Regeringens proposition 2002/03:94

Ändrade solvensregler för försäkringsbolag

Prop.

2002/03:94

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 13 mars 2003 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN] (Finansdepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås ändrade solvensregler för försäkringsbolag. Solvensreglerna bestämmer den lägsta nivån för det buffertkapital som försäkringsbolagen måste ha. Genom ändringarna genomförs Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/13/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG när det gäller solvens- marginalkraven för skadeförsäkringsföretag ( solvensskadedirektivet ) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 79/267/EEG när det gäller solvens- marginalkraven för livförsäkringsföretag ( solvenslivdirektivet ). Syftet med lagändringarna är att stärka försäkringstagarnas skydd. Detta görs genom skärpta solvenskrav och ett klargörande av Finansinspektionens möjligheter att ingripa på ett tidigt stadium. Ändringarna innebär i huvudsak

ett klargörande om minimiharmonisering och löpande solvenskrav,

höjda tröskelvärden vid solvensmarginalberäkningen,

höjda solvensmarginalkrav för vissa typer av försäkringsklasser,

ökade garantibelopp.

Därutöver görs ett tillägg till de krav som enligt försäkrings- rörelselagen ställs för att det skall vara möjligt att medges undantag från lagens bestämmelser. I fortsättningen krävs det även att bolagsordningen för ömsesidiga skadeförsäkringsbolag innehåller bestämmelser som medger uttaxering från försäkringstagarna för att ett bolag skall kunna medges undantag från lagen. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2004. För försäk- ringsbolag som beviljats koncession före den 20 mars 2002 ges vissa övergångsregler. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2002/03:94

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

4

2

Lagtext

...............................................................................................

5

2.1

Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713) ...........................................................................

5

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om

..........

utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige

17

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:710) med

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten ......

20

3

Ärendet och dess beredning.............................................................

21

4

Bakgrund .........................................................................................

22

4.1

Allmänt..............................................................................

22

4.2

Nuvarande EG-regler avseende solvens ...........................

23

4.3

Nuvarande svenska regler om kapitalbas..........................

24

4.4

Nuvarande tillsynsregler ...................................................

25

5

De nya direktiven ............................................................................

27

5.1

Allmänt..............................................................................

27

5.2

Solvensskadedirektivet......................................................

27

5.3

Solvenslivdirektivet ..........................................................

29

6

Allmänna utgångspunkter................................................................

31

7

Överväganden och förslag...............................................................

32

7.1

Kapitalkrav för försäkringsbolag ......................................

32

7.1.1

Minimiharmonisering och löpande solvens-

krav .................................................................

32

7.1.2

Undantag från tillämpning av

försäkringsrörelselagen för ömsesidiga

skadeförsäkringsbolag ....................................

33

7.1.3

Poster i kapitalbasen .......................................

37

7.1.4

Bestämmande av solvensmarginalen för

skadeförsäkringsrörelse ..................................

40

7.1.5

Bestämmande av solvensmarginalen för

livförsäkringsrörelse .......................................

44

7.1.6

Garantibelopp avseende

skadeförsäkringsrörelse ..................................

47

7.1.7

Garantibelopp avseende livförsäkrings-

rörelse..............................................................

49

7.2

Tillsynsfrågor....................................................................

51

7.3

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser ....................

53

8

Konsekvenser ..................................................................................

56

8.1

Ekonomiska konsekvenser................................................

56

8.2

Konsekvenser för små och medelstora företag .................

56

9

Författningskommentar ...................................................................

58

9.1

Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen

(1982:713).........................................................................

58

9.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om

utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige..........

64

2

9.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:710) med

Prop. 2002/03:94

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten ......

65

Bilaga 1 Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/13/EG

av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv

73/239/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för

skadeförsäkringsföretag.........................................................

66

Bilaga 2 Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG

av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv

79/267/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för

livförsäkringsföretag..............................................................

72

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser ..........................................

78

Bilaga 4

Lagrådsremissens lagförslag .................................................

79

Bilaga 5

Lagrådets yttrande .................................................................

95

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 2003 .........

96

Rättsdatablad............................................................................................

97

3

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2002/03:94

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

2.

lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige,

3.

lag om ändring i lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten.

4

2

Lagtext

Prop. 2002/03:94

2.1

Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713)

Härigenom föreskrivs 1 att 1 kap. 7, 8 a och 10 §§, 7 kap. 2227 §§ och 19 kap. 11 § försäkringsrörelselagen (1982:713) 2 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap. 7 § 3

Delägare i ett ömsesidigt försäkringsbolag är försäkringstagarna. Återförsäkringstagare skall dock inte på grund av återförsäkringen anses som delägare. I bolagsordningen får det föreskrivas att också de försäkrade skall vara delägare, även om de inte samtidigt är försäkringstagare, för en försäkring som

1.

tecknas av en arbetsgivare för att ge försäkringsskydd åt anställda,

och

2.

grundas på kollektivavtal.

I bolagsordningen för ett skadeförsäkringsbolag får föreskrivas att en sådan delägare som avses i första stycket skall täcka skulder, avsättningar eller förluster i direkt skadeförsäkringsrörelse genom att göra kapitaltillskott till bolaget (uttaxering). En delägares skyldighet enligt tredje stycket får endast göras gällande

1.

för skadeförsäkring som inte tecknats av en konsument eller ett dödsbo för enskilt eller i huvudsak enskilt ändamål, och

2.

om det saknas tillgångar eller medel för att täcka skulder, avsättningar eller förluster.

Med delägare avses i denna lag endast delägare i ett ömsesidigt försäkringsbolag. Finansinspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge undantag från bestämmelserna i fjärde stycket 1 för lokala skadeförsäkringsbolag som inte behöver ha en auktoriserad revisor enligt 10 kap. 4 §.

Finansinspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge undantag från bestämmelserna i fjärde stycket 1 för lokala skadeförsäkringsbolag med en årlig premieinkomst från skadeför- säkringsrörelsen som inte över- stiger ett belopp motsvarande fem miljoner euro och där minst hälften av premieinkomsten kommer

1

Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 79/267/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för livförsäkringsföretag (EGT L 077, 20.3.2002, s. 11, Celex 32002L0012) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/13/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för skadeförsäkringsföretag (EGT L 077, 20.3.2002, s. 17, Celex 32002L0013).

2

Lagen omtryckt 1995:1567.

3 Senaste lydelse 1999:600.

5

från bolagets delägare.

8 a §

Ett försäkringsbolag skall, utöver

Ett försäkringsbolag skall, utöver

tillgångar motsvarande försäkrings-

tillgångar motsvarande försäkrings-

tekniska

avsättningar

enligt

7 kap.

tekniska

avsättningar

enligt

7 kap.

1 §,

vid

varje

tidpunkt

ha

en

1 §,

vid

varje

tidpunkt

ha

en

tillräcklig kapitalbas. Bestämmelser

tillräcklig kapitalbas. Bestämmelser

om vilka poster kapitalbasen får

om vilka poster kapitalbasen får

omfatta finns i 7 kap. 22 § och 26 §

omfatta finns i 7 kap. 22 § och 26 §

tredje

stycket

för

livförsäk-

fjärde

stycket för

livförsäk-

ringsrörelse och

i 7 kap.

24 §

för

ringsrörelse och

i 7 kap.

24 §

för

skadeförsäkringsrörelse.

skadeförsäkringsrörelse.

Vid

utövandet av

verksamheten

Vid

utövandet av

verksamheten

skall kapitalbasen minst uppgå till

skall kapitalbasen minst uppgå till

en nivå som beräknas med

en nivå som beräknas med

utgångspunkt i

verksamhetens

art

utgångspunkt i

verksamhetens

art

och omfattning (solvensmarginalen)

och omfattning (solvensmarginalen)

enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 §

enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 §

för livförsäkringsrörelse

och

i

för

livförsäkringsrörelse

och

i

7 kap. 25 § för

skadeförsäkrings-

7 kap.

25 § för

skadeförsäkrings-

rörelse.

Dock

skall

kapitalbasen

rörelse.

Dock

skall

kapitalbasen

aldrig vara mindre än det

aldrig vara mindre än det

garantibelopp som anges

i

7 kap.

garantibelopp som anges

i

7 kap.

26 §

andra

stycket

för

26 § för livförsäkringsrörelse och i

livförsäkringsrörelse

och

i

7 kap.

7 kap.

27 § för

skadeförsäkrings-

27 § för skadeförsäkringsrörelse.

rörelse.

När ett försäkringsbolag bildas skall kapitalbasen minst uppgå till

garantibeloppet.

Om

kapitalbasen

understiger

Om

kapitalbasen

understiger

solvensmarginalen eller

garanti-

solvensmarginalen eller

garanti-

beloppet

skall Finansinspektionen

beloppet

skall Finansinspektionen

vidta åtgärder enligt bestäm-

vidta åtgärder enligt bestäm-

melserna

i 19 kap.

11 §

tredje ,

melserna

i 19 kap.

11 §

fjärde ,

femte och sjätte styckena.

sjätte och sjunde styckena.

10 § 4

Undantag från denna lag får medges i fråga om mottagna återförsäkringar, i den mån det prövas skäligt. Undantag för ett mottagande bolag som avses i tredje stycket 3 skall vara förenligt med EG:s rättsakter i fråga om direkt försäkring. Om ett försäkringsbolag driver rörelse i utlandet, får sådana avvikelser från denna lag medges som föranleds av hänsyn till utländsk rätt eller

rättstillämpning.

I fråga om skadeförsäkringar får

I fråga om skadeförsäkringar får

undantag från denna lag medges för

undantag från denna lag medges

helt eller till vissa delar för

1.

ömsesidiga försäkringsbolag

1. ömsesidiga försäkringsbolag

som

driver skadeförsäkringsrörelse

som driver skadeförsäkringsrörelse

4 Senaste lydelse 1999:600. Prop. 2002/03:94 6

under förutsättning att verksam-

under förutsättning att verksam-

heten inte omfattar kredit- eller

heten inte omfattar kredit- eller

borgensförsäkring

eller

annan

borgensförsäkring

eller

annan

ansvarsförsäkring

än

sådan

som

ansvarsförsäkring

än

sådan

som

enligt

2 kap. 3 a §

tredje stycket

enligt 2 kap. 3 a

§ tredje

stycket

behandlas som underordnad, att den

behandlas

som

underordnad,

årliga

premieinkomsten

från

bolagsordningen

innehåller

be-

skadeförsäkringsrörelsen inte

över-

stämmelser som i enlighet med

7 §

stiger

ett

belopp

motsvarande

medger uttaxering från delägare ,

en miljon

euro

samt

att

minst

den årliga

premieinkomsten

från

hälften

av

denna

premieinkomst

skadeförsäkringsrörelsen

inte

härrör från bolagets delägare,

överstiger

ett belopp

motsvarande

fem miljoner euro, samt att minst

hälften

av

premieinkomsten

kommer från bolagets delägare,

2.

lokala skadeförsäkringsbolag som meddelar endast försäkring enligt 2 kap. 3 a § första stycket klass 18 (assistans) i form av naturaförmåner och vilkas årliga premieinkomst inte överstiger ett belopp motsvarande 200 000 euro,

3.

ömsesidiga försäkringsbolag som enligt avtal med ett annat sådant bolag (det mottagande bolaget) fullt ut återförsäkrar alla sina avtal om direkt försäkring eller överlåter samtliga sina förpliktelser enligt försäkringsavtalen.

Frågor om medgivanden enligt förstatredje styckena prövas av Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av synnerlig vikt prövas dock av regeringen. 7 kap. 22 § 5

Kapitalbasen för livförsäkringsrörelse får omfatta följande poster:

1.

inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital,

2.

hälften av ännu ej inbetalat

aktie- eller garantikapital ,

2 . övrigt eget kapital, med avdrag

3 . övrigt eget kapital, med avdrag

för fond för orealiserade vinster,

för fond för orealiserade vinster

samt

och utdelning , samt

4. obeskattade reserver.

3 . obeskattade reserver.

Finansinspektionen får, i den mån

Finansinspektionen får, i den mån

26 § tredje stycket inte hindrar det,

26 § fjärde stycket inte hindrar det,

medge att också andra poster än

medge att också andra poster än

som sägs i första stycket får ingå i

som sägs i första stycket får ingå i

kapitalbasen.

kapitalbasen.

23 § 6

Solvensmarginalen enligt 1 kap. 8 a § andra stycket skall för liv- försäkringsrörelse bestämmas på det sätt som anges i denna paragraf. Solvensmarginalen för livför- Solvensmarginalen för livför-

5

Senaste lydelse 1999:600.

6

Senaste lydelse 1999:600.

Prop. 2002/03:94 7

säkring

som

avses

i

2 kap. 3 b §

säkring

som

avses

i

2 kap. 3 b § Prop. 2002/03:94

första stycket klasserna 1 a och 2

första stycket klasserna 1 a , 2 och 3

utgör summan av följande belopp:

utgör summan av följande belopp:

1. fyra

procent

av

den

del

av

1. fyra

procent

av

den

del

av

försäkringstekniska

avsättningar

försäkringstekniska

avsättningar

enligt

1 §,

som

svarar

mot

enligt

1 §,

som

svarar

mot

åtaganden med en finansiell eller

åtaganden med en finansiell eller

försäkringsteknisk risk för för-

försäkringsteknisk risk för för-

säkringsbolaget,

utan

avdrag

för

säkringsbolaget,

utan

avdrag

för

avgiven

återförsäkring

(bruttoav-

avgiven

återförsäkring

(bruttoav-

sättning)

multiplicerat

med

en

sättning)

multiplicerat

med

en

faktor som motsvarar

förhållandet

faktor

som motsvarar

förhållandet

för det

föregående

räkenskapsåret

för det

föregående

räkenskapsåret

mellan sådana

försäkringstekniska

mellan

sådana försäkringstekniska

avsättningar

efter

avdrag

för

avsättningar

efter

avdrag

för

avgiven återförsäkring och brutto-

avgiven återförsäkring och brutto-

avsättningen; faktorn får dock inte

avsättningen; faktorn får dock inte

understiga 0,85,

understiga 0,85,

2. en

procent

av

försäkrings-

2. en

procent

av

försäkrings-

tekniska

avsättningar

i

övrigt

tekniska

avsättningar

i

övrigt

beräknade på det sätt som anges i 1,

beräknade på det sätt som anges i 1,

om

om

a) försäkringstiden överstiger fem

a) försäkringstiden överstiger fem

år och det belopp som skall täcka

år och det belopp som skall täcka

driftskostnaderna

är

bestämt

för

driftskostnaderna

är

bestämt

för

längre tid än fem år, eller

längre tid än fem år, eller

b) avsättningarna

är

förenade

b) avsättningarna

är

förenade

med en rörelserisk för bolaget som

med en rörelserisk för bolaget som

inte är oväsentlig, samt

inte är oväsentlig,

3. tre tiondels procent av samtliga

3. tre tiondels procent av samtliga

positiva

risksummor

multiplicerat

positiva

risksummor

multiplicerat

med en faktor som motsvarar

med en faktor som motsvarar

förhållandet

för

det

föregående

förhållandet

för

det

föregående

räkenskapsåret

mellan

de

positiva

räkenskapsåret mellan

de

positiva

risksummorna

efter

avdrag

för

risksummorna

efter

avdrag

för

avgiven

återförsäkring

och

de

avgiven

återförsäkring

och

de

positiva risksummorna utan sådant

positiva risksummorna utan sådant

avdrag; faktorn får dock inte

avdrag; faktorn får dock inte

understiga 0,5.

understiga 0,5 , samt

4. tjugofem

procent

av

de

nettodriftskostnader

som

är

hänförliga till sådana avtal under

föregående räkenskapsår

som

inte

är

förenade

med

någon

placeringsrisk

för

försäkrings-

bolaget

och där

det

belopp

som

skall täcka driftskostnaderna inte är bestämt för längre tid än fem år. För försäkringar enbart för dödsfall skall vid tillämpning av andra stycket 3 i stället för tre tiondels procent gälla en tiondels procent om 8

2

. övrigt eget kapital, med avdrag för fond för orealiserade vinster 

och utdelning

, 

samt

3

. obeskattade reserver.

försäkringstiden är högst tre år och femton hundradels procent om

försäkringstiden är längre än tre år men högst fem år.

Solvensmarginalen för sjuk- och

Solvensmarginalen för sjuk- och

olycksfallsförsäkringar som avses i

olycksfallsförsäkringar som avses i

2 kap. 3 b § första stycket klass 4

2 kap.

3 b § första

stycket

klass 4

beräknas på det sätt som anges i

skall bestämmas till summan av ett

andra stycket 1 .

belopp

beräknat

enligt

andra

stycket

1 och

solvensmarginalen

enligt 25 §.

Solvensmarginalen

för

försäk-

Solvensmarginalen

för

försäk-

ringar enligt 2 kap.

3 b §

första

ringar

enligt

2 kap.

3 b §

första

stycket klass 1 b (tilläggsförsäkring)

stycket klass 1 b (tilläggsförsäkring)

beräknas på grundval av premie-

skall beräknas enligt 25 §.

index enligt vad som föreskrivs i

25 §.

Om återförsäkringsavtalen för- sämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår eller om avtalen leder till en endast obetydlig risköverföring, får Finansinspektionen för visst fall bestämma att det avdrag som gjorts på grund av avgiven återförsäkring skall minskas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur beräkningen enligt fjärde stycket skall ske. 24 § 7

Kapitalbasen för skadeförsäkringsrörelse får omfatta följande poster:

1.

inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital,

2.

hälften av ännu ej inbetalat

aktie- eller garantikapital,

3 . övrigt eget kapital, med avdrag för fond för orealiserade vinster,

4 . obeskattade reserver, samt

5 . ett belopp som motsvarar vad som kan uttaxeras från delägare under ett räkenskapsår enligt bestämmelser i bolagsordningen; beloppet får dock inte överstiga vare sig hälften av skillnaden mellan den högst tillåtna uttaxeringen och vad som faktiskt har uttaxerats för räkenskapsåret eller halva kapitalbasen.

7 Senaste lydelse 1999:600. Prop. 2002/03:94 9

För

försäkringsbolag

som Prop. 2002/03:94

tillämpar diskontering av för-

säkringstekniska

avsättningar

för

oreglerade skador skall, i fråga om

försäkring som avses i 2 kap. 3 a §

första

stycket

klasserna

318,

kapitalbasen

minskas

med

skillnaden mellan

odiskonterade

och

diskonterade

försäkrings-

tekniska

avsättningar.

För

sådan

försäkring som avses i 2 kap. 3 a §

första stycket klasserna 1 och 2

skall diskontering av de annuiteter

som ingår i avsättningarna göras.

Finansinspektionen får medge att också andra poster än som sägs i

första stycket får ingå i kapitalbasen.

25 § 8

Solvensmarginalen

enligt

1 kap.

Solvensmarginalen

enligt

1 kap.

