga regler som gäller för

aktiebolag. Bolagsbeskattningen förändras i riktning mot större enkelhet genom

en sänkning av skattesatsen och genom att den internationellt avvikande

skatteutjämningsreserven avskaffas.

 Erfarenhetsmässigt föredrar företag expansion med eget kapital framför

lånekapital. Aktiebolagens finansiering av investeringar med eget kapital

förbättras genom lättnader i dubbelbeskattningen av bolagsinkomster. Detta är av

särskild betydelse för investeringar i små och medelstora företag som inte på

samma sätt som storföretagen har tillgång till den internationella

kapitalmarknaden. Dessutom underlättas svenska hushålls deltagande i de svenska

börsföretagens finansiering av den framtida tillväxten.

 De tidigare i höst presenterade förslagen om uppskov vid beskattningen vid

avyttring av privatbostäder ("flyttskatten") bidrar till att öka flexibiliteten

på arbetsmarknaden. Därigenom skapas bättre villkor för en pågående och

nödvändig omstrukturering av den svenska ekonomin.

 Den svaga inhemska efterfrågan har under senare tid fokuserat intresset på

villkoren för privat tjänsteproduktion, en sektor av stor betydelse för

framtida tillväxt och sysselsättning. I detta sammanhang är de även efter

vidtagna åtgärder höga skattekilarna på arbete ett särskilt problem. Den

viktigaste långsiktiga förändringen är att successivt knyta socialavgifter och

förmåner närmare varandra så att dessa avgifter får allt mindre drag av skatter.

Regeringen har också tidigare i höst tillkallat en särskild utredare som har

till uppgift att undersöka möjligheterna att genom förändringar i skattereglerna

förbättra villkoren för den privata tjänsteproduktionen.

7.3 Arbetsmarknaden

Den höga arbetslösheten innebär stora risker för att långtidsarbetslösheten

permanentas och att stora ungdomsgrupper aldrig kommer in på arbetsmarknaden.

Långvarig arbetslöshet kan leda till dåligt självförtroende, social isolering

och ökar risken för missbruksproblem. Arbetsmarknadspolitikens huvuduppgift är

att motverka risken för permanent långtidsarbetslöshet. Grundläggande för ökad

sysselsättning är dock att fler nya arbetstillfällen skapas. Förutom allvarliga

sociala konsekvenser riskerar långvarig och hög arbetslöshet att försämra

ekonomins funktionssätt så att denna vid en uppgång snabbt slår i

kapacitetstaket med betydande risker för överhettning. Det visar utvecklingen i

flera europeiska länder.

 Det finns således ingen motsättning mellan dagens arbetslöshet och åtgärder för

att öka arbetskraftsutbudet. Länder med hög förvärvsfrekvens har inte

systematiskt högre arbetslöshet än länder med låg förvärvsfrekvens. Arbetslöshet

är i första hand ett obalansproblem som beror på konjunkturläge,

strukturomvandling och lönebildning. På sikt ger ett högt arbetskraftsutbud

bättre förutsättningar för en hög och växande produktion och därmed stigande

levnadsstandard.

 Arbetsmarknadens funktionsförmåga bestäms i hög grad av befintliga regelsystem

i form av lagar, avtal och informell praxis. Lagstiftningen har betydande

effekter på arbetsmarknadens möjligheter att fungera tillfredsställande, vilket

bl.a. påpekats av Ekonomikommissionen.

 För att underlätta anställningar av arbetslösa och öka flexibiliteten avser

regeringen att senare i oktober förelägga riksdagen en proposition om

förändringar i arbetsrätten. Det huvudsakliga innehållet kommer att vara

följande:

- Anställningstiden för visstidsanställning vid arbetsanhopning förlängs från

 sammanlagt sex månader till sammanlagt högst tolv månader under en

 tvåårsperiod.

- Möjligheten till provanställning förlängs från sex till tolv månader.

- Arbetsgivare får rätt att undanta två arbetstagare i varje turordningskrets

 från turordningsreglerna vid uppsägning på grund av arbetsbrist.

- Bestämmelserna om facklig vetorätt vid entreprenader avskaffas.

- Förbud införs mot stridsåtgärder som vidtas mot enmans- eller

 familjeföretag.

 Arbetsmarknadsministern avser att senare återkomma till regeringen i fråga om

de delar av arbetsrättskommitténs betänkande som inte behandlas i den ovan

nämnda propositionen.

 Lönebildningen är i allt väsentligt ett ansvar som vilar på parterna. Samtidigt

har staten, förutom sitt ansvar som arbetsgivare, ett ansvar för att offentliga

regelsystem utformas så att en låg arbetslöshet är förenlig med en låg

inflations- och löneökningstakt. Systemen bör utformas så att de leder till en

lönestruktur och en lönenivå som bidrar till ett högt kapacitetsutnyttjande, hög

tillväxt och en hög sysselsättning. Förändringar i arbetslöshetsförsäkringen som

den sänkta ersättningsnivån och införandet av en allmän obligatorisk försäkring

innebär förstärkta motiv för att söka jobb samtidigt som den ekonomiska

tryggheten utsträcks.

 Ersättningen och avgifterna knyts närmare samman. En viktig strukturell

förändring är att möjligheten att genom deltagande i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder kvalificera sig för en ytterligare ersättningsperiod i

arbetslöshetsförsäkringen begränsas till en ny period om 150 dagar. Kravet på

anknytning till arbetsmarknaden förstärks genom att endast förvärvsarbete skall

kunna kvalificera till den längre ersättningsperioden. Detta stärker

arbetslinjen och riskerna för en passivisering av det slag som kunnat

konstateras i länder med långa ersättningsperioder begränsas.

 Framför allt ungdomars möjligheter till arbete påverkas i hög grad av

offentliga regelsystems utformning. Ungdomspraktiken har på kort sikt gett

närmare 140 000 ungdomar meningsfull sysselsättning och viktiga erfarenheter

från arbetslivet. Samtidigt har de stora volymerna medfört risk för

undanträngningseffekter. Regeringen har därför för avsikt att förändra det

nuvarande systemet med ungdomspraktikplatser för att minimera riskerna för

negativa bieffekter på den ordinarie arbetsmarknaden.

 Lönebildningen har betydelse för att stärka ungdomars ställning på

arbetsmarknaden. Lägre ungdomslöner skulle ge ungdomar större

sysselsättningsmöjligheter utan att låsa fast dem i låglönejobb för livet.

 Arbetsmarknadspolitiken är en betydelsefull del av den ekonomiska politiken.

Den kan bara fungera om t.ex. lönebildningen fungerar väl. Dess huvuduppgift är

att öka arbetsmarknadens anpassningsförmåga och bidra till hög sysselsättning.

 En annan central roll för arbetsmarknadspolitiken är att motverka öppen

arbetslöshet. Arbetsmarknadsåtgärderna bör vidare störa lönebildningen så lite

som möjligt.

 Arbetslinjen motverkar det passiviserande kontantstödets negativa effekter.

Därför satsar regeringen närmare 40 miljarder kronor på olika

arbetsmarknadspolitiska åtgärder varigenom 6-7 % av arbetskraften får utbildning

eller genom andra åtgärder ges sysselsättning.

 De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bör inte låsa fast människor i åtgärder

eller i särskilda sektorer. De måste stå till arbetsmarknadens förfogande när

efterfrågan ökar. Därför måste åtgärderna vara utformade så att de snabbt kan

avvecklas. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör inte heller motverka

strukturrationalisering utan tvärtom underlätta denna. Subventionerad

arbetsmarknadsutbildning bör inte heller bli ett alternativ till en annan,

mindre subventionerad reguljär utbildning.

 Det är angeläget att motverka den uppdelning mellan könen som utmärker dagens

arbetsmarknad. De senaste decenniernas utveckling bl.a. i form av utbyggd

barnomsorg har visserligen förbättrat kvinnornas situation på arbetsmarknaden,

men fortfarande kvarstår allvarliga problem. Kvinnor arbetar i färre yrken än

män och har oftare deltidstjänstgöring. Kvinnor arbetar också i högre

utsträckning än män inom den offentliga sektorn. Det innebär att de löper större

risk att påverkas negativt när den offentliga sektorn måste förändras. Det är

därför viktigt, med hänsyn till kvinnors möjligheter, att uppgifter som

traditionellt utförts inom offentlig sektor kan utföras i annan regi. En stark

strävan att befrämja jämställdheten på arbetsmarknaden är ett viktigt inslag i

regeringens politik. Stat och kommun har ett särskilt ansvar som arbetsgivare

för att motverka lönediskriminering.

 Genom det generella expansionsstöd som regeringen nu föreslår sänks kostnaden

för de arbetsgivare som avser att öka sysselsättningen. Härigenom kan den

sysselsättningsökning som så småningom blir följden av den förbättrade

konjunkturen tidigareläggas. Den begränsade tid som stödet utgår medför ger

också en stark stimulans till tidigareläggning.

7.4 Utbildning och forskning

En allmän höjning av kunskapsnivån hos befolkningen har visat sig ha djupgående

effekter på konkurrensförmågan och produktiviteten. Genom forskningen görs

upptäckter som kan omsättas i nya effektivare produkter och

tillverkningsmetoder. En välutbildad arbetskraft kan dra nytta av framstegen och

föra utvecklingen vidare. Utbildningen och forskningen har viktiga roller för

att möta de strukturella bristerna i Sverige.

 Internationella jämförelser av utbildningsnivåer har visat på en del svagheter

för Sveriges del. Gymnasieutbildningen, särskilt den praktiska, är svag i

Sverige, de längre universitetsutbildningarna har för liten omfattning, de

forskarutbildade utgör en jämförelsevis liten grupp, många äldre i arbetskraften

har låg formell utbildningsbakgrund och Sverige riskerar att halka efter vad

gäller personalutbildningen. För att skapa förutsättningar för ett fortsatt högt

välstånd utgör utbildning och forskning ett prioriterat område inom de snäva

ramar som gäller för offentliga utgifter.

 Regeringen har för att råda bot på dessa brister vidtagit ett antal åtgärder

inom utbildnings- och forskningsområdet. Sammanlagt har härigenom 150 000

utbildningsplatser tillkommit under senare år. Utbyggnaden av gymnasieskolan

till treåriga program fullföljs. Antalet utbildningsplatser inom universitet och

högskolor utökas med ca 50 000 mellan år 1990 och år 1995, med en särskild

förstärkning av de utbildningar som vänder sig till näringslivet. Antalet

doktorandtjänster har ökats kraftigt för att målet om ett fördubblat antal

doktorsexamina till år 2000 skall kunna uppnås, och forskningen har tillförts

mer resurser. Universitet och högskolor har fått större frihet. Ett nytt

resursfördelningssystem har också införts, vilket skall skapa stimulans till

nytänkande, kvalitativ konkurrens och ett effektivt utnyttjande av resurser.

 Genom upplösningen av löntagarfonderna har 10 miljarder kronor tillförts

forskningen genom två nya fristående forskningsstiftelser samt Riksbankens

jubileumsfond.

 Individernas efterfrågan på högre utbildning är mycket känslig för

utbildningens lönsamhet. De sänkta marginalskatterna genom skattereformen har

ökat denna. Även den s.k. utbildningslönepremien påverkar lönsamheten. Denna

bestäms av den tekniska utvecklingen, vilken trendmässigt ökar efterfrågan på

utbildad personal, tillsammans med det relativa utbudet av högskoleutbildade och

lönebildningen. Sedan mitten av 1980-talet har utbildningslönepremien åter

börjat stiga.

Tabell 7.1 Utbildningslönepremier i Sverige (procent)

 Utbildning efter grundskolan

 1968 1974 1981 1984 1986 1988 1991

3 år 33,9 17,8 15,2 17,6 14,2 18,2 16,6

6 år 95,2 48,9 31,5 36,8 39,8 39,9 41,3

7 år 140,6 56,7 41,3 43,0 44,9 46,8 50,8

Anm. Utbildningslönepremien anger den löneökning som följer av den ökade

utbildningen.

Källa: P.A.[REDACTED_EFTERNAMN], Bertil Holmlund, Ekonomisk debatt 1993:1.

 Teknikspridningen är vid sidan av utbildningen en av de viktigaste faktorerna

för näringslivets teknologiska konkurrenskraft. De teknikparker, forskarbyar

m.m. som finns etablerade runt universiteten och högskolorna spelar en stor roll

för att föra forskningsresultat till industriella tillämpningar. Riksdagen har

anslagit medel om 1 miljard kronor där avkastningen skall användas till att

vidareutveckla denna verksamhet.

 De kunskaps- och forskningsintensiva delarna av näringslivet har en snabb

marknadstillväxt och ett högt förädlingsvärde per sysselsatt. En

strukturomvandling mot dessa branscher ökar takten i produktivitetstillväxten,

vilket kan ge utrymme för en hög och samtidigt konkurrenskraftig lönenivå.

Näringslivet har dock inte under 1980-talet utvecklats mot mer avancerade

produkter utan mot en försvagad specialisering på kunskapsintensiv produktion.

Skillnaden ökade mellan exportens och importens kunskapsintensitet. I

förhållande till de resurser som satsas på forskning och utveckling visar både

exportens produktinriktning och den svenska produktionens fördelning

jämförelsevis låga andelar för högteknologisk produktion, se diagram 7.2. De

svenska storföretagens internationella arbetsfördelning är en delförklaring.

Tillgången på långsiktigt riskvilligt kapital för bl.a. högteknologiföretag samt

en relativ brist på kvalificerad arbetskraft i det svenska näringslivet kan

emellertid ha medverkat till sämre tillväxtförutsättningar för den kunskaps- och

forskningsintensiva produktionen och därmed till en för liten inhemsk

exploatering av ny kunskap.

Diagram 7.2 Sambandet mellan näringslivets utgifter för FoU och

koncentrationen på högteknologisk produktion

Källa:[REDACTED_EFTERNAMN], Pär och[REDACTED_EFTERNAMN], Lars (1993) Konkurrenskraft, komparativa

fördelar och branschstruktur i svenskt näringsliv, FIEF, Stockholm.

7.5 Kapitalförsörjning och riskkapital

Kapitaltillförseln har en avgörande betydelse för företagens utveckling och

konkurrenskraft. Den internationella integrationen av kapitalmarknaderna innebär

emellertid att tillgången till inhemskt kapital inte längre spelar samma roll

som tidigare för de stora företagens kapitalförsörjning. Denna blir i stället

beroende av den förväntade avkastningen på investeringarna. De krav på

kapitalavkastning som investerarna ställer utjämnas mellan länder. Den

långsiktiga utvecklingen i och förtroendet för den svenska ekonomin får större

betydelse för kapitalförsörjningen.

 I bankkrisens spår har staten vidtagit åtgärder för att skydda betalnings-

systemet och kreditförsörjningen. Vikten av att bankkrisen får en långsiktig

lösning är betydande för näringslivets utveckling. Företagandet får inte hämmas

av en dåligt fungerande kreditmarknad. Insatserna för att lösa bankkrisen skapar

förutsättningar för att kreditmarknaden normaliseras och kan fungera

tillfredsställande när efterfrågan på krediter ökar.

 Riskkapitalmarknaden är mer nationellt bunden än marknaden för krediter.

Särskilt för de mindre företagen har det inhemska sparandet i riskkapital

betydelse. På grund av den stora osäkerhet som är förknippad med satsningar i

mindre företag och vikten av att kapitalförsörjningen till de mindre och

medelstora företagen fungerar väl har staten fonderat medel för att förstärka

riskkapitalmarknaden. Den nya riskkapitalstrukturen med två dominerande

huvudbolag, Atle och Bure, har fått ett kapitaltillskott på sammanlagt 6,5

miljarder kronor. Industri- och nyföretagarfondens inriktning har ändrats mot

ökad tonvikt på nystartade företag. Fonden innehåller nu drygt 2 miljarder

kronor. Regeringen kommer att under hösten ta ställning till ytterligare

åtgärder för att främja nyetablering och exploatering av innovationer. Förslag

kommer att läggas fram om hur utvecklingsfonderna bäst skall användas för

företagsutveckling.

 Riskkapital är ogynnsamt beskattat i Sverige jämfört med i konkurrentländerna

till följd av dubbelbeskattningen med företagsskatt och skatt på

utdelningsinkomster och aktievinster. Genom det förslag som regeringen nyligen

presenterat elimineras denna nackdel.

7.6 Infrastrukturen

Den långsiktiga utvecklingen av välståndet hänger samman med ekonomins förmåga

att tillgodogöra sig nya tekniska och organisatoriska lösningar. Denna process

beror av näringslivets investeringar i realkapital och mänskligt kunnande. Även

de investeringar staten gör i utbildning, forskning, vägar, järnvägar,

telekommunikationer och energiförsörjning har central betydelse för ekonomins

utvecklingspotential.

 Ekonomin blir mer internationellt beroende. Detta ökar behoven av snabba och

tillförlitliga transporter av godsflöden. Internationaliseringen av produktion,

marknader och ägande samt strävan att decentralisera beslutsfattandet i

näringslivet medför vidare att beroendet av kontakter och därmed efterfrågan på

telekommunikationer och persontransporter växer.

 Medan investeringarna i telekommunikationer och luftfart ökade i Sverige under

1980-talet eftersattes investeringarna i vägar och järnvägar. Regeringen och

riksdagen har nyligen fattat beslut om det största investeringsprogrammet i

modern tid. Investeringsaktiviteten kommer av konjunkturskäl att vara särskilt

hög de närmaste åren.

 Kommunikationsområdets växande betydelse kommer att ställa större krav på

statens beslutsunderlag på området. Regering och riksdag har därför beslutat om

att avsevärt öka de samlade anslagen för övergripande forsknings- och

utvecklingsverksamhet inom kommunikationsområdet.

 Den ekonomiska politiken skall bidra till att alla människor ges likvärdiga

möjligheter i livet och tillvarata utvecklingsmöjligheterna i Sveriges alla

delar. Det gäller inte minst landsbygden och de mindre orterna.

 Hög sysselsättning och uthållig tillväxt är grundläggande förutsättningar för

en rättvis fördelning. Detta förutsätter att en tillväxt kan ske i landets alla

regioner.

 Satsningar på infrastruktur och åtgärder för att förbättra villkoren för de

mindre företagen är i detta sammanhang av stor betydelse

 Regionalpolitiken är ett viktigt medel att uppnå detta och regeringen avser att

under våren 1994 lägga fram förslag om en förnyad regionalpolitik.

7.7 Den offentliga sektorns samspel med näringslivet

Statens huvuduppgift är att skapa förutsättningar för en väl fungerande

marknadsekonomi inom sociala, ekologiska och etiska ramar. Detta är det bästa

sättet att värna och vidmakthålla ett välfärdssamhälle med hög sysselsättning,

god materiell standard, bra miljö och hög grad av personlig frihet.

 Den privata och den offentliga sektorn är i hög grad beroende av varandra. Goda

etiska normer är en förutsättning för marknadsekonomi och affärsverksamhet, Det

är uttryck för bristande etik, som dessutom allvarligt skadar marknadsekonomins

funktionssätt, när bl.a. konkurser sätts i system för att kunna bevara

förmögenheter och undkomma förpliktelser mot det allmänna, leverantörer och

anställda. Fasta spelregler upprätthålls genom ett väl fungerande rättssystem.

 Ett konkurrenskraftigt näringsliv ställer krav på en väl fungerande

infrastruktur i vid mening. På miljöområdet måste staten ta ansvar både för att

ekologiska ramar sätts för verksamheten och för att miljöskulden inte ökar och

därigenom minskar utrymmet för ekonomisk utveckling i framtiden.

 Till statens åtaganden hör att upprätthålla en fungerande konkurrens. En

ytterligare uppgift är att bidra till en rättvis fördelning av ekonomisk

standard genom en ambitiös generell välfärdspolitik.

 Den offentliga sektorns resurer bestäms till stor del av utvecklingen i

näringslivet. En effektiv privat sektor genererar tillväxt som minskar

belastningen på de offentliga transfereringssystemen och möjliggör offentlig

konsumtion och investering.

 För att uppnå en väl fungerande marknadsekonomi bör det finnas så få hinder som

möjligt för nationellt och internationellt utbyte av varor och tjänster.

 Samspelet med den offentliga sektorn är av avgörande betydelse för en expansion

av näringslivet. Ett konkurrenskraftigt näringsliv förutsätter bl.a. effektiva

transportsystem och kommunikationer. En bra barnomsorg som gör det möjligt för

föräldrar att arbeta, en skola som ger kunskap av hög kvalitet, en effektiv

sjukvård och äldreomsorg främjar också näringslivet. Utan dessa tjänster är en

tillväxt i den privata sektorn inte möjlig. Detta innebär inte att tjänsterna

måste produceras i offentlig regi. Konkurrens mellan olika typer av producenter

sänker kostnaderna och ökar valfriheten.