8 a § andra stycket skall för skade-

8 a § andra stycket skall för skade-

försäkringsrörelse

bestämmas

med

försäkringsrörelse bestämmas

med

utgångspunkt

i

premieindex

eller

utgångspunkt i

premieindex

eller

skadeindex.

skadeindex. Vid

beräkningen

skall

premie-, ersättnings-, avsättnings-

och

regressbelopp

som

avser

försäkringsklasserna i 2 kap. 3 a §

första stycket klasserna 1113 ökas

med 50 procent.

det

Premieindex

grundas

på

ett

Premieindex

grundas

på

belopp som uppgår till under det

högsta av

föregående räkenskapsåret förfallna

1. ett

belopp

som

uppgår

till

premier brutto för direkt försäkring

under det föregående räkenskaps-

och mottagen

återförsäkring

med

året förfallna premier brutto för

avdrag för dels däri ingående

direkt

försäkring

och

mottagen

skatter och avgifter, dels premier

återförsäkring med avdrag för dels

för under samma tid annullerade

däri ingående skatter och avgifter,

försäkringsavtal.

Premieindex

dels premier för under samma tid

utgörs av

arton procent av

detta

annullerade försäkringsavtal , eller

belopp till den del beloppet

2. bruttovärdet

av de

intjänade

motsvarar

högst

tio miljoner

euro

premierna .

och sexton procent av återstoden.

Premieindex utgörs av arton procent av det högsta beloppet enligt andra stycket, till den del beloppet motsvarar högst femtio miljoner euro eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentpris- indexet, som Europeiska gemen-

8 Senaste lydelse 1999:600.

10

skapernas

kommission

årligen

Prop. 2002/03:94

tillkännager,

och sexton procent av

återstoden.

Skadeindex grundas på ett belopp bestående av

1.

genomsnittet av utbetalda ersättningar brutto eller kostnader för utförd assistans i direkt försäkring och mottagen återförsäkring för vart och ett av de tre föregående räkenskapsåren med avdrag för erhållna regressbelopp under samma tid, samt

2.

en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid det föregående räkenskaps- årets utgång minskad med en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid början av den treårsperiod som slutade med det föregående räkenskapsårets utgång.

Skadeindex

utgörs

av

Skadeindex

utgörs

av

tjugosex procent av detta belopp till

tjugosex procent av detta belopp till

den del beloppet motsvarar högst

den del beloppet motsvarar högst

sju miljoner

euro

och

tjugotre

trettiofem miljoner euro eller det

procent av återstoden.

högre

belopp,

grundat

på

förändringar

i

det

europeiska

konsumentprisindexet,

som

Europeiska

gemenskapernas

kommission

årligen tillkännager,

Om

försäkringsrörelsen

huvud-

och tjugotre procent av återstoden.

Om

försäkringsrörelsen

huvud-

sakligen omfattar

kreditförsäkring

sakligen omfattar

kreditförsäkring

eller försäkring som omfattar risker

eller försäkring som omfattar risker

till följd av storm, hagel eller frost,

till följd av storm, hagel eller frost,

skall dock beräkningen enligt tredje

skall dock beräkningen enligt fjärde

stycket beräknas på grundval av de

stycket beräknas på grundval av de

sju föregående räkenskapsåren.

sju föregående räkenskapsåren.

Solvensmarginalen

utgör

det

Solvensmarginalen

utgör

det

högsta

av

premieindex

eller

högsta

av

premieindex

eller

skadeindex,

multiplicerat

med

en

skadeindex,

multiplicerat med

en

kvot som för det föregående

kvot som för de tre närmast

räkenskapsåret

motsvarar

för-

föregående

räkenskapsåren

mot-

hållandet mellan, å ena sidan,

svarar förhållandet mellan, å ena

summan av

utbetalda

ersättningar

sidan,

summan

av

utbetalda

och förändringen i avsättningen för

ersättningar

och

förändringen

i

oreglerade skador efter avdrag för

avsättningen

för oreglerade

skador

återförsäkrares andel samt, å andra

efter

avdrag

för

återförsäkrares

sidan,

summan

av

utbetalda

andel samt, å andra sidan, summan

ersättningar

och

förändringen

i

av utbetalda

ersättningar

och

avsättningen

för

oreglerade

skador

förändringen

i

avsättningen

för

utan

avdrag

för

återförsäkrares

oreglerade skador utan avdrag för

andel. Kvoten får dock inte

återförsäkrares

andel.

Kvoten

får

understiga 0,5.

dock inte understiga 0,5.

Om försäkringsbolagets verksamhet inte har pågått så länge som

förutsätts enligt bestämmelserna om skadeindex i tredje och femte

styckena, skall solvensmarginalen beräknas med utgångspunkt i

premieindex.

11

Om den beräknade solvens- Prop. 2002/03:94 marginalen för ett försäkringsbolag är lägre än föregående års solvensmarginal, skall solvens- marginalen i stället bestämmas till solvensmarginalen för föregående år multiplicerad med förhållandet mellan de tekniska avsättningarna för oreglerade skador vid utgången av det närmast föregående räken- skapsåret och de tekniska avsätt- ningarna för oreglerade skador i början av det närmast föregående räkenskapsåret. Vid beräkningarna skall återförsäkring inte ingå i de tekniska avsättningarna. Kvoten får inte överstiga ett. Finansinspektionen får medge att statistiska metoder används för bestämmande av andelen premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp avseende försäk- ringsklasserna i 2 kap. 3 a § första stycket 1113.

Om återförsäkringsavtalen har försämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår eller om avtalen leder till en endast obetydlig risköverföring, får Finansinspektionen i ett enskilt fall besluta att det avdrag som gjorts på grund av avgiven återförsäkring skall minskas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om beräkning av kostnader för utförd assistans och om annan beräkning av solvensmarginalen för sjukränta.

26 § 9

För livförsäkringsrörelse gäller följande.

Garantibeloppet enligt 1 kap.

Garantibeloppet

enligt

1 kap.

8 a § andra stycket skall uppgå till

8 a § andra stycket skall uppgå till

ett

belopp

som

motsvarar

ett belopp som motsvarar tre

800 000 euro.

miljoner euro eller det högre

belopp, grundat på förändringar i

det europeiska

konsumentpris-

indexet, som Europeiska gemen-

skapernas kommission

årligen

tillkännager.

Finansinspektionen får,

om det

9 Senaste lydelse 1999:600.

12

Kapitalbasen skall intill en sjättedel av solvensmarginalen motsvaras av poster som anges i 22 § första stycket 1 4 . Detsamma gäller garantibeloppet, om det är större än en sjättedel av solvensmarginalen. finns särskilda skäl, medge att Prop. 2002/03:94 garantibeloppet för ömsesidiga försäkringsbolag sätts ned med högst en fjärdedel. Kapitalbasen skall intill en tredjedel av solvensmarginalen motsvaras av poster som anges i 22 § första stycket 1 3

 och, efter godkännande från Finans- inspektionen, dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar i den utsträckning sådana dolda reserver inte är av exceptionell natur. Detsamma gäller garantibeloppet, om det är större än en tredjedel av solvensmarginalen.

27 § 10

För

skadeförsäkringsrörelse

gäller följande.

För

skadeförsäkringsrörelse

Garantibeloppet

enligt

1 kap.

utgör garantibeloppet enligt 1 kap.

8 a § andra stycket skall uppgå till

8 a §

andra

stycket ett

belopp

ett belopp som motsvarar två

motsvarande

miljoner euro eller det högre

a) 1 400 000 euro,

om

rörelsen

belopp, grundat på förändringar i

omfattar försäkring som avses i 2

det

europeiska

konsument-

kap. 3 a § första stycket klass

14

prisindexet,

som

Europeiska

och för vart och ett av de tre

gemenskapernas

kommission

senaste

räkenskapsåren

den

årligen

tillkännager. Om

rörelsen

sammanlagda

premieinkomsten

av

omfattar försäkring eller risk som

sådan

försäkring

överstiger

ett

hänför sig till någon av klasserna

belopp motsvarande 2 500 000 euro

1015 i 2 kap. 3 a § första stycket,

eller fyra procent av bolagets totala

skall

dock

garantibeloppet uppgå

premieinkomst,

till ett belopp motsvarande tre

b) 400 000 euro,

om

rörelsen

miljoner euro eller det högre

omfattar

försäkring

som

avses

i

belopp, grundat på förändringar i

2 kap. 3 a § första stycket klasserna

det

europeiska

konsumentpris-

1013 och 15 samt klass 14 i annat

indexet,

som

Europeiska

fall än som avses i a,

gemenskapernas

kommission

c) 300 000 euro,

om

rörelsen

årligen tillkännager.

omfattar

försäkring

som

avses

i

2 kap. 3 a § första stycket klasserna

18, 16 och 18, samt

d) 200 000 euro,

om

rörelsen

omfattar

försäkring

som

avses

i

2 kap. 3 a § första stycket klasserna

9 och 17.

Finansinspektionen får,

om det

10 Senaste lydelse 1999:600.

13

finns

särskilda

skäl,

medge

att Prop. 2002/03:94

garantibeloppet

för

ömsesidiga

försäkringsbolag

sätts

ned

med

högst en fjärdedel.

Kapitalbasen

skall

intill

en

tredjedel av

solvensmarginalen

motsvaras av poster som anges i

24 § första stycket 13 och, efter

godkännande

från

Finans-

inspektionen,

dolda

nettoreserver

som uppkommit

genom

värdering

av tillgångar i den utsträckning

sådana dolda reserver inte är av

exceptionell

natur.

Detsamma

gäller garantibeloppet, om det är

större

än

en

tredjedel

av

Om

rörelsen omfattar flera

solvensmarginalen.

försäkringsklasser skall endast den

klass beaktas som kräver det högsta

beloppet.

När ett försäkringsbolag till följd

av bestämmelserna i första stycket a

är skyldigt att höja kapitalbasen

skall det ske upp till ett belopp som

motsvarar

minst

1 000 000 euro

inom

tre

år,

minst

1 200 000 euro

inom

fem

år

och

1 400 000 euro

inom sju år. 19 kap. 11 § 11

Finansinspektionen får meddela de erinringar i fråga om försäkrings- bolagets verksamhet som inspektionen anser behövliga. Finansinspektionen skall förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rättelse om inspektionen finner att

1.

avvikelse skett från denna lag eller någon annan författning som reglerar försäkringsbolagets näringsverksamhet eller från bolags- ordningen,

2.

bolagsordningen, de försäkringstekniska riktlinjerna, beräknings- underlaget och placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse,

3.

försäkringsbeståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjämning,

eller

4.

någon av dem som ingår i försäkringsbolagets styrelse eller är verk- ställande direktör inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 3 § femte stycket 3.

Om Finansinspektionen bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas, skall inspektionen förelägga

11 Senaste lydelse 2000:623.

14

försäkringsbolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en finansiell saneringsplan. Om ett försäkringsbolags kapitalbas understiger solvensmarginalen enligt 7 kap. 23 eller 25 §, eller, för ett försäkringsbolag som avses i 7 a kap. 1 § första stycket 1, den gruppbaserade kapitalbasen understiger den gruppbaserade solvensmarginalen enligt 4 § i samma kapitel, skall Finansinspektionen förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta en plan för att återställa en tillfredsställande finansiell ställning och överlämna planen till inspektionen för godkännande. Om kapitalbasen understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller garantibeloppet enligt 7 kap. 26 eller 27 § eller om kapitalbasen för ett livförsäkringsbolag inte har den sammansättning som anges i 7 kap. 26 § tredje stycket, skall inspektionen förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en plan för skyndsamt återställande av kapitalbasen. Om ett försäkringsbolag driver verksamhet i ett annat land inom EES och bolaget inte rättar sig efter Finansinspektionens eller behörig utländsk myndighets anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åtgärder som behövs för att förhindra fortsatta överträdelser. Inspektionen skall underrätta den behöriga utländska myndigheten om

vilka åtgärder som vidtas.

Om

ett

föreläggande

enligt

Om

ett

föreläggande

enligt

andra fjärde

styckena inte har följts

andra femte

styckena inte har följts

inom bestämd tid och det anmärkta

inom bestämd tid och det anmärkta

förhållandet inte heller på något

förhållandet inte heller på något

annat sätt har undanröjts, skall

annat sätt har undanröjts, skall

Finansinspektionen, i fall som är av

Finansinspektionen, i fall som är av

principiell

betydelse

eller

av

principiell

betydelse

eller

av

särskild vikt, anmäla detta till

särskild vikt, anmäla detta till

regeringen.

regeringen.

Finansinspektionen får begränsa

Finansinspektionen får begränsa

bolagets

förfoganderätt

eller

bolagets

förfoganderätt

eller

förbjuda bolaget att förfoga över

förbjuda bolaget att förfoga över

sina tillgångar i Sverige, om

sina tillgångar i Sverige, om

1. bolaget

inte

följer

gällande

1. bolaget

inte

följer

gällande

bestämmelser om skuldtäckning,

bestämmelser om skuldtäckning,

2. bolagets kapitalbas understiger

2. bolagets kapitalbas understiger

en tredjedel av

en tredjedel av

solvensmarginalen

eller

inte

solvensmarginalen

eller

inte

uppfyller

gällande

krav

på

uppfyller

gällande

krav

på

garantibelopp,

garantibelopp,

3. bolagets kapitalbas understiger

3. bolagets kapitalbas understiger

solvensmarginalen

eller,

för

ett

solvensmarginalen

eller,

för

ett

försäkringsbolag som avses i 7 a

försäkringsbolag som avses i 7 a

kap. 1 § första stycket 1, den grupp-

kap. 1 § första stycket 1, den grupp-

baserade kapitalbasen

understiger

baserade kapitalbasen

understiger

den

gruppbaserade

solvens-

den

gruppbaserade

solvens-

marginalen

enligt

4 §

i

samma

marginalen

enligt

4 §

i

samma

kapitel, och det finns särskilda skäl

kapitel, och det finns särskilda skäl

Prop. 2002/03:94 15

att anta att bolagets finansiella

att

anta

att

bolagets

finansiella Prop. 2002/03:94

ställning

ytterligare

kommer

att

ställning

ytterligare

kommer

att

försämras, eller

försämras, eller

4. det

bedöms

vara

nödvändigt

4. det

bedöms

vara

nödvändigt

för att skydda de försäkrades

för att skydda de försäkrades

intressen vid beslut om förverkande

intressen vid beslut om förverkande

av bolagets koncession enligt 2 §

av bolagets koncession enligt 2 §

eller enligt åttonde stycket.

eller enligt nionde stycket.

Finansinspektionen

får

besluta

Finansinspektionen

får

besluta

hur försäkringsverksamheten

skall

hur

försäkringsverksamheten

skall

drivas efter ett sådant beslut som

drivas efter ett sådant beslut som

avses i sjätte stycket.

avses i sjunde stycket.

En koncession

kan

förklaras

En koncession

kan

förklaras

förverkad om bolaget

förverkad om bolaget

1. inte längre uppfyller kraven för

1. inte längre uppfyller kraven för

koncession,

koncession,

2. inte

inom

angiven

tid

har

2. inte

inom

angiven

tid

har

vidtagit åtgärderna i en plan som

vidtagit åtgärderna i en plan som

har godkänts enligt tredje stycket,

har godkänts enligt fjärde stycket,

eller

eller

3. i

annat

fall

allvarligt

3. i

annat

fall

allvarligt

åsidosätter gällande

bestämmelser

åsidosätter

gällande

bestämmelser

för verksamheten.

för verksamheten.

Frågor

om

förverkande

av

Frågor

om

förverkande

av

koncession

enligt åttonde stycket

koncession

enligt

nionde

stycket

prövas

av

Finansinspektionen.

prövas

av

Finansinspektionen.

Ärenden som är av principiell

Ärenden som är av principiell

betydelse eller av särskild vikt

betydelse eller av särskild vikt

prövas

dock

av

regeringen.

prövas

dock

av

regeringen.

Regeringens

prövning

sker

efter

Regeringens

prövning

sker

efter

anmälan av inspektionen.

anmälan av inspektionen.

Regeringen

eller

den

myndighet

som

regeringen

bestämmer

skall

meddela föreskrifter om innehållet i

den

finansiella saneringsplan

som

krävs enligt tredje stycket.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2.

Försäkringsbolag som beviljats koncession före den 20 mars 2002 får till den 20 mars 2007 tillämpa äldre bestämmelser i 7 kap. 

2227 §§. Ett sådant försäkringsbolag som vid sistnämnda tidpunkt inte har uppnått föreskriven solvensmarginal får fortsätta att tillämpa dessa äldre bestämmelser längst till den 20 mars 2009, under förutsättning att bolaget upprättar och till Finansinspektionen för godkännande överlämnar en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta krav. För ett försäkringsbolag som tillämpar sådana äldre bestämmelser gäller även äldre bestämmelser i 1 kap. 10 §. 16

2.2

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om

Prop. 2002/03:94

utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 13 och 14 §§ samt 6 kap. 9 och 13 §§ lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

13 §

Kapitalbasen för skadeförsäkring

Kapitalbasen för skadeförsäkring

får omfatta de poster som anges i

får omfatta de poster som anges i

7 kap.

24 § försäkringsrörelselagen

7 kap.

24 §

försäkringsrörelselagen

(1982:713).

För skadeförsäkring

(1982:713).

För

skadeförsäkring

beräknas

solvensmarginalen enligt

beräknas

solvensmarginalen

enligt

7 kap.

25 §

i

den

lagen.

För

7 kap.

25 §

i

den

lagen.

För

skadeförsäkring

beräknas garanti-

skadeförsäkring

beräknas

garanti-

beloppet till hälften av det belopp

beloppet till hälften av det belopp

som krävs enligt 7 kap. 27 § första

som krävs enligt 7 kap. 27 § samma

och andra styckena samma lag.

lag.

14 § 1

Kapitalbasen för livförsäkring får

Kapitalbasen för livförsäkring får

omfatta de poster som anges i 7

omfatta

de

poster

som

anges i

kap. 22 §

och 26 § tredje stycket

7 kap. 22 § och 26 § fjärde stycket

försäkringsrörelselagen

(1982:713).

försäkringsrörelselagen (1982:713).

För livförsäkring beräknas solvens-

För livförsäkring beräknas solvens-

marginalen

enligt

7 kap.

23 §

marginalen

enligt

7 kap.

23 §

försäkringsrörelselagen.

Garanti-

samma lag . Garantibeloppet för

beloppet

för

livförsäkring

skall

livförsäkring skall motsvara hälften

motsvara

400 000 euro .

En

av det

belopp

som

krävs

enligt

tredjedel av solvensmarginalen eller

7 kap. 26 § försäkringsrörelselagen .

av garantibeloppet, om det är större,

En tredjedel

av solvensmarginalen

skall motsvaras av poster som anges

eller av garantibeloppet, om det är

i 7 kap.

22 §

första

stycket

1 4

större, skall motsvaras av poster

försäkringsrörelselagen.

som

anges

i

7 kap.

22 §

första

stycket 1 3

 samma lag .

6 kap.