 För att upprätthålla ett högt omvandlingstryck inom ekonomin är det viktigt

att den ekonomiska politiken syftar till att stärka konkurrensen, både inom

näringslivet och inom den traditionellt offentliga sektorn. Såväl den nya

konkurrenslagen som EES-avtalet är viktiga inslag i en konkurrensfrämjande

politik. Den nya lagen om offentlig upphandling, som träder i kraft i samband

med EES-avtalet, ger både möjligheter till besparingar för de offentliga

uppköpen och öppnar nya möjligheter för det privata näringslivet. Med den nya

lagen ställs emellertid också ökade krav på upphandlande enheter inom offentlig

sektor. Information och satsning på förbättrad beställarkompetens är nödvändigt

om besparingspotentialen skall kunna realiseras.

 Därutöver kan förändringar i organisation och finansiering av den offentliga

verksamheten skapa nya marknader för den privata sektorn. Så långt möjligt bör

den offentliga produktionen konkurrensutsättas. Inom den offentliga sektorn,

framför allt i kommunerna, pågår idag ett arbete med att pröva nya

organisationsformer. Decentralisering, beställar-utföraresystem,

anbudsförfarande, olika check- eller pengsystem och privatisering av vissa delar

av verksamheten blir allt mer vanliga inslag. Studier och utvärderingar visar

att betydande effektivitetsvinster är möjliga. En avgörande förutsättning är

likabehandling mellan offentliga och privata producenter.

8 De offentliga utgifterna

De offentliga utgifterna har under en lång period trendmässigt vuxit snabbare än

BNP.

 Den offentliga sektorns totala utgifter beräknas i år uppgå till ca drygt 1 000

miljarder kronor, motsvarande 74,5 % av BNP. Detta är den högsta utgiftsandelen

av samtliga OECD-länder. Nära en femtedel av utgifterna finansieras med

upplåning.

 Upplåningen medför en växande statsskuld. Räntekostnaderna för denna kommer

successivt att tränga undan angelägna utgifter för t.ex. vård, omsorg och

utbildning om inte de offentliga finanserna saneras. Det stora upplåningsbehovet

bidrar även till att driva upp ränteläget i samhällsekonomin. De stora

underskotten gör det vidare svårt att hålla ner skattekilarna på en nivå som

inte är samhällsekonomiskt skadlig. De offentliga underskotten är därför ett hot

mot välfärden och innebär en oetisk övervältring av räntebördan på kommande

generationer.

 De höga offentliga utgifterna och underskotten kan till viss del förklaras av

konjunkturläget. Men den offentliga sektorns finansiella kris är långsiktig.

Även rensat för effekter av den djupa lågkonjunkturen finns det ett stort

underskott i de offentliga finanserna.

 Regeringen har sedan den tillträdde vidtagit en rad åtgärder med syfte att

bryta denna ohållbara trend. I stort sett samtliga offentliga transfere-

ringssystem är under översyn eller har redan förändrats.

 Förändringarna är av flera slag: sambanden mellan avgifter och förmåner stärks,

bl.a. genom egna avgifter och självrisker. Sådana förändringar har skett inom

bl.a. sjuk- och arbetsskadeförsäkringen och i arbetslöshetsförsäkringen. Förutom

att öka motiven att arbeta leder dessa förändringar också till en förstärkning

av de offentliga finanserna, vilket är en förutsättning för att klara viktiga

välfärdsåtaganden på andra områden. Avgifter som relateras till förmånerna

innebär också en möjlighet att minska skadliga skattekilar.

 De fortsatta reformerna av bl.a. arbetslöshetsförsäkringen och pensionssystemet

innebär ett större inslag av egna avgifter och självrisker i välfärdssystemen.

Dessa blir därigenom långsiktigt mer stabila, vilket är viktigt inte minst mot

bakgrund av hushållens misstro mot statens möjligheter att fullfölja gjorda

åtaganden.

 En utgångspunkt i saneringsprogrammet är att utgifterna för den offentliga

konsumtionen skall vara realt oförändrade. Huruvida åtagandena klaras av inom

denna ram beror i huvudsak på produktivitetens och lönernas utveckling. Beroende

på hur dessa utvecklas är en oförändrad eller t.o.m. ökad service möjlig.

 Mycket tyder på att det fortfarande finns en betydande produktivitetspotential

i stora delar av offentlig verksamhet. Det finns också många exempel från senare

tid på hur denna potential har frigjorts samtidigt som servicen förbättrats. Den

produktivitetsökning som ägt rum under de senaste åren bör kunna fortsätta,

bl.a. genom förändrade verksamhetsformer och en ökad konkurrens. En betydande

del av den besparing inom offentlig verksamhet som saneringsplanen innebär, bör

därför kunna klaras med hjälp av ökad produktivitet så att servicenivån kan

upprätthållas.

 Därtill skall läggas att en ökad valfrihet för den enskilde i sig ofta innebär

en ökad effektivitet, eftersom verksamheten bättre anpassas till människors

behov och önskemål. I flertalet fall tycks det omfattande förnyelsearbete som

sedan en tid sker inom både primärkommuner och landsting vara väl förenligt med

en hög servicenivå. Landstingsförbundet pekar t.ex. på avskaffande av

operationsköer.

 Trots det positiva som hänt i många kommuner finns en risk att snabba och

omfattande förändringar leder till problem och till sämre service för enskilda

människor. Regeringen följer utvecklingen noga, bl.a. har nyligen en satsning på

utvecklingsprojekt med anledning av utvärderingen av Ädelreformen initierats. På

olika sätt avser regeringen att bevaka att alla får den vård och service de har

rätt till.

 Samtidigt finns tendenser till minskad service, främst inom vissa

primärkommuner som alltför länge åsidosatt förnyelsearbetet. Utvecklingen mot en

minskad statlig reglering av den kommunala verksamheten har gjort det nödvändigt

för riksdagen och regeringen att mera samlat kunna följa upp och utvärdera hur

verksamheten i landets kommuner och landsting utvecklas i förhållande till de

nationella målen. Ett led i detta arbete är det uppdrag att överväga denna fråga

som Stat-kommunberedningen (C 1990:B) har fått. Stora förändringar i

statsbidragsreglerna kan också ha bidragit till vissa problem trots generösa

övergångsregler.

 För närvarande pågår omfattande översynsarbete av reglerna för statens bidrag

till kommunsektorn. Förslagen kommer att beröra 1995 och presenteras under våren

1994.

 Regeringens samlade insatser för att förstärka statsfinanserna innebär att de

offentliga utgifterna 1998 kommer att motsvara en lägre andel av BNP än idag. I

år beräknas utgifterna för den offentliga konsumtionen, mätt i fasta priser,

minska för första gången under efterkrigstiden. Den sanering av de offentliga

finanserna som regeringen nu inlett innebär således ett trendbrott. När den

femåriga perioden gått och saneringsprogrammet är genomfört, är de offentliga

utgifterna tillbaka på 1991 års nivå, mätt i fasta priser. Detta motsvarar 59 %

av BNP, vilket är samma andel som i slutet av 1970-talet.

9 Institutionella förändringar

De betydande förändringar som nu sker på regeringens initiativ avser inte bara

den ekonomiska politiken i snäv mening. Inte minst Ekonomikommissionen har

poängterat betydelsen av institutionella förändringar, bl.a. förändringar i hur

de politiska besluten fattas. Ett intensivt arbete med institutionella

förändringar av betydelse för den ekonomiska utvecklingen pågår.

9.1 Budgetprocessen

Utformningen av budgetprocessen är av avgörande betydelse när det gäller att

förverkliga finanspolitikens målsättning att utnyttja de offentliga resurserna

effektivt. Dagens problem med finansiering av de offentliga utgifterna och en

ökad offentlig skuldsättning visar entydigt på att arbetet med att utveckla

styrningen, budgeteringen och redovisningen av statens inkomster, utgifter och

verksamheter måste fortsätta och ytterligare intensifieras. I internationell

jämförelse har den traditionella svenska budgetprocessen ansetts vara

förhållandevis utgiftsstyrd. Betydande förändringar sker dock nu.

 Under de senaste två åren har regeringen ersatt den traditionella

marginalbudgeteringen med en budgetberedning med ramteknik i regeringskansliet.

Detta innebär att regeringen först gör en bedömning av det samhällsekonomiska

utrymmet för de offentliga utgifterna, därefter en prioritering mellan olika

områden och slutligen en fördelning av tillgängligt utgiftsutrymme på

departementsvisa budgetramar.

 I syfte att strama upp budgetprocessen och utveckla resultatstyrningen och den

finansiella styrningen har ett stort antal andra åtgärder vidtagits de senaste

åren. Bl.a. har en ny förordning för myndigheters årsredovisningar och

anslagsframställningar trätt i kraft från 1 juli 1993. Nu ställs ökade krav på

verksamhetsanpassade resultatmått som grund för återrapporteringen till

regeringen.

 Vidare har förbättringar i ekonomistyrningen inom den statliga sektorn

genomförts. Den ekonomiska redovisningens informationsvärde har ökat. Den

statliga medelshanteringen har effektiviserats och revisionens roll har stärkts.

 Uppstramningen av verksamhets- och budgetberedningen i regeringskansliet kommer

att fortsätta. Med anledning av bl.a. Budgetpropositionsutredningens betänkande

Ny Budgetproposition (SOU 1990:83), Riksdagsutredningens betänkande Reformera

riksdagsarbetet! och EG-integrationssträvandena har nyligen ett utveck-

lingsarbete påbörjats inom regeringskansliet som bl.a. inbegriper

budgetdokumentens form och innehåll, budget- och redovisningsprinciper,

årsrytmen i budgetprocessen samt en ambitionsnivåhöjning av resultatstyrningen.

9.2 Pågående reformarbete

Ekonomikommissionen baserar sin analys på en strävan att lösa problemen inom

marknadsekonomins ram och att föreslå förändringar som leder till ett mera

aktivt medborgarskap, en ökad pluralism och en tydlig ansvarsfördelning.

Regeringen delar i väsentliga avseenden kommissionens analys av läget.

 Inom den ekonomiska politikens område har den helt avgörande delen av

kommissionens förslag förverkligats genom förslaget om saneringsprogram i vårens

kompletteringsproposition. Den budgetsanering som där föreslås uppfyller väl den

omfattning som kommissionen ansåg nödvändig. När saneringsprogrammet genomförts

har också den stabilisering av den offentliga skulden som kommissionen

eftersträvade uppnåtts.

 Den konkreta redovisningen av saneringsprogrammets första steg ökar utrymmet

för lägre räntor. Inriktningen på långsiktig budgetsanering har redan resulterat

i denna, i dagens läge effektivaste stimulansen.

 Ett viktigt inslag i kommissionens analys var behovet av olika

systemförändringar. Regeringen konstaterar att i viktiga avseenden har

förändringar i den riktning som kommissionen föreslår genomförts eller håller på

att arbetas fram. På vissa områden är en bred politisk enighet nödvändig eller

speciellt önskvärd varför förändringsarbetet kan komma att ta längre tid. Detta

gäller t.ex. grundlagsfrågor, förändringar i riksdagens sätt att arbeta och

Riksbankens ställning. Ställningstagande till de överväganden som pågår i dessa

avseenden kommer därför att ske senare.

 Samstämmigheten mellan regeringens och kommissionens syn kan sammanfattas i att

av kommissionens 113 förslag eller synpunkter har regeringen redan genomfört

eller delar kommissionens syn i 50-60 punkter. I en mindre del, 25-30 punkter,

kommer förslag att redovisas inom kort eller också krävs ytterligare

utredningsarbete och överväganden. Vad gäller tiotalet punkter kan konstateras

att dessa avser förhållanden som inte ligger inom regeringens ansvarsområde. Det

gäller t.ex. olika aspekter på lönebildningen eller frågor som ligger inom

kommunernas ansvar och där regeringen inte har direkta beslutsbefogenheter.

 Inom ett tiotal områden delar regeringen inte kommissionens analys och avser

inte att lägga fram förslag. Detta gäller t.ex. förslagen att inrätta ett

kommunrevisionsverk, att förändra AP-fondernas organisation samt att minska

antalet riksdagsledamöter.

 21

10 Svensk ekonomi 1993-1995

Problemen i den svenska ekonomin under senare år har både långsiktiga och

kortsiktiga, konjunkturella orsaker. En särskild dimension i denna ekonomiska

nedgångsperiod är finanskrisen. Denna gör dagens ekonomiska problem annorlunda

än under tidigare konjunkturnedgångar under efterkrigstiden. Den långsiktiga

utvecklingen har präglats av att tillväxten har hållits tillbaka av ett

tillväxthämmande skattesystem, av olika konkurrenshämmande regleringar och av

att de offentliga utgiftssystemen i alltför liten grad givit incitament till

arbete och sparande. Samtidigt har lönebildningen bidragit till att gröpa ur

konkurrenskraften.

 I samband med avvecklingen av kreditmarknadsregleringarna följde en

överhettning och en spekulationsvåg under senare delen av 1980-talet. Därigenom

förvärrades de strukturella problemen.

 När reaktionerna mot denna utveckling blev ofrånkomliga, när ett förändrat

skattesystem, en ofrånkomlig ränteuppgång och lägre inflation innebar en helt ny

situation, sammanföll detta med en internationell lågkonjunktur.

Återverkningarna i den reala ekonomin blev därför speciellt kraftiga. Detta

betyder emellertid inte att anpassningen kunnat skjutas till en senare tidpunkt

utan att den borde påbörjats tidigare.

 Under de senaste två åren är det hushållens och företagens strävan att anpassa

sin skuldbörda efter 1980-talets lånebaserade expansion till en långsiktigt

hållbar nivå, som särskilt påverkat den svenska ekonomin.

 Nedgången har därmed blivit kraftig under det sista kvartalet i fjol och det

första kvartalet i år. Under det andra kvartalet 1993 har minskningen dock

dämpats. Sammantaget blev nedgången, bl.a. till följd av den internationella

utvecklingen och den mycket kraftiga skuldsaneringen under det första halvåret,

större än vad som antogs i den reviderade finansplanen i våras.

 Även om tillväxten nu ser ut att återkomma medför förloppet under det första

halvåret i år att minskningen mellan årsgenomsnitten 1992 och 1993 blir närmare

3 %. Sänkta arbetsgivaravgifter, deprecieringen av kronan tillsammans med en

stark produktivitetsutveckling i industrin har lett till en markant förstärkning

av konkurrenskraften. Därigenom har utsikterna för exporten och den

konkurrensutsatta sektorn förbättrats. Den inhemska efterfrågan har försvagats

och väntas sjunka med 6 % under 1993. Att nedgången i inhemsk efterfrågan

sammanhänger med skuldsaneringen bestyrks av att hushållsinkomsterna har ökat

kraftigt under senare år. Under åren 1989-1992 ökade de reala

hushållsinkomsterna med inte mindre än 12,5 %. Hösten 1993 ligger de reala

hushållsinkomsterna något över nivån hösten 1991. Finanspolitiken har således

inte inneburit en så stark åtstramning att hushållsinkomsterna sänkts. Det är

inte real köpkraft som saknats. I stället är det hushållens starka inriktning på

att sanera skulderna som hållit tillbaka konsumtionen. Detta har särskilt starkt

präglat utvecklingen sedan förra hösten.

 Bruttoinvesteringarna har utvecklats svagt. Kommunerna har vidare genomfört

anpassningen till de långsiktiga ekonomiska förutsättningarna snabbare än

väntat. Kommunal konsumtion och sysselsättning har minskat. Den svaga inhemska

efterfrågan har inneburit en press nedåt på konsumentpriserna som i

årsgenomsnitt nu väntas öka med 4 1/2 %.

 Utsikterna för de kommande åren är i hög grad avhängig av tre faktorer. Styrkan

och snabbheten i exportuppgången är av stor betydelse för

återhämtningsprocessens förlopp. En isolerad exportexpansion ger dock bara

marginella effekter på t.ex. arbetsmarknaden och saneringen av de offentliga

finanserna. För att en mera markerad återhämtning av hela ekonomin skall komma

till stånd krävs att hushållens tillförsikt inför framtiden ökar och att den

privata konsumtionen därmed kommer igång. En tredje avgörande faktor är

förtroendet för den ekonomiska politikens hållbarhet och därmed möjligheterna

att sanera de offentliga finanserna. Därigenom skapas förutsättningar för en

gynnsam utveckling på valuta- och räntemarknaderna. En successiv förstärkning av

kronan kan då kombineras med fallande räntor.

 Utsikterna för den internationella ekonomin under 1994 har försämrats något

jämfört med bedömningen i våras. Det är främst en fördjupad lågkonjunktur i

Kontinentaleuropa och i Japan som ligger bakom detta. Den förbättrade

konkurrenskraften för svensk exportindustri medför dock att exporten väntas öka

med drygt 10 % 1994. Nettoexporten ger ett större bidrag till tillväxten än

tidigare beräknat.

 Hushållens reala disponibla inkomster väntas öka med 2 % 1994. Kraften och

varaktigheten i skuldsaneringsprocessen är mycket svårbedömd. Erfarenheter från

andra länder tyder på att förloppet är tämligen utdraget. Det finns dock mycket

som tyder på att processen i Sverige varit snabbare, både vad gäller att bygga

upp skuldnivåer men också vad gäller den takt i viken de reduceras. Diagram 10.1

anger att skulduppbyggnaden hos hushållen var kraftigare i Sverige än i flera

andra länder. Samtidigt syns saneringen ha medfört att de relativa skuldnivåerna

nu är nere på en lägre nivå än innan skulduppbyggnaden startade. Samtidigt har

dock skuldkostnaderna varit fortsatt höga men synes även de vara på väg att

minska. I genomsnitt beräknades hushållens ränteutgifter efter skatt till ca

10 % av den disponibla inkomsten 1991. I år har kostnaden fallit till ca 8 % och

torde 1995 vara nere på ca 5,5 %, dvs. nästan en halvering. Därmed kan man räkna

med att en återhämtning i konsumtionen påbörjas under 1994.

Diagram 10.1 Hushållens skuldsättning

Kvoten skuldstock/disponibel inkomst

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Bruttoinvesteringarna väntas 1994 minska med närmare 9 %. Bostadsbyggandet

fortsätter att minska. Industriinvesteringarna väntas däremot öka med 11 %.

Sammantaget innebär detta att BNP torde öka med 1,9 % 1994. Denna uppgång är

dock inte tillräcklig för att kunna förhindra att arbetslösheten fortsätter att

öka och som årsmedeltal uppgå till 8,4 % 1994. Den svaga arbetsmarknaden bidrar

till att pris- och löneökningstakten blir mycket måttlig.

 Den internationella konjunkturen väntas successivt förstärkas under 1995 genom

en mer markerad återhämtning i Kontinentaleuropa och Japan samtidigt som

uppgången fortsätter i de anglosaxiska länderna. Marknadsandelsvinsterna för den

svenska exporten kan dock inte väntas fortsätta i samma takt som 1993 och 1994

varför exportökningen blir lägre än 1994. Den totala exportökningen förutses

dock bli så stark som 6-7 %. 1995 väntas den privata konsumtionen öka med 2,5 %

samtidigt som de realt disponibla inkomsterna stiger bara med ca 1,5 %. Det är

dock troligt att hushållen då på ett tydligt sätt upplever att återhämtningen i

ekonomin tagit fart och att arbetslösheten börjat sjunka och därför i viss

utsträckning minskar sitt sparande.

 Nedgången i bruttoinvesteringarna bör kunna brytas 1995. Ökningstakten för

industriinvesteringarna bör då ytterligare stiga beroende på en fortsatt stark

lönsamhet och fallande räntor i kombination med att kapacitetsrestriktioner i

högre grad börjar göra sig gällande. När den inhemska efterfrågan åter börjar

tillta bör också investeringarna i det övriga näringslivet återhämta sig

samtidigt som bostadsinvesteringarna 1995 torde ha nått sin bottennivå. De

totala bruttoinvesteringarna bör således kunna öka med drygt 4 % 1995. Totalt

väntas BNP-tillväxten kunna bli 2,9 % 1995. Under loppet av året kommer också

arbetslösheten att minska.

 Bytesbalansen torde 1995 uppvisa ett betydande överskott. Som andel av BNP

antas överskottet uppgå till ca 4 % medan handelsbalansens överskott väntas bli

6,5 % av BNP.

 Trots omfattande åtgärder kommer underskottet i de offentliga finanserna att

vara betydande, ca 14 1/2 % av BNP. Sjunkande räntor minskar underskottet i

statsbudgeten. En viss motverkande effekt uppstår dock genom att intäkterna till

följd av lägre räntor minskar i AP-fonden. Det bör vidare observeras att 1995 är

det första året då kommunerna direkt påverkas av förändringarna i

skatteunderlag. Den tidigare eftersläpningen har då upphört.

 Nedgången i den svenska ekonomin synes nu vara på väg att upphöra. Förbätt-

ringen av konkurrenskraften och den ökande optimismen bland hushåll och företag

kommer efter hand att leda till ökad real aktivitet i ekonomin. Hur snabbt denna

återhämtning kommer att ske blir avgörande för vilka genomsnittliga tillväxttal

som kommer att kunna avläsas. Diagram 10.2 visar att om konsumtionsuppgången

tidigareläggs ett halvår jämfört med vad vi nu räknar med, en tidigareläggning

som i och för sig kan sägas stödjas av de uppgifter som finns om tendenser i

detaljhandel, bilköp, hushållsenkäter m.m., skulle genomslaget på

konsumtionstillväxten bli så kraftigt som närmare 1,5 %. Det skulle innebära ett

tillskott till BNP-tillväxten om ca 0,5 procentenheter.

Diagram 10.2 Privat konsumtion

1985 års priser, säsongrensad nivå

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 22

 Med den successivt stigande optimism som nu kan skönjas hos hushåll och företag

kan tillväxten på nytt ta fart. Saneringen av de offentliga finanserna och de

åtgärder som genomförts och kommer att genomföras i syfte att få de offentliga

systemen att fungera bättre, är nödvändiga inslag för att denna återhämtning

över huvudtaget skall kunna ske. Därigenom läggs också grunden för en successiv

förbättring av arbetsmarknaden och en ökning av sysselsättningen.

 Vi kan nu skönja en sådan förbättring i förutsättningarna för den svenska

ekonomin att andelen människor utanför den ordinarie arbetsmarknaden, dvs. i

öppen arbetslöshet och i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, kan bringas ner till

6-7 % i slutet av 1990-talet. Detta är ett mål för den ekonomiska politiken.

Tabell 10.1 Försörjningsbalans

 Miljarder krProcentuell volymförändring

 1992 1992 1993 1994 1995

BNP 1 436,5 -1,7 -2,8 1,9 2,9

Import 375,9 1,1 -3,1 2,7 5,5

Tillgång 1 812,4 -0,9 -2,9 2,1 3,6

Privat

konsumtion 772,3 -1,9 -5,0 0,0 2,5

Offentlig

konsumtion 401,0 0,3 -2,9 -1,3 -1,0

 Stat 116,9 1,1 -1,5 -1,0 -1,0

 Kommuner 284,1 0,1 -3,4 -1,5 -1,0

Brutto-

investeringar 243,8 -11,0 -11,6 -8,6 4,4

Lager-

investeringar1 -5,3 1,2 -0,4 0,4 0,4

Export 400,6 2,0 5,6 10,4 6,5

Användning 1 812,4 -0,9 -2,9 2,1 3,6

Inhemsk

användning 1 411,8 -2,0 -6,1 -1,4 2,2

1 Förändring i procent av föregående års BNP.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Tabell 10.2 Nyckeltal

Årlig procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

Timlön, kostnad 3,6 31/4 3,5 41/4

KPI, dec-dec 1,9 4,4 2,4 3,0

KPI, genomsnitt 2,3 4,6 2,6 2,9

Disponibel inkomst 3,1 -2,9 2,0 1,4

Sparkvot (nivå) 8,1 10,1 11,4 10,4

Industriproduktion -3 1,5 9,0 6,0

Relativ

enhetsarbetskostnad-1,6 -26,3 -2,7 2,5

Arbetslöshet (nivå) 5,3 8,0 8,4 7,9

Handelsbalans (mdkr)34,5 58,9 89,2 101,2

Bytesbalans (mdkr)-29,7 0,0 46,0 66,1

Bytesbalans (% av BNP)-2,1 0,0 3,1 4,3

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

11 Indexering av vissa punktskatter

11.1 Förslaget

Regeringens förslag: Skattesatserna för den allmänna energiskatten, bensinskatt-

en, dieseloljeskatten, koldioxidskatten, tobaksskatten och dryckesskatten

omräknas årligen utan riksdagens medverkan med hänsyn tagen till den allmänna

prisutvecklingen.

 Skälen för regeringens förslag: Det finns idag två kategorier av punktskatter.

I den ena kategorin tas skatten ut som en styckeskatt och i den andra som en

värdeskatt. I de fall där punktskatten tas ut som en värdeskatt sker en

automatisk värdesäkring av skatteuttaget. En förändring av det allmänna

prisläget ger automatiskt ett realt sett oförändrat skatteuttag eftersom skatten

tas ut med en viss procent av priset.

 I de flesta fall tas dock punktskatten ut med ett visst belopp per styck, en

styckeskatt. Vid oförändrade skattesatser och viss inflation innebär detta att

det reala skatteuttaget sjunker över tiden. Med en årlig inflation på 5 % kommer

det reala skatteuttaget under en femårsperiod att minska med knappt 30 %. Med en

lägre inflationstakt på exempelvis 2 % årligen kommer det reala skatteuttaget

under en femårsperiod att minska med drygt tio procent.

 I ett makroperspektiv innebär den bristande realvärdesäkringen att skattekvoten

- skatterna uttryckta som andel av BNP - sjunker över tiden. I rådande

statsfinansiella läge och de krav detta ställer på en sanering av finanserna bör

punktskatteintäkterna värdesäkras. Åtgärden bör begränsas till den femårsperiod

som saneringsprogrammet omfattar, dvs. perioden 1994-1998.

 I princip finns tre olika metoder att justera punktskattesatserna och därmed

säkerställa det reala skatteuttaget. Den första metoden, den som används idag,

innebär att punktskattesatserna justeras för den allmänna prisutvecklingen genom

särskilda beslut. Den andra metoden är ett system där riksdagen inom ramen för

budgetbehandlingen varje år kan fatta beslut om nivån på punktskatterna.

Regeringen skall då i sitt förslag till riksdagen beakta den allmänna

prisutvecklingen. Den tredje metoden utgörs av en indexering av skattesatserna

så att de utvecklas i samma takt som den allmänna prisutvecklingen. Uppräkningen

skall då ske automatiskt under förutsättning att riksdagen inte fattar något

annat beslut. Givetvis finns möjlighet, att genom särskilt beslut i riksdagen,

förändra relationerna mellan de olika skatterna för att uppnå andra angelägna

mål, t.ex. på miljöområdet.

 Av de ovan nämnda metoderna är den tredje att föredra med utgångspunkt i dagens

situation. Genom att koppla nivån på punktskattesatserna till den allmänna

prisutvecklingen skapas en ordning där det reala skatteuttaget säkerställs.

Därmed skapas också en större säkerhet om statens intäkter från

punktskatteområdet under saneringsperioden. Detta bidrar till att öka

trovärdigheten av det fastlagda saneringsprogrammet.

 Det teoretiskt mest korrekta är att skattesatserna för t.ex. 1994 justeras upp

med inflationen under 1994. Det uppstår dock ett praktiskt problem eftersom

inflationstakten under 1994 inte är känd i förväg. Prognososäkerheten gör det

dock olämpligt att använda den metoden. Det mest praktiska är därför att

indexera punktskattesatserna med ett års eftersläpning.

 En indexering av punktskattesatserna kan i teknisk mening jämföras med gällande

indexering av inkomstskatteskalan genom justering av grundavdrag och skiktgräns

för statlig inkomstskatt där hänsyn tas till historisk inflation. Detta sker i

syfte att hindra att det reala skatteuttaget förändras över tiden. I analogi med

vad som gäller för inkomstskatten bör därför punktskatterna indexeras med hänsyn

till den allmänna prisutvecklingen under en historisk period. Den allmänna

prisutvecklingen bör i likhet med vad som gäller beträffande inkomstskatten

mätas genom förändringarna av konsumentprisindex (KPI).

 Ett argument för att inte knyta indexeringen till KPI-utvecklingen är att en

förändring av punktskatterna i sin tur återverkar på KPI. För att undvika

spridningseffekter borde punktskattesatserna i princip i stället indexeras med

prisutvecklingen rensat för den del som beror på förändringar av de punktskatter

som är indexerade. En höjning med fyra procent av skattesatserna för nedan

uppräknade punktskatter ger ett höjt KPI med knappt 0,3 procent. Den långsiktiga

spridningseffekten kan uppskattas till drygt 0,3 procent. Mot bakgrund av att

indexeringen är begränsad till perioden 1994-1998 och att spridningseffekten är

liten bör av praktiska skäl indexeringen ändå kopplas till KPI-förändringen.

 Indexeringen på punktskatteområdet bör omfatta den allmänna energiskatten,

bensinskatten, dieseloljeskatten, koldioxidskatten, tobaksskatten och

dryckesskatten.

 Indexeringen bör följa samma regelsystem i samtliga nu aktuella fall. För att

nya skattesatser skall kunna gälla från kalenderårets början måste

jämförelseperioden avslutas en tid innan årsskiftet. Av praktiska skäl är

konsumentprisindex för oktober månad det index som senast kan beaktas.

Innevarande års skatt bör i likhet med vad som gäller för inkomstskatten för

nästkommande kalenderår justeras med KPI under perioden oktober året innan till

oktober innevarande år. Den matematiska beräkningen bör årligen göras av

regeringen och fastställas i en särskild förordning som regeringen utfärdar före

november månads utgång. De framräknade skattebeloppen bör avrundas efter samma

grunder som gäller för fastställandet av nu utgående skatter. Anges beloppen nu

i respektive skatteförfattning i hela kronor, ören eller tiondels ören skall

avrundning göras på detta sätt även fortsättningsvis.

 Realvärdesäkringen av nu aktuella punktskatter bör genomföras så snart som

möjligt. Av praktiska skäl är det lämpligt att riksdagen på förslag av

regeringen fastställer skattebeloppen för år 1994. Detta innebär att den

"automatiska" uppräkningen, dvs. utan nytt beslut av riksdagen, första gången

görs hösten 1994 för skatteuttaget under år 1995. Inflationen under den senaste

tolvmånadersperioden fram till och med 1993 kan inte exakt anges nu utan får

uppskattas. Vissa punktskatter har också höjts sedan oktober 1992. I vårt

förslag har nuvarande skattesatser uppräknats med fyra procent utom

dieseloljeskatten, eftersom denna skatt införts först den 1 oktober 1993.

 För viss införsel av tobaksvaror, öl, vin och spritdrycker tas en schablontull

ut som ersätter vanlig tull, mervärdeskatt och punktskatt. Vid skatteändringar

brukar även schablontullarna justeras. Vi återkommer vid en senare tidpunkt till

hur schablontullarna bör hanteras vid en indexering av punktskatterna.

11.2 Finansiella effekter

Det i saneringsprogrammet beräknade tillskottet från punktskatterna är ca 8

miljarder kronor på fem år. Det innebär ett krav på en årlig genomsnittlig

inkomstförstärkning från området på ca 1,6 miljarder kronor.

 Införandet av indexerade punktskattesatser fr.o.m den 1 januari 1994 kan

medföra en betydande effekt för den konsoliderade offentliga sektorn. I tabellen

nedan redovisas de finansiella effekterna budgetårsvis. Här har endast hänsyn

tagits till effekten av förändringarna för kalenderåret 1994.

Tabell 11.1 Budgeteffekter av de höjda punktskattesatserna fr.o.m. den 1 januari

1994 (miljarder kronor). Budgetårseffekter för statsbudgeten och varaktig

effekt konsoliderad offentlig sektor

 Varaktig budgetåret budgetåret

 nettobudget 1993/94 1994/95

 effekt

Allmän energiskatt

på elkraft +0,17 +0,10 +0,25

Allmän energiskatt

på bränslen +0,09 +0,05 +0,12

Koldioxidskatt på

bränslen +0,19 +0,12 +0,28

Dieseloljeskatt +0,00 +0,00 +0,00

Bensinskatt +0,65 +0,35 +0,82

Koldioxidskatt på

bensin +0,15 +0,08 +0,19

Tobakskatt +0,29 +0,1 +0,34

Alkoholskatt +0,48 +0,24 +0,56

Totalt +2,02 +1,09 +2,56

De fr.o.m. den 1 januari 1994 höjda punktskattesatserna beräknas för budgetåret

1993/94 ge en förstärkning av statsbudgeten på 1,09 miljarder kronor och för

budgetåret 1994/95 kan effekten beräknas till 2,56 miljarder kronor.

Nettobudgeteffekten kan beräknas till 2,02 miljarder kronor. I slutet av

perioden 1994 till 1998 beräknas indexeringen av punktskattesatserna ge en årlig

nettobudgeteffekt på ca 7,4 miljarder kronor beräknat i 1993 års penningvärde

vid nu aktuell inflationsprognos.

 23

SVENSK EKONOMI

Förord

Föreliggande bilaga har utarbetats inom finansdepartements ekonomiska avdelning.

Den innehåller en bedömning av den internationella och den svenska ekonomins

utveckling t.o.m. 1995 och bygger i tillämpliga delar på konjunkturinstitutets

höstrapport. Ansvarig för bilagan är departementsrådet Håkan Frisén. Arbetet

avslutades den 14 oktober.

 1

1 Sammanfattning

Den svenska ekonomin tycks nu ha passerat sitt bottenläge. Nedgången i BNP för

första halvåret 1993 var emellertid enligt nationalräkenskaperna så kraftig som

4 %, jämfört med första halvåret 1992. Säsongrensat väntas en viss återhämtning

av BNP redan under andra halvåret av 1993, varför minskningen för helåret

stannar vid ca. 3 %. Nästa år förutses den kraftiga exportexpansionen medföra

att BNP ökar med nästan 2 %. Under 1995, när också den inhemska efterfrågan

väntas återhämta sig något, bör BNP-tillväxten kunna uppgå till närmare 3 %.

 De speciella utvecklingstendenser som präglade beskrivningen av den svenska

ekonomin i den reviderade nationalbudgeten har nu ytterligare förstärkts. Den

gynnsamma konkurrenssituationen är ännu mera påtaglig genom att kronkursen har

fortsatt att sjunka samt att produktivitetsutvecklingen i industrin förstärkts.

Utsikterna för exporten och den konkurrensutsatta sektorn är därför mycket goda.

Samtidigt har försvagningen av den inhemska marknaden accentuerats. Fallet i den

inhemska efterfrågan väntas på helårsbasis bli 6 % 1993. Den privata

konsumtionen förutses i år minska med 5 %, främst till följd av utvecklingen

under första halv-året. Den svaga situationen på hemmamarknaden medför en

kraftig ned-dragning av investeringarna inom de skyddade sektorerna i ekonomin,

vilket bidrar till att de totala bruttoinvesteringarna minskar med 10 % i år.

Till detta kommer också en oväntat stor nedgång av den kommunala konsumtionen.

Utvecklingen av sysselsättning och konsumtion i kommunerna hittills i år tyder

på att anpassningen till de långsiktiga ekonomiska förutsättningarna går

snabbare än väntat. Den svaga inhemska efterfrågan har inneburit en press nedåt

på inflationen. Sänkta vinstmarginaler inom bl. a. handeln har medfört att

importprisökningarna endast fått ett begränsat genomslag i konsumentledet.

Konsumentprisindex väntas i år stiga med ca. 4 1/2 %. Den underliggande in-

flationen, dvs. KPI korrigerat för ändrade indirekta skatter och subventioner

samt för deprecieringens effekter, ökar med mindre än 2 %.

 Obalanserna i det finansiella sparandet är stora. Den privata sektorns

konsumtions- och investeringsbeteende har i hög grad styrts av de sänkta

tillgångspriserna och därav följande skuldkonsolideringsbehov. Denna

skuldanpassning tar sig uttryck i ett högre finansiellt sparande i såväl

hushålls- som företagssektorn. Samtidigt har den offentliga sektorns sparande

ytterligare försvagats, till stor del som en följd av det höga sparandet i den

privata sektorn. Också obalansen på arbetsmarknaden är stor. Den öppna

arbetslösheten väntas under 1993 i genomsnitt uppgå till ca. 8 % av

arbetskraften medan de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna be-räknas omfatta ca.

5 %.

 Utsikterna för de kommande årens utveckling av den svenska ekonomin är i hög

grad avhängig av tre faktorer. Styrkan och snabbheten i export-uppgången är

central för återhämtningsprocessens förlopp. En eventuellt isolerad

exportexpansion får dock bara begränsade effekter på t.ex. arbetsmarknaden och

saneringen av de offentliga finanserna. För att en mera markerad återhämtning av

hela ekonomin ska komma till stånd krävs att hushållens tillförsikt inför

framtiden ökar och att den privata konsumtionen därmed börjar växa. En tredje

avgörande faktor är att för-troendet för den ekonomiska politikens hållbarhet

och därmed möjligheterna att förbättra de offentliga finanserna kan

upprätthållas och förstärkas. Därigenom skapas möjligheter för en gynnsam

utveckling på valuta- och räntemarknaderna. En successiv förstärkning av kronan

kan då kombineras med fallande räntor.

 Den internationella ekonomin kännetecknas av att de dominerande OECD-länderna

befinner sig i helt olika faser av konjunkturcykeln. Åter-hämtningen i de

anglosaxiska länderna fortsätter samtidigt som nedgången i de

kontinentaleuropeiska länderna samt i Japan har tilltagit. Den internationella

konjunkturen har försvagats i år, men väntas successivt för-stärkas under 1994

och 1995. En viss återhämtning sker då i Kontinental-europa och Japan samtidigt

som uppgången fortsätter i de anglosaxiska länderna. BNP-tillväxten i OECD antas

nu bli 3/4 % 1993, för att sedan gradvis öka till 2 % 1994 och 2 3/4 % 1995.

 I de förutsättningar som ligger till grund för prognosen över den svenska

ekonomin antas att en viss appreciering av kronan sker under 1994 och 1995.

Detta motiveras av att kronan sett från realekonomiska utgångspunkter i nuläget

måste betraktas som undervärderad. Vidare förutsätts en viss ytterligare nedgång

i den europeiska räntenivån, fram-för allt på den korta sidan. Det är rimligt

att förutsätta att de svenska räntorna kan följa med denna utveckling och att

räntemarginalen mot om-världen dessutom kan krympa något. Således grundas

prognosen för ekonomins utveckling på antagandet att de svenska räntorna faller

något.

Tabell 1 Prognosförutsättningar

 1992 1993 1994 1995

BNP-tillväxt i OECD 1,6 0,8 2,1 2,8

Konsumentprisökning i OECD 3,0 2,7 3,0 3,5

Råoljepris (dollar per fat)19,3 18,0 18,75 20,0

Dollarkurs (i kr.) 5,82 7,73 8,02 8,02

Ecu-index1 101,7 123,0 122,5 117,5

Tysk ränta 5-års statsobl. 8,0 6,0 5,25 5,25

Svensk ränta 4-års statsobl.10,4 7,5 6,5 6,25

Svensk ränta 6-månaders ssvx12,6 8,0 6,0 5,5

1 ECU-index antas vara 125 den 31 december 1993, 120 den 31 december 1994 samt

115 den 31 december 1995.

Källor: OECD och Finansdepartementet.

 Det svaga arbetsmarknadsläget kommer sannolikt att hålla tillbaka

löneökningarna de närmaste åren. Den höga lönsamheten inom den

kon-kurrensutsatta sektorn medför dock att lönerna där ökar något mer än i den

övriga ekonomin. Den relativt låga löneökningstakten i kombination med en svag

inhemsk efterfrågan gör att också konsumentpriserna ökar långsamt. KPI väntas

som årsgenomsnitt stiga med 2,6 % 1994 och 2,9 % 1995. Den underliggande

inflationen nästa år beräknas dock endast uppgå till drygt 1 %.

 Den mycket gynnsamma konkurrenssituationen för svensk industri torde möjliggöra

en kraftig exportexpansion trots det relativt svaga efterfrågeläget inom

OECD-området. Erfarenheter tyder, i och för sig, på att det kan vara svårare att

vinna marknadsandelar på en stagnerande marknad. Relativprissänkningarna är dock

nu så kraftiga att avsevärda marknadsandelsvinster på OECD-området trots detta

kan förutses. Därtill kommer att exporten till nya industriländer, främst i

Sydostasien, ökat kraftigt hittills i år och att denna utveckling kan väntas

fortsätta. Den totala exportvolymen förutses därför öka med ca. 5 1/2 % i år och

med ca. 10 % år 1994. Under år 1995 kan andelsvinsterna inte väntas fortsätta i

samma takt som 1993 och 1994. Emellertid förväntas marknadstillväxten tillta

detta år varför en fortsatt exportexpansion på ca. 6-7 % bedöms som realistisk.

I takt med att den inhemska efterfrågan stabiliseras, och under 1995 i viss mån

återhämtar sig, kommer också importen att öka. Importuppgången bör dock

begränsas av att de hemmamarknadsföretag som konkurrerar med importen också

blivit mera konkurrenskraftiga. Även det låga kapacitetsutnyttjandet i Sverige

bör bidra till att importökningen begränsas.