9 § 2

Finansinspektionen

skall

före-

Finansinspektionen

skall

före-

lägga

en

försäkringsgivare

från

lägga

en

försäkringsgivare

från

tredje land att upprätta och för

tredje land att upprätta och för

godkännande överlämna en plan för

godkännande överlämna

att

1. en finansiell saneringsplan om

1 Senaste lydelse 1999:602.

2 Senaste lydelse 1999:602.

17

Finansinspektionen

bedömer

att Prop. 2002/03:94

försäkringstagarnas

rättigheter

hotas,

1 . återställa en tillfredsställande

2. en

saneringsplan

för

att

finansiell ställning, om försäkr-

återställa

en

tillfredsställande

ingsgivarens

kapitalbas

understiger

finansiell ställning, om försäkrings-

solvensmarginalen enligt 7 kap. 23

givarens

kapitalbas

understiger

eller

25 §

försäkringsrörelselagen

solvensmarginalen enligt 7 kap. 23

(1982:713) (saneringsplan) ,

eller 25 §

försäkringsrörelselagen

(1982:713), eller

2 . skyndsamt återställa kapital-

3. en

finansieringsplan

för

att

basen, om den understiger de nivåer

skyndsamt

återställa kapitalbasen,

som anges i 5 kap. 1214 §§, eller

om den understiger de nivåer som

om garantibeloppet för en liv-

anges i 5 kap. 1214 §§, eller om

försäkringsrörelse

inte

har sådan

garantibeloppet

för

en

liv-

sammansättning som anges i 5 kap.

försäkringsrörelse

inte

har

sådan

12 § andra

stycket (finansierings-

sammansättning som anges i 5 kap.

plan) .

12 § andra stycket.

Skyldigheten att upprätta saneringsplan eller finansieringsplan enligt

första stycket gäller inte om försäkringsgivaren medgetts undantag enligt

5 kap.

16 §

och

någon

annan myndighet

än

Finansinspektionen

har

tillsyn över soliditeten. Om den utländska myndighet som kontrollerar försäkringsgivarens soliditet förbjuder försäkringsgivaren att helt eller delvis förfoga över sina tillgångar skall, på begäran av myndigheten, Finansinspektionen vidta samma åtgärder beträffande försäk- ringsgivarens tillgångar i Sverige. Finansinspektionen får besluta hur verksamheten skall drivas efter ett sådant beslut av den utländska myndigheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela föreskrifter om innehållet i den finansiella saneringsplan som anges i första stycket 1. 13 § 3

En koncession för en försäkringsgivare från tredje land kan förklaras förverkad om försäkringsgivaren

1. inte längre uppfyller kraven för koncession,

2. inte inom angiven tid har

2. inte inom angiven tid har

fullföljt en plan som har godkänts

fullföljt en plan som har godkänts

enligt 9 § första stycket eller

enligt 9 § första stycket 2 eller 3

eller

3. på annat sätt allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten. Om försäkringsgivaren medgetts undantag enligt 5 kap. 16 § och försäkringsgivarens auktorisation förklarats förverkad av en utländsk myndighet som kontrollerar dennes soliditet, skall Finansinspektionen vidta de åtgärder som behövs. Om skälet till att auktorisationen förklarats

3 Senaste lydelse 1999:226.

18

förverkad är att försäkringsgivarens soliditet är otillräcklig, skall Prop. 2002/03:94 försäkringsgivarens koncession i Sverige genast förklaras förverkad. Frågor om förverkande av koncession prövas av Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av särskild vikt prövas dock av regeringen. Regeringens prövning sker efter anmälan av inspektionen.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2.

En försäkringsgivare från tredje land som beviljats koncession före den 20 mars 2002 får till den 20 mars 2007 tillämpa äldre bestämmelser i 5 kap. 13 och 14 §§, varvid de äldre bestämmelser i försäkringsrörelse- lagen som det där hänvisas till skall tillämpas. En sådan försäkrings- givare som vid sistnämnda tidpunkt inte har uppnått föreskriven solvensmarginal får fortsätta att tillämpa dessa äldre bestämmelser längst till den 20 mars 2009, under förutsättning att försäkringsgivaren upprättar och till Finansinspektionen för godkännande överlämnar en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta krav.

19

2.3

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:710) med

Prop. 2002/03:94

vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten

Härigenom föreskrivs

att 10 § lagen

(1998:710) med vissa

bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

10 § 1

Följande bestämmelser i försäkringsrörelselagen (1982:713) skall gälla för Finansinspektionens tillsyn över Premiepensionsmyndigheten enligt 15 kap. 2 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension:

19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen och vissa befattningshavare att lämna upplysningar till inspektionen,

19 kap. 8 § om rätt för inspektionen att sammankalla ett försäkringsbolags styrelse,

19 kap. 9 § om skyldighet för styrelsen och verkställande direktören att hålla försäkringsbolagets räkenskapsmaterial m.m. tillgängligt för granskning,

19 kap. 10 § om skyldighet för vissa andra personer att lämna upplysningar m.m. till inspektionen,

 19 kap. 11 § första, andra och

 19 kap. 11 § första, andra och

femte styckena om rätt för

sjätte styckena om rätt för

inspektionen att meddela erinringar

inspektionen att meddela erinringar

och

förelägganden

att

vidta

och

förelägganden

att

vidta

rättelser,

rättelser,

19 kap. 13 § om överklagande av inspektionens beslut, och

19 kap. 15 § om avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet.

Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket skall myndigheten anses som ett försäkringsbolag. Vad som sägs om försäkringsbolagets verkställande direktör skall avse myndighetens chef. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

1 Senaste lydelse 2000:199. 20

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2002/03:94

Europaparlamentet och rådet antog den 5 mars 2002 två direktiv om ändrade solvensmarginalkrav för försäkringsföretag. Det ena är Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/13/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för skadeförsäkringsföretag ( solvensskade- direktivet) , se bilaga 1 . Det andra är Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 79/267/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för livför- säkringsföretag solvenslivdirektivet , se bilaga 2 . Syftet med direktiven är att stärka försäkringstagarnas skydd. Detta görs genom skärpta solvenskrav och utökade befogenheter för tillsynsmyndigheterna att ingripa tidigt. En promemoria om solvensdirektivens genomförande har utarbetats i Finansdepartementet. Promemorian har remissbehandlats vid ett remissmöte den 4 februari 2003. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3 . Inbjudna myndigheter och organisationer har också beretts tillfälle att lämna skriftliga synpunkter. Protokoll från remissmötet och yttranden finns tillgängliga i Finansdepartementet (Fi2002/4791). Lagrådet Regeringen beslutade den 20 februari 2003 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4 . Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5 . I förhållande till lagrådsremissen har mindre ändringar av redaktionell art gjorts. 21

4

Bakgrund

Prop. 2002/03:94

4.1

Allmänt

Om ett försäkringsbolag inte kan fullfölja sina förpliktelser enligt

ingångna avtal kan stora värden gå förlorade för såväl privatpersoner

som företag. Enskilda individer kan sättas i en ohållbar ekonomisk och

social situation. Både ägare och anställda i ett företag kan drabbas hårt

om ett försäkringsbolag inte kan uppfylla sina åtaganden mot företaget.

Ett försäkringsavtal är speciellt i det hänseendet att det bygger på

förskottsbetalning för av försäkringstagaren överlåten risk till

försäkringsbolaget. Ersättning betalas däremot ut först efter en viss tid

om ett försäkringsfall har inträffat. Detta innebär att försäkringstagaren

är beroende av att försäkringsbolaget under en längre period kan hantera

de risker som förvaltningen av försäkringstagarens kapital innebär.

Dessutom är försäkringsteknik komplicerat. Det ställs höga krav på

utomstående aktörer för att dessa skall kunna värdera och bedöma ett

försäkringsbolags ekonomi samt om bolaget hanterar risker på ett

effektivt sätt. Denna bristfälliga genomlysning ger ett informa-

tionsövertag för bolagen gentemot försäkringstagarkollektivet.

Mot bakgrund av de allvarliga konsekvenser som kan uppstå för såväl

enskilda individer som företag om ett försäkringsbolag inte kan uppfylla

sina åtaganden, finns ett behov av en särreglering av försäkringsbolagens

verksamhet. Denna särreglering har som främsta syfte att skydda

försäkringstagarnas intressen och att främja en sådan effektiv tillsyn av

bolagen som kontinuerligt tillgodoser att deras intressen inte åsidosätts.

Initiativet till en särreglering och en särskild tillsyn över för-

säkringsbolagen togs av bolagen själva under den senare delen av 1800-

talet. Syftet från deras sida var att använda statlig auktorisation för att

signalera tillförlitlighet till sina kunder.

Försäkringsrörelselagen (1982:713, FRL) innehåller också ett flertal

regler som ytterst syftar till att skydda försäkringstagarnas intresse av att

försäkringsavtalet kommer att kunna fullföljas. Detta skydd tillgodoses

främst genom en reglering och tillsyn av försäkringsbolags betalnings-

förmåga, vilket kommer till uttryck i bestämmelserna om att bolagen

skall upprätthålla en minsta kapitalbas. Med det avses att värdet av

försäkringsbolagens tillgångar med marginal skall överstiga värdet av de

åtaganden som garanterats och villkorats i försäkringsavtal. Exempel på

sådana regler är bestämmelserna om vilka poster i balansräkningen som

får räknas in i ett försäkringsbolags kapitalbas. Försäkringsbolagens

kapitalbas, dvs. tillgångar utöver de tillgångar som motsvarar de

försäkringstekniska avsättningarna, utgör en extra buffert mot riskerna i

verksamheten. Regleringen anger solvensmarginalen som det minimikrav

lagstiftaren ställer på kapitalbasens storlek.

Regleringen innehåller vidare ett minimikrav på kapitalbasens storlek

för de bolag som vill etablera sig på försäkringsmarknaden. Dessa regler

syftar till att skydda försäkringstagarna mot oseriösa aktörer, men fyller

även den funktionen att försäkringsbolag måste ha en extra buffert när de

startar sin verksamhet.

Som nämnts bygger försäkringsbolag sin verksamhet på att hantera

risker. Företagens huvuduppgift är att ta på sig ett stort antal individuella

22

försäkringsrisker och reducera dessa genom s.k. poolning. Riskerna kan Prop. 2002/03:94 delas in i försäkringsrisker respektive finansiella risker. Försäkringsrisk avser risker i själva försäkringsrörelsen. Finansiell risk är däremot en sammanfattande benämning på olika risker som förekommer i kapitalförvaltningen. Viss finansiell risk, s.k. ränterisk, påverkar även värderingen av de försäkringstekniska avsättningarna om de diskonteras. Möjligheterna att utjämna risker skiljer sig väsentligt åt mellan olika verksamhetsgrenar. Inom livförsäkring är försäkringsriskerna relativt enkla att hantera eftersom befolkningens genomsnittliga livslängd är lätt att förutse. Däremot är de finansiella riskerna mer svårhanterade eftersom det handlar om långa åtaganden där det i regel finns avkastningsgarantier. Skadeförsäkring karaktäriseras av det motsatta förhållandet. Avtalstiderna är korta, vilket gör de finansiella riskerna lättare att hantera medan försäkringsriskerna är mer svårprognosticerade.

4.2

Nuvarande 

EG-regler avseende solvens EG:s regler om solvens återfinns i huvudsak i rådets första direktiv (73/239/EEG) av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring ( första skadeförsäkrings- direktivet ) och rådets första direktiv (79/267/EEG) av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse ( första livförsäkringsdirektivet ). I den svenska lagstiftningen har valts en något annorlunda terminologi än i försäkringsdirektiven. I det följande kommer svensk terminologi att användas; detta även när det hänvisas till direktiven. I direktiven föreskrivs att alla försäkringsbolag skall ha en tillräckligt stor kapitalbuffert i förhållande till sin totala verksamhet. Buffertkapitalet (kapitalbasen) i ett försäkringsbolag måste överstiga solvensmarginalen som bestäms med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning. Solvensmarginalens storlek bestäms på olika sätt beroende på om det gäller livförsäkringsrörelse eller skadeförsäkringsrörelse. För livför- säkringsrörelse beräknas solvensmarginalen med de försäkringstekniska avsättningarna och de s.k. positiva risksummorna som bas. Med risksumma avseende en viss persons liv menas det belopp som de för- säkringstekniska avsättningarna förändras med vid personens död. Risk- summan är positiv om avsättningarna ökar och negativ om de minskar. Genom att knyta an till en viss procent av de positiva risksummorna är solvenskravet relaterat till det totala belopp som ett försäkringsbolag riskerar att betala om samtliga försäkrade skulle avlida samtidigt. För skadeförsäkringsrörelse däremot beräknas storleken på solvens- marginalen på det högsta av föregående års premier och genomsnittet av de senaste tre årens försäkringsersättningar. Dessutom gäller för både liv- och skadeförsäkringsrörelse att beräkningen beaktar omfattningen av avgiven återförsäkring. Kapitalbasen skall ha en viss sammansättning och viss storlek. I kapitalbasen skall enligt närmare regler i direktiven ingå främst inbetalat aktiekapital i försäkringsaktiebolag respektive garanti- kapital i ömsesidiga försäkringsbolag, 23 hälften av aktiekapital eller garantikapital som ännu inte betalats in Prop. 2002/03:94 (om minst 25 procent har betalats),

lagstadgade och fria reserver som inte motsvaras av ingångna försäkringsförpliktelser,

balanserad vinst, och

uttaxeringsbara fordringar som ett ömsesidigt försäkringsbolag kan ha på sina medlemmar, ett belopp som dock inte får överstiga vare sig hälften av skillnaden mellan vad som maximalt kan infordras och det som faktiskt har infordrats eller hälften av solvensmarginalen.

Under vissa förutsättningar kan dessutom ytterligare poster ingå i kapitalbasen. Som ett komplement till de beskrivna reglerna om kapitalbasens sammansättning krävs en minsta nivå på kapitalbasens storlek. Denna minsta nivå (garantibeloppet) är för livförsäkringsrörelse 800 000 euro. För skadeförsäkringsrörelse är den beroende av inom vilka försäk- ringsklasser ett företag bedriver verksamhet och den varierar därför mellan 200 000 euro och 1 400 000 euro. Kapitalbasen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är fria från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden. Medlemsländerna får dock inte fastställa några regler för valet av tillgångar som inte motsvarar de försäkringstekniska avsättningarna.

4.3

Nuvarande svenska regler om kapitalbas

Sverige har införlivat EG:s regler om solvens och tillsyn avseende försäkringsbolag från och med den 1 januari 1994 (se prop. 1992/93:257). Flertalet av direktivens regler är genomförda i 7 kap. 22 29 §§ FRL. I 1 kap. 8 a § FRL finns en allmän bestämmelse om att ett försäkringsbolag vid varje tidpunkt skall ha en tillräcklig kapitalbas. I kapitalbasen får räknas in inbetalat aktie- eller garantikapital och hälften av ännu inte inbetalat sådant kapital. Även övrigt bundet eget kapital med avdrag för fond för orealiserade vinster får räknas in. Detsamma gäller obeskattade reserver. För skadeförsäkringsrörelse gäller dessutom att anspråk på grund av uttaxering, med vissa begränsningar, får räknas in i kapitalbasen. Detta gäller även om bolaget inte har beslutat att uttaxering skall ske. Finansinspektionen får i ett enskilt fall medge att även andra poster får ingå i kapitalbasen (7 kap. 22 och 24 §§ FRL). Garantibeloppet bestäms till olika i försäkringsrörelselagen fast angivna belopp beroende på vilket slag av försäkringsrörelse som skall bedrivas. Solvensmarginalen fastställs däremot med hänsyn till verksamhetens art och omfattning enligt olika regler för liv- och skadeförsäkringsrörelse. För livförsäkringsrörelse bestäms solvens- marginalen i princip till fyra procent av den del av försäkringstekniska avsättningar som svarar mot åtaganden med en finansiell eller försäkringsteknisk risk för försäkringsbolaget samt vissa procentsatser relaterade till olika positiva risksummor (7 kap. 23 § FRL). För skadeförsäkringsrörelse beräknas solvensmarginalen i princip med utgångspunkt i vissa procentsatser av premier som bolaget mottagit under föregående år (premieindex) alternativt av vissa procentsatser av tidigare års ersättningar eller avsättningar för försäkringsfall (skadeindex) (7 kap. 24 25 § FRL). Försäkringsbolagen måste enligt Finansinspektionens Prop. 2002/03:94 föreskrifter (FFFS 1997:30) om svenska försäkringsbolags skyldighet att lämna solvensdeklaration årligen lämna en sådan deklaration till inspektionen. Solvensdeklarationen har en utformning som är likartad inom hela EES, enligt en överenskommelse mellan tillsyns- myndigheterna.

4.4

Nuvarande tillsynsregler

De grundläggande bestämmelserna om de behöriga myndigheternas tillsyn över försäkringsbolagen beträffande solvensfrågor återfinns i artikel 20 i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 24 i första livförsäkringsdirektivet. Artiklarna i direktiven genomfördes i svensk rätt genom ändringar i 19 kap. 11 § FRL (se prop. 1992/93:257 s. 202). Den sistnämnda bestämmelsen innebär i huvudsak följande. För det fall ett försäkringsbolags kapitalbas underskrider lagstadgad solvens- marginal, skall Finansinspektionen förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta en plan för att återställa en tillfredsställande finansiell ställning och överlämna planen till inspektionen för godkännande. Om det emellertid har gått så långt att kapitalbasen underskrider en tredjedel av solvensmarginalen eller underskrider garantibeloppet, skall bolaget eller dess styrelse upprätta och för godkännande överlämna en plan för skyndsamt återställande av kapitalbasen (19 kap. 11 § tredje stycket FRL). Om ett föreläggande enligt ovan inte följs inom bestämd tid och det anmärkta förhållandet inte heller på annat sätt har undanröjts skall inspektionen, i fall som är av principiell betydelse eller annars av särskild vikt, anmäla detta till regeringen (19 kap. 11 § femte stycket FRL). I fall då kapitalbasen understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller inte uppfyller kravet på garantibelopp får Finansinspektionen begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda bolaget att förfoga över sina tillgångar i Sverige (19 kap. 11 § sjätte stycket 2 FRL). Möjligheten att inskränka bolagens förfoganderätt över sina tillgångar finns också vid mindre allvarliga underskridanden av solvensmarginalen, om det finns särskilda skäl att anta att bolagets finansiella ställning ytterligare kommer att försämras. Inspektionen skall i sistnämnda fall ha gjort bedömningen att det inte är tillräckligt att upprätta en plan för återställande av en tillfredsställande finansiell ställning (19 kap. 11 § sjätte stycket 3 FRL). Bestämmelsen har sin grund i artikel 20.2 andra stycket i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 24.2 andra stycket i första livförsäkringsdirektivet (i deras lydelse enligt artikel 13.2 andra stycket i rådets direktiv [ 92/49/EEG] av den 18 juni 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG [ tredje skadeförsäkringsdirektivet ] och artikel 12.2 andra stycket i rådets direktiv [92/96/EEG] av den 10 november 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring och om ändring av direktiven 79/267/EEG och 90/619/EEG [ tredje livförsäkrings- direktivet] ). När bestämmelsen i sjätte stycket infördes betonades det att eftersom det är fråga om en mycket ingripande åtgärd på ett tidigt stadium så skall 25 åtgärden utnyttjas med försiktighet (se prop. 1994/95:184 s. 286). Om Prop. 2002/03:94 Finansinspektionen på angivet sätt begränsat eller förbjudit ett bolags förfoganderätt över tillgångarna överlämnas åt inspektionen att besluta om hur försäkringsverksamheten skall drivas vidare (19 kap. 11 § sjunde stycket FRL). För det fall bolaget inte längre uppfyller kraven för koncession (inbegripet solvenskraven), en upprättad plan enligt ovan inte följs eller om bolaget i annat fall allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten kan bolagets koncession förklaras förverkad. Frågor om förverkande prövas av Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller annars av särskild vikt prövas dock av regeringen. Regeringens prövning sker efter anmälan från inspektionen (19 kap. 11 § åttonde och nionde styckena FRL). För att Finansinspektionen skall kunna utöva en effektiv löpande tillsyn över ett försäkringsbolag har bolagets styrelse, verkställande direktör och andra befattningshavare i ansvarig ställning också en skyldighet att lämna inspektionen de upplysningar om verksamheten som inspektionen begär (19 kap. 3 § FRL). Finansinspektionen får även, när det anses nödvändigt, sammankalla försäkringsbolagets styrelse (19 kap. 8 § FRL). Vid sidan av inspektionens formella maktmedel finns även ett betydande utrymme för underhandskontakter mellan inspektionen och berörda bolag och deras ledningar, särskilt när det är fråga om krissituationer (se Justitiekanslerns beslut den 16 juli 1992 i ett ärende om Försäkringsinspektionens och Finansinspektionens tillsyn av Försäkringsaktiebolaget Njord, dnr 4353-91-20).

Tillsynsreglerna syftar som framgått ovan till att skydda försäkringstagarnas intressen. Det bör i sammanhanget nämnas att försäkringstagarna också avses få ett ökat skydd på civilrättslig väg genom en ny lag om försäkringsavtal. Den lagen skall ersätta de gällande lagarna på området från 1927 och 1980. Lagen kommer att innebära ett ökat konsumentskydd vid i första hand individuell personförsäkring och kollektiv försäkring. Avsikten är att en lagrådsremiss med förslag till en sådan lag skall beslutas under våren 2003 och en proposition läggas fram längre fram samma år. 26

5

De nya direktiven

Prop. 2002/03:94

5.1

Allmänt

Som angetts i avsnitt 4.2 bygger EG-rättens nuvarande regler om solvens i stor utsträckning på första skadeförsäkringsdirektivet och första livförsäkringsdirektivet. I de direktiven används beteckningen solvensmarginal både beträffande kapitalbasens sammansättning och solvensmarginalens storlek. Som angetts ovan kommer dock i denna proposition den svenska terminologin att användas. Tredje skadeförsäkrings- respektive tredje livförsäkringsdirektivet medförde ingen ändring av terminologin. Enligt tredje skadeförsäkrings- och tredje livförsäkringsdirektivet skulle EG-kommissionen till den försäkringskommitté som inrättats överlämna en rapport om behovet av ytterligare harmonisering av solvensmarginalen. Kommissionen har utarbetat en sådan rapport. 12 I rapporten konstateras att det befintliga systemet med sin enkla och handfasta karaktär visserligen har fungerat tillfredsställande men att svagheter finns. Arbetet inom EU har därefter resulterat i de nya solvensdirektiven. I direktiven införs begreppet disponibel solvens- marginal för kapitalbasens sammansättning och termen föreskriven solvensmarginal för solvensmarginal. Direktiven skall vara genomförda i svensk rätt senast den 20 september 2003. Det första livförsäkringsdirektivet, rådets andra direktiv (90/619/EEG) av den 8 november 1990 om samordning av lagar och andra författningar om direkt livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utnyttja friheten att tillhandahålla tjänster, och om ändring av det första livförsäkringsdirektivet ( andra livförsäkrings- direktivet ) och det tredje livförsäkringsdirektivet har undergått flera och omfattande ändringar. För att bringa klarhet i systemet har ett konsoliderat direktiv antagits den 5 november 2002, nämligen Europaparlamentets och rådets direktiv (2002/83/EG) om livförsäkring (

konsoliderade livdirektivet

)

. Denna proposition avser dock som ovan anförts införlivandet av solvensdirektiven. Inom EU pågår för närvarande också ett arbete där man på ett mer genomgripande sätt ser över reglerna om solvens (det s.k. solvens II- projektet). Det arbetet syftar bl.a. till att även ta hänsyn till de finansiella riskerna i försäkringsbolagens tillgångar vid bestämmande av solvens- marginal. Solvensdirektiven innebär vissa skärpta regler i förhållande till de tidigare direktiven. Nedan redogörs kortfattat för dessa ändringar och tillägg; först för skadeförsäkring och därefter för livförsäkring.

5.2

Solvensskadedirektivet

Minimiharmonisering och löpande solvenskrav I solvensskadedirektivet slås fast att de krav som ställs är minimi- standarder för solvensmarginalen. Det innebär att en medlemsstat således

12 KOM (97) 398 slutlig, 1997-07-24.

27

kan föreskriva striktare regler för försäkringsbolag som auktoriserats av Prop. 2002/03:94 medlemsstatens egna behöriga myndighet än vad som krävs enligt direktivet. Vidare klargörs att försäkringsbolagen vid varje tidpunkt måste ha en tillräcklig kapitalbas i förhållande till sin samlade verksamhet. Direktivets omfattning Genom direktivets artikel 1.1 ändras artikel 3.1 i första skade- försäkringsdirektivet på så sätt att ett krav för att ett ömsesidigt institut inte skall omfattas av direktivet är att den årliga premieinkomsten inte överstiger fem miljoner euro. Enligt det första skadeförsäkringsdirektivet gällde ett belopp om en miljon euro. Sedan tidigare har gällt kravet att institut skall ha möjlighet att uttaxera sina delägare. Vidare har det införts en möjlighet för ömsesidiga försäkringsbolag att, trots att företaget egentligen inte omfattas av direktivet, fortsätta ha eller få licens enligt direktivet. Poster i kapitalbasen Vad gäller de poster som skall ingå i kapitalbasen finns numera vinst eller förlust efter avdrag för utdelning med bland dessa. Vidare införs en bestämmelse om att kapitalbasen skall minskas med beloppet för de egna aktier som försäkringsbolaget innehar direkt samt en speciell regel för beräkningen av solvensmarginalen för de företag som tillämpar diskontering av sina försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador. Därutöver innebär det nya solvensskadedirektivet att det numera krävs godkännande från den behöriga myndigheten för att hälften av ännu ej inbetalat aktiekapital eller garantikapital skall få räknas in i kapitalbasen. På motsvarande sätt har rätten att till kapitalbasen hänföra en fordran, som ett ömsesidigt bolag kan ha på sina medlemmar i form av begärda extra bidrag (uttaxering), villkorats av den behöriga myndighetens godkännande.

Bestämmande av solvensmarginalen

Vid bestämmandet av solvensmarginalen skall premier, ersättningar,

avsättningar och regressbelopp som avser försäkringsklasserna 1113 i

punkt A i bilagan till första skadeförsäkringsdirektivet ökas med

50 procent. Det innebär att dessa belopp skall höjas vid beräkningen av

de försäkringsklasser som avser luftfartygsansvar, fartygsansvar och

allmän ansvarighet. De behöriga myndigheterna får även medge att

statistiska metoder används för bestämning av andelen premier,

ersättningar, avsättningar och regressbelopp som avser de ovan nämnda

klasserna. Vidare höjs de tröskelvärden som finns vid beräkningen av

premie- och skadeindex till 50 respektive 35 miljoner euro. Beloppen

skall också ses över årligen så att de avspeglar förändringar i det

europeiska konsumentprisindexet. Tiden för beräkning av den kvot som

premie- eller skadeindex skall multipliceras med för att solvens-

marginalen skall uppnås utsträcks till de tre närmast föregående räken-

28

skapsåren. Om den solvensmarginal som räknats fram är lägre än den Prop. 2002/03:94 föreskrivna solvensmarginalen för det föregående året föreskrivs en speciell korrigeringsregel. Slutligen skall medlemsstaterna se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att justera ned värdet av alla poster i kapitalbasen som kan ingå i kapitalbasen samt att vid bestämmandet av solvensmarginalen minska avdraget för återförsäkring. Garantibeloppet Minsta nivån för garantibeloppet höjs till två respektive tre miljoner euro om rörelsen omfattar försäkring som avses i försäkringsklasserna 1015 i punkt A i bilagan till första skadeförsäkringsdirektivet. För ömsesidiga försäkringsbolag finns sedan tidigare en möjlighet för varje medlemsstat att föreskriva att garantibeloppet får sättas ned med en fjärdedel när det gäller ömsesidiga och liknande institut. Vidare skall garantibeloppets storlek, liksom tröskelvärdena vid beräkningen av premie- och skadeindex, årligen ses över så att de avspeglar förändringar i det europeiska konsumentprisindexet. Tillsynsfrågor Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har befogen- het att kräva en finansiell saneringsplan om myndigheten bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas. En sådan saneringsplan måste inne- hålla vissa uppgifter avseende de senaste tre räkenskapsåren. Om försäkringstagarnas rättigheter hotas och om ett försäkringsbolags ekonomiska ställning försämras skall den behöriga myndigheten också ha befogenhet att höja solvenskravet för det enskilda företaget för att säkerställa att solvenskravet är uppfyllt inom den närmaste tiden. Om den behöriga myndigheten krävt en finansiell saneringsplan så skall myndigheten inte utfärda intyg om att försäkringsbolaget har en tillräcklig solvensmarginal.

5.3

Solvenslivdirektivet

Vad gäller frågorna om minimiharmonisering och löpande solvenskrav, direktivets omfattning och tillsynsfrågor överensstämmer solvens- livdirektivets reglering med solvensskadedirektivets. I de delarna hänvisas därför till avsnitt 5.2. I andra avseenden föreligger dock vissa skillnader. Dessa skillnader kommer kortfattat att redovisas nedan. De tillägg och ändringar som skett i förhållande till det första livförsäkringsdirektivet kommer således inte att kommenteras i den mån de överensstämmer med de tillägg och ändringar som skett i solvens- skadedirektivet jämfört med det första skadeförsäkringsdirektivet.

Poster i kapitalbasen Efter ansökan hos den behöriga myndigheten i hemlandet och efter godkännande från den myndigheten får till och med den 31 december 29 2009 ett belopp motsvarande 50 procent av företagets framtida vinst ingå Prop. 2002/03:94 i kapitalbasen. Beloppet får dock inte motsvara mer än 25 procent av det belopp som är lägst av kapitalbasen och solvensmarginalen. En förutsättning för att den behöriga myndigheten skall få medge att ett sådant belopp ingår i kapitalbasen är att en aktuariell rapport har lämnats till myndigheten och att framtida vinster från dolda nettoreserver inte redan beaktats. Bestämmande av solvensmarginalen Vad gäller fondförsäkring skall enligt solvenslivdirektivet numera även 25 procent av de nettodriftskostnader som kan hänföras till de avtal för det senaste räkenskapsåret där försäkringsbolaget inte tar på sig någon placeringsrisk beaktas vid bestämmandet av solvensmarginalen. Detta dock under förutsättning att det belopp som avsatts till täckande av driftskostnaderna inte fastställts för en period som överstiger fem år. Solvensmarginalen för tilläggsförsäkringar skall vidare beräknas i enlighet med vad som föreskrivs för skadeförsäkringar. Också för sjuk- och olycksfallsförsäkringar skall solvensmarginalen beräknas på samma sätt som för skadeförsäkringar. Till det resultatet skall dock läggas den första delen av beräkningen avseende traditionell livförsäkring. Garantibeloppet I första livförsäkringsdirektivet fanns ett krav på att 50 procent av garantibeloppet skulle bestå av vissa närmare angivna poster, t.ex. det inbetalda aktiekapitalet. Det kravet har skärpts så att hela garantibeloppet nu skall bestå av motsvarande poster. Den nya regleringen innebär således en skärpning av vilka poster som får ingå i garantibeloppet. 30

6

Allmänna utgångspunkter

Prop. 2002/03:94

Solvensskadedirektivet och solvenslivdirektivet berör frågor som regleras i försäkringsrörelselagen; huvudsakligen dess 7 och 19 kapitel. Det är därför naturligt att de i huvudsak genomförs i denna lag. Direktiven innehåller dock även vissa ytterst detaljerade regler som lämpligen bör införlivas genom föreskrifter på myndighetsnivå. Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för Finansdepartementet den 20 juni 2001 en särskild utredare för att göra en översyn av försäkringsbolagens placeringsregler m.m. (Fi 2001:11, Placeringsutredningen). Utredningen skall enligt direktiven (Fi 2000:15) bl.a. överväga behovet av ändringar i avsättnings-, placerings-, och kapitalbasreglerna samt i mån av behov föreslå särskilda justeringsregler för poster i kapitalbasen. Utredningen skall även lämna förslag till principer för hur en lämplig tillsyn av svenska försäkringsbolag skall organiseras. Utredningsuppdraget skall redovisas senast den 19 september 2003; den 14 februari i år har dock i ett delbetänkande redovisats ett förslag till principer för ett moderniserat solvenssystem för försäkringsbolag (SOU 2003:14). Inom EU pågår som nämnts ett omfattande arbete som syftar till att reformera nuvarande tillsynsregler för försäkringsbolag (det s.k. solvens II-projektet). En central del i projektet är att införa solvenskrav som bättre motsvarar de verkliga riskerna i rörelsen. I den totala översynen ingår även att utreda frågor kring försäkringstekniska avsättningar, skuldtäckningstillgångar, matchningsregler för tillgångar och skulder samt återförsäkring och redovisning. Enligt tidsplanen för projektet skall EG-kommissionen lägga fram ett förslag till direktiv under år 2004. Det kan således konstateras att Placeringsutredningen och solvens II- projektet i stor utsträckning behandlar samma frågor som aktualiseras vid genomförandet av solvensdirektiven. Eftersom medlemsstaterna senast den 20 september 2003 skall ha antagit de nationella lagar och andra författningar som krävs för att följa solvensdirektiven, framstår det som naturligt att etappvis reformera nu aktuella regler. Med tanke på den reformering av regelverket Placeringsutredningens arbete och senare direktiv på området sannolikt kommer att leda till, bör införlivandet av solvensdirektiven strikt följa den miniminivå som krävs enligt direktiven. I och med att det konsoliderade livdirektivet antogs den 5 november 2002 har första-, andra- och tredje livförsäkringsdirektiven samt solvenslivdirektivet upphört att gälla. Detta påverkar dock inte medlemsstaternas förpliktelser vad gäller tidsgränser för införlivande och tillämpning av bl.a. solvenslivdirektivet (artikel 72.1 i det konsoliderade livdirektivet). 31 7 Överväganden och förslag

7.1

Kapitalkrav för försäkringsbolag

7.1.1

Minimiharmonisering och löpande solvenskrav

Regeringens bedömning : Det förtydligande som solvensdirektiven innehåller om att direktiven enbart innebär ett krav på minimiharmonisering medför i sig inte någon lagstiftningsåtgärd. Förtydligandena om att solvenskraven vid varje tidpunkt skall vara uppfyllda föranleder inte heller några ändrade bestämmelser.

Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning.

Remissinstanserna har inte någon erinran mot bedömningen. Direktiven: Enligt artikel 16.1 i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 18 första stycket i första livförsäkringsdirektivet skall varje medlemsstat föreskriva att alla företag som har sitt huvudkontor inom dess territorium skall upprätthålla en tillräcklig solvensmarginal i förhållande till sin totala verksamhet. Genom artikel 1.2 i solvens- direktiven ändras de artiklarna så att det nu framgår att varje medlemsstat skall föreskriva att alla försäkringsbolag skall ha en solvensmarginal som åtminstone motsvaras av kraven i direktivet. I stycke 12 i ingressen till solvenslivdirektivet respektive stycke 14 i ingressen till solvens- skadedirektivet uttalas vidare att solvensdirektiven innebär ett krav på minimistandarder och att en medlemsstat bör kunna föreskriva striktare regler för försäkringsbolag som auktoriserats av medlemsstatens egna behöriga myndigheter. Artikel 1.2 i solvensdirektiven innehåller även ett förtydligande om att försäkringsbolagen vid varje tidpunkt skall ha en kapitalbas som överstiger den lagstadgade solvensmarginalen. Skälen för regeringens bedömning: Gemenskapsreglerna om minimikonsolidering tillkom på 

1970-talet

 i syfte att åstadkomma en heltäckande harmonisering. Efterhand blev det emellertid uppenbart att det var omöjligt att uppnå en sådan harmonisering av medlemsländernas nationella regler. Denna insikt kom till uttryck i kommissionens s.k. vitbok år 1985. Harmoniseringsarbetet skulle enligt vitboken i fortsättningen i stället inriktas på att åstadkomma en minimi- harmonisering, dvs. att samordningen skulle begränsas till de punkter som oundgängligen är nödvändiga för att reglerna skall bli likvärdiga. De skillnader som därefter kommer att finnas mellan ländernas regelsystem hanteras enligt principen om ömsesidigt erkännande en princip som innebär att ett annat lands regleringar godtas som likvärdig det egna landets, förutsatt att de viktiga minimireglerna är genomförda.

Försäkringsutredningen (Fi 1990:11), som bl.a. hade till uppgift att åstadkomma ett nationellt regelsystem som var förenligt med det inom EU, ansåg att kravet på minimiharmonisering innebar att EG-reglerna var absoluta, dvs. medlemsländerna får inte avvika från reglerna vare sig genom att meddela mildare eller strängare bestämmelser. Departementschefen intog för sin del en annan inställning och ansåg att det inte kunde uteslutas att en medlemsstat för sina egna försäkringsbolag får föreskriva strängare regler än vad direktiven kräver Prop. 2002/03:94 32 (se prop. 1992/93:257 s. 117). Frågan diskuterades därefter även i Prop. 2002/03:94 samband med försäkringsrörelsereformen 1999/2000. Regeringen ansåg då att det vore olyckligt om försäkringsrörelselagens solvensregler kom att uppfattas som normalnivåer; detta skulle försvåra Finansinspektionens tillsynsarbete. Regeringen uttalade vidare att det tidigare inte varit helt klart att EG:s soliditetsregler utgjort minimiregler som får skärpas på nationell nivå. Bland annat med hänsyn till förhållandena i andra medlemsländer gjorde regeringen dock den bedömningen att så var fallet (se prop. 1998/99:87 s. 176 f). Försäkringsrörelselagen innehåller också vissa bestämmelser som är strängare än vad direktiven föreskriver. I artikel 18 och artikel 16.1 i första liv- respektive första skade- försäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvensdirektiven, klargörs nu att EG:s regler på området utgör minimiregler. Detta uttalas ännu tydligare i stycke 12 i ingressen till solvenslivdirektivet respektive stycke 14 ingressen till solvensskadedirektivet. Förtydligandena ger inte, som framgått ovan, anledning till ändring av den tolkning och bedömning som tidigare gjorts i Sverige. Det finns dock som nämnts i avsnitt 6 inte skäl att vid införlivandet av de nu aktuella solvensdirektiven uppställa strängare krav än vad som krävs enligt direktiven. Det klargörande av att solvenskraven gäller löpande som finns i artikel 1.2 i solvensdirektiven medför inte heller det något behov av att ändra de svenska bestämmelserna. Så har direktiven redan tolkats i Sverige, vilket också framgår av lydelsen av 1 kap. 8 a § första stycket FRL där det föreskrivs att försäkringsbolag vid varje tidpunkt skall ha en tillräcklig kapitalbas.