Tabell 2 Försörjningsbalans

 Miljarder kr.Procentuell volymförändring

 1992 1992 1993 1994 1995

BNP 1 436,5 -1,7 -2,8 1,9 2,9

Import 375,9 1,1 -3,1 2,7 5,5

Tillgång 1 812,4 -0,9 -2,9 2,1 3,6

Privat konsumtion772,3 -1,9 -5,0 0,0 2,5

Offentlig

konsumtion 401,0 0,3 -2,8 -1,3 -1,0

 Stat 116,9 1,1 -1,5 -1,0 -1,0

 Kommuner 284,1 0,1 -3,4 -1,5 -1,0

Brutto-

investeringar 243,8 -11,0 -11,6 -8,6 4,4

Lager-

investeringar1 -5,3 1,2 -0,4 0,4 0,4

Export 400,6 2,0 5,6 10,4 6,5

Användning 1 812,4 -0,9 -2,9 2,1 3,6

Inhemsk

användning 1 411,8 -2,0 -6,1 -1,4 2,2

1 Förändring i procent av föregående års BNP.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Hushållens reala inkomster väntas öka med mellan 1 och 2 % såväl 1994 som 1995.

Det är endast för år 1993 som hushållssektorn totalt sett fått vidkännas

fallande köpkraft. I övrigt har inkomstutvecklingen varit stark under en lång

period, trots den avsevärda nedgången i ekonomin. Den stora konsumtionsminskning

som skett de senaste åren är således inte föranledd av lägre inkomster.

Sambandet mellan förändringar i disponibel inkomst och konsumtion är för

närvarande svagt. Kraften och varaktigheten i den pågående anpassningsprocessen

avseende tillgångspriser och skulder är mycket svårbedömd. Erfarenheter från

andra länder visar att motsvarande förlopp varit tämligen utdragna. Det finns

emellertid mycket som tyder på att processen i Sverige är intensivare och därmed

kan bli kortare än i omvärlden. Nästa år förutses att den privata konsumtionen

som årsgenomsnitt förblir oförändrad, medan en tillväxt på ca. 2,5 % väntas för

1995. Det är då troligt att hushållen på ett tydligt sätt upplever att

återhämtningen i ekonomin tagit fart och att situationen på arbetsmarknaden

börjat ljusna och därför i viss utsträckning minskar sitt sparande. Hushållens

sparkvot väntas dock ligga över 10 % även 1995.

 Den kommunala anpassningen av konsumtion och sysselsättning till de nya

ekonomiska ramarna väntas fortsätta under prognosperioden. Den kommunala

konsumtionen bedöms således komma att fortsätta att minska, om än i långsammare

takt än under 1993. Samtidigt minskar också den statliga konsumtionen.

 Bruttoinvesteringarna förutses minska med närmare 10 % under 1994. Detta beror

främst på ett mycket dramatiskt fall i bostadsbyggandet, som i det närmaste

halveras jämfört med 1993 års nivå. Industriinvesteringarna beräknas däremot öka

med 11 %. Ökningstakten bör stiga ytterligare 1995, beroende på en fortsatt

stark lönsamhet och fallande räntor i kombination med att kapacitetsrestriktio-

ner då i högre grad börjar göra sig gällande. När den inhemska efterfrågan åter

tilltar bör också inves-teringarna i det övriga näringslivet återhämta sig

samtidigt som bostads-investeringarna 1995 torde ha nått sin bottennivå. De

totala bruttoinves-teringarna bedöms därmed kunna öka med drygt 4 % 1995.

 Takten i lageravvecklingen avtar successivt under prognosperioden. Det är

främst industrins lager av insatsvaror och varor i arbete som, till följd av de

kraftiga produktionsökningarna, upphör att minska. Därigenom kommer lagerposten

att ge ett positivt bidrag till BNP-tillväxten på 0,4 % såväl 1994 som 1995.

Tabell 3 Nyckeltal

Årlig procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

Timlön (kostnad) 3,6 3,25 3,5 4,25

KPI (dec. - dec.) 1,9 4,4 2,4 3,0

KPI (årsgenomsnitt) 2,3 4,6 2,6 2,9

Disponibel inkomst 3,1 -3,3 2,0 1,4

Sparkvot (nivå) 8,1 9,6 11,4 10,4

Industriproduktion -3,0 1,5 9,0 6,0

Relativ

enhetsarbetskostnad-1,6-26,3-2,7 2,5

Arbetslöshet (nivå) 5,3 8,0 8,4 7,9

Handelsbalans

(mdr. kr.) 34,1 58,4 89,2 101,2

Bytesbalans

(mdr. kr.) -29,9 0,0 46,0 66,1

Bytesbalans

(% av BNP) -2,1 0,0 3,1 4,3

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 BNP-tillväxten på närmare 2 % 1994 är inte tillräcklig för att förhindra att

arbetslösheten fortsätter att stiga och som årsmedeltal uppgå till 8,4 %.

Uppgången mildras av förslaget om ett generellt anställningsstöd (GAS). Därtill

kommer att omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna beräknas stiga

successivt under loppet av 1994. År 1995 vän-tas sysselsättningen öka för första

gången sedan 1990. Därmed sker en viss nedgång i den öppna arbetslösheten.

Denna minskning begränsas

Tabell 4 Sparande

Procent av BNP i löpande priser

 1992 1993 1994 1995

Bruttosparande 14,5 14,2 15,4 16,9

Realt sparande 16,6 14,2 12,3 12,6

Fasta investeringar17,0 15,0 12,7 12,7

Lagerinvesteringar -0,4 -0,8 -0,4 -0,0

Finansiellt sparande-2,1 0,0 3,1 4,3

 Offentlig sektor -7,8 -14,5 -12,7 -11,8

 Hushåll 5,5 7,0 8,6 7,9

 Företag 0,2 7,6 7,2 8,2

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

dock av att potentialen för produktivitetsförbättringar är fortsatt stor även

1995.

 Med det förlopp av den ekonomiska utvecklingen som skisserats ovan kommer den

svenska ekonomin i slutet av prognosperioden att utmärkas av några

karakteristiska drag. Bytesbalansen visar 1995 ett rekordstort överskott. Som

andel av BNP uppgår överskottet till ca. 4 % medan han-delsbalansens överskott

väntas bli ca. 6,5 % av BNP. Fördelningen av det finansiella sparandet är

fortfarande präglat av stora offentliga underskott kombinerat med ett mycket

högt privat sparande. Storleken på det privata sparandet uppgår

definitionsmässigt till summan av bytesbalansöverskottet och det offentliga

underskottet. Den starka lönsamheten i den konkurrensutsatta sektorn innebär, i

sig, att det teoretiska reallöneuttrymmet är betydande. Av avgörande betydelse

är emellertid att eventuella reallöneökningar kommer till stånd utan att de

nominella pris-

Diagram 1 Finansiellt sparande i privat och offentlig sektor samt bytesbalans

som andel av BNP 1980-1995

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

och löneökningarna tilltar. Om löneökningarna i K-sektorn skulle leda till om-

fattande kompensationskrav inom övriga delar av ekonomin riskerar vi att hamna i

en löne-löne spiral av 1980-talstyp. Den ökande efterfrågan på arbetskraft från

den konkurrensutsatta sektorn, och efterhand också från hemmamarknadsföretagen,

innebär en successivt ökad sysselsättning. Emellertid finns en stor potential

också för ett ökat utbud av arbetskraft, vilket gör att nedgången i

arbetslösheten kan komma att bli förhållandevis långsam. Det är då viktigt att

flexibiliteten på arbetsmarknaden är god och att de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna fungerar på ett sådant sätt att de motverkar en permanent utslagning

av arbetskraft. Därigenom kan en utveckling där pris- och löneökningar tilltar

redan vid en relativt hög nivå på arbetslösheten förhindras.

 2

2 Internationell utveckling

De stora länderna i OECD befinner sig fortfarande i olika konjunkturfaser.

Återhämtningen har fortsatt i de anglosaxiska länderna samtidigt som nedgången i

flertalet europeiska länder och Japan har förstärkts.

 I Tyskland föll BNP kraftigt under det första halvåret 1993, vilket fick

återverkningar för Västeuropa som helhet. Av de stora länderna i Europa är det

endast Storbritannien som befinner sig i en uppgångsfas. Stigande arbetslöshet

och fortsatt höga realräntor i många länder bidrar till mycket låga

förväntningar bland hushållen. De europeiska länderna genomgår en utdragen

anpassningsprocess som beror beror på en sedvanlig konjunktur-avmattning och på

strukturella problem. En vändning i den europeiska konjunkturen förutses inte

förrän 1994.

 Den japanska ekonomin befinner sig i stagnation som ett resultat av en pågående

anpassning hos hushåll och företag efter 1980-talets spekulationsekonomi. I USA

fortsätter återhämtningen även om styrkan i upp-gången är svag i ett historiskt

perspektiv.

 Det föreligger stora skillnader mellan de nordiska länderna vad gäller de

ekonomiska utsikterna. Danmarks ekonomi har utvecklats svagt under första

halvåret 1993, men står nu inför en uppgång. I Finland väntas en blygsam

återhämtning först under senare hälften av 1994. Norge uppvisar i år en viss

tillväxt som blir starkare de kommande två åren.

 Den ekonomiska politikens förutsättningar i Europa ändrades väsentligt när

fluktuationsbanden inom ERM vidgades till +/- 15 % den 2 augusti. Formellt har

det ekonomiska-politiska manöverutrymmet ökat för de enskilda länderna. I

praktiken har dock de nya möjligheterna inte utnyttjats. Räntorna i Europa har i

stort återvänt till den nivå som rådde innan den senaste vågen av valutaoro bröt

ut. Det bör dock poängteras att under 1993 har såväl långa som korta räntor i

Europa sjunkit markant och har därmed underlättat en återhämtning.

 De stora, och i flera länder växande, underskotten i de offentliga finanserna

utgör en tydlig restriktion för finanspolitiken i Europa. Budgetunderskotten i

offentlig sektor kommer 1993 i genomsnitt att uppgå till över 6 % av BNP i

Europa. Den mycket svaga budgetsituationen kräver konsolideringsåtgärder på

medellång sikt. Av de stora länderna är det endast Frankrike som beslutat om

stimulanser på kort sikt. I USA presenterade Kongressen i början av augusti sitt

budgetförslag. Detta innebär att underskottet minskas med knappt 500 miljarder

dollar under åren 1994-1998. Trots denna sanering beräknas underskottet uppgå

till drygt 3 % av BNP 1998. Frågan om finansiering av sjukvårdssystemet är inte

löst. Detta är en nyckelfråga för den långsiktiga budgetutvecklingen. I Japan

har diskontot sänkts till rekordlåga 1,75 % samtidigt som ett tredje

finanspolitiskt stimulanspaket - ungefär hälften så stort som de bägge

föregående paketen - presenterats av den nya regeringen. Hittills har de

finanspolitiska ansträngningarna inte lyckats förhindra avmattningen och inget

tyder på att det tredje paketet skulle ge bättre effekt.

 Vad beträffar penningpolitiken väntas räntorna ligga kvar på en låg nivå i USA

och Japan under det närmaste året för att därefter stiga något. Tabell 5

Internationell utveckling

Årlig procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

BNP

Förenta staterna 2,6 23/4 3 31/2

Japan 1,3 0 13/4 3

Tyskland1 1,5 -21/2 1/4 11/4

Frankrike 1,4 -1 3/4 13/4

Storbritannien -0,6 11/2 21/2 23/4

Norden2 0,1 -1/4 2 21/2

OECD Europa 0,8 -3/4 11/4 2

OECD Totalt 1,6 3/4 2 23/4

KPI

Förenta staterna 3,0 3 31/2 4

Japan 1,7 1 11/4 2

Tyskland1 4,0 4 3 21/2

Frankrike 2,4 21/4 2 2

Storbritannien 3,7 2 33/4 4

Norden2 2,3 2 21/2 23/4

OECD Europa 3,8 31/4 31/4 31/2

OECD Totalt 3,0 23/4 3 31/2

Arbetslöshet3

OECD Europa 9,9 111/2 12 121/4

OECD Totalt 7,9 81/2 81/2 81/4

1 Avser de västra delstaterna.

2 Exklusive Sverige.

3 I procent av arbetskraften.

Källor: OECD och Finansdepartementet.

I Europa kommer ränteläget fortsätta att sjunka 1993 och 1994 i takt med att

Tyskland fortsätter att lätta på penningpolitiken.

 BNP-tillväxten inom OECD-området beräknas mot denna bakgrund uppgå till 3/4%

under 1993 och 2 % under 1994, för att först 1995 tillta till 2 3/4 %.

Arbetslösheten minskar först 1995 och då från en hög nivå. Inflationen kommer

att vara fortsatt dämpad de närmaste åren.

 Ett osäkerhetsmoment i den internationella prognosen utgörs av den ökade

flexibilitet som de nya fluktuationsbanden inom ERM medför. Detta kan underlätta

en återhämtning i den europeiska konjunkturen, men det är osäkert i vilken grad

det ökade handlingsutrymmet kommer att utnyttjas. Vidare råder det fortfarande

osäkerhet om i vilken utsträckning företag och hushåll hunnit anpassa sin

skuldsättning till de nya förutsättningar som råder. Anpassningen har i denna

konjunkturcykel haft stor påverkan på konsumtion och investeringar. De stora

budgetunderskotten i många europeiska länder innebär därtill osäkerhet om

utformningen av konsolideringsåtgärder under de närmaste åren. Osäkerheten

kvarstår även vad gäller GATT-förhandlingarna, där en överenskommelse ännu inte

har kunnat nås.

 Återhämtningen i den amerikanska ekonomin går långsammare än nor-malt. Den

svaga tillväxten under första halvåret i år tycks dock vara av tillfällig natur.

 Mycket tyder på att industrikonjunkturen definitivt är på väg upp.

Detaljhandelsvolym, nyregistrering av bilar och antal igångsatta husbyggen

indikerar dessutom fortsatt god konsumtionstillväxt samt förnyad kraft i

bostadsbyggandet. Samtidigt väntas företagens investeringar öka ytterligare.

Fortsatt låga räntor i år och nästa år underbygger denna process. Stigande

dollarkurs och tilltagande inhemsk efterfrågan medför fortsatta underskott i

handelsbalansen. Efterfrågeökningen väntas inte leda till något markant ökat

inflationstryck, men den senaste tidens statistik tyder på att botten i

prisstegringscykeln sannolikt redan har passerats. Finanspolitiken är stram.

Kongressens budgetförslag från augusti i år innebär att budgetunderskottet

minskas med ca. 500 miljarder dollar under de kommande fem budgetåren, eller med

motsvarande ca. 1/2 % av BNP 1994 för att sedan successivt växa till knappt 2 %

av BNP 1998.

 Utsikterna för den japanska ekonomin har försämrats ytterligare i takt med den

stigande yenkursen. Till problembilden hör också ett behov att anpassa både

hushållens och företagens finansiella positioner, vilket verkar kraftigt

dämpande på konsumtion och investeringar. De indikationer på återhämtning som

fanns under första kvartalet 1993 har definitivt kommit på skam. BNP föll

markant under andra kvartalet beroende både på fallande privat konsumtion och

investeringar. Utvecklingen av detaljhandelsförsäljning, bostadsinvesteringar

och företagens investeringar tyder på en svag inhemsk efterfrågan under resten

av året och nästa år. Penningpolitiken är expansiv och efter den senaste

sänkningen ligger diskontot på 1,75 %. Ett tredje finanspolitiskt stimulanspaket

inom loppet av två år presenterades nyligen av den nya regeringen. De

ekonomisk-politiska åtgärderna väntas emellertid inte kunna motverka de

kontraktiva tendenserna i den privata sektorn i någon större utsträckning.

 Utvecklingen i västra Tyskland var under det första halvåret 1993 svagare än

tidigare beräknat. BNP-tillväxten föll kraftigt det första kvartalet medan

siffrorna för andra kvartalet visade positiva tal. Uppgången berodde dock främst

på en stor lagerökning. Såväl den privata konsumtionen som investeringarna

fortsatte att falla. Det är därför ännu för tidigt att dra slutsatsen att den

tyska konjunkturen har nått sin botten. Vissa indikationer pekar på att

industrikonjunkturen har stabiliserats. Emellertid har orderingången till

industrin återigen börjat falla, vilket kan indikera att stabiliseringen endast

är tillfällig. Detaljhandelsförsäljningen är fortsatt svag. Inflationstakten har

dämpats den senaste tiden men ligger fortfarande över 4 % på årsbasis. Det

underliggande inflationstrycket, rensat för skattehöjningar och förändringar i

administrativt satta priser är dock lägre, ca. 3 %.

 En fortsatt svag utveckling i västra Tyskland förutses under återstoden av

1993. En mycket långsam återhämtning kan inledas under loppet av 1994. Den

privata konsumtionen kommer att hållas tillbaka av fallande disponibelinkomster

till följd av de budgetförstärkande åtgärder som beslutats, ökande arbetslöshet

och låga löneökningar. Budgetkonsolideringen sker dels via såväl höjd

inkomstskatt som höjda indirekta skatter, dels via minskade transfereringar till

hushållen. Den återhållande effekten motverkas till viss del av att

penningpolitiken nu kan komma att lättas snabbare. Den försämrade

konkurrenskraften till följd av stigande enhets-arbetskostnader och den reala

apprecieringen av D-marken verkar också

i kontraktiv riktning. Vidare tillkommer att det ännu inte finns några tecken på

en självbärande konjunkturuppgång i de östra delstaterna.

 Storbritannien är det enda av de stora europeiska länderna som befin-ner sig i

en uppgångsfas. Under hösten 1992 var ekonomin i stort sett stillastående, men

har efter årsskiftet växt. Undersökningar om affärsklimatet indikerar stigande

förväntningar. Den expansivare penningpolitiken har underlättat

skuldanpassningen bland hushållen. Hushållens sparkvot har börjat sjunka, vilket

tyder på en större tilltro till den ekonomiska utvecklingen. Det stora

budgetunderskottet och det ständiga underskottet i bytesbalansen utgör dock

betydande problem i den brittiska ekonomin.

 Konjunkturuppgången väntas fortsätta under prognosperioden i linje med tidigare

bedömningar. I år är det främst den privata konsumtionen som uppvisar en snabb

uppgång. Investeringsaktiviteten ökar mer markant under 1994. Hushållens

fortsatt höga skuldsättning kan utgöra en begränsning för utvecklingen i den

privata konsumtionen. Den underliggande inflationen ligger i dagsläget kring 3 %

och kommer att tillta det närmaste året. De korta räntorna kan därför komma att

stiga något under 1994. Vidare krävs ett omfattande konsolideringsprogram för

att rätta till de offentliga finanserna på medellång sikt. Ett program har

beslutats av regeringen och kommer att börja implementeras fr.o.m. april 1994.

Konsolideringen sker främst via höjda indirekta skatter. Sannolikt kommer

ytterligare skattehöjningar att aviseras för kommande budgetår.

 I Frankrike fortsätter de negativa konjunkturtendenserna att överväga och

konjunkturnedgången ser ut att bli både djupare och mer utdragen än tidigare

beräknat. Undersökningar över affärsklimatet indikerar fortsatt fallande

förväntningar. Även bland hushållen är framtidstron mycket låg. En viktig orsak

till detta är den höga och växande arbetslösheten. En vändning i konjukturen

väntas under 1994, förutsatt att räntorna fortsätter att sjunka som beräknat.

Återhämtningen kommer inte vara tillräckligt stark för att hindra att

arbetslösheten stiger ytterligare. Därmed kommer den privata konsumtionen att

utvecklas svagt. Detta motverkas till viss del av att budgeten för 1994 innebär

en stimulans för hushållen då inkomstskatten sänks. Investeringsaktiviteten

förutses heller inte visa någon stark uppgång bl.a. beroende på det låga

kapacitetsutnyttjandet.

 Den danska ekonomin har fortsatt att försvagas under första halvåret 1993 då

BNP föll till följd av bl.a. höga realräntor. Dessa höll tillbaka konsumtion och

investeringar samtidigt som exporten minskade. Den svaga inhemska efterfrågan

har lett till att industriproduktionen avtagit under årets första sex månader

och kapacitetsutnyttjandet i industrin har fallit till 75 %. Under återstoden av

1993 och under 1994 kommer den privata konsumtionen att stiga successivt pga.

fallande räntor, ett uppdämt konsumtionsbehov och kraftigt ökade

disponibelinkomster som den antagna budgeten och skattereformen medför. Härav

följer att Dan-mark under 1993 får en blygsam tillväxt strax över noll. Denna

ökar sedan till drygt 2 % 1994. Arbetslösheten väntas kulminera först under

1994.

 Hög skuldsättning och en historiskt mycket hög arbetslöshet har i Finland

inneburit att alla de inhemska efterfrågekomponenterna har fallit. Detta

illustreras bl.a. av detaljhandelns och nybilsförsäljningens negativa utveckling

under årets första sex månader. Finland kommer under 1993 att uppleva ett tredje

år med kraftigt negativ BNP-tillväxt: -2 1/2 %. Under 1994 bedöms den starka

exportökningen äntligen uppväga den fallande inhemska efterfrågan, vilket väntas

leda till en BNP-tillväxt på knappt 1 %. Arbetslösheten kommer inte att påverkas

av den måttliga tillväxten utan förblir hög till följd av den svaga inhemska

efterfrågan och lågt kapacitetsutnyttjande. Av samma skäl förblir den

underliggande inflationstakten låg och ökningen i konsumentpriserna stannar på 2

1/2 % under 1993 och 1994, trots den stora deprecieringen.