7.1.2

Undantag från tillämpning av försäkringsrörelselagen för ömsesidiga skadeförsäkringsbolag

Regeringens förslag : Möjligheten till undantag från försäkringsrörelse- lagens bestämmelser för ömsesidiga skadeförsäkringsbolag kompletteras med ett krav på att bolagsordningen för dessa bolag innehåller bestämmelser som medger uttaxering från delägare. Det belopp som den årliga premieinkomsten från skadeför- säkringsrörelsen inte får överstiga för att undantag skall vara möjligt höjs från ett belopp motsvarande en miljon euro till ett belopp motsvarande fem miljoner euro. Beloppsgränsen för att det skall vara möjligt att medge undantag för att använda sig av uttaxering när det gäller konsumentförsäkringar justeras så att den överensstämmer med den ovan angivna, dvs. ett belopp motsvarande fem miljoner euro.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian har inte behandlats frågan om ändrad beloppsgräns för att det enligt 1 kap. 7 § sjätte stycket skall vara möjligt att medge undantag från uttaxeringsbestämmelserna.

Remissinstanserna: Sveriges Försäkringsförbund påpekar med instämmande av Finansinspektionen och Sockenbolagens Riksförbund 

det olyckliga i att möjligheten till uttaxering inskränktes vid 33 försäkringsrörelsereformen och att ett krav på uttaxering nu införs för att det skall vara möjligt att beviljas undantag från försäkringsrörelselagens bestämmelser. De har anfört att det är viktigt att den bestämmelse som reglerar möjligheten till undantag från försäkringsrörelselagens bestämmelser utformas på ett sådant sätt att små bolags möjligheter att driva försäkringsrörelse inte försvinner. Detta är inte minst viktigt ur konkurrens- och konsumentsynpunkt. Finansinspektionen tillägger att det är svårt att se någon annan lagteknisk lösning än den som föreslås i promemorian, men att kravet på uttaxering för att undantag skall kunna ske möjligen skulle kunna gälla enbart försäkringsrörelselagens solvensregler. Inspektionen menar vidare att det bör övervägas att samordna den beloppsgräns som enligt 1 kap. 7 § sjätte stycket FRL gäller vad avser möjligheten att medge undantag från bestämmelserna om uttaxering med den beloppsgräns som föreslås gälla enligt 1 kap. 10 § tredje stycket. Sockenbolagens Riksförbund påpekar vidare att införandet av ett krav på uttaxering för att undantag från försäkringsrörelselagen skall vara möjligt leder till inskränkningar även vad gäller möjligheten till undantag från lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag (ÅRFL).

Direktivet: Genom artikel 1.1 i solvensskadedirektivet görs ändringar i artikel 3.1 i första skadeförsäkringsdirektivet så att det härefter för ömsesidiga institut bl.a. krävs att den årliga premieinkomsten för de verksamhetsgrenar som omfattas av direktivet inte överstiger fem miljoner euro, för att direktivets bestämmelser inte skall vara tillämpliga på institutet. Sedan tidigare innehåller artikel 3.1 i första skade- försäkringsdirektivet ett krav på att bolagsordningen skall innehålla bestämmelser som medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmånerna för att direktivet inte skall vara tillämpligt. Skälen för regeringens förslag : Artikel 3.1 i första skade- försäkringsdirektivet har i svensk rätt genomförts i form av en undantagsbestämmelse, 1 kap. 10 § FRL (se prop. 1992/93:257 s. 185). Första punkten i bestämmelsens tredje stycke föreskriver att i fråga om skadeförsäkringar får undantag från försäkringsrörelselagen medges för ömsesidiga försäkringsbolag under förutsättning att verksamheten inte omfattar kredit- eller borgensförsäkring eller annan ansvarsförsäkring än sådan som enligt 2 kap. 3 a § tredje stycket FRL behandlas som underordnad, att den årliga premieinkomsten från skadeför- säkringsrörelsen inte överstiger ett belopp motsvarande en miljon euro samt att minst hälften av denna premieinkomst kommer från bolagets delägare. Något krav på att bolagsordningen skall innehålla bestämmelser som medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmånerna s.k. uttaxering respektive nedsättning finns inte i 1 kap. 10 § FRL.

De svenska reglerna om uttaxering ändrades med verkan från och med den 1 januari 2000. Ett tidigare krav på uttaxering från försäkrings- tagarna vid förluster i skadeförsäkringsrörelsen utmönstrades. Samtidigt slopades bestämmelserna om uttaxering i 13 kap. FRL. Vidare togs möjligheten till nedsättning bort. Ändringen av den lagfästa rätten till uttaxering motiverades med att den stred mot principen om en tydlig åtskillnad mellan rörelsens riskkapital och rättigheter och skyldigheter på grund av försäkringsavtalet (se prop. 1998/99:87 s. 291). Prop. 2002/03:94 34 Ömsesidiga försäkringsbolag kan dock även i fortsättningen med några begränsningar bedriva försäkringsrörelse med bristtäcknings- ansvar för delägarna. Bestämmelser om detta skall i sådana fall finnas i bolagsordningen. Som allmänna begränsningar gäller att ansvaret får göras gällande endast mot delägare i skadeförsäkringsbolag, att uttaxering får ske endast på grund av förpliktelser eller förluster i den direkta skadeförsäkringsrörelsen samt att uttaxering får ske endast i den mån bolaget saknar erforderliga tillgångar eller medel för att täcka bolagets förpliktelser eller förluster. En ytterligare begränsning är att det inte ens genom föreskrifter i bolagsordningen är möjligt att använda sig av uttaxering för försäkringar som en konsument eller dödsbo tecknat för enskilt eller i huvudsak enskilt ändamål. För mindre lokala skadeförsäkringsbolag infördes dock en möjlighet att hos Finans- inspektionen ansöka om dispens. För att en sådan ansökan skall beviljas fordras särskilda skäl (1 kap. 7 § FRL). Det ovan anförda torde ha medfört att antalet bolag som använder sig

av en uttaxeringsrätt

minskat jämfört med vad som gällde före den

1 januari 2000. Det

kan då hävdas att den svenska ordningen

överensstämmer mindre väl med förutsättningarna i direktiven för att dessa inte skall tillämpas. Det skall dock betonas som framgått ovan att det alltjämt finns en möjlighet att använda sig av uttaxering; låt vara att möjligheten är begränsad i förhållande till vad som gällde före den 1 januari 2000. Att på något sätt tolka direktivet mot dess klara lydelse låter sig inte heller göras (jfr t.ex. prop. 1992/93:257 s. 99). Ett krav på att bolagsordningen innehåller bestämmelser som i enlighet med 1 kap. 7 § FRL medger uttaxering från delägare bör därför införas i 1 kap. 10 § tredje stycket FRL. Mot bakgrund av det ovan anförda är det inte heller som Finansinspektionen föreslagit möjligt att reducera kravet på uttaxeringsrätt till att enbart gälla för försäkringsrörelselagens solvensregler. Också det skulle innebära en lagstiftning som inte överensstämmer med vad försäkringsdirektiven föreskriver. Det är dock naturligtvis ändå inte minst ur konsument- och konkurrenssynpunkt viktigt att regleringen inte leder till att små bolags möjligheter att verka på den svenska marknaden inte i onödan beskärs. Regeringen återkommer till detta bl.a. i avsnitt 7.1.6. Beloppsgränsen i 1 kap. 7 § sjätte stycket FRL bör med anledning av det ovan anförda såsom Finansinspektionen anfört justeras så att den överensstämmer med den beloppsgräns som anges i 1 kap. 10 § tredje stycket FRL. Det innebär att den nuvarande gränsen enligt 10 kap. 4 § FRL på en balansomslutning om 1 000 basbelopp bör ersättas med ett krav på att den årliga premieinkomsten från skadeförsäkringsrörelsen inte överstiger ett belopp motsvarande fem miljoner euro samt att minst hälften av premieinkomsten härrör från bolagets delägare. Detta för att underlätta den fortsatta gemensamma tillämpningen av bestämmelserna. Som Sockenbolagens Riksförbund anfört leder införandet av ett krav på uttaxeringsrätt för att undantag från försäkringsrörelselagen skall vara möjligt till inskränkningar även vad gäller möjligheten till undantag från ÅRFL. Det är helt i överensstämmelse med artikel 2 i rådets direktiv (91/674/EEG) av den 19 december 1991 om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag ( försäkringsredo- visningsdirektivet ) där det genom hänvisningar till artikel 3 i första Prop. 2002/03:94 35 skadeförsäkrings- och livförsäkringsdirektivet uppställs krav på uttaxeringsrätt för att undantag från försäkringsredovisningsdirektivets bestämmelser skall vara möjligt. I artikel 3.1 i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.1 i solvensskadedirektivet, föreskrivs att en av förutsättningarna för att undantag från direktivets bestämmelser skall vara möjlig är att den årliga premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som omfattas av direktivet inte får överstiga fem miljoner euro. Solvensskadedirektivet innebär en höjning av beloppet från en miljon till fem miljoner euro. Som redovisats i avsnitt 6 bör genomförandet av nu aktuella direktiv strikt följa de miniminivåer som krävs enligt direktiven. Det finns således inte anledning att i försäkringsrörelselagen införa något högre krav än denna miniminivå. Av artikel 3.1 tredje stycket i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.1 i solvensskadedirektivet, och artikel 3.2 andra stycket i första livförsäkringsdirektivet, ändrad i enlighet med artikel 1.1 i solvenslivdirektivet, följer att vad som i direktiven föreskrivs om att dessa inte är tillämpliga på vissa företag inte skall hindra ömsesidiga företag från att ansöka om att få eller fortsätta ha licens enligt direktiven. Regleringen har sin bakgrund i att försäkringsbolag som omfattas av första skadeförsäkrings- respektive första livförsäkringsdirektivet kan utnyttja det s.k. europapasset. Det innebär att de bolagen har rätt att fritt saluföra sina försäkringsprodukter inom hela EES och att värdlandets tillsynsmyndigheter måste godta den finansiella tillsyn som utförs av hemlandets myndigheter. Med den rätten följer emellertid en förpliktelse, nämligen att bolagen av konkurrensneutralitetsskäl är skyldiga att följa alla gemenskapsrättsliga regler och då i synnerhet de som gäller solvenskraven. För att inte utesluta små ömsesidiga bolag, som uppfyller kraven på solvensmarginal och som vill omfattas av direktiven, har den ovan refererade bestämmelsen införts. Bestämmelsen ger automatiskt dessa bolag rätt till ett sådant marknadstillträde efter en anmälan till de behöriga myndigheterna, trots att bolagets premieintäkter inte överstiger fem miljoner euro. Frågan är då vilka konsekvenser detta får för svensk del. Till att börja med kan ett ömsesidigt bolag med premieinkomster under fem miljoner euro per år avstå från att ansöka om dispens enligt 1 kap. 10 § FRL eller ansöka om att få ett beslut om beviljad dispens upphävt. Om bolaget uppfyller solvenskraven och övriga gemenskapsrättsliga regler finns det ingenting som hindrar det från att bedriva gränsöverskridande verksamhet inom EES. Det bör anmärkas att det under vissa förutsättningar åligger Finansinspektionen i enlighet med vad som föreskrivs i 2 a kap. 46 §§ FRL att ingripa i samband med att bolag gör en anmälan om gränsöverskridande verksamhet. Regleringen innebär att Finans- inspektionen till den behöriga myndigheten i det land där en sådan verksamheten avses bedrivas skall intyga att bolaget uppfyller bl.a. direktivens krav på kapitalbas för att bolaget skall få bedriva verksamheten. Om bolaget inte uppfyller solvenskraven skall Finansinspektionen vägra att lämna ett intyg enligt ovan till den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verksamheten avses bedrivas, vilket i förlängningen innebär att någon sådan verksamhet inte Prop. 2002/03:94 36 kan komma till stånd. Mot bakgrund av det ovan anförda krävs inte Prop. 2002/03:94 någon särskild reglering för att uppfylla vad som föreskrivs i artikel 3.1 tredje stycket i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.1 i solvensskadedirektivet, och artikel 3.2 andra stycket i första livförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.1 i solvenslivdirektivet. Den svenska regleringen tillgodoser således väl artiklarnas syfte.

7.1.3

Poster i kapitalbasen

Regeringens förslag : Posten övrigt eget kapital i kapitalbasen justeras så att utdelning skall dras av. En ny bestämmelse införs för försäkringsbolag som bedriver skadeförsäkringsrörelse och utnyttjar möjligheten till diskontering av försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador. Det krävs godkännande av Finansinspektionen för att ett bolag skall få räkna in hälften av ännu ej inbetalat aktiekapital eller garantikapital och fordran som motsvarar vad som kan uttaxeras från delägare i kapitalbasen.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: 

Finansinspektionen påpekar att inspektionen redan i dag genom anvisningarna till Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 1997:30) om svenska försäkringsbolags skyldighet att lämna solvensdeklaration justerar kapitalbasen för vinst eller förlust under innevarande år samt tar hänsyn till utdelning vid beräkningen av kapitalbasens storlek.

Bakgrund: Vilka poster som får ingå i kapitalbasen regleras i artikel 18 i första livförsäkringsdirektivet och artikel 16 i första skade- försäkringsdirektivet. Dessa ändrades därefter i viss utsträckning genom artikel 25 i tredje livförsäkringsdirektivet respektive artikel 24 i tredje skadeförsäkringsdirektivet. Reglerna i direktiven har genomförts i 7 kap. 22 och 24 §§ FRL. Till att börja med får inbetalat aktiekapital (i aktiebolag) eller garantikapital (i ömsesidiga försäkringsbolag) ingå i kapitalbasen för såväl livförsäkrings- som skadeförsäkringsrörelse. Kapitalbasen får också omfatta hälften av tecknat men ännu inte inbetalat aktie- eller garantikapital, övrigt eget kapital, med avdrag för orealiserade vinster samt obeskattade reserver. I ett ömsesidigt skadeförsäkringsbolag får räknas in ett belopp som motsvarar fordran på uttaxering enligt bestämmelser i bolagsordningen upp till ett belopp som motsvarar hälften av skillnaden mellan den högst tillåtna uttaxeringen och vad som faktiskt har uttaxerats. En sådan fordran får dock inte motsvara mer än hälften av kapitalbasen. Utöver detta gäller att Finansinspektionen efter särskild prövning får medge att andra poster än de som nu nämnts ingår i kapitalbasen. Finansinspektionen kan därigenom t.ex. medge att övervärden på tillgångar i förhållande till bokfört värde räknas med inom ramen för kapitalbasen (jfr prop. 1995/96:10 del 4 s. 283). Vidare finns vissa speciella regler om hur kapitalbasen skall vara beskaffad. Utöver det nyss nämnda fallet om begränsningar för uttaxeringsrätten gäller bl.a. att 37 kapitalbasen för livförsäkringsrörelse intill en sjättedel skall bestå av aktiekapital, garantikapital, eget kapital eller obeskattade reserver. Genom solvensdirektiven sker nu ytterligare ändringar i första liv- och första skadeförsäkringsdirektiven. Ändringarna innebär att det förtydligas vilka poster som får tas med vid beräkningen av kapitalbasen. Dessa poster delas in i tre olika grupper med hänsyn till deras bedömda säkerhet. Generellt kan poster som ingår i den första gruppen godtas utan begränsningar. För poster i den andra gruppen gäller vissa begränsningar medan posterna i den tredje gruppen endast kan godtas efter den behöriga myndighetens godkännande. Skälen för regeringens förslag : Första skade- och livför- säkringsdirektiven innehåller bestämmelser som tillåter att 

hälften av ännu inte inbetalat aktiekapital eller garantikapital 

får ingå i kapitalbasen (se artikel 16.1 i första skadeförsäkringsdirektivet respektive artikel 18.1 i första livförsäkringsdirektivet). Något tillstånd från den behöriga myndigheten har således inte krävts för att få räkna in posten i kapitalbasen. Ändringarna i tredje skadeförsäkringsdirektivet och tredje livförsäkringsdirektivet innebar inte heller någon ändring på denna punkt. Artikel 1.2 i solvensdirektiven innebär dock att det numera krävs godkännande från den behöriga myndigheten för att bolagen skall få räkna in hälften av ännu ej inbetalat aktiekapital eller garantikapital i kapitalbasen. Det innebär att dessa poster lämpligen bör tas bort från första styckena i 7 kap. 22 och 24 §§ FRL. Möjligheten att ansöka om att kapitalet skall få räknas in i kapitalbasen finns redan, vilket medför att det inte finns skäl att göra någon ytterligare ändring av bestämmelserna (se 7 kap. 22 § andra stycket och 24 § andra stycket FRL).