 Den ekonomiska aktiviteten i Norge har avtagit under årets första hälft då

bl.a. nybilsregistreringen föll med över 11 procent. Inget tyder på någon stark

uppgång i privat konsumtion under resten av 1993, då hus-hållen fortsätter att

brottas med hög skuldsättning och höga realräntor. Den svaga privatkonsumtionen

leder tillsammans med en lägre tillväxt i exporten och i de offentliga

utgifterna till en måttlig BNP-tillväxt om drygt 1 % 1993. Under 1994 spås den

privata konsumtionen och expor-ten återhämta sig och BNP-tillväxten ökar till 2

1/2 %. Arbetslösheten kommer inte att minska nämnvärt den närmaste tiden trots

den tilltagande aktiviteten i ekonomin. Detta beror främst på demografiska

faktorer som ökar arbetskraftsutbudet och på det låga kapacitetsutnyttjandet.

 8

3 Utrikeshandel

Marknadstillväxten för svensk export av bearbetade varor beräknas nu uppgå till

endast 1,7 % mot 2,5 % i den reviderade nationalbudgeten. Bakom denna

nedrevidering ligger framför allt en lägre tillväxt i länder som Tyskland,

Frankrike, Danmark och Finland. Trots den lägre mark-nadstillväxten väntas

exporten av varor öka med 6,9 % i år, vilket är en upprevidering jämfört med vad

som beräknades i april. Första halvåret i år ökade exporten av varor med 2,0 %,

jämfört med motsvarande period förra året. Ökningstakten under loppet av första

halvåret har emellertid varit tilltagande. Preliminära data för tredje kvartalet

pekar på volymökningar kring 10 % under perioden juli-augusti i år. Konjunktur-

barometern för tredje kvartalet visar att exporten kan förväntas öka ytterligare

under fjärde kvartalet.

 Förklaringen till att prognosen för export av bearbetade varor reviderats upp

samtidigt som marknadstillväxten reviderats ned ligger till en del i att kronans

depreciering blivit större än vad som antogs i den reviderade nationalbudgeten.

Företagen har samtidigt varit mer återhållsamma i sin prissättning, vilket

resulterat i att relativpriset för svensk export av bearbetade varor sjunkit

betydligt mer än förväntat. Relativprissänkningen leder till att

marknadsandelarna för export av bearbetade varor i år kan komma att öka med nära

6 %. Liksom under innevarande år väntas den största tillväxten komma på snabbt

expanderande marknader utanför OECD-området, bl.a. Fjärran östern. Med tanke på

svensk exports stora konkurrenskraftsförstärkning finns det emellertid en

möjlighet att exportpotentialen till dessa marknader är underskattad i

prognosen.

Tabell 6 Världsmarknadstillväxt, relativpris, marknadsandel och export av

bearbetade varor

Procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

Marknadstillväxt 3,9 1,7 4,9 5,7

Relativpris -0,7 -14,0 -1,9 1,9

Exportvolym -0,5 7,6 13,2 7,4

Marknadsandel -4,2 5,8 7,9 1,7

Anm.: Marknadstillväxt avser en sammanvägning av importökningen av bearbetade

varor i olika länder. Som vikter har använts ländernas andelar som mottagare av

svensk export av bearbetade varor.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 En viss appreciering av kronan har antagits under loppet av nästa år. En god

produktivitetsutveckling inom industrin gör dock att relativpriset för export av

bearbetade varor bör kunna sjunka ytterligare. Då den största effekten av en

relativprissänkning tenderar att infalla med ett års eftersläpning förutses

marknadsandelsvinsterna uppgå till nära 8 % 1994. I och med att

marknadstillväxten inom OECD-området väntas tillta nästa år beräknas exporten av

bearbetade varor öka med drygt 13 %. Denna helårssiffra implicerar dock att den

säsongrensade ökningstakten dämpas

något jämfört med slutet av innevarande år. I annat fall skulle ökningen bli

ännu större.

 Världsmarknadstillväxten väntas tillta även 1995. Den antagna apprecieringen

leder dock till att relativpriset för export av bearbetade varor ökar, samtidigt

som prishöjningarna i svenska kronor väntas bli mycket måttliga. Svensk export

bör ändå kunna vinna marknadsandelar, främst genom de tidigare nämnda

trögheterna i genomslaget av relativprisförändringar, men också genom att

efterfrågan successivt blir mer inriktad på investeringsvaror.

 Varuimporten föll första halvåret i år med knappt 0,5 %, jämfört med

motsvarande period 1992. Samtidigt föll dock den importvägda varu-efterfrågan

med drygt 4,5 %, varför importen måste betecknas som oväntat hög. Från och med

andra halvåret i år fram till och med 1995 förutses en allt starkare importvägd

efterfrågan. Det låga kapacitetsutnyttjandet i kombination med en gynnsam

konkurrenskraftssituation gentemot utländska producenter medför ovanligt goda

möjligheter för svenska företag att vinna marknadsandelar även på

hemmamarknaden. Mot denna bakgrund förutses varuimporten såväl 1994 som 1995 öka

långsammare än vad som annars skulle ha varit fallet.

Tabell 7 Export och import av varor

 Miljarder kr.Procentuell volymutvecklingProcentuell prisutveckling

 1992 1992 1993 1994 1995 1992 1993 1994 1995

Varuexport

Bearbetade varor275,3 0,0 7,6 13,2 7,4 -2,2 8,0 2,2 1,5

Fartyg 3,3 42,9 98,2 -53,0 1,7 -2,0 5,7 2,4 6,5

Petroleumprodukter9,314,1 -4,5 0,0 1,0-16,7 23,6 8,0 6,0

Övriga råvaror 38,1 0,5 3,0 10,0 7,0 -4,0 9,7 6,5 5,0

Summa Varuexport326,0 1,2 6,9 11,0 7,0 -3,3 9,3 3,1 2,2

Varuimport

Bearbetade varor227,9-1,0 0,2 3,6 7,3 -2,1 9,4 3,2 1,2

Fartyg 2,5-44,5-45,7 68,1 23,2 -4,8 7,8 0,9 1,9

Råolja 13,6 3,1 -1,0 0,5 1,5-10,2 23,0 9,6 6,8

Petroleumprodukter10,410,2-4,5 7,5 3,5-12,8 24,5 8,0 6,0

Övriga råvaror 35,9 3,6 -0,8 0,0 2,6 -3,4 14,6 6,0 2,5

Summa Varuimport290,4 0,0 -0,7 3,3 6,0 -3,6 11,4 4,2 2,2

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Nationalräkenskaperna för första halvåret i år visar att såväl export som

import av tjänster utvecklats mycket svagt. Första halvåret registrerades en

minskning av exportvolymen med 3,3 %, jämfört med första halvåret 1992.

Motsvarande siffror för tjänsteimporten visar ett fall med hela 19,3 %. Att

importen av tjänster utvecklats mycket svagare än exporten förklaras framför

allt av att importen av turisttjänster minskat avsevärt, samtidigt som exporten

av turisttjänster ökat i nästan motsvarande grad. Den svaga registrerade

volymutvecklingen för hela tjänstehandeln kan dock till viss del vara ett

uttryck för problemen att korrekt fånga tjänste-handelns pris- respektive

volymkomponent. Dessa problem accentueras då växelkursrörelserna är stora. I

den mån detta givit en lägre nivå på

tjänstehandelns volym bör dock effekterna på BNP vara relativt små, i och med

att både export- och importberäkningarna påverkas.

 Den betydande ökningen av varuexporten, i kombination med att importen under

framför allt början av prognosperioden hålls tillbaka, leder till att

handelsbalansen successivt förstärks. År 1995 beräknas överskottet uppgå till

över 100 miljarder kr.

 Den förstärkning av handelsbalansen som hittills noterats har bidragit till att

bytesbalansen under perioden januari-juli uppvisade ett överskott på 2,1

miljarder kr., att jämföra med ett underskott på drygt 15 miljarder kr. under

motsvarande period 1992. För innevarande år beräknas bytesbalansen vara i

balans. Utöver en förbättrad handelsbalans är det framför allt förändringen av

resevalutanettot som förklarar uppgången från fjolåret. Sänkningen av såväl

svenska som utländska räntor har givit ett positivt bidrag i år. Kronans

depreciering har emellertid ökat räntebetalningarna i svenska kronor, vilket får

till följd att räntenettot temporärt försämras, jämfört med 1992.

 Under prognosperioden väntas förbättringen av resevalutanettot upphöra och

övergå i en marginell försämring. Avkastning på kapital ger emeller-tid kraftigt

minskande underskott under 1994 och 1995. Under nästa år är den förväntade

förstärkningen främst hänförbar till sänkta räntor i Sverige och utlandet. År

1995 minskar räntenettots underskott främst som en följd av att

bytesbalansöverskottet 1994 reducerar den räntebärande skulden. Ett förbättrat

konjunkturläge väntas samtidigt bidra till att avkastningsnettot på

direktinvesteringar ökar. Den fortlöpande förstärkningen av bytesbalansen

resulterar 1995 i ett överskott som uppgår till 4,3 % av BNP.

Tabell 8 Bytesbalans

Miljarder kr.

 1992 1993 1994 1995

Export 326,0 380,9 435,8 476,6

Import 290,4 321,0 345,3 374,0

Handelsbalans 34,1 58,4 89,2 101,2

(inkl. korrigering av

handelsstatistiken)

Tjänstenetto -12,2 -2,6 -0,9 -0,1

Löner 0,7 0,6 0,6 0,6

Avkastning på kapital-37,7-42,9 -28,9 -21,1

 därav återinvesterade

 vinstmedel 5,7 5,3 7,5 9,0

Övriga transfereringar-14,7-13,6 -13,9 -14,5

Bytesbalans -29,9 0,0 46,0 66,1

Andel av BNP -2,1 0,0 3,1 4,3

Anm.: P.g.a. avrundning summerar inte alltid delarna till totalerna.

Källor: Riksbanken och Finansdepartementet.

 13

4 Industri

Industriproduktionen i Sverige minskade med 8 % under åren 1990-1992 (enligt

nationalräkenskaperna) medan den sjönk med endast drygt 1 % inom OECD-området.

Under perioden 1993-1995 finns förutsättningar

för att svensk industri skall återta förlorade marknadsandelar och öka

produktionen kraftigt. Deprecieringen av den svenska kronan tillsammans med en

gynnsam produktivitetsutveckling innebär en markant förbättring av industrins

konkurrenskraft. Lönsamheten beräknas ligga på en hög nivå vilket skapar utrymme

för ökade investeringar.

 Industrikonjunkturen har redan i år vänt uppåt. Konjunkturbarometern från

september visar att industriföretagen planerar för en markant höjning av

produktionen till och med första halvåret 1994. Vändningen i

industri-konjunkturen beror främst på en ökad exportefterfrågan till följd av

deprecieringen. En viss förstärkning av den internationella konjunkturen under

nästa år ger ytterligare stimulans för den svenska industriproduk-tionen.

Tabell 9 Nyckeltal för industrin

Procentuell förändring

 1991 1992 1993 1994 1995

Industriproduktion -4,7 -3,0 1,5 9,0 6,0

Lönekostnad per timme 7,6 3,7 0,8 5,0 5,1

Produktivitet 1,5 4,3 9,5 4,4 3,4

Enhetsarbetskostnad, (ULC) 6 -0,6 -7,9 0,6 1,6

14 OECD-länders ULC 4,5 2,1 0,9 1,0 1,8

14 OECD-länders ULC, SEK 4,7 1,0 24,9 3,4 -0,8

Relativ ULC, SEK 1,3 -1,6 -26,3 -2,7 2,5

Vinstmarginal, förändring -0,9 -0,2 3,8 0,6 -0,3

Bruttoöverskottsandel 122,5 22,0 32,5 34,1 33,8

1 Bruttoöverskottsandelen avser andelen av förädlingsvärdet till faktorpris.

Uppgif-terna över lönsamhetsutvecklingen avser industri exkl.

petroleumraffinaderier och varv.

Anm.: Konkurrentländernas ULC (Unit Labour Cost, d.v.s. arbetskraftskostnad per

producerad enhet) och växelkurser är viktade med OECD:s konkurrensvikter, som

tar hänsyn till konkurrensen med både export och hemmaproduktion på

exportmarknaden. Konkurrensen gentemot länder utanför OECD-området är inte

inkluderad.

Källor: OECD, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Sänkningen av arbetsgivaravgiften den 1 januari 1993 motsvarar en

lönekostnadssänkning på 3 % för industrin. Tillsammans med låga löne-ökningar

och en kraftig produktivitetsförbättring beräknas industrins arbetskraftskostnad

per producerad enhet minska med ca. 8 % i år. Produktivitetshöjningen beror

bl.a. på att de rationaliseringsåtgärder som vidtogs under industrins

nedgångsfas ger resultat i form av produktivitets-ökningar då

kapacitetsutnyttjandet återigen ökar. I konkurrentländerna förväntas

arbetskraftskostnaden per producerad enhet stiga med knappt 1 % under 1993.

Räknat i gemensam valuta innebär det att industrins enhetsarbetskostnad minskar

med så mycket som ca. 26 % i år jämfört med Sveriges 14 viktigaste konkurrent-

länder. Det ger svensk exportindu-

stri ett utmärkt utgångsläge att öka marknadsandelarna såväl hemma som

utomlands.

 Det fortsatt ansträngda arbetsmarknadsläget beräknas ge låga löneökningar såväl

1994 som 1995 samtidigt som kronan väntas apprecieras något. Detta innebär att

industrins arbetskraftskostnad per producerad enhet ökar i en takt som är

jämförbar med den i OECD-länderna. Således består 1993 års förbättring av

konkurrenskraftsläget också 1994-1995, vilket framgår av diagram 2. Svensk

industri beräknas därför kunna vinna marknadsandelar också under resten av

prognosperioden vilket bidrar till den gynnsamma utvecklingen av

industriproduktionen under 1994 och 1995.

Diagram 2 Industrins arbetskraftskostnad per producerad enhet i Sverige

rela-tivt 14 OECD-länder 1980-1995

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Industrins lönsamhet var mycket svag under 1992. I år sker en kraftig

förbättring till följd av låga ökningar av de rörliga kostnaderna och för

exportföretagen också av en gynnsam prisutveckling. Vinstandelen, dvs.

driftsöverskottet brutto som andel av förädlingsvärdet, stiger därför till en

nivå som är högre än under åren efter devalveringarna i början av 1980-talet och

som också är högre än under högkonjunkturåret 1974. Ur ett internationellt

perspektiv förefaller dock vinstandelen under 1993 inte vara anmärkningsvärt

hög. Den genomsnittliga lönsamheten i OCED-länderna ligger stabilt över 30 %

vilket är en nivå som svensk industri sällan har lyckats nå under de senaste 20

åren. Den höga vinstandelen innevarande år bör ses mot bakgrund av den kraftiga

utslagningen av olönsamma företag, vilket drar upp genomsnittet. Produktpriset

förväntas utvecklas gynnsamt i förhållande till de rörliga kostnaderna också

under 1994 vilket bidrar till att lönsamheten beräknas ligga kvar på en hög nivå

under resterande prognosperiod. En hög vinstandel är nödvändig för att ge

industrin finansiellt utrymme för investeringar och bygga ut den

pro-duktionskapacitet som gick förlorad under lågkonjunkturen. På sikt kan

därför en hög lönsamhetnivå också förväntas ge ökad konkurrensförmåga,

produktion och sysselsättning.

 16

5 Arbetsmarknad

Situationen på arbetsmarknaden har försämrats markant. Trots omfattande

satsningar på arbetsmarknadspolitiska åtgärder väntas den öppna arbets-lösheten

i år uppgå till 8 % i genomsnitt. Under 1994 och 1995 tar pro-duktionen

successivt fart, men en fortsatt hög produktivitetsutveckling i kombination med

en ökad medelarbetstid motverkar en snabb nedgång av arbetslösheten.

 Det är i dagsläget ovanligt svårt att tolka utvecklingen på arbetsmark-naden.

Vid årsskiftet 1992/93 genomfördes en stor omläggning i arbets-

kraftsundersökningarna (AKU), vilket gör jämförelser över tiden ovanligt osäkra.

AKU har av allt att döma tidigare överskattat sysselsättningen, vilket i så fall

skulle innebära att nedgången i år överdrivs. Andra svårigheter är att bedöma

huruvida vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder tränger ut den ordinarie

sysselsättningen, effekterna av det generella sysselsättningsstödet samt om

införandet av olika nya åtgärder också medfört ett ökat utbud av arbetskraft.

 Till skillnad från lågkonjunkturen vid 1980-talets början då antalet

sysselsatta inte anpassades till produktionsutvecklingen, s.k. labour-hoarding,

drar företagen idag ned sysselsättningen i takt med att produktionen minskar.

Under perioden januari-augusti i år har sysselsättningen fallit med 243 000

personer eller knappt 6 %, jämfört med samma period 1992. Nedgången berör numera

samtliga branscher. De antalsmässigt största neddragningarna har skett inom

industrin, privata tjänstesektorn och kommunerna. Industrin är också den sektor

där personalinskränkningarna pågått längst.

Tabell 10 Arbetsmarknad

Tusental personer (i åldrarna 16-64 år)

 Nivå Förändring från föregående år

 1992 1992 1993 1994 1995

Sysselsättning

Jord- och skogsbruk140 -7 -6 -3 -3

Industri 841 -80 -64 30 19

Byggnadsverksamhet271 -38 -36 -29 -6

Privata tjänster1 569 -30 -87 2 31

Kommunal verksamhet1 164-23 -38 -28 -12

Statlig verksamhet202 -1 -4 -3 -2

Totalt 4 195 -178 -235 -32 27

Arbetskraft, totalt4 429-87 -124 -17 9

Arbetslösa 233 100 111 15 -18

% av arbetskraften5,3 5,3 8,0 8,4 7,9

Personer i arbetsmark-

nadspolitiska åtgärder16172 57 62 20

% av arbetskraften3,6 3,6 5,1 6,6 7,0

Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och Finansdepartementet.

 Den öppna arbetslösheten uppgick till 355 000 personer i genomsnitt under

perioden januari-augusti, vilket är 131 000 fler än under mot-svarande period

1992. Antalet långtidsarbetslösa, dvs. de som varit arbetslösa under mer än sex

månader i sträck, har under samma period ökat med 51 000 personer. Uppgången i

den öppna arbetslösheten har dock begränsats av att utbudet av arbetskraft

samtidigt minskat med

114 000 personer. Detta förklaras delvis av ett ökat deltagande i de arbets-

marknadspolitiska åtgärder där deltagarna definitionsmässigt inte inräknas i

arbetskraften. Av utbudsminskningen förklaras därför nära hälften av ett ökat

deltagande i ungdomspraktik, arbetsmarknadsutbildning eller

arbetslivsutveckling. Samtidigt har en uppgång skett av antalet latent

arbetssökande, dvs. personer som vill och kan arbeta men inte aktivt sökt

arbete. Denna grupp har ökat till 132 000 personer i genomsnitt hittills i år,

vilket är 47 000 fler än under samma period 1992.

 Inom industrin redovisas vissa ljusa tecken, bl.a. har antalet nyanmälda lediga

platser åter börjat att öka, dock från en mycket låg nivå. Samtidigt har antalet

varsel gått tillbaka något. Under hösten förväntas sysselsättningsläget

stabiliseras för den konkurrensutsatta sektorn. Fortsatta ned-dragningar av

sysselsättningen inom övriga sektorer medför dock en ökning av arbetslösheten.

Denna uppgång motverkas av att deltagande i olika arbetsmarknadspolitiska

åtgärder stiger kraftigt efter sommarens nedpressade nivåer. Den öppna

arbetslösheten bedöms som årsgenomsnitt uppgå till ca. 8 % i år. Samtidigt

deltar ca. 5 % av arbetskraften i olika typer av arbetsmarknadspolitiska

åtgärder. Omsättningen på arbetsmark-naden väntas öka när antalet lediga platser

stiger. Därmed minskas risken för en ökad långtidsarbetslöshet, trots en

fortsatt hög arbetslöshetsnivå.

 Läget på arbetsmarknaden bedöms vara fortsatt svagt under de kom-mande två

åren. Kombinationen av en god produktivitetsutveckling och en ökad

medelarbetstid, till följd av de två slopade semesterdagarna, begränsar behovet

av nyanställningar för att möta en högre produktion 1994. Fortsatta

neddragningar av sysselsättningen inom de sektorer som är beroende av den

inhemska efterfrågeutvecklingen leder till en ökad arbetslöshet. Uppgången

motverkas av att de tidigare beslutade volymerna av arbetsmarknadspolitiska

åtgärder successivt kommer i gång under loppet av 1994. Dessa beräknas omfatta

ca. 300 000 personer vid årets slut. Sysselsättningen kommer också att

stimuleras av det nu föreslagna generella anställningsstödet (GAS), vilket

sänker marginalkostnaden genom en subventionering av arbetsgivaravgifterna med

15 % för alla sysselsatta utöver den nivå som råder i september i år.

Nedsättningen gäller under kalenderåret 1994. Sysselsättningen ökar dels genom

att viss nyanställning tidigareläggs, men också genom att lägre

marginalkostnader möjliggör en sänkning av försäljningspriserna som kan leda

till en något ökad efterfrågan och därmed en högre sysselsättning.

 När tillväxten tar fart under 1995 börjar också sysselsättningen att öka. Hur

stor effekt detta får på arbetslösheten är dock avhängigt av hur ut-budet av

arbetskraft utvecklas. En del faktorer talar för att arbetskrafts-utbudet ökar

när ekonomin återhämtar sig. Anpassningarna till de struk-turella reformer som

har genomförts de senaste åren, såsom skattereformen och sänkt ersättningsnivå i

sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna, har fördröjts av den svaga efterfrågan av

arbetskraft. Utbudsökningen kan ske dels genom en ökad medelarbetstid från

personer som redan är sysselsatta och dels från den potentiella

arbetskraftsreserven som i dagsläget är latent arbetssökande. Nedgången i

arbetslösheten kommer sannolikt att känne-tecknas av avsevärda trögheter, även i

ett medelfristigt perspektiv med förhållandevis god tillväxt. Det bör dock

observeras att även om ned-gången i den öppna arbetslösheten blir relativt

måttlig, kommer allt fler personer att successivt sysselsättas på den ordinarie

arbetsmarknaden.

 De rationaliseringar som genomförts under de senaste åren möjliggjorde en

gynnsam utveckling av produktiviteten 1992. Den totala arbetsproduktiviteten i

näringslivet beräknas fortsätta att stiga med drygt 4 % i år för att sedan öka

med 2-3 % per år under resten av prognosperioden. Det finns dock en osäkerhet i

denna bedömning. Den faktiska produktiviteten kan vara lägre än den registrerade

om det numera ganska stora antalet personer som deltar i åtgärder utanför

arbetskraften ändå bidrar till produktionen.

 19

6 Löner och konsumentpriser

Under 1990-talet har Sverige övergått från att vara en hög- till att vara en

låginflationsekonomi. Denna desinflationsprocess, när ekonomin an-passas till

lägre löne- och prisökningstakter, medförde initialt höga realräntor som

förstärkte konjunkturnedgången.

 Under 1991 skedde en markant nedväxling av löneökningstakten till följd av den

allt svagare efterfrågan på arbetskraft. Den 31 mars i år löpte de tvååriga

avtal ut som reglerat löneökningarna under 1991 och 1992. Under innevarande år

har nästan hela arbetsmarknaden slutit nya tvååriga löneavtal. Den avtalsmässiga

höjningen inkl. s.k. överhängseffekter från tidigare avtal uppgår till ca. 1 % i

år. År 1994 medför avtalen en löneökning på ca. 1 1/4 %, vilket inkluderar den

neddragande effekten av två borttagna semesterdagar. Enligt förtjänststatistiken

var löneglidningen ca. 2 % under det första halvåret i år. Löneglidningen består

dock till stor del av en strukturell komponent, som uppstår då sysselsättningen

minskar. Den genomsnittliga lönen stiger till följd av att företagen tillämpar

principen sist-in-först-ut vid uppsägningar. Den sist anställde har vanligen en

lägre lön än genomsnittet. En liknande effekt uppstår när företag med en

genomsnittligt lägre lönenivå slås ut. Avgångsvederlag vid uppsägningar drar

också tillfälligt upp lönekostnaderna i förhållande till antalet arbetade

timmar. Sammantaget beräknas lönerna öka med 3 1/4 % 1993, medan

arbetskraftskostnaden i stort sett är oförändrad till följd av sänkta

arbetsgivaravgifter.

Tabell 11 Löner

Årlig procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

Avtal 2,7 1 11/4

Löneglidning 0,9 21/4 21/4

Summa 3,6 31/4 31/2 41/4

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Den mycket svaga situationen på arbetsmarknaden bidrar till att dämpa de

nominella löneökningarna under prognosperioden. Andelen öppet arbetslösa och de

som omfattas av arbetsmarknadspolitiska åtgärder stiger kraftigt i år, till

sammanlagt 13 % av arbetskraften. Denna andel fort-sätter att öka till 15 %

under 1994, innan sysselsättningen åter stabiliseras. Vissa internationella

erfarenheter indikerar att lönebildningen kan vara mer känslig för förändringen

än nivån på arbetslösheten. Utöver arbetsmarknadsläget påverkas lönebildningen

också av vinster, inflationsförväntningar och produktivitet.

Inflationsförväntningarna är fortsatt låga, men däremot ökar vinsterna och

produktiviteten inom industrin kraftigt i år. Till följd av den stora

konkurrenskraftsförbättringen kommer löne-

ökningen inom den konkurrensutsatta sektorn att vara högre än inom den skyddade

sektorn. Industrilönerna väntas stiga med ca. 1 procentenhet mer än

genomsnittslönen per år under 1994 och 1995 och ökar därmed något snabbare än

industrilönerna inom OECD-området. En svag efterfrågan på arbetskraft kommer

dock att begränsa de totala löneökningarna i Sverige till 3 1/2 % och 4 1/4 %

under 1994 respektive 1995.

 Under 1992 skedde en kraftig nedväxling av inflationen och konsumentpriserna

steg med 2,3 %, mätt som årsgenomsnitt. Trots det stora fallet i den privata

konsumtionen ökar KPI mer i år. Vid årsskiftet 1992/93 genomfördes skatte- och

subventionsändringar som bidrar till KPI-ökningen med drygt en procentenhet.

Denna motverkas av den ny-ligen införda skattereduktion som medges för

reparationer och ombygg-nader av bostäder fr.o.m. maj, samt sänkt mervärdeskatt

för vissa tjänster fr.o.m. juli i år. Deprecieringen av den svenska kronan under

1993 medför att importpriserna stiger. Effekterna på KPI har hittills varit

begränsade, delvis beroende på att exportörerna till Sverige varit relativt

återhållsamma i sina prishöjningar. Dessutom har svenska företag som riktar sig

mot hemmamarknaden mött höjda priser på importerade insatsvaror med att kraftigt

sänka vinstmarginalerna. Konsumentpriserna har hittills i år stigit med 4 %,

vilket är lägre än vad som tidigare prognosticerats. Att konsumentpriserna ökar

mindre än väntat beror på en svagare inhemsk efterfrågan. Sammantaget väntas

såväl KPI som nettoprisindex (NPI), som visar KPI exklusive nettot av indirekta

skatter och subventioner, öka med drygt 4 % under loppet av 1993.

Tabell 12 Konsumentpriser

Årlig procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995

KPI årsgenomsnitt 2,3 4,6 2,6 2,9

KPI dec.-dec. 1,9 4,4 2,4 3,0

KPI okt.-okt. 2,2 4,0 2,5 3,0

Basbelopp 33 700 34 400 35 100 35 900

Underliggande

inflationstakt 2,7 1,7 1,3 2,9

NPI årsgenomsnitt 4,2 4,3 2,5 2,4

NPI dec.-dec. 2,9 4,4 2,1 2,5

OECD, KPI 3,2 2,9 2,9 3,1

Anm.: Vid beräkningen av 1994 och 1995 års basbelopp har en avräkning skett med

2,0 resp. 0,2 procentenheter för deprecieringens direkta effekter. OECD-länderna

är sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrent till Sverige.

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepar-

tementet.

 Den kraftiga försvagningen av kronan för med sig högre importpriser som, när

efterfrågeläget tillåter, slår igenom i den inhemska prisnivån. Det mest

sannolika är att detta endast leder till en engångseffekt på prisnivån, men det

kan inte uteslutas att det innebär starten för en ny inflationsprocess. Det

finns dock många faktorer som talar för en mycket lugn inhemsk

kostnadsutveckling under prognosperioden: den svaga situa-tionen på

arbetsmarknaden förväntas resultera i en återhållsam löneut-veckling, en hög

produktivitet håller nere produktionskostnaden per producerad enhet,

avregleringar och skärpt konkurrenslagstiftning ökar konkurrensen på en rad

marknader samtidigt som en förväntad appreciering av kronan dämpar kostnaden

för importerade insatsvaror. Bortsett

från de tillfälliga inflationseffekterna av de nu höjda importpriserna bedöms

därför prisutvecklingen under de kommande åren vara lugn.

 Regering och Riksdag har slagit fast att det inte finns något realekonomiskt

utrymme till kompensation för deprecieringens prishöjande effekter. Av detta

skäl skall sådan kompensation inte heller utgå för basbeloppsstyrda

transfereringar. I prognosen korrigeras därför uppräkningen av 1994 och 1995 års

basbelopp med 2,0 respektive 0,2 procentenheter, vilket är en uppskattning av

deprecieringens direkta effekter.

 De nu föreslagna åtgärderna att fr.o.m. 1 januari 1994 indexera punkt-skatterna

samt att höja arbetsgivaravgiften med 0,2 procentenheter beräk-nas öka KPI med

knappt 0,3 procentenheter 1994. Sammantaget beräknas KPI öka med 2 1/2 % 1994

och 3 % 1995, medan NPI stiger något lång-sammare. Med den rådande

efterfrågesituationen och det låga kapacitets-utnyttjandet är inflationstrycket

i det närmaste obefintligt. Den "underliggande" inflationstakten, som visar KPI

korrigerat för effekter av depre-cieringen samt ändrade indirekta skatter och

subventioner, beräknas öka med endast 1 1/4 % 1994.

 22

7 Hushållens ekonomi och privat konsumtion

Under 1991 och 1992 steg hushållens realt disponibla inkomster med sammanlagt 8

%, trots att sysselsättningen sjönk och arbetslösheten steg. Inkomstökningen

saknade således grund i den reala ekonomiska utveck-lingen. Det var

huvudsakligen sänkta skatter och ökade transfereringar som låg bakom den

kraftiga inkomstökningen, vilket avspeglas i försäm-rade finanser för den

offentliga sektorn.

 För 1993 beräknas hushållens realinkomster minska med nära 3,5 %, dvs. i

paritet med BNP. Nedgången i sysselsättningen fortsätter samtidigt som reallönen

före skatt minskar. Dessutom har ersättningen vid sjuk-dom, arbetslöshet och

pension sänkts. Den direkta beskattningen har skärpts genom avskaffat

schablonavdrag i inkomstbeskattningen, reduce-rad uppräkning av skiktgränsen för

statlig inkomstskatt samt av att en egenavgift införts i sjukförsäkringen.

Inkomstfallet mildras av att hus-hållens räntenetto förbättrats till följd av

det ökade sparandet. Det nega-tiva räntenettot uppgick 1990 till motsvarande 5,5

% av hushållens dispo-nibla inkomster. För 1993 beräknas denna andel ha sjunkit

till ca. 3 %. År 1994 sker en återhämtning av realinkomsterna, som

beräknas öka med 2 %. Sysselsättningsfallet dämpas markant och inflationen går

åter ned, efter en uppgång i år, vilket medför en positiv utveckling av den

reala lönesumman. Räntenettot fortsätter att förbättras, främst till följd av

sänkta ränteutgifter. De direkta skatterna och avgifterna påverkas av en rad

åtgärder. Beskattningen ökar genom att grundavdraget reduceras med

ca. 2 400 kr. vid den kommunala beskattningen och slopas helt under 1994 och

1995 vid den statliga beskattningen. Skatterna minskar till följd av

skattesänkningar för enskilda näringsidkare och minskad beskattning av aktier.

Den aviserade obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen finan-sieras delvis genom

en avdragsgill egenavgift på 1 % på inkomster t.o.m. 7,5 basbelopp (ca. 260 000

kr). Samtidigt bortfaller den nuvarande egen-avgiften till

arbetslöshetskassorna. Sammantaget innebär regeländringarna

Tabell 13 Hushållssektorns disponibla inkomster, konsumtion och sparande

 Miljarder kr. Procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995 1992 1993 1994 1995

Löpande priser

Löner 643,9 627,1 646,0 678,6 0,5 -2,6 3,0 5,0

Inkomstöverföringar från

offentlig sektor 346,9 373,6 390,9 399,8 9,5 7,7 4,6 2,3

Övriga inkomster,

netto 134,9 143,2 158,8 181,0 10,1 6,1 10,9 14,0

Direkta skatter,

avgifter m.m. 285,7 286,5 299,2 318,7 0,3 0,3 4,5 6,5

Disponibel inkomst 840,0 857,4 896,4 940,7 5,7 2,1 4,5 4,9

Privat konsumtion 772,3 774,7 794,1 842,4 0,6 0,3 2,5 6,1

Sparkvot, nivå i % 8,1 9,6 11,4 10,4

1985 års priser

Disponibel inkomst 3,1 -3,3 2,0 1,4

Privat konsumtion -1,9 -5,0 0,0 2,5

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

ett ökat uttag av skatter och avgifter med ca. 4 miljarder kr., jämfört med en

tillämpning av 1993 års regler. Att arbetslöshetsförsäkringen blir obligatorisk

medför ökade inkomster för arbetslösa som i dag står utan försäkring.

 För 1995 innebär den förväntade tillväxten att löneinkomsterna stiger med 5 %,

under det att ersättningar till arbetslösa m.m. upphör att öka. Det höga

sparandet under prognosperioden medför att underskottet i net-tot av räntor och

utdelningar återgår till 1985 års nivå, dvs före avreg-leringen av

kreditmarknaden. Egenavgiften till den aviserade obligatoriska

arbetslöshetsförsäkringen höjs till 2 % fr.o.m. 1995. Ytterligare bud-

getförstärkningar i den offentliga sektorn förutses medföra en indragning från

hushållen på 5 miljarder kr. Därigenom begränsas ökningen av de realt disponibla

inkomsterna till ca. 1,5 % år 1995.

 Under första hälften av 1990-talet är det således endast i år som hus-hållens

realinkomster sjunker. Utvecklingen under prognosperioden inne-bär att

hushållens realt disponibla inkomster 1995 ligger ca. 12,5 % högre än 1989,

medan BNP mellan samma tidpunkter är oförändrad.

 Den privata konsumtionen har hittills i år fallit betydligt mer än vad som

förväntades i den reviderade nationalbudgeten i april. Första halvåret i år var

konsumtionen drygt 5 % lägre än ett år tidigare. Under andra halvåret väntas

konsumtionsfallet upphöra. Det innebär att konsumtionen mellan helåren 1992 och

1993 minskar med 5 % i volym. Under loppet av nästa år inleds en återhämtning

som förstärks under prognosperioden. Denna bedömning grundar sig på att

räntenedgången påskyndats samtidigt som hushållens finansiella obalanser

förefaller vara på god väg att rättas till. Den kontraktiva effekt som de

senaste årens betydande arbetslöshetsuppgång givit upphov till förutses också

minska under prognosperioden.

Diagram 3 Privat konsumtion och disponibel inkomst 1980-1995

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

 Det höga hushållssparandet har medfört en snabb skuldanpassning för hushållen.

I jämförelse med t.ex. Finland har inkomstutvecklingen för hushållen som helhet

under de senaste två åren varit betydligt bättre. Samtidigt har konsumtionen

dragits ned kraftigt. En spegling av detta förhållande är att de svenska

hushållen relativt snabbt har anpassat skuldstockens storlek i förhållande till

den disponibla inkomsten. En fortsatt hög nivå på det finansiella sparandet

väntas resultera i att denna s.k. skuldkvot under slutet av prognosperioden

kommer ned på samma nivå som under början av 1970-talet. I och med att hushållen

fortsätter att amortera sina skulder, samtidigt som räntan sjunker, beräknas

ränte-kostnaden efter skatt, som gick upp kraftigt i samband med skattereformen,

komma att ta en allt mindre del av inkomsten i anspråk. Från 1991 till 1995

förutses att denna andel nära nog halveras.

 I bedömningen av konsumtionsutvecklingen spelar också hushållens tillgångar en

central roll. Risken för att tillgångsprisernas utveckling skall utgöra en

fortsatt press nedåt på konsumtionen är i dag lägre än tidigare. Räntenedgången

har ökat sannolikheten för att den negativa utvecklingen av fastighetspriserna

skall upphöra. Den förbättrade situationen inom den finansiella sektorn bör

också innebära ökade möjligheter för hushållen att finansiera

bostadsinvesteringar. Till detta skall läggas att aktiekurserna under det

senaste året stigit markant. Dessa faktorer, liksom den skuld-anpassning som

redan genomförts, talar för att den privata konsumtionen kommer att öka

fortsättningsvis.

 Den kraftiga ökningen av hushållens sparande förklaras även till stor del av

arbetslöshetens utveckling. Detta mönster har kunnat iakttas i ett flertal andra

länder, där sparkvot och arbetslöshet samvarierat starkt under det senaste

decenniet. Efter att ha ökat dramatiskt under de senaste tre åren väntas nu

arbetslöshetsuppgången dämpas 1994 och övergå i en viss minskning 1995. Även om

nivån ligger mycket högt i ett historiskt perspektiv, bör detta trendbrott leda

till att arbetslöshetsrisken uppfattas som mindre, vilket tenderar att ge en

sjunkande snarare än stigande sparkvot.

 Sammantaget tyder utvecklingen på att merparten av hushållens finan-

siella anpassning nu bör vara avslutad. Sannolikheten för att hushållen skall

drabbas av nya negativa överraskningar förefaller mindre än tidi-gare. Den

privata konsumtionen förväntas därför expandera successivt under

prognosperioden. Den knapphändiga statistik som finns över den privata

konsumtionen under tredje kvartalet ger stöd för detta. Fallet inom såväl

detaljhandelns omsättning som försäljningen av personbilar visar klara tecken på

att ha avstannat. Hushållens förväntningar, så som de mäts i SCB:s undersökning

av hushållens inköpsplaner, har också blivit allt ljusare under loppet av 1993.

Det finns dock en betydande osäkerhet i bedömningen. Konsumtionsuppgången antas

komma till stånd trots att hushållen sannolikt känner en fortsatt oro för att de

dåliga offentliga finanserna kommer att påverka den framtida utvecklingen av de

disponibla inkomsterna negativt. Denna oro, liksom möjligheten för bakslag

avseende ränteutvecklingen, utgör en risk för att konsumtions-utvecklingen blir

svagare än beräknat.

 25

8 Investeringar

Efter en stark expansionsfas under andra hälften av 1980-talet minskade

investeringarna markant under de senaste två åren. Under 1991 föll

investeringarna med 9 % på grund av en sjunkande investeringsaktivitet inom

näringslivet. År 1992 accelererade nedgången ytterligare genom att

bostadsinvesteringarna föll tillbaka från en tidigare hög nivå.

 För 1993 bedöms bruttoinvesteringarna minska med knappt 12 %. Minskningen i år

beror huvudsakligen på en kraftig nedgång för inves-teringarna inom övrigt

näringsliv, men också på att det byggs allt färre bostäder. Nästa år är det

framförallt det fortsatta fallet i bostadsinves-teringarna som drar ned

bruttoinvesteringarna. Det hittillsvarande pris-fallet på bostäder tillsammans

med minskade subventioner och en kärv arbetsmarknad, väntas leda till en

fortsatt mycket låg bostadsproduktion. Samtidigt ökar investeringarna inom

industrin till följd av ett ökat kapacitetsutnyttjande, lägre räntor och höga

lönsamhetsnivåer. Förslaget om reformering av företagsbeskattningen förväntas

också stimulera inves-teringarna inom såväl industri som övrigt näringsliv. Mot

slutet av prognosperioden återhämtar sig den inhemska efterfrågan. Fallet i

bostadsinvesteringarna ebbar ut och investeringarna inom näringslivet väntas ta

fart även i de mera hemmamarknadsorienterade delarna. Sammantaget beräknas

investeringarna minska med knappt 9 % 1994 för att sedan stiga med drygt 4 %

1995.

 Industrins investeringar beräknas öka med 2 % under 1993. Inom industrin syns

nu allt fler tecken på att konjunkturen har vänt. Orderingången stiger och

produktionen ökar. Efter ränte- och valutaoron förra året har räntorna

successivt fallit. Under prognosperioden antas en ytterligare nedgång.

Lönsamheten inom industrin beräknas stiga avsevärt 1993 och ligga kvar på en

mycket hög nivå under resten av prognosperioden. Därmed finns förutsättningarna

för en betydande investeringsuppgång under 1994 och 1995. Investeringsuppgången

förväntas bli störst inom de utlandskonkurrerande branscherna.