Artikel 16.1 i första skadeförsäkringsdirektivet innehåller en bestämmelse om att en fordran som ett ömsesidigt försäkringsföretag kan ha på sina medlemmar i form av begärda extra bidrag under vissa förutsättningar kan få räknas in i kapitalbasen. Bestämmelsen genomfördes i svensk rätt genom 7 kap. 24 § första stycket 5 FRL (se prop. 1992/93:257 s. 197). Direktivbestämmelsen behölls oförändrad i det tredje skadeförsäkringsdirektivet, vilket bl.a. innebar att det inte krävdes tillstånd från den behöriga myndigheten för att få räkna med posten i kapitalbasen (se artikel 24). I solvensskadedirektivet har bestämmelsen justerats samt disponerats om så att det numera krävs godkännande från den behöriga myndigheten för att fordran skall få räknas in i kapitalbasen (se artikel 1.2). För svensk del medför det att punkten 5 i 7 kap. 24 § FRL bör slopas och att posten i stället får prövas inom ramen för 7 kap. 24 § andra stycket FRL, dvs. att det i fortsättningen krävs godkännande från Finansinspektionen för att posten skall få räknas in i kapitalbasen. I artikel 18.3 a i första livförsäkringsdirektivet finns en möjlighet att räkna in framtida vinst i kapitalbasen. Den möjligheten begränsas nu i enlighet med artikel 1.4 a i solvenslivdirektivet. Begränsningen innebär att möjligheten att räkna in framtida vinst i kapitalbasen finns kvar till och med år 2009, men att högst 25 procent av det belopp som är lägst av kapitalbasen och solvensmarginalen får räknas in. Ändringen innebär dock inte att försäkringsrörelselagen behöver ändras i något avseende utan bolagen får precis som tidigare ansöka hos Finansinspektionen i Prop. 2002/03:94 38 enlighet med 7 kap. 22 § andra stycket FRL om att den framtida vinsten skall få räknas in i kapitalbasen (jfr prop. 1992/93:257 s. 196 f). Artikel 16.2 tredje stycket i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvensskadedirektivet, innebär att bolag som i enlighet med artikel 60.1 g i försäkringsredovisningsdirektivet tillämpar diskontering av försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador , skall minska kapitalbasen med skillnaden mellan odiskonterade försäkringstekniska avsättningar och diskonterade avsättningar. I svensk rätt framgår förutsättningarna för att använda sig av diskontering av 4 kap. 16 § i Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd (FFFS:2000:22) om årsredovisning i försäkringsföretag. Bolag som utnyttjar möjligheten till sådan diskontering har tidigare haft en fördel vid beräkningen av solvensmarginalen på så sätt att diskontering medför en lägre avsättning för oreglerade skador. Genom att oreglerade skador diskonteras minskar de försäkringstekniska avsättningarna, vilket gör att eget kapital och därmed kapitalbasen ökar. Solvensmarginalen bestäms av det högsta av premieindex och skadeindex. Diskontering av oreglerade skador minskar skadeindex och därigenom solvens- marginalen, förutsatt att skadeindex alltjämt är högre än premieindex. Bestämmelsen utjämnar dock endast den först nämnda fördelen, dvs. att kapitalbasen ökar. Sammanfattningsvis medför inte bestämmelsen att samma förutsättningar gäller för bolag oavsett om de utnyttjar möjligheten att diskontera eller ej trots att detta var avsikten med direktivbestämmelsen. Bolag som diskonterar oreglerade skador åtnjuter fortfarande ett lägre solvenskrav, förutsatt att skadeindex är högre än premieindex. Bestämmelsen bör trots detta införlivas med försäkringsrörelselagen. I artikel 16.1 i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 18.1 i första livförsäkringsdirektivet stadgas att balanserad vinst skall räknas in i kapitalbasen. Artikel 1.2 i solvensdirektiven ändrar de tidigare direktiven på så sätt att vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning skall räknas in i kapitalbasen. Detta medför dock inte anledning till några större ändringar för svensk del. Att kapitalbasen skall justeras för vinst eller förlust följer redan av att dessa omfattas av posten övrigt eget kapital (se 7 kap. 22 och 24 §§ FRL och 3 kap. 1 § och AA i bilaga 1 till ÅRFL). Direktiven specificerar dock att utdelning skall räknas av från kapitalbasen. Eftersom fastställande av utdelningens storlek inte sker förrän på bolagsstämman efter balansdagen reducerar eventuell utdelning inte posten övrigt eget kapital och därmed formellt inte heller kapitalbasen förrän vid detta senare tillfälle. Det finns således anledning att ändra bestämmelserna på så sätt att avdrag med den beräknade dvs. den av styrelsen föreslagna utdelningens storlek skall göras från posten övrigt eget kapital. Eftersom direktiven klargör att solvenskraven skall vara uppfyllda vid varje tidpunkt kan det övervägas om man vid beräkningen av kapitalbasens storlek i lagtext skall justera för vinst eller förlust under innevarande räkenskapsår. En sådan justering görs emellertid lämpligen genom att Finansinspektionens föreskrifter om solvensdeklaration ändras. Prop. 2002/03:94 39 Kapitel 6 a i försäkringsrörelselagen innehåller bestämmelser om förvärv och överlåtelse av egna aktier och innebär i huvudsak att noterade publika skadeförsäkringsaktiebolag och livförsäkrings- aktiebolag som får dela ut vinst får förvärva och överlåta egna aktier i samma utsträckning som aktiebolag i allmänhet. Onoterade försäkrings- aktiebolag och livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst får vidare förvärva egna aktier och aktier i ett moderbolag när någon ersättning inte lämnas för förvärvet. Utöver det får dessa bolag i ytterligare ett antal undantagssituationer förvärva egna aktier. I artikel 16.2 andra stycket i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 18.2 andra stycket i första livförsäkringsdirektivet, båda i lydelse enligt artikel 1.2. i solvensdirektiven, föreskrivs att kapitalbasen skall minskas med beloppet för de egna aktier som försäkringsbolaget innehar direkt. Det finns anledning att analysera om det krävs några åtgärder för att införliva bestämmelsen i svensk rätt eller inte. När reglerna om förvärv av egna aktier infördes i försäkrings- rörelselagen diskuterades bl.a. frågan hur innehav av dessa aktier skall redovisas. De redovisningsregler som gäller innebär i korthet att egna aktier inte får tas upp som en tillgång i balansräkningen och att förvärv och avyttring skall redovisas direkt mot eget kapital (4 kap. 1 § ÅRFL som hänvisar till 4 kap. 14 § årsredovisningslagen [1995:1554], ÅRL, och 5 kap. 1 § ÅRFL som hänvisar till 5 kap. 14 § andra och tredje stycket ÅRL). Ett innehav av egna aktier som i ekonomiskt hänseende inte innebär något värde för bolaget kommer därigenom inte att ingå i försäkringsbolagets kapitalbas. Mot bakgrund av det föranleder inte artikel 16.2 andra stycket i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 18.2 andra stycket i första livförsäkringsdirektivet, båda i lydelse enligt artikel 1.2. i solvensdirektiven, några åtgärder för att genomföra dessa. Det svenska regelsystemet uppfyller redan de krav som ställs i direktiven.

7.1.4

Bestämmande av solvensmarginalen för skadeförsäkringsrörelse

Regeringens förslag : Vid bestämmandet av solvensmarginalen skall premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp som avser försäkringsklasserna i 2 kap. 3 a § första stycket 1113 försäkringsrörelselagen ökas med 50 procent. Finansinspektionen får medge att statistiska metoder används för bestämning av andelen premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp som avser dessa försäkringsklasser. Beräkningen av premieindex skall grundas på det högsta av de belopp som erhålls vid beräkning enligt nuvarande bestämmelse och bruttovärdet av de intjänade premierna. De tröskelvärden som finns vid beräkningen av premie- och skadeindex höjs till 50 respektive 35 miljoner euro. Dessa belopp skall justeras årligen så att de avspeglar förändringar i det europeiska konsumentprisindexet. Vidare utsträcks tiden för beräkning av den kvot som premieindex eller skadeindex skall multipliceras med när solvensmarginalen skall beräknas till de tre närmast föregående räkenskapsåren. Prop. 2002/03:94 40 Om den solvensmarginal som räknats fram är lägre än den föreskrivna solvensmarginalen för det föregående året föreskrivs en speciell korrigeringsregel. Finansinspektionen ges befogenhet att i enskilda fall bestämma att det avdrag som gjorts på grund av avgiven återförsäkring skall minskas.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Svenska Aktuarienämnden anför att det i solvensskadedirektivet, som förutsättning för att tillsynsmyndigheten skall få minska avdraget för avgiven återförsäkring, ställs krav på en betydande försämring; inte enbart en försämring. Den svenska regleringen bör enligt nämndens uppfattning ansluta så nära direktivets som möjligt. Finansinspektionen anför att det är oklart om det är möjligt att med stöd av stabilitetsprincipen justera ned värdet av alla poster som kan ingå i kapitalbasen och att lagtexten utifrån det bör förtydligas.

Bakgrund: Regleringen av hur solvensmarginalen för skadeförsäk- ringsrörelse bestäms bygger i stor utsträckning på vad som föreskrivs i artikel 16.2 och 3 i första skadeförsäkringsdirektivet. Direktivet införlivades i försäkringsrörelselagen genom prop. 1992/93:257 då 7 kap. 25 § FRL i huvudsak fick sin nuvarande lydelse. I korthet bestäms solvensmarginalen utifrån den summa som är högst av premieindex eller skadeindex. Premieindex och skadeindex fungerar därvid som grova uppskattningar av försäkringsrisken. Premieindex kan sägas vara framåtblickande och gör att solvensmarginalen relateras till omfattningen av den rörelse som bedrivs mätt med premievolymen. Skadeindex är bakåtblickande och tar hänsyn till riskerna i den rörelse som har bedrivits. Premieindex grundas i huvudsak på ett belopp som uppgår till under föregående räkenskapsår förfallna premier brutto för direkt försäkring och mottagen återförsäkring med avdrag för skatter, avgifter och annullerade försäkringsavtal. Premieindex utgör sedan 18 procent av det beloppet upp till tio miljoner euro och 16 procent av överstigande belopp. Skadeindex grundas på ett belopp som består av genomsnittet av utbetalda ersättningar brutto och mottagen återförsäkring för vart och ett av de tre föregående räkenskapsåren med avdrag för erhållna regressbelopp. Till det skall läggas en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid det föregående räkenskapsårets utgång. Från det senare beloppet dras en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid början av den treårsperiod som slutade med det föregående räkenskapsårets utgång. Summan av dessa beräkningar multiplicerad med 26 procent upp till sju miljoner euro och 23 procent av resten utgör skadeindex. Solvensmarginalen utgör sedan det högsta av premieindex eller skadeindex multiplicerat med en kvot som aldrig får understiga 0,5 som räknas fram på visst närmare angivet sätt.

Skälen för regeringens förslag: Av artikel 16a.3 andra stycket och artikel 16a.4 första stycket i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse i enlighet med artikel 1.3 i solvenskadedirektivet, följer att vid bestämmandet av solvensmarginalen skall premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp som motsvarar försäkringsklasserna 11 Prop. 2002/03:94 41 13 i 2 kap. 3 a § första stycket FRL ökas med 50 procent. I enlighet med artikel 16a.3 åttonde stycket i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.3 i solvensskadedirektivet, kan den behöriga myndigheten få medge att statistiska metoder används för att bestämma andelen premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp avseende de ovan nämnda klasserna. Genom den ändrade lydelsen av direktivet införs en beräkning av solvensmarginalen grundad på riskkategori , s.k. riskbaserat tilläggs- kapital, vilket är en av de viktigaste ändringarna i direktivet. På så sätt kommer en mer flexibel och riskorienterad beräkning av solvensmarginalen att ske för de aktuella försäkringsklasserna. Genom införandet av riskbaserat tilläggskapital bevaras också enkelheten i den befintliga metoden samtidigt som solvensmarginalen justeras upp med 50 procent för försäkringsklasser med mer volatila risker. Metoden att använda sig av riskbaserat tilläggskapital utgör därför ett välkommet tillskott vid bestämmandet av solvensmarginalen för skadeför- säkringsrörelse. Det finns således goda skäl till att införa en bestämmelse motsvarande direktivets i försäkringsrörelselagen. Eftersom premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp inte alltid följer en försäkringsklass bör också möjligheten att få använda sig av statistiska metoder för att bestämma andelen premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp avseende de ovan nämnda klasserna införlivas. Av artikel 16a.3 i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.3 i solvensskadedirektivet följer att beräkningen av premieindex fortsättningsvis skall grundas på det högsta av de belopp som erhålls vid beräkning enligt nuvarande bestämmelse dvs. under det föregående räkenskapsåret förfallna premier brutto för direkt försäkring och mottagen återförsäkring med avdrag för dels däri ingående skatter och avgifter, dels premier för under samma tid annullerade försäkringsavtal eller bruttovärdet av de intjänade premierna. Även beräkningen av premieindex skall således grundas på det högsta av två belopp, varefter detta index utgörs av 18 procent av det högsta av de beloppen upp till en viss gräns som beskrivs närmare nedan. Den ändrade beräkningen bör införas i försäkringsrörelselagen för att svensk rätt skall överensstämma med direktivet. Som redogjorts för ovan bestäms solvensmarginalen i två steg; med premieindex beräknas först 18 procent av de första tio miljonerna euro och därefter 16 procent på överstigande belopp. Vid beräkningen av skadeindex ingår 26 procent av de första sju miljonerna euro och 23 procent av överstigande belopp. I artikel 16a.3 sjätte stycket och artikel 16a.4 sjätte stycket i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.3 i solvensskadedirektivet, höjs de belopp som premie- och skadeindex beräknas utifrån till 50 respektive 35 miljoner euro. Vidare utsträcks i solvensskadedirektivet den tid som anges för beräkning av den kvot som premieindex eller skadeindex skall multipliceras med för att solvensmarginalen skall erhållas till de tre närmast föregående räkenskapsåren; detta i stället för ett år (se artikel 16a.3 sjunde stycket i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.3 i solvensskadedirektivet). Ändringarna av de belopp som premie- och skadeindex beräknas utifrån är naturliga med tanke på inflationen och med tanke på att de varit oförändrade sedan det första Prop. 2002/03:94 42 skadeförsäkringsdirektivet antogs år 1973. Likaså är det naturligt att utsträcka tiden för beräkning av den kvot som premieindex eller skadeindex skall multipliceras med när solvensmarginalen skall beräknas till de tre närmast föregående räkenskapsåren. På så sätt erhålls en jämnare och mer rättvisande beräkning. Ändringarna i direktivet bör införas i svensk rätt. I enlighet med vad som redogjorts för ovan skall de tröskelvärden som finns vid beräkningen av premie- och skadeindex höjas till 50 respektive 35 miljoner euro. Dessa belopp skall, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 17a i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.5 i solvensskadedirektivet, justeras årligen så att de avspeglar förändringar i det europeiska konsumentprisindexet. Detta för att i fortsättningen undvika de tvära höjningar som nu måste ske. Dessa bestämmelser bör införas i försäkringsrörelselagen för att svensk rätt skall överensstämma med direktivet. Den gällande regleringen av bestämmandet av solvensmarginalen har fungerat bra mot bakgrund av att den är baserad på premier och ersättningar. Regleringen är dock behäftad med en svaghet som visar sig när ett försäkringsbolag drabbas av en väsentlig nedgång i omsättningen. I det mest extrema fallet, ett försäkringsbolag som är under avveckling och som inte ingår några nya avtal (s.k. 

run-off-bolag ), kan regleringen ge till resultat att solvensmarginalen bestäms till noll. Den bristen korrigeras genom artikel 16a.5 i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.3 i solvensskadedirektivet. Där krävs en solvensmarginal som baseras på föregående års solvensmarginal med avdrag för den proportionella minskningen av nivån på de försäkrings- tekniska avsättningarna. Fördelen med den metoden är att solvens- marginalens utgångsnivå bestäms med den nuvarande metoden men att marginalen därefter hålls på en nivå som är proportionell till storleken av de återstående försäkringstekniska avsättningarna. På de ovan anförda skälen bör en motsvarande bestämmelse som i direktivet införas i försäkringsrörelselagen. Artikel 20a i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.7 i solvensskadedirektivet, föreskriver att medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att justera ned värdena av alla poster som kan ingå i kapitalbasen ; i synnerhet i de fall där dessa posters marknadsvärde har förändrats i betydande utsträckning sedan utgången av föregående räkenskapsår. De behöriga myndigheterna skall också ha befogenhet att vid bestämmandet av solvensmarginalen minska nedsättningen på grundval av återförsäkring . I direktivet uttalas dock att en sådan nedsättning förutsätter att återförsäkringsavtalen har ändrats eller försämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår eller att det inte finns någon, eller bara en obetydlig risköverföring i kontrakten för återförsäkring. Vad först gäller kravet i direktivet att de behöriga myndigheterna skall ha befogenhet att justera ned värdet av alla poster som kan ingå i kapitalbasen så är det kravet betingat av att volatiliteten på marknaderna ökat alltmer. Det kan således inträffa väsentliga förändringar av marknadsvärdet på den fria tillgångsmassan som motsvarar kapitalbasen. För att tillsynsmyndigheterna skall kunna förvissa sig om att kravet på solvensmarginal är uppfyllt vid varje tidpunkt (jfr artikel 16.1 i första Prop. 2002/03:94 43 skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvensskade- Prop. 2002/03:94 direktivet, och 1 kap. 8 a § första stycket FRL) måste myndigheterna ges befogenhet att justera ned värdet på alla poster som kan ingå i kapitalbasen. Det är speciellt viktigt när ett försäkringsbolag bokför sina tillgångar till fullt marknadsvärde och dessa sedan efter det senaste bokslutet minskar kraftigt i värde. Finansinspektionen har inom ramen för den s.k. stabilitetsprincipen redan den befogenhet som beskrivits ovan. Stabilitetsprincipen innebär bl.a. att försäkringsrörelse skall bedrivas med en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet (se 1 kap. 1 a § första stycket FRL). Det medför bl.a. att Finansinspektionen kan beakta att vissa poster i den tillgångsmassa som motsvarar kapitalbasen, t.ex. organisations- innehav och fastighetsinnehav, är mindre likvida och därmed av sämre värde som buffertkapital för att möta snabba förändringar i verksamheten (se prop. 1998/99:87 s. 177 och 270). Något behov av att i lagtext ytterligare såsom Finansinspektionen anfört klargöra att inspektionen har rätt att justera ned värdet av alla poster som kan ingå i kapitalbasen finns således inte. Utifrån det anförda bör artikel 20a i första skadeför- säkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.7 i solvensskadedirektivet, i den delen inte föranleda några särskilda bestämmelser i svensk lag. I artikel 20a i första skadeförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.7 i solvensskadedirektivet, föreskrivs att de behöriga myndigheterna också skall ha befogenhet att vid bestämmandet av solvensmarginalen minska nedsättningen på grundval av återförsäkring. Detta är en viktig ny bestämmelse eftersom återförsäkring är ett område där det är nödvändigt att anlägga ett mer differentierat synsätt än vad som i dag är möjligt. Inte minst är det viktigt att kunna ta hänsyn till återförsäkringsprogrammens kvalitet. Speciellt för finansiell återförsäkring där risköverföringen är begränsad eller obefintlig är det en väsentlig fråga. I svensk rätt finns i dag ingen sådan möjlighet som föreskrivs i direktivet. Mot bakgrund av det ovan anförda bör en sådan bestämmelse införas i försäkrings- rörelselagen. Som Aktuarienämnden anfört bör därvid som krav för att minskning av det avdrag som gjorts på grund av avgiven återförsäkring skall få ske, föreskrivas att försäkringsavtalen har försämrats i betydande utsträckning eller leder till en endast obetydlig risköverföring. Bestämmelsen kommenteras närmare i författningskommentaren till 7 kap. 25 § FRL.

7.1.5

Bestämmande av solvensmarginalen för livförsäkringsrörelse

Regeringens förslag : Den bestämmelse som reglerar hur solvensmarginalen beräknas för livförsäkringsrörelse justeras så att den även formellt omfattar fondförsäkring. Vidare skall även 25 procent av de nettodriftskostnader som kan hänföras till de avtal för det senaste räkenskapsåret där försäkringsbolaget inte tar på sig någon placeringsrisk och att det belopp som avsatts till täckande av driftskostnaderna inte fastställts för en period som överstiger fem år, beaktas vid bestämmandet av solvensmarginalen. 44 För sjuk- och olycksfallsförsäkringar skall solvensmarginalen mot- svara summan av beräkningarna enligt 7 kap. 23 § andra stycket 1 och 7 kap. 25 § försäkringsrörelselagen. Solvensmarginalen för tilläggsförsäkringar skall beräknas i enlighet med vad som föreskrivs för skadeförsäkringar. Finansinspektionen ges befogenhet att i enskilda fall bestämma att det avdrag som gjorts på grund av avgiven återförsäkring skall minskas.

Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Svenska Aktuarienämnden och

Finansinspektionen framför motsvarande synpunkter som redovisats i avsnitt 7.1.4.

Bakgrund: Hur solvensmarginalen för livförsäkringsrörelse bestäms regleras i artikel 19 i första livförsäkringsdirektivet. Artikeln genom- fördes i svensk rätt genom en ny bestämmelse i försäkringsrörelselagen, 7 kap. 23 § och genom 13 § i lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder (se prop. 1992/93:257 s. 197 och 210). Sistnämnda lag har sedan upphävts och dess bestämmelser om solvensmarginal har arbetats in i försäkringsrörelselagen. Kravet på solvensmarginal är i livförsäkringsrörelse beroende av storleken av de försäkringstekniska avsättningarna och vissa positiva risksummor. Utgångspunkten är att den lägsta marginalen bestäms till summan av tre belopp (fyra procent av den del av de försäkringstekniska avsättningarna som svarar mot åtaganden med en finansiell eller försäkringsteknisk risk för försäkringsbolaget utan avdrag för avgiven återförsäkring multiplicerat med en justeringsfaktor som tar hänsyn till avgiven återförsäkring under föregående räkenskapsår, en procent av de övriga försäkringstekniska avsättningarna och tre tiondelars procent av de positiva risksummorna). Detta gäller också för s.k. lång sjuk- och olycksfallsförsäkring, dvs. sådan försäkring som meddelats för längre tid än fem år eller för obestämd tid och som normalt inte får sägas upp av försäkringsbolaget (se 2 kap. 3 b § klass 4 FRL). För försäkringar som enbart avser dödsfall gäller vissa lägre procentsatser beroende på försäkringstidens längd (se 7 kap. 25 § FRL). Solvensmarginalen för försäkringar enligt 2 kap. 3 b § första stycket klass 1 b (tilläggsförsäkring) beräknas på grundval av premieindex i enlighet med vad som föreskrivs i 7 kap. 25 § FRL.

Skälen för regeringens förslag : Artikel 19 e i första livförsäkringsdirektivet innehåller bestämmelser om solvenskrav för försäkring som avses i artikel 1.1 a och b i första livförsäkringsdirektivet och som är knuten till investeringsfonder (s.k. fondförsäkring ). Artikeln genomfördes som nämnts i svensk rätt genom en ny 13 § i lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder. I samband med försäkringsrörelsereformen år 2000 upphävdes lagen och dess bestämmelser om solvenskrav fördes i stället in i 7 kap. 23 § andra stycket FRL (se prop. 1998/99:87 s. 414). Av förbiseende kom dock försäkringsklass 3 som enligt 2 kap. 3 b § första stycket FRL avser fondförsäkring inte att tillföras till den uppräkning av försäkrings- klasser i 7 kap. 23 § andra stycket FRL som bestämmelsen är tillämplig Prop. 2002/03:94 45 på. Detta bör nu justeras så att bestämmande av solvensmarginal för fondförsäkring även formellt omfattas av denna bestämmelse. 7 kap. 23 § andra stycket FRL innehåller som redogjorts för ovan tre olika punkter vars summa utgör solvensmarginalen för livförsäkringsrörelse. Artikel 19.7 c i första livförsäkringsdirektivet, ändrad i enlighet med artikel 1.2 i solvenslivdirektivet, innehåller därutöver ytterligare en punkt som innebär att 25 procent av de nettodriftskostnader som kan hänföras till avtal avseende fondförsäkring och pensionsfonder det senare behandlas i Sverige som försäkrings- klass 1 skall läggas till de punkter som redan finns. En förutsättning för att dessa kostnader skall beaktas är dock enligt direktivet att försäkringsbolaget inte påtar sig någon placeringsrisk och att det belopp som avsatts till täckande av driftskostnaderna inte fastställts för en period som överstiger fem år. För att bringa klarhet i hur solvensmarginalen beräknas för den här typen av försäkringar bör en bestämmelse motsvarande den som finns i direktivet genomföras i svensk rätt.

För långa sjuk- och olycksfallsförsäkringar skärps i artikel 19.4 i första livförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvenslivdirektivet, beräkningen av solvensmarginalen på så sätt att marginalen skall beräknas på samma sätt som tidigare, men med det tillägget att till det första beloppet skall läggas solvensmarginalen såsom den beräknas för skadeförsäkringsrörelse. Summan av dessa båda är den solvensmarginal som skall gälla för lång sjuk- och olycksfallsförsäkring. Ändringarna bör genomföras i svensk rätt för att på så sätt stärka solvensmarginalen.

Artikel 19.4 i första livförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvenslivdirektivet, innehåller utöver vad som redogjorts för ovan vissa detaljerade tekniska regler som skall genomföras i det svenska regelverket. Detta bör lämpligen ske genom föreskrifter som kompletterar lagbestämmelserna. För detta ändamål bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om beräkningen av solvensmarginalen för sjuk- och olycksfallsförsäkringar. Som redogjorts för ovan beräknas solvensmarginalen för tilläggsförsäkringar (2 kap. 3 b § första stycket klass 1 b FRL) utifrån premieindex i 7 kap. 25 § FRL. Artikel 19.3 i första livförsäkrings- direktivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvenslivdirektivet, föreskriver nu att solvensmarginalen skall motsvara den solvensmarginal som föreskrivs för skadeförsäkringsföretag i artikel 16a i första skadeförsäkrings- direktivet i lydelse enligt artikel 1.3 i solvensskadedirektivet. Det innebär att solvensmarginalen för tilläggsförsäkringar skall bestämmas på motsvarande sätt som för skadeförsäkringar. Ändringen bör genomföras i svensk rätt. Artikel 24a i första livförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.4 i solvenslivdirektivet, föreskriver att medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att justera ned värdena av alla poster som kan ingå i kapitalbasen ; i synnerhet i de fall där dessa posters marknadsvärde har förändrats i betydande utsträckning sedan utgången av föregående räkenskapsår. De behöriga myndigheterna skall också ha befogenhet att vid bestämmandet av solvensmarginalen minska nedsättningen på grundval av återförsäkring . Direktivets lydelse överensstämmer med solvensskadedirektivets (se artikel 20a i första Prop. 2002/03:94 46 skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.7 i solvens- Prop. 2002/03:94 skadedirektivet) och samma överväganden gör sig gällande beträffande livförsäkring som skadeförsäkring (se avsnitt 7.1.4).

7.1.6

Garantibelopp avseende skadeförsäkringsrörelse

Regeringens förslag : Garantibeloppet för skadeförsäkringsrörelse höjs till ett belopp som motsvarar två miljoner euro eller tre miljoner euro om rörelsen omfattar försäkring som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1015 försäkringsrörelselagen. Dessa belopp skall årligen ses över så att de avspeglar förändringar i det europeiska konsument- prisindexet. Ömsesidiga försäkringsbolag skall efter ansökan till Finansinspektionen kunna få garantibeloppet nedsatt med upp till en fjärdedel. En sådan ansökan skall beviljas om det föreligger särskilda skäl. Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar skall efter godkännande från Finansinspektionen kunna räknas in i garantibeloppet.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian har dock frågan om posten dolda reserver får räknas in i garantibeloppet inte behandlats.

Remissinstanserna: Sockenbolagens Riksförbund uppmärksammar att den i artikel 17 i solvensskadedirektivet behandlade frågan om dolda reserver och det faktum att den posten efter godkännande från den behöriga myndigheten skall få räknas in garantibeloppet inte har behandlats i promemorian. Förbundet anser att en sådan bestämmelse bör införas i det svenska regelverket.

Bakgrund: Vid bedrivandet av försäkringsrörelse skall kapitalbasen minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmarginalen). Kapitalbasen får dock aldrig vara mindre än garantibeloppet (se 1 kap. 8 a § andra stycket FRL). Garantibeloppet utgör således en minsta marginal som aldrig får underskridas. Den grundläggande regleringen av frågor som rör garantibeloppet återfinns i artikel 17.2 a i första skadeförsäkringsdirektivet. Direktivet har sedan ändrats genom artikel 10 i rådets direktiv (84/641/EEG) av den 10 december 1984 med ändring, speciellt med avseende på reserisker, av första direktivet (73/239/EEG) om samordning av lagar och andra författningar om rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring ( assistansdirektivet ) och artikel 1.5 i rådets direktiv (87/343/EEG) av den 22 juni 1987 om ändring, såvitt avser kreditförsäkring och borgensförsäkring, av första direktivet 73/239/EEG om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring ( kreditförsäkringsdirektivet ). Dessa direktivbestämmelser har i svensk rätt genomförts genom regleringen i 7 kap. 27 § FRL som innebär att fyra olika krav på garantibelopp ställs upp för skadeförsäkringsrörelse. Kraven innebär i korthet att garantibeloppet skall uppgå till ett belopp motsvarande 47 1 400 000 euro om rörelsen omfattar kreditförsäkring och den sammanlagda premieinkomsten för sådan försäkring för vart och ett av de tre senaste räkenskapsåren överstiger ett belopp motsvarande 2 500 000 euro eller fyra procent av bolagets totala premieinkomst,

400 000 euro om rörelsen omfattar försäkring avseende motor- fordonsansvar, luftfartygsansvar, fartygsansvar, allmän ansvarighet, borgen eller andra fall av kreditförsäkring än vad som avses i första strecksatsen,

300 000 euro om rörelsen omfattar försäkring avseende olycksfall, sjukdom, landfordon, spårfordon, luftfartyg, fartyg, godstransport, brand och naturkrafter, annan förmögenhetsskada eller assistans, samt

200 000 euro om rörelsen omfattar försäkring avseende annan sakskada eller rättsskydd.

Skälen för regeringens förslag: Som framgått ovan har hittills fyra olika garantibelopp tillämpats på skadeförsäkringsrörelse. Detta förenklas nu så att endast två olika belopp kan förekomma. För försäkringsklasserna 1015 uppgår det nya garantibeloppet till tre miljoner euro. För alla andra klasser är det två miljoner euro (se artikel

17.2

i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.4 i solvensskadedirektivet).

Höjningen av garantibeloppet är välmotiverad med tanke på inflationsutvecklingen för försäkringsersättningar och administrations- kostnader under det senaste kvartsseklet. Ökningen av garantibeloppet är emellertid betydande och går till och med något över vad en uppräkning strikt baserad på inflationen skulle leda till. Syftet med det är att ta hänsyn till den faktiska ökningen av risknivåerna. En motsvarande förenkling av regleringen och höjning av garantibeloppet bör mot bakgrund av det anförda genomföras i svensk rätt.

För att i framtiden undvika plötsliga större höjningar av garanti- beloppen har det i direktivet införts en mekanism som innebär att beloppet skall justeras årligen med det europeiska konsumentprisindexet (se artikel 17a i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel

1.5

i solvensskadedirektivet). Detta innebär stärkta minimiregler för kapitalbasens storlek i framtiden genom en bibehållen real beloppsnivå. En liknande bestämmelse bör således tas in i försäkringsrörelselagen.

Redan av artikel 17.2 c i första skadeförsäkringsdirektivet följer att varje medlemsstat får föreskriva att garantibeloppet sätts ned med en fjärdedel när det gäller ömsesidiga eller liknande institut. Sverige valde dock att inte utnyttja möjligheten till nedsättning när första skadeförsäkringsdirektivet införlivades med svensk rätt (se prop. 1992/93:257 s. 199). Möjligheten för medlemsstaterna att föreskriva att garantibeloppet för ömsesidiga och liknande institut får sättas ned med en fjärdedel för att på så sätt något lätta på kapitalkraven för små ömsesidiga institut kvarstår dock (se artikel 1.4 i solvensskadedirektivet). I avsnitt 7.1.2 har redogjorts för att ett krav på att bolagsordningen i enlighet med 1 kap. 7 § FRL medger uttaxering från delägare skall införas i undantagsbestämmelsen i 1 kap. 10 § tredje stycket 1 FRL samt att den årliga premieinkomsten inte får överstiga fem miljoner euro för att undantag skall vara möjligt. Dessa ändringar har sin grund i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt solvensskadedirektivet. Det faktum att ett krav på uttaxering nu införs för att undantag skall vara Prop. 2002/03:94 48 möjligt, att möjligheten att använda sig av uttaxering från och med den 1 Prop. 2002/03:94 januari 2000 inskränkts i svensk rätt samt att kravet på garantibelopp i enlighet med det ovan anförda skärps, kan leda till problem för små ömsesidiga försäkringsbolag som i sina bolagsordningar till följd av ändringarna i försäkringsrörelselagen per den 1 januari 2000 tagit bort möjligheten att uttaxera. Möjligheten för ömsesidiga försäkringsbolag att få garantibeloppet nedsatt med upp till en fjärdedel bör därför genomföras i det svenska regelverket. Ett bolag som vill utnyttja möjligheten till nedsättning måste ansöka om detta hos Finans- inspektionen. En sådan ansökan bör beviljas om det finns särskilda skäl. Som närmare redogörs för i författningskommentaren till 1 kap. 10 § kan Finansinspektionen helt eller delvis medge undantag från kravet på garantibelopp förutsatt att dessa bolag bl.a. i sina bolagsordningar har rätt till uttaxering. Inspektionen kan vidare enligt 1 kap. 7 § sjätte stycket lämna medgivande för sådana bolag att kunna uttaxera även konsumenter. Såsom Sockenbolagens Riksförbund har uppmärksammat föreskrivs i solvensskadedirektivet att dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar efter godkännande från den behöriga myndigheten i hemlandet kan få räknas in i garantibeloppet Detta gäller dock under förutsättning att sådana dolda nettoreserver inte är av exceptionell natur (artikel 16.4 c och 17 i solvensskadedirektivet). Tidigare fick den posten endast räknas in i kapitalbasen efter godkännande från tillsynsmyndigheten (se artikel 16.1 i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 24 i tredje skade- försäkringsdirektivet). En motsvarande bestämmelse bör införas i det svenska regelverket.

7.1.7

Garantibelopp avseende livförsäkringsrörelse

Regeringens förslag : Garantibeloppet för livförsäkringsrörelse höjs till ett belopp som motsvarar tre miljoner euro. Detta belopp skall årligen ses över så att det avspeglar förändringar i det europeiska konsument- prisindexet. Kapitalbasen skall intill en tredjedel av solvensmarginalen motsvaras av poster som anges i 7 kap. 22 § första stycket 13 försäkringsrörelselagen. Detsamma gäller garantibeloppet, om det är större än en tredjedel av solvensmarginalen. Ömsesidiga försäkringsbolag skall efter ansökan till Finansinspektionen kunna få garantibeloppet nedsatt med upp till en fjärdedel. En sådan ansökan skall beviljas om det finns särskilda skäl. Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar skall efter godkännande från Finansinspektionen kunna räknas in i garantibeloppet.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian har dock frågan om posten dolda reserver får räknas in i garantibeloppet inte behandlats.

Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran.

Bakgrund : Enligt artikel 20.1 i första livförsäkringsdirektivet skall garantibeloppet uppgå till en tredjedel av kapitalbasen. Om inte annat följer av artikelns punkt 2 skall vidare minst 50 procent av garanti- 49 beloppet utgöras av poster enligt artiklarna 18.1 och 18.2. Enligt artikel 20.2 a skall garantibeloppet dock uppgå till minst 800 000 beräknings- enheter och enligt punkt 2 b får varje medlemsstat föreskriva att garantibeloppet får sättas ned till 600 000 beräkningsenheter när det gäller ömsesidiga och liknande institut. Artikeln motsvarar den reglering som finns i 7 kap. 26 § FRL. Där föreskrivs att garantibeloppet för livförsäkringsrörelse skall uppgå till ett belopp som motsvarar 800 000 euro. Vidare föreskrivs att kapitalbasen intill en sjättedel av solvensmarginalen skall motsvaras av poster som anges i 7 kap. 22 § första stycket 14. Detsamma skall gälla garantibeloppet om det är större än en sjättedel av solvensmarginalen. Genom den regleringen säkerställs att kapitalbasen till viss del eller hela kapitalbasen, om den inte är större än garantibeloppet, består av de nämnda posterna. Skälen för regeringens förslag: Till att börja med föreskrivs i artikel 20.1 i första livförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.2 i solvenslivdirektivet, att en tredjedel av kapitalbasen skall utgöra 

garantibeloppet

. I solvenslivdirektivet har dock kravet på att 50 procent av garantibeloppet skall bestå av vissa tillgångar tagits bort. I stället har kravet skärpts så att hela garantibeloppet med ett undantag som behandlas nedan skall bestå av poster som anges i artikel 18.2. och 3 i direktivet. Vidare föreskrivs i artikel 20.2 första stycket i första livförsäkringsdirektivet, ändrad i enlighet med artikel 1.2 i solvensliv- direktivet, att garantibeloppet skall uppgå till tre miljoner euro i stället för som tidigare 800 000 euro. Dessa justeringar bör genomföras i svensk rätt.

Justeringen av garantibeloppets storlek motiveras av samma skäl beträffande livförsäkringsrörelse som skadeförsäkringsrörelse. För de närmare övervägandena i den delen hänvisas således till avsnitt 7.1.6.

Vad gäller möjligheten till nedsättning av garantibeloppet gör sig inte samma skäl gällande beträffande livförsäkringsbolag som för skadeförsäkringsbolag. Möjligheten till nedsättning av garantibeloppet för skadeförsäkringsbolag har i avsnitt 7.1.6 i huvudsak motiverats med att ett krav på uttaxering nu införs i 1 kap. 10 § tredje stycket FRL, vilket i slutändan kan leda till problem för små ömsesidiga bolag. Någon motsvarande bestämmelse för livförsäkringsbolag med krav på möjlighet till nedsättning föreslås inte införas. Detta föranleds av två skäl. För det första finns det i svensk rätt ingen möjlighet till nedsättning av ömsesidiga bolags ansvarighet mot försäkringstagarna vid förluster i livförsäkringsrörelsen. Den möjligheten utmönstrades vid försäkrings- rörelsereformen år 2000. För det andra torde en sådan undantagsbestämmelse motsvarande 1 kap. 10 § FRL sakna praktisk betydelse (jfr prop. 1992/93:257 s. 186). Trots detta bedöms det vara av värde att även för ömsesidiga livförsäkringsbolag öppna en möjlighet till minskning av garantibeloppet. Detta för att även vad avser livförsäkringsrörelse underlätta för små bolag. På motsvarande sätt som Sockenbolagens Riksförbund påpekat vad gäller solvensskadedirektivet föreskrivs i solvenslivdirektivet att dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar efter godkännande från den behöriga myndigheten i hemlandet kan få räknas in i garantibeloppet. Detta gäller dock under förutsättning att sådana Prop. 2002/03:94 50 dolda nettoreserver inte är av exceptionell natur (artikel 18.4 c och 20 i Prop. 2002/03:94 solvenslivdirektivet). En motsvarande bestämmelse bör införas i det svenska regelverket.