 Till följd av betydande infrastruktursatsningar ökar de statliga affärsverkens

investeringar under både 1993 och 1994. Bilden är dock inte entydig. Under det

att SJ och Banverket genomför betydande ökningar minskar Telia sina

investeringar. Trots de stora investeringar som de statliga myndigheterna, bl.

a. Vägverket, genomför, sjunker de offentliga myndigheternas investeringar

eftersom de kommunala myndigheterna samtidigt drar ned på

investeringsaktiviteten.

 Investeringsvolymen inom övrigt näringsliv faller starkt i år. Det kraftiga

prisfallet på fastigheter och den höga vakansgraden på kontor medför mycket låga

investeringar inom fastighetsektorn. Strukturförändringar har också lett till

omfattande rationaliseringar inom banksektorn vilket väntas dämpa

investeringarna inom denna under prognosperioden. Den svaga utvecklingen av den

privata konsumtionen påverkar handelns investeringar negativt i år. Under slutet

av prognosperioden förväntas däremot en viss uppgång i övrigt näringslivs

investeringar i samband med

 28

att den inhemska efterfrågan ökar. Merparten av uppgången beror dock på

infrastrukturinvesteringar inom samfärdselområdet.

 Bostadsinvesteringarna faller kraftigt under prognosperioden. Förändringarna av

reglerna för bostadsfinansieringen har lett till att en mängd bostadsprojekt

tidigarelagts. Detta beror på att räntebidrag utgår enligt 1992 års regler om

projekten påbörjades före den 1 januari 1993. Under vissa villkor kunde sedan

byggstarten ske under våren 1993. De nya reglerna som infördes den 1 januari

1993 innebär successivt mins-kande subventioner.

 Trots tidigareläggningen av byggprojekt beräknas bostadsinvesteringarna falla

med knappt 20 % i år. De senaste årens prisfall på bostäder, som bl.a. beror på

höjda realräntor, ett mycket osäkert arbetsmarknadsläge samt ett relativt högt

antal outhyrda lägenheter (ca. 40 000 i mars), har medfört att prisnivån på

befintliga bostäder i allmänhet understiger nyproduktionspriset. Detta

resulterar i ett fortsatt lågt bostadsbyggande. Under 1994 faller bostadsin-

vesteringarna kraftigt. Prognosen för 1995 är osäker men innebär en ytterligare

försvagning. Avgörande faktorer är hur ränte- och arbetsmarknadsläget utvecklas.

Fortsatta räntesänkningar och en förväntad stabilisering av arbetsmarknadsläget

kan skingra osäkerheten inför framtiden och bidra till att öka efterfrågan på

bostäder varvid priserna kan komma att stiga. Detta kan komma att förhindra en

ytterligare minskning av bostadsbyggandet.

Tabell 14 Bruttoinvesteringar efter näringsgren

 Miljarder kr.Årlig procentuell volymförändring

 1992 1992 1993 1994 1995

Näringsliv 124,2 -16,4 -12,0 6,1 8,6

 Industri 34,0 -15,3 2,0 11,0 17,0

 Statliga affärsverk16,3 -16,2 2,2 9,2 0,7

 Övrigt näringsliv 73,9 -17,0 -22,2 1,9 5,8

Bostäder 86,1 -6,5 -19,6 -48,7 -6,3

 Nybyggnad 54,8 -17,8 -29,2 -62,2 -8,3

 Ombyggnad 31,3 17,7 -5,2 -33,7 -5,1

Offentliga myndigheter33,5 4,2 2,1 -2,8 -2,2

Totalt 243,8 -11,0 -11,6 -8,6 4,4

Maskiner 88,8 -14,7 -11,8 7,4 9,3

Bygg och anläggning154,0 -7,8 -11,4-21,8 -0,9

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

 Vidgas perspektivet till att omfatta all byggnadsverksamhet inklusive

reparationer, visar det sig att aktiviten inom byggnadsverksamheten föll under

både 1991 och 1992. Under dessa år förorsakades nedgången främst av mindre

byggnadsinvesteringar inom näringslivet. Under prog-nosperioden är det främst

fallet i bostadsinvesteringarna som märkbart drar ned byggnadsverksamheten.

Samtidigt ökar byggnadsreparationerna delvis som en följd av minskande

ombyggnadsinvesteringar men också på grund av det ROT-program som gäller för

1993 och 1994. De statliga infrastruktursatsningarna tillsammans med en svag

uppgång i industrins anläggningsinvesteringar och ökade reparationer kan endast

i begränsad omfattning motverka den fallande aktiviteten. Under prognosperioden

1993-1995 beräknas den totala byggnadsverksamheten minska med ca. 20 %.

 Under 1992 minskade lagren med ca. 4,5 miljarder kr. i fasta priser. Nedgången

var jämt fördelad mellan industrin och handeln. Under första halvåret i år har

industrin i än högre grad avvecklat färdigvarulagren. Lageravvecklingen

accelererade även inom parti- och bilhandeln. Detalj-handelns lager steg

emellertid under första halvåret, vilket sammanhänger med den mycket svaga

konsumtionsutvecklingen.

 Prognosen fram till och med 1995 innebär fortsatt lageravveckling men i en

långsammare takt. Det finns flera skäl till denna utveckling.

Konjunkturinstitutets konjunturbarometer visar att såväl industriföretagen som

företagen inom handeln bedömer lagerstockarna som för stora och att avsikten är

att krympa dessa. Vidare förutses företagen fortsätta med att effektivisera sina

varuleveranser. Slutligen underlättas lageravvecklingen av ett starkare

efterfrågeläge i ekonomin.

 Sammantaget innebär prognosen för 1993 en snabbare lageravveckling än 1992.

Detta medför ett negativt bidrag till BNP-tillväxten på ca. 0,5 procentenheter.

För 1994 och 1995 förutses emellertid att lagren avvecklas allt långsammare.

Detta genererar ett positivt lagerbidrag på knappt 0,5 procentenheter per år.

 29

9 Offentlig sektor

Den offentliga sektorns finansiella sparande minskade från ett överskott på 57

miljarder kr. 1990 till ett underskott på ca. 112 miljarder kr. 1992,

motsvarande nära 8 % av BNP. Försämringen har fortsatt i år och under-skottet

beräknas uppgå till knappt 210 miljarder kr. eller 14,5 % av BNP. Den kraftiga

försvagningen av den offentliga sektorns finanser beror huvudsakligen på den

ekonomiska recessionen. Skatteinkomsterna minskar samtidigt som kostnaderna för

arbetsmarknadspolitiken och ersättningen till de arbetslösa stiger. Därtill

kommer de statliga utgifterna för bankstödet under 1992 och 1993. De

budgetförstärkande åtgärderna påverkar hushållens ekonomi i år. Däremot får

företagen en lättnad genom sänkta arbetsgivaravgifter och energiskatter.

 Besparingar och rationaliseringar av den offentliga verksamheten har medfört

att kostnaderna för den offentliga konsumtionen minskat i volym med drygt 3,5 %

första halvåret i år jämfört med motsvarande period förra året. Särskilt kraftig

har nedgången varit i den kommunala sektorn (4 %). Fortsatta besparingskrav både

inom stat och kommun förutses leda till att den offentliga konsumtionen kommer

att minska under hela prog-nosperioden, dock inte lika kraftigt som under de

senaste 12 månaderna. För helåret 1993 beräknas den kommunala konsumtionen gå

ned med ca. 3,5 % och den statliga konsumtionen med 1,5 %. Den kommunala

kon-sumtionen väntas fortsättningsvis sjunka med 1,5 % 1994 och 1 % 1995. Den

statliga konsumtionsvolymen beräkas minska med 1 % per år de närmaste två åren.

Tabell 15 Den offentliga sektorns inkomster och utgifter

Löpande priser

 Miljarder kr. Procentuell förändring

 1992 1993 1994 1995 1992 1993 1994 1995

Inkomster 881,4 853,2 860,2 884,7 -1,3 -3,2 0,8 2,9

Skatter 528,9 523,0 537,6 556,8 -2,5 -1,1 2,8 3,6

Socialförsäkrings-

avgifter 205,8 190,5 195,0 204,4 -5,6 -7,4 2,3 4,8

Övriga inkomster 146,7 1 39,7 127,6 123,5 11,0 -4,8 -8,7 -3,2

Utgifter 993,2 1 061,2 1 045,7 1 067,8 9,1 6,8 -1,5 2,1

Transfereringar

till hushåll 346,9 373,6 390,9 399,8 9,5 7,7 4,6 2,3

Subventioner m.m.122,7 160,2 116,2 111,1 28,1 30,6 -27,5 -4,3

Ränteutgifter 83,9 86,8 95,0 105,4 12,7 3,5 9,5 11,0

Konsumtion 401,0 399,2 403,9 411,8 2,8 -0,5 1,2 2,0

Investeringar 38,7 41,4 39,9 39,7 18,1 6,9 -3,7 -0,5

Finansiellt sparande-111,9 -208,0 -185,6 -183,1

 däravstat -160,8 -246,5 -200,3 -186,7

 AP-fonder 39,5 28,7 20,2 14,4

 kommuner 9,4 9,8 -5,5 -10,8

Procent av BNP

Skatter och avgifter51,1 49,9 49,9 49,0

Utgifter 69,1 74,2 71,3 68,8

Finansiellt sparande -7,8 -14,5 -12,7 -11,8

Anm.: I investeringar ingår investeringar i personalbostäder, lagerinvesteringar

samt nettot av köp och försäljning av fastigheter och mark.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket och

Finansdepartementet.

 För 1994 beräknas att det offentliga sparandet förbättras med drygt 20

miljarder kr. trots stigande ränteutgifter. Utgifterna för bankstödet minskar

markant. Andra budgetförstärkningar under nästa år är delvis effekter av

tidigare beslut t.ex. beträffande minskade ränte- och investeringsbidrag till

bostäder och sänkta ersättningsnivåer i arbetslöshets- och arbets-

skadeförsäkringarna. Vidare ökar skatteinkomsterna genom att grundavdraget i

inkomstbeskattningen reduceras och genom införandet av en egenavgift till den

aviserade obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen. Inkomsterna från punktskatter

ökar också, genom att dessa skall indexeras fr.o.m. 1994. I motsatt riktning

verkar föreslagna sänkningar av företags- och kapitalbeskattningen. Utgifterna

för arbetslösheten ökar även nästa år.

 År 1995 ökar tillväxten i ekonomin och därigenom stiger också skatte-in-

komsterna. Dessutom förstärks de offentliga finanserna av en fortsatt nedgång av

den offentliga konsumtionen och andra budgetförstärkningar. Att tillväxten är

exportledd bidrar emellertid till att skatteinkomsterna inte stiger i takt med

BNP, och därigenom sjunker skattekvoten. Ökande ränteutgifter, som följd av den

allt större statsskulden, och fortsatt höga kostnader för arbetslösheten bidrar

också till att förbättringen av den offentliga sektorns finansiella sparande

blir relativt liten mellan 1994 och 1995.

 Uppdelningen av den offentliga sektorns finansiella sparande på delsektorerna

staten, AP-fonderna och den kommunala sektorn framgår av tabell 15. Statens

finansiella sparande förbättras successivt under prognosperioden och

underskottet beräknas till ca. 187 miljarder kr. för 1995. AP-fondernas sparande

sjunker under hela prognosperioden. Nedgången är en trendmässig konsekvens av

ett ökat antal pensionärer med full ATP, men förstärks av att lönesumman och

därmed avgiftsinkomsterna utvecklas svagt. Därtill kommer att det sänkta

ränteläget drar ned AP-fondens ränteinkomster. Den kommunala sektorns relativt

kraftiga överskott i det finansiella sparandet 1992 och 1993 är tillfälliga

efter flera år av underskott. De närmaste åren uppkommer åter underskott.

 31

10 Kapitalmarknad

En omfattande nedgång av de svenska räntorna har ägt rum sedan den svenska

kronan tilläts flyta den 19 november 1992. Från och med års-skiftet har räntan

på sexmånaders statsskuldväxlar fallit med 2,1 procent-enheter och den tioåriga

statsobligationsräntan med 2,4 procentenheter. Deprecieringen av den svenska

kronan uppgår sedan kronan började flyta till ca. 21 % mot ecu-korgen och till

ca. 25 % mot den amerikanska dollarn.

Diagram 4 Ecu-index fr.o.m. november 1992

Källa: Finansdepartementet.

 Efter övergången till en rörlig växelkurs har den svenska kronan upp-visat

mycket stora kursrörelser. Detta kan delvis tolkas som att aktörerna på

valutamarknaden ännu är osäkra på vid vilken nivå den svenska kronan bör ligga

på längre sikt. Oron inom det europeiska valutasamarbetet har sannolikt också

spelat en viss roll.

 Beslutet av medlemsstaterna i EG den 2 augusti om att utvidga band-gränserna

från +/-2,25 % till +/-15 % innebär i praktiken att valutorna inom ERM numera

flyter fritt mot varandra. De bredare bandgränserna ger möjlighet till större

växelkursfluktuationer och skapar därigenom ett större formellt utrymme för

penningpolitiken i de olika medlemsländerna. Möjligheten till en större

omläggning av räntepolitiken, i likhet med vad som skett i USA och

Storbritannien, har emellertid ännu inte i något av ERM-länderna använts till

att mer aggressivt sänka de korta räntorna. Omsorg om den egna valutans värde

och bibehållen låg inflation kan ha bidragit till att dessa länder valt att gå

försiktigt fram med räntesänkningar. Det fanns förväntningar om att ett

utnyttjande av det ökade manöverutrymmet för penningpolitiken skulle leda till

en depreciering av de enskilda valutorna, företrädesvis mot den tyska marken. Än

så länge har emellertid vare sig exempelvis den franska francen eller den danska

kronan försvagats i någon större utsträckning mot den tyska marken. Den franska

francen har sedan bandgränserna vidgades försvagats med ca. 4 % och den danska

kronan med ca. 5 %. Att dessa länder inte önskat se någon försvagning av sina

valutor kan tolkas som att den tyska penningpolitiken, och utvecklingen i den

tyska ekonomin i allmänhet, ännu i hög grad styr det europeiska ränteläget.

 Tyskland har från och med hösten 1992 successivt sänkt sina administrativa

räntor. Takten i sänkningarna har emellertid varit långsammare än vad som varit

fallet vid tidigare lågkonjunkturer, vilket är en konse-kvens av den speciella

situation som uppstod efter den tyska återföreningen. Det råder idag stor

samstämmighet i bedömningarna om att de tyska räntorna kommer att sänkas

framöver, däremot råder osäkerhet om hur snabbt säkningarna kan komma att ske.

Takten i eventuella tyska räntesänkningar kommer även fortsättningsvis att vara

en viktig faktor för utvecklingen av räntorna i de övriga europeiska länderna.

 Räntedifferensen mellan sexmånaders svenska räntor och motsvarande tyska räntor

är idag något mindre än vid årsskiftet. Räntedifferensen för sexmånaders

statspapper uppgår idag till ca. 1 %. Räntedifferensen för tioåriga

statsobligationer har under samma period minskat med ungefär

en procentenhet och uppgår för närvarande till 1,6 %. De tyska ränte-nivåerna

torde ännu framöver utgöra en viktig referens för marknadens

aktörer när det gäller avkastningskravet på svenska räntebärande place-ringar.

 Riksbanken har sedan kronan tilläts flyta sänkt marginalräntan från 12,5 % till

8 %. Takten i sänkningarna har varit försiktig. I och med att

Diagram 5 Ränteutvecklingen 1987-1993

Källa: Finansdepartementet.

Sverige numera har en rörlig växelkurs har dessutom en förskjutning av

penningpolitiken skett från en mer kortsiktig styrning av räntan för att

försvara den fasta växelkursen till en mer långsiktig och komplex styr-ning för

att uppnå prisstabilitet. Riksbanken använder sig numera av olika indikatorer på

inflationsutvecklingen. Två av de viktigaste av dessa är kronkursens och

obligationsräntornas utveckling.

 Intresset för svenska räntebärande papper har varit stort under året.

Omsättningen har ökat med ca. 30 % under de tre första kvartalen i år jämfört

med motsvarande period förra året. Utländska placerare har genom köp av svenska

räntebärande papper i hög grad bidragit till att räntorna fallit. Framför allt

har utlandet placerat betydande belopp i statsobligationer. Till och med augusti

i år hade utländska placerare ökat sitt innehav av svenska statsobligationer med

46 miljarder kronor. Samtidigt har utlandet minskat sitt innehav av

statsskuldväxlar med 32 miljarder kronor. Det minskade innehavet av

statskuldväxlar speglar emellertid till stor del en förändring i utbudet.

Riksgäldskontoret har i samband med en förlängning av löptiden på den svenska

statsskulden och övertagande av lån i utländsk valuta, ursprungligen upptagna

för Riksbankens räkning, minskat volymen emitterade statsskuldväxlar och

samtidigt ökat volymen statsobligationer. Detta torde ha underlättat nedgången i

de korta räntorna.

 Att utlandet visat stort intresse för statsobligationer samtidigt som man varit

mer tveksamt inställda till bostadsobligationer har varit en bidra-gande orsak

till att skillnaden i ränta mellan statsobligationer och bostadsobligationer

förblivit relativt stor. Ränteskillnaden uppgår idag till ca. 1 %. Detta är

emellertid en minskning jämfört med i början av året då skillnaden var 1,9 %. En

ökad medvetenhet om att även bostadsinsti-tuten omfattas av den statliga

bankgarantin i samband med eventuella framtida problem med kapitaltäckningen har

bidragit till detta. I takt med att utvecklingen på de finansiella marknaderna

stabiliseras torde ränte-skillnaden mellan statsobligationer och

bostadsobligationer kunna minska ytterligare.

 Räntenedgången i Sverige har även haft en positiv effekt på övriga

tillgångsmarknader. Generalindex på den svenska börsen har stigit med hela 50 %

och med denna utveckling har de tidigare årens kursfall helt återtagits.

Deprecieringen av den svenska kronan har kraftigt bidragit till den markanta

uppgången eftersom de svenska exportföretagens vinster förväntas öka mycket

kraftigt i och med den förbättrade konkurrenssituationen. De fallande räntorna

har bidragit till uppgången genom att dels ha påverkat räntekänsliga branscher

som banker och fastighetsbolag positivt och dels ha gjort alternativa

placeringar till räntebärande tillgångar mer attraktiva. Samma effekt kan ses

även på andra interna-tionella börser där räntesänkningar drivit upp kurserna.

Särskilt tydligt har detta varit i Förenta staterna. Amerikanska placerare har

även bidragit till stigande kurser på europeiska aktiebörser, inte minst den

svenska. Utlandets bidrag till den svenska aktiebörsen har hittills i år varit

större än någonsin. En orsak är att prisökningen på svenska aktier har varit

mindre markant mätt i utländsk valuta. Utländska placerare hade från årets

början t.o.m. augusti månad nettoplacerat för 20 miljarder kronor i svenska

aktier. Behovet hos börsbolagen att stärka soliditeten har i det gynnsamma

börsklimatet medfört att de svenska börsbolagen i år offentliggjort nyemissioner

till rekordbelopp. Möjligheten att kunna möta denna rekordstora efterfrågan på

riskkapital torde förbättras av ett fortsatt utländskt intresse för svenska

aktier samt av det föreslagna slopandet av dubbelbeskattningen av aktier.

 Den fallande räntenivån har även bidragit till att marknaden för fastigheter

till en del har stabiliserats. Prisfallet på fastigheter tycks ha planat ut. De

fallande räntorna har dessutom bidragit till att stabilisera situa-tionen för

kreditinstituten, särskilt för bankerna.

 33

Innehåll

1 Sammanfattning 2

2 Internationell utveckling 8

3 Utrikeshandel 13

4 Industri 16

5 Arbetsmarknad 19

6 Löner och konsumentpriser 22

7 Hushållens ekonomi och privat konsumtion 25

8 Investeringar 28

9 Offentlig sektor 31

10 Kapitalmarknad 33

 37

Tabell- och diagramförteckning

Tabeller

Tabell 1 Prognosförutsättningar 3

Tabell 2 Försörjningsbalans 4

Tabell 3 Nyckeltal 5

Tabell 4 Sparande 6

Tabell 5 Internationell utveckling 9

Tabell 6 Världsmarknadstillväxt, relativpris, marknadsandel

 och export av bearbetade varor 13

Tabell 7 Export och import av varor 14

Tabell 8 Bytesbalans 15

Tabell 9 Nyckeltal för industrin 16

Tabell 10Arbetsmarknad 19

Tabell 11Löner 22

Tabell 12Konsumentpriser 23

Tabell 13Hushållssektorns disponibla inkomster, konsumtion

 och sparande 25

Tabell 14Bruttoinvesteringar efter näringsgren 29

Tabell 15Den offentliga sektorns inkomster och utgifter31

Diagram

Diagram 1Finansiellt sparande i privat och offentlig sektor

 samt bytesbalans som andel av BNP 1980-19956

Diagram 2Industrins arbetskraftskostnad per producerad

 enhet i Sverige relativt 14 OECD-länder

 1980-1995 17

Diagram 3Privat konsumtion och disponibel inkomst

 1980-1995 26

Diagram 4Ecu-index fr.o.m. november 1992 33

Diagram 5Ränteutvecklingen 1987-1993 34

 38

Lagrådsremissens lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1957:262) om allmän energiskatt1

 dels att 10 och 14 §§ samt bilaga 1 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 16 §, samt närmast före 16 §

en ny rubrik av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 10 §2

 Skatten tas ut, om Skatten tas under år

inte annat sägs i andra 1994 ut, om inte annat

stycket, med i bilaga 1 sägs i andra stycket, med

angivet belopp för vikt- i bilaga 1 angivet

eller volymenhet. I belopp för vikt- eller

fall som avses i 8 § volymenhet. För tiden

första stycket 3 tas efter utgången av år 1994

dock skatten ut med ett och fram till och med år

belopp som motsvarar 1998 skall skatten tas

skillnaden mellan skatt ut med belopp som

på gasol som används för omräknas enligt 16 §.

drift av motorfordon Därefter skall skatten

och annan gasol. tas ut med de belopp som

 gäller vid utgången av år

 1998. I fall som avses i

 8 § första stycket 3 tas

 dock skatten ut med ett

 belopp som motsvarar

 skillnaden mellan skatt

 För bränsleblandningar på gasol som används för

för vilka skatt skall drift av motorfordon och

tas ut enligt denna lag annan gasol.

skall skatt dock inte För bränsleblandningar för

tas ut för den del av vilka skatt skall tas ut

blandningen som består enligt denna lag skall

av vegetabiliska eller skatt dock inte tas ut

animaliska fetter eller för den del av

oljor eller metyl- blandningen som består av

eller etylestrar av vegetabiliska eller

fettsyror från sådana animaliska fetter eller

fetter eller oljor. För oljor eller metyl- eller

blandningen i övrigt tas etylestrar av fettsyror

skatten ut med belopp från sådana fetter eller

som anges i bilaga 1 för oljor. För blandningen i

olje-produkter. övrigt tas skatten ut med

 belopp som gäller för

 oljeprodukter. För oljor får volymen räknas om till 50°

 C om temperaturen överstiger 70° C när

skattskyldigheten inträder.

 Till miljöklass 1 hör oljor som har ett kokintervall (destillations-intervall)

av olika bredd mellan 180 och 285° C vid 95 procent destillat, en densitet

mellan 800 och 820 kilogram per kubikmeter vid 15° C och som innehåller högst

0,001 viktprocent svavel och högst 5 volymprocent

1 Lagen omtryckt 1984:994.

2 Senaste lydelse 1993:843.

 1

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

aromatiska kolväten. Sådana oljor får inte innehålla klart mätbara polycykliska

aromatiska kolväten och måttet på den naturliga tändvilligheten (cetanindex) får

inte understiga 50.

 Till miljöklass 2 hör till miljöklass 1 inte hänförliga oljor som har ett

kokintervall (destillationsintervall) av olika bredd mellan 180 och 295° C vid

95 procent destillat, en densitet mellan 800 och 820 kilogram per kubikmeter vid

15° C och som innehåller högst 0,005 viktprocent svavel och högst 20

volymprocent aromatiska kolväten. Halten polycykliska aromatiska kolväten får

inte överstiga 0,1 volymprocent och måttet på den naturliga tändvilligheten

(cetanindex) får inte understiga 47.

 Till miljöklass 3 hör övriga oljor.

 Miljöklass för bränsle som avses i andra stycket bestäms med ledning av hela

bränsleblandningens egenskaper.

 14 §3

 Skatten tas ut per Skatten tas under år

kilowattimme med 1994 ut per kilowattimme

 a) 0 öre för elektrisk med

kraft som förbrukas i a) 0 öre för elektrisk

industriell verksamhet kraft som förbrukas i

i industriell verksamhet i

tillverkningsprocessen tillverkningsprocessen

eller vid yrkesmässig eller vid yrkesmässig

växthusodling, växthusodling,

 b) 3,5 öre för annan b) 3,6 öre för annan

elektrisk kraft än som elektrisk kraft än som

avses under a) och som avses under a) och som

förbrukas i kommuner som förbrukas i kommuner som

anges i bilaga 2 till anges i bilaga 2 till

denna lag, denna lag,

 c) 6,3 öre för elektrisk c) 6,6 öre för elektrisk

kraft som förbrukas för kraft som förbrukas för

el-, gas-, värme- eller el-, gas-, värme- eller

vattenförsörjning i andravattenförsörjning i andra

kommuner än de som anges kommuner än de som anges

i bilaga 2 till denna i bilaga 2 till denna

lag, lag,

 d) 8,5 öre för elektrisk d) 8,8 öre för elektrisk

kraft som förbrukas i kraft som förbrukas i

övriga fall. övriga fall.

 För tiden efter utgången

 av år 1994 och fram till

 och med år 1998 skall

 skatten tas ut med

 belopp som omräknas

 enligt 16 §. Därefter

 skall skatten tas ut med

 de belopp som gäller vid

 utgången av år 1998.

 Skatteomräkning

 16 §

 Skatten från och med den

 1 januari till

 kalenderårets utgång skall

 tas ut med belopp som

 efter en årlig omräkning

 motsvarar de i

3 Senaste lydelse

1992:879.

 14 § och i bilaga 1

 angivna skattebeloppen

 multiplicerade med det

 jämförelsetal som anger

 förhållandet mellan det

 allmänna prisläget i

 oktober månad året före det

 år beräkningen avser och i

 oktober 1993.

 Regeringen fastställer

 före november månads utgång

 de omräknade skattebelopp

 som enligt denna lag

 skall tas ut under

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas till

 hela kronor, hela ören

 respektive tiondels ören

 i överensstämmelse med de

 i 14 § och i bilaga 1

 angivna skatte-beloppen.

 2

Bilaga 1 till lagen (1957:262) om allmän energiskatt4

Nuvarande lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas

Tulltaxenr Bränsle Skattesats

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 230 kr. per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbränn-

 oljor och eldningsoljor

 samt andra oljeprodukter,

 med undantag för smörj-

 oljor och smörjfetter

 som inte används för

 energialstring, till-

 höriga

 miljöklass 1 5 kr. per m3

 miljöklass 2 290 kr. per m3

 miljöklass 3 540 kr. per m3

ur 27.11 Naturgas 175 kr. per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motor-

 fordon 85 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 105 kr. per ton

4 Senaste lydelse 1992:1445.

 3

Föreslagen lydelse

Förteckning över vissa bränslen för vilka allmän energiskatt skall erläggas.

Tulltaxenr Bränsle Skattebelopp

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 239 kr per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbränn-

 oljor och eldningsoljor

 samt andra oljeprodukter,

 med undantag för smörj-

 oljor och smörjfetter

 som inte används för

 energialstring, till-

 höriga

 miljöklass 1 5 kr per m3

 miljöklass 2 302 kr per m3

 miljöklass 3 562 kr per m3

ur 27.11 Naturgas 182 kr per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motor-

 fordon 88 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 109 kr per ton

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 4

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1961:372) om

bensinskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1961:372) om bensinskatt1

 dels att 2 § skall ha följande lydelse

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §2

 Skatt tas ut, om inte Skatt tas under år 1994

annat sägs i andra ut, om inte annat sägs i

stycket, med 3 kronor andra stycket, med 3

14 öre per liter för kronor 27 öre per liter

blyfri bensin, varmed för blyfri bensin, varmed

avses bensin med en avses bensin med en

blyhalt om högst 0,013 blyhalt om högst 0,013

gram per liter vid 15° C gram per liter vid 15° C

och med 3 kronor 65 öre och med 3 kronor 80 öre

per liter för annan per liter för annan

bensin. bensin.

 För metanol tas skatten

 För metanol tas skatten under år 1994 ut med 83

ut med 80 öre per liter. öre per liter. Ingår

Ingår metanol eller metanol eller etanol i

etanol i en blandning en blandning som avses i

som avses i 1 § första 1 § första stycket a)

stycket a) eller c) tas eller c) tas skatten

skatten ut för den under år 1994 ut för den

inblandade alkoholen inblandade alkoholen med

med 80 öre per liter och 83 öre per liter och för

för blandningen i övrigt blandningen i övrigt på

med 3 kronor 14 öre per det sätt som framgår av

liter om den utgörs av första stycket.

blyfri bensin och med 3

kronor 65 öre per liter

om den utgörs av annan För tiden efter utgången

bensin. av år 1994 och fram till

 och med år 1998 skall

 skatten tas ut med

 belopp som omräknas

 enligt 2 a §. Därefter

 skall skatten tas ut med

 de belopp som gäller vid

 utgången av år 1998.

 Skatt tas inte ut för smörjolja som är inblandad i bensin.

 2 a §

 Skatten från och med den

 1 januari till

 kalenderårets utgång skall

 tas ut med belopp som

 efter en årlig omräkning

 motsvarar de i 2 §

 angivna skattebeloppen

 multiplicerade med det

 jämförelsetal som anger

 förhållandet mellan det

 allmänna prisläget i

 oktober månad året före det

1 Lagen omtryckt år beräkningen avser och i

1984:993. oktober 1993.

2 Senaste lydelse

1992:1478.

 Regeringen fastställer

 före november månads utgång

 de omräknade

 skattebeloppen som

 enligt denna lag skall

 tas ut under påföljande

 kalenderår. Beloppen

 avrundas till hela ören.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 5

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1438) om

dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och

användning av vissa oljeprodukter

 dels att 5 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 5 §1

 Dieseloljeskatt tas ut Dieseloljeskatt tas

med 1 300 kronor per under år 1994 ut med

kubikmeter. 1 300 kronor per

 kubikmeter. För tiden

 efter utgången av år 1994

 och fram till och med år

 1998 skall skatten tas

 ut med belopp som

 omräknas enligt 5 a §.

 Därefter skall skatten

 tas ut med det belopp

 som gäller vid utgången av

 år 1998.

 Skatt skall dock inte tas ut för den del av bränslet som består av

vegetabiliska eller animaliska fetter eller oljor eller metyl- eller etylestrar

av fettsyror från sådana fetter eller oljor.

 5 a §

 Skatten från och med den

 1 januari till

 kalenderårets utgång skall

 tas ut med belopp som

 efter en årlig omräkning

 motsvarar det i 5 §

 angivna skattebeloppet

 multiplicerat med det

 jämförelsetal som anger

 förhållandet mellan det

 allmänna prisläget i

 oktober månad året före det

 år beräkningen avser och i

 oktober 1993.

 Regeringen fastställer

 före november månads utgång

 det omräknade

 skattebelopp som enligt

 denna lag skall tas ut

 under påföljande

 kalenderår. Beloppet

 avrundas till hela

 kronor.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

1 Senaste lydelse 1993:839.

 6

4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:582) om

koldioxidskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:582) om koldioxidskatt

 dels att 2 § och bilagan skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 §1

 Koldioxidskatt tas ut, Koldioxidskatt tas

om inte annat följer av under år 1994 ut, om inte

andra stycket, för annat följer av andra

bränslen som avses i 1 § stycket, för bränslen som

första stycket med i avses i 1 § första stycket

bilagan angivet belopp med i bilagan angivet

för vikt- eller belopp för vikt- eller

volymenhet. För varuslag volymenhet. För varuslag

som är skattepliktiga som är skattepliktiga

enligt 1 § andra stycket enligt 1 § andra stycket

tas skatt ut med 74 öre tas skatt ut med 77 öre

per liter. per liter. För tiden

 efter utgången av år 1994

 och fram till och med år

 1998 skall skatten tas

 ut med belopp som

 omräknas enligt 2 a §.

 Därefter skall skatten

 tas ut med de belopp som

 För skattepliktiga gäller vid utgången av år

bränsleblandningar skall 1998.

skatt dock inte tas ut För skattepliktiga

för den del av bränslet bränsleblandningar skall

som består av skatt dock inte tas ut

vegetabiliska eller för den del av bränslet

animaliska fetter eller som består av

oljor eller metyl- vegetabiliska eller

eller etylestrar av animaliska fetter eller

fettsyror från sådana oljor eller metyl- eller

fetter eller oljor. För etylestrar av fettsyror

blandningen i övrigt tas från sådana fetter eller

skatten ut med belopp oljor. För blandningen i

som anges i bilagan övrigt tas skatten ut med

för oljeprodukter. belopp som gäller för

 oljeprodukter.

 2 a §

 Skatten från och med den

 1 januari till

 kalenderårets utgång skall

 tas ut med belopp som

 efter en årlig omräkning

 motsvarar de i 2 § och i

 bilagan angivna

 skatte-beloppen

 multiplicerade med det

 jämförelsetal som anger

 förhåll-andet mellan det

 allmänna pris-läget i

 oktober månad året före det

 år beräkningen avser och i

 oktober 1993.

1 Senaste lydelse Regeringen fastställer

1993:844. före november månads utgång

 de omräknade skattebelopp

 som enligt

 denna lag skall tas ut

 under påföljande

 kalenderår. Beloppen

 avrundas till hela

 kronor respektive hela

 ören i överensstämmelse med

 de i 2 § och i bilagan

 angivna skattebeloppen.

Bilaga till lagen (1990:582) om koldioxidskatt2

Nuvarande lydelse

Tulltaxenr Bränsle Skattesats

enligt tull-

taxelagen

(1987:1068)

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 800 kr. per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbrännoljor

 och eldningsoljor samt

 andra oljeprodukter, med

 undantag för smörjoljor

 och smörjfetter som inte

 används för energi-

 alstring 920 kr. per m3

ur 27.11 Naturgas 680 kr. per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motorfor-

 don 48 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 960 kr. per ton

2 Senaste lydelse 1992:880.

 7

Föreslagen lydelse

Tulltaxenr Bränsle Skattebelopp

enligt tull-

taxelagen

(1987:1068)

ur 27.01,

ur 27.02

eller

ur 27.04 Kolbränslen 832 kr per ton

ur 27.10

eller

ur 38.14 Fotogen, motorbrännoljor

 och eldningsoljor samt

 andra oljeprodukter, med

 undantag för smörjoljor

 och smörjfetter som inte

 används för energi-

 alstring 957 kr per m3

ur 27.11 Naturgas 707 kr per 1000 m3

ur 27.11

eller

ur 38.23 Gasol som används för

 a) drift av motorfor-

 don 50 öre per liter

 b) annat ändamål än

 drift av motorfordon 998 kr per ton

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 8

5 Förslag till lag om ändring i lagen (1961:394) om

tobaksskatt

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1961:394) om tobaksskatt1

 dels att 2 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

 2 §2

 För tobaksvara utgår skatten med nedan angivna, i förhållande till varans

myckenhet bestämda belopp, nämligen:

Varuslag Vikt för 1 st.gram Belopp för

 1 st. öre 1 kg kr.

Cigarrer och cigariller

 grupp I ............t.o.m.1,7 33

 " II .........över1,7 t.o.m.3,0 37

 " III ........"3,0 " 5,0 40

 " IV ........."5,0 49

Cigarretter

 grupp I .............t.o.m.0,85 68

 " II .........över0,85 t.o.m.1,20 75

 " III ........"1,20 " 1,55 80

 " IV ........."1,55 " 1,90 85

 " V .........."1,90 89

Röktobak .............. 360:-

Tuggtobak ............. 115:-

Snus .................. 70:-

Föreslagen lydelse

 2 §

 För tobaksvara tas skatten under år 1994 ut med nedan angivna, i förhållande

till varans myckenhet bestämda belopp. För tiden efter utgången av år 1994 och

fram till och med år 1998 skall skatten tas ut med belopp som omräknas enligt

2 a §. Därefter skall skatten tas ut med de belopp som gäller vid utgången av år

1998.

1 Lagen omtryckt 1984:155.

2 Senaste lydelse 1992:1086.

 9

Varuslag Vikt för 1 st.gram Belopp för

 1 st. öre 1 kg kr.

Cigarrer och cigariller

 grupp I t.o.m.1,7 34

 " II över 1,7 t.o.m.3,0 38

 " III " 3,0 " 5,0 42

 " IV " 5,0 51

Cigarretter

 grupp I t.o.m.0,85 71

 " II över 0,85 t.o.m.1,20 78

 " III " 1,20 " 1,55 83

 " IV " 1,55 " 1,90 88

 " V " 1,90 93

Röktobak 374:-

Tuggtobak 120:-

Snus 73:-

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 a §

 Skatten från och med den

 1 janu-ari till

 kalenderårets utgång skall

 tas ut med belopp som

 efter en år-lig omräkning

 motsvarar de i 2 §

 angivna skattebeloppen

 multipli-cerade med det

 jämförelsetal som anger

 förhållandet mellan det

 all-männa prisläget i

 oktober månad året före det

 år beräkningen avser och i

 oktober 1993.

 Regeringen fastställer

 före november månads utgång

 de omräknade skattebelopp

 som enligt denna lag

 skall tas ut under

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas till

 hela kronor respektive

 hela ören i

 överensstämmelse med de i

 2 § angivna

 skattebeloppen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

 10

6 Förslag till lag om ändring i lagen (1977:306) om

dryckesskatt

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1977:306) om dryckesskatt1

 dels att 10 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 11 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

 10 §2

 Skatten på spritdrycker, vin, starköl och öl tas ut med de belopp som framgår

av följande uppställning.

Alkoholhalt, Skatt, kronor perliter

volymprocent grundbelopp tilläggsbelopp

över 2,25högst3,5 3:- -

" 3,5 " 4,5 8:50 -

" 4,5 " 7 12:50 -

" 7 " 10 17:10 -

" 10 " 13 26:70 -

" 13 16 36:60 -

" 16 19 47:50 -

" 19 24 47:50 5:10 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 19

" 24 " 29 73:- 6:20 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 24

" 29 " 34 104:- 6:40 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 29

" 34 " 39 136:- 7:70 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 34

" 39 174:50 7:80 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 39

 I fråga om drycker vars alkoholhalt överstiger 19 volymprocent skall avrundning

ske uppåt till närmast hela volymprocenttal, om alkoholhalten uppgår till del av

hel volymprocent.

1 Lagen omtryckt 1984:158.

2 Senaste lydelse 1993:226.

 11

Föreslagen lydelse

 10 §

 Skatten på spritdrycker, vin, starköl och öl tas under år 1994 ut med de belopp

som framgår av följande uppställning. För tiden efter utgången av år 1994 och

fram till och med år 1998 skall skatten tas ut med belopp som omräknas enligt

11 §. Därefter skall skatten tas ut med de belopp som gäller vid utgången av år

1998.

Alkoholhalt, Skattebelopp, kronor per liter

volymprocent grundbelopp tilläggsbelopp

över 2,25 högst 3,5 3:10 -

" 3,5 " 4,5 8:80 -

" 4,5 " 7 13:00 -

" 7 " 10 17:80 -

" 10 " 13 27:80 -

" 13 " 16 38:10 -

" 16 " 19 49:40 -

" 19 " 24 49:40 5:30 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 19

" 24 " 29 75:90 6:40 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 24

" 24 " 34 107:90 6:70 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 29

" 34 " 39 141:40 8:00 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 34

" 39 181:40 8:10 för varje

 hel volymprocent

 som överstiger 39

 I fråga om drycker vars alkoholhalt överstiger 19 volymprocent skall avrundning

ske uppåt till närmast hela volymprocenttal, om alkoholhalten uppgår till del av

hel volymprocent.

 12

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 11 §3

 Skatten från och med den

 1 januari till

 kalenderårets utgång skall

 tas ut med belopp som

 efter en årlig omräkning

 motsvarar de i 10 §

 angivna skattebeloppen

 multiplicerade med det

 jämförelsetal som anger

 förhållandet mellan det

 allmänna prisläget i

 oktober månad året före det

 år beräkningen avser och i

 oktober 1993.

 Regeringen fastställer

 före november månads utgång

 de omräknade skattebelopp

 som enligt denna lag

 skall tas ut under

 påföljande kalenderår.

 Beloppen avrundas till

 hela tioöringar i

 överensstämmelse med de i

 10 § angivna

 skattebeloppen.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

3 Förutvarande 11 § upphävd genom 1992:572.

 13

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1993-10-13

Närvarande: justitierådet Per Jermsten, justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 12 oktober 1993, varvid statsrådet
[REDACTED_EFTERNAMN] varit föredragande, har regeringen för Lagrådets yttrande överlämnat

förslag till

1. lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,

2. lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt,

3. lag om ändring i lagen (1992:1438) om dieseloljeskatt och användningav vissa

oljeprodukter,

4. lag om ändring i lagen (1990:582) om koldioxidskatt,

5. lag om ändring i lagen (1961:394) om tobaksskatt,

6. lag om ändring i lagen (1977:306) om dryckesskatt.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren Monica

Falck.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 1

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 oktober 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsråden[REDACTED_EFTERNAMN] och[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:25 Inriktningen av den ekonomiska

politiken.

 1