7.2

Tillsynsfrågor

Regeringens förslag : Finansinspektionen får befogenhet att av ett

försäkringsbolag kräva en finansiell saneringsplan för försäkringsbolag

om inspektionen bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Finansinspektionen och Sveriges Försäkrings-

förbund efterlyser en lagreglering av inspektionens rätt att kräva solvens

utöver den lagreglerade miniminivån. Finansinspektionen tillägger att det

kan vara svårt att, som angetts i promemorian, ingripa med formella

sanktioner med stöd av mera generella bestämmelser om situationen är

sådan att solvensmarginalen inte underskrids.

Bakgrund: Det som i huvudsak är styrande för Finansinspektionens

tillsynsuppgifter är de skyddsintressen som ligger bakom rörelsereglerna.

En huvuduppgift för tillsynen är således att främja att ingångna

försäkringsavtal kan fullföljas mot dem som rörelsereglerna i första hand

avser att skydda (direktförsäkringstagare och andra ersättnings-

berättigade med samma behov av skydd). Tillsynen bör här avse sådana

förhållanden som rör försäkringsgivarens förmåga att betala utlovad

försäkringsersättning och att infria andra förpliktelser på grund av

försäkringsavtal. Bevakningen av att försäkringsrörelsen bedrivs med en

tillfredsställande soliditet, likviditet och riskhantering är särskilt

betydelsefull. Av betydelse är också kontrollen av bolagets organisation

och dess interna ekonomiska kontroll och säkerhet. Även tillsynen över

att återförsäkringen är tillfredsställande anordnad är motiverad utifrån

detta intresse. Här är det således sammanfattningsvis fråga om tillsyn för

att tillgodose stabilitetsprincipen och efterlevnaden av de mera

detaljerade bestämmelser som bygger på denna princip. Hit kan man

också räkna kontrollen av att bolaget inte överträder de lagar som gäller

för försäkringsrörelse respektive bolagsordningen eller de riktlinjer och

interna föreskrifter, t.ex. för riskhanteringen, som antagits för

verksamheten. Finansinspektionens främsta tillsynsuppgift är alltså att

verka för försäkringsrörelsens stabilitet i en vid bemärkelse.

En annan uppgift för tillsynen är att främja att försäkringsbolagens

information till direktförsäkringstagare ger en god genomlysning av

försäkringens villkor och värdeutveckling. En viktig roll får här den

ekonomiska informationen om kostnader och förmåner.

Ytterligare en uppgift för Finansinspektionen är att verka för att den

skyddsvärda kretsens intressen inte eftersätts i en del andra avseenden

som inte direkt rör frågor om stabilitet och ekonomisk genomlysning.

Detta kan avse bl.a. rutiner och agerande vid anskaffning av försäkringar,

förvaltningen och skaderegleringen.

Skälen för regeringens förslag: Den reglering som styr

Finansinspektionens tillsyn har beskrivits i avsnitt 4.4. Där har redogjorts

för att

en stor del av regleringen bygger på bestämmelser i första

51

försäkringsdirektiven. Solvensdirektiven innebär i förhållande till nuvarande reglering en möjlighet till tidigare ingripande från de behöriga myndigheternas sida än vad som i dag formellt är möjligt. I nuläget har Finansinspektionen begränsade möjligheter att ingripa innan solvensmarginalen underskridits. Genom artikel 20a.1 i första skade- försäkringsdirektivet och artikel 24a.1 i första livförsäkringsdirektivet, i lydelse enligt artikel 1.7 i solvensskadedirektivet respektive artikel 1.4 i solvenslivdirektivet, föreskrivs att medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har tillräckliga befogenheter för att kunna kräva en finansiell saneringsplan för försäkringsföretag om myndigheterna bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas. En sådan saneringsplan skall kunna krävas även om solvensmarginalen inte underskridits. Vid en snabb försämring av ett försäkringsbolags ekonomiska ställning stod det tidigare inte klart om tillsynsmyndigheterna var tvungna att vänta till dess att kapitalbasen understeg solvensmarginalen innan myndigheten kunde ingripa och vidta åtgärder till skydd för försäkringstagarnas intresse. Detta klargörs nu genom artikel 20a.2 i första skadeförsäkringsdirektivet och artikel 24a.2 i första livför- säkringsdirektivet, ändrade i enlighet med artikel 1.7 i solvens- skadedirektivet respektive artikel 1.4 i solvenslivdirektivet. I artiklarna föreskrivs att om de behöriga myndigheterna bedömer att försäkrings- tagarnas rättigheter är hotade på grund av att ett försäkringsföretags ekonomiska ställning försämras, skall medlemsstaterna se till att myndigheterna har befogenhet att kräva att ett försäkringsföretag skall ha en högre solvensmarginal för att säkerställa att det kan uppfylla solvenskraven inom den närmaste tiden. Nivån på solvensmarginalen skall fastställas utifrån den finansiella saneringsplan som nämnts ovan. Den tillsynsuppgift som främst aktualiseras i och med genomförandet av bestämmelserna i solvensdirektiven är således att främja att ingångna försäkringsavtal kan fullföljas mot dem som rörelsereglerna i första hand avser att skydda, dvs. direktförsäkringstagare och andra ersättnings- berättigade med samma behov av skydd. Finansinspektionen har redan i dag viss befogenhet att ingripa på sätt som föreskrivs i solvensdirektiven. Finansinspektionen kan med stöd av den stabilitetsprincip som fastlagts i 1 kap. 1 a § första stycket FRL ingripa i ett enskilt tillsynsärende och t.ex. kräva solvens utöver den lagreglerade miniminivån om förhållandena i det enskilda bolaget motiverar detta (se prop. 1998/99:87 s. 177 och prop. 1999/2000:99 s. 40). Det svenska regelsystemet uppfyller således i den delen redan de krav som ställs i solvensdirektiven. Någon ändring i det avseendet är således inte nödvändig. Det anförda innebär att regeringen inte delar Finansinspektionens och Sveriges Försäkringsförbunds bedömning att det krävs en lagändring för att inspektionen skall ha rätt att ingripa på sätt som föreskrivs i solvensdirektiven. Om kraven enligt den allmänna stabilitetsprincipen inte är uppfyllda föreligger en sådan avvikelse som avses i sanktionsbestämmelserna i 19 kap. 11 § FRL. Vad gäller det krav som finns i solvensdirektiven att de behöriga myndigheterna skall ha tillräckliga befogenheter för att kunna kräva en finansiell saneringsplan för försäkringsföretag, om myndigheterna bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas så är läget ett annat. Prop. 2002/03:94 52 Som redogjorts för i avsnitt 4.4 har Finansinspektionen i dag möjlighet Prop. 2002/03:94 att förelägga ett bolag att till myndigheten ge in en finansiell sanerings- plan om kapitalbasen understiger solvensmarginalen. Motsvarande möjlighet finns i dag inte om försäkringstagarnas rättigheter hotas utan att kapitalbasen understigit solvensmarginalen. En bestämmelse mot- svarande vad som föreskrivs i solvensdirektiven bör därför införas i det svenska regelsystemet. I artikel 20a.5 i solvensskadedirektivet föreskrivs att om de behöriga myndigheterna krävt en finansiell saneringsplan för försäkringsbolaget i enlighet med samma artikel punkten 1, så skall myndigheten inte utfärda intyg i enlighet med artikel 10.3 andra stycket i första skade- försäkringsdirektivet, artikel 16.1 a i rådets andra direktiv av den 22 juni 1988 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samt om ändring av direktiv 73/239/EEG ( andra skadeförsäkringsdirektivet ) och artikel 12.2 i tredje skadeförsäkringsdirektivet. En liknande bestämmelse finns för livförsäkringsrörelse i artikel 24a.5 i solvenslivdirektivet. Artiklarna behandlar under vilka förutsättningar den behöriga myndigheten skall utfärda intyg som möjliggör sekundär- etablering, gränsöverskridande verksamhet samt beståndsöverlåtelse. Bestämmelser om vilka villkor som ställs upp för att tillåta ett försäkringsbolag att sekundäretablera sig i ett annat EES-land finns i 2 a kap. 2 § FRL. I bestämmelsens andra stycke 2 föreskrivs att Finans- inspektionen skall till den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen avses bedrivas intyga att försäkringsbolaget har en tillräcklig kapitalbas enligt 1 kap. 8 § och 7 kap. 2227 §§ FRL. Detta gäller dock under förutsättning att bolagets finansiella situation är tillfredsställande med hänsyn till den planerade verksamhetens art och omfattning. Om Finansinspektionen krävt att bolaget skall ge in en finansiell saneringsplan är den finansiella situationen naturligtvis inte tillfredsställande, varför något intyg i enlighet med vad som föreskrivs i direktiven inte bör utfärdas. Svensk rätt uppfyller således redan de krav som ställs i artikel 20a.5 i solvensskadedirektivet respektive i artikel 24a.5 i solvenslivdirektivet. På motsvarande sätt förhåller det sig med förutsättningarna för Finansinspektionen att meddela intyg vad gäller gränsöverskridande verksamhet och beståndsöverlåtelse (se 2 a kap. 5 § fjärde stycket respektive 15 kap. 3 § andra stycket 2 FRL). Någon bestämmelse motsvarande vad som föreskrivs i solvensdirektiven behöver således inte införas i svensk rätt.

7.3

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Regeringens förslag : Ändringarna i försäkringsrörelselagen skall träda i

kraft den 1 januari 2004.

För försäkringsbolag som meddelats koncession före den 20 mars 2002

får äldre bestämmelser om solvenskrav tillämpas till den 20 mars 2007.

Om ett sådant försäkringsbolag till det datumet inte har uppnått det

föreskrivna solvenskravet, skall bolaget efter ansökan till Finans-

inspektionen kunna beviljas en ytterligare tidsfrist om två år. Som

53

förutsättning gäller att försäkringsbolaget till Finansinspektionen överlämnat en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta krav. För ett försäkringsbolag som tillämpar sådana äldre föreskrifter gäller även äldre bestämmelser om möjligheten till undantag från försäkringsrörelselagen.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran.

Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 3.1 första stycket i solvensdirektiven skall medlemsstaterna senast den 20 september 2003 anta de lagar och andra författningar som krävs för att följa direktiven. Det innebär att riksdagen senast detta datum måste ha antagit de lagar som genomför de ändringar som är nödvändiga med anledning av solvensdirektiven. Av artikel 3.2 följer att medlemsstaterna skall besluta om att de bestämmelser som avses i punkt 1 skall tillämpas först vid den tillsyn som sker med utgångspunkt från den redovisning för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2004 eller under det kalenderåret. Detta leder till att de nya bestämmelserna bör träda i kraft den 1 januari 2004. Av artikel 2 i solvensdirektiven följer att medlemsstaterna får medge försäkringsföretag som vid tidpunkten för direktivens ikraftträdande som var den 20 mars 2002 bedrev verksamhet inom en eller flera av de försäkringsklasser som anges i bilagan till första skadeförsäkrings- direktivet eller första livförsäkringsdirektivet, en tidsfrist om fem år från och med den dag då direktiven trädde i kraft för att uppfylla kraven i artikel 1 i direktiven. Med tanke på de kraftiga höjningar som föreslås ske av bl.a. garantibeloppen är det rimligt att den maximala övergångstiden utnyttjas så att försäkringsbolagen ges tid att anpassa sin verksamhet till de nya förutsättningar som kommer att gälla. Ett ytterligare skäl är att om den fulla övergångstiden utnyttjas ökar sannolikheten för att den genomgripande reformering av reglerna som förväntas med anledning av Placeringsutredningens och solvens II-projektets arbete kan stå klar innan denna tid löpt ut. Detta ger utrymme för att mer permanent lösa vissa problem som uppstår vid tillämpningen av de nya solvensreglerna, bl.a. för vissa små ömsesidiga försäkringsbolag. Något skäl till att inte utnyttja övergångstiden fullt ut har inte heller framkommit. En bestämmelse med innebörd att försäkringsbolag som meddelats koncession före direktivens ikraftträdande, dvs. den 20 mars 2002, till den 20 september 2007 får tillämpa äldre föreskrifter avseende solvenskraven bör därför införas. För ett försäkringsbolag som tillämpar sådana äldre föreskrifter bör även äldre föreskrifter avseende möjligheten till undantag från försäkringsrörelselagen tillämpas. Däremot bör Finansinspektionen ges möjlighet att tillämpa de utökade ingripande- möjligheterna direkt från lagens ikraftträdande. Därmed möjliggörs en så effektiv tillsyn som möjligt. Artikel 2.2 i direktiven ger dessutom som redogjorts för ovan en möjlighet att ge företag som vid femårstidens utgång inte har uppnått den föreskriva solvensmarginalen, en ytterligare tid om två år för att göra detta, förutsatt att företagen i enlighet med artikel 20 i första skadeförsäkringsdirektivet eller artikel 24 i första livförsäkringsdirektivet Prop. 2002/03:94 54 till de behöriga myndigheterna har överlämnat en plan med de åtgärder Prop. 2002/03:94 som skall uppnås för att uppnå detta krav. Av samma skäl som anförts ovan bör också möjligheten till förlängd övergångstid utnyttjas. En förutsättning för att ett bolag skall kunna utnyttja den möjligheten skall dock, i enlighet med vad som föreskrivs i direktiven, vara att försäkringsbolaget till Finansinspektionen för godkännande överlämnat en plan med åtgärder för hur solvensmarginalen skall uppnås. 55

8

Konsekvenser

Prop. 2002/03:94

8.1

Ekonomiska konsekvenser

Som nämnts i avsnitt 6 behandlar Placeringsutredningen och solvens II- projektet i stor utsträckning samma frågor som aktualiseras vid genomförandet av solvensdirektiven. Mot denna bakgrund föreslås införlivandet av solvensdirektiven strikt följa den miniminivå som krävs enligt direktiven, vilket leder till att de förändringar som föreslås och därmed även de ekonomiska konsekvenserna blir begränsade. Genomförandet av de nya solvensdirektiven innebär dock att en utökad dispensrätt införs. Finansinspektionen påverkas genom att myndigheten har att handlägga och besluta i dispensärenden. Omfattningen och kostnaderna för dessa uppgifter beror naturligtvis på hur många ärenden som kan komma att aktualiseras. När det gäller det godkännande från Finansinspektionen som krävs för att bolagen skall få räkna in andra poster i kapitalbasen finns den möjligheten redan och föranleder således inga nya kostnader för inspektionen. Däremot kan möjligheten för ömsesidiga försäkringsbolag att enligt 1 kap. 10 § FRL helt eller delvis undantas från lagens bestämmelser komma att föranleda fler dispensansökningar till Finansinspektionen avseende kravet på minsta garantibelopp. Eftersom det föreslås frikostiga övergångsregler och behovet av en dispens bl.a. är beroende av utvecklingen på försäkrings- marknaden fram till dess övergångstiden löper ut, är det för närvarande osäkert om dispensbestämmelsen alls kommer att få någon praktisk betydelse. I sammanhanget bör även beaktas att dispensordningen på området skall omprövas av Placeringsutredningen. Det finns således inte anledning att tro att antalet dispensärenden kommer att mera markant belasta Finansinspektionen i resurshänseende. Finansinspektionen får vidare utökade möjligheter att kräva en finansiell saneringsplan samt ges under vissa förutsättningar befogenhet att minska avdraget för återförsäkring vid beräkningen av solvens- marginalen. Inspektionen kommer även att på några punkter behöva utfärda nya föreskrifter. I förhållande till Finansinspektionens totala verksamhet bör dock sammanfattningsvis dessa nya uppgifter bedömas som marginella. Kostnadsökningen för Finansinspektionen kan samman- taget inte bedömas som annat än försumbar och skall därför finansieras inom befintlig budgetram.

8.2

Konsekvenser för små och medelstora företag

Som redogjorts för i avsnitt 7.1.2 bör ett krav på uttaxering införas för att ömsesidiga skadeförsäkringsbolag skall kunna medges undantag från försäkringsrörelselagen. En del bolag kommer då att välja att i sina bolagsordningar införa ett krav på uttaxering för att på så sätt få möjlighet till undantag från de krav bl.a. på höjda garantibelopp som ställs enligt försäkringsrörelselagen. Förfarandet kan leda till en del merkostnader för de bolagen. Antalet lokala bolag som berörs är dock begränsat och kan uppskattas till cirka 20 stycken. 56 Vidare föreslås beloppsgränsen för att undantag från försäkrings- Prop. 2002/03:94 rörelselagen skall kunna vara möjligt höjas från en miljon euro till fem miljoner euro. Undantag kommer i fortsättningen således att kunna medges om premieinkomsten understiger fem miljoner euro och inte som enligt gällande rätt endast en miljon euro. Fler bolag kommer därigenom att få möjlighet till undantag från lagen. För de bolag som på så sätt har möjlighet till undantag kommer Finansinspektionen i enlighet med vad som föreskrivs i 1 kap. 10 § FRL kunna ställa upp lämpligt avvägda krav på bolagen med hänsyn till rörelsens omfattning och inriktning. Av avsnitt 7.1.6 och 7.1.7 framgår vidare att det öppnas en möjlighet för ömsesidiga bolag att efter ansökan till Finansinspektionen få garantibeloppet nedsatt med högst en fjärdedel. För att ansökan skall medges krävs särskilda skäl. Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 2004. För bolag som beviljats koncession före den 20 mars 2002 finns dock en möjlighet att tillämpa äldre bestämmelser. Sammanfattningsvis bör de ovan angivna åtgärderna säkerställa att små och medelstora bolag kan fortsätta sin verksamhet som tidigare, vilket inte minst är viktigt ur konsument- och konkurrenssynpunkt. 57 9 Författningskommentar

9.1

Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713)

1 kap. 7 § I bestämmelsens sjätte stycke ändras förutsättningarna för att Finansinspektionen skall kunna medge undantag från huvudregeln att uttaxering inte är tillåten i konsumentförsäkringssammanhang. För att undantag överhuvudtaget skall kunna komma i fråga gäller för närvarande genom en hänvisning till 10 kap. 4 § att bolaget har en balansomslutning som uppgår till högst 1 000 basbelopp. Genom ändringen införs i stället en gräns innebärande att den årliga premieinkomsten från skadeförsäkringsrörelsen inte får överstiga ett belopp motsvarande fem miljoner euro samt att minst hälften av denna premieinkomst måste komma från bolagets delägare. Detta överens- stämmer med det krav som ställs i 10 § tredje stycket för att undantag från lagens bestämmelser skall vara möjligt. Särskilda skäl för att medge uttaxering kan t.ex. föreligga när försäkringar meddelas av mindre, lokala bolag och där det personliga ansvaret är en förutsättning för att kunna bedriva verksamheten vidare. Uttaxering kan vidare godtas för lokala bolag med blygsam verksamhet som uteslutande meddelar husdjursförsäkringar. Detsamma kan gälla för andra mindre, lokala bolag där den finansiella stabiliteten kan anses tryggad genom ett riskutjämnande samarbete inom en större företagsgrupp. 8 a § I bestämmelsen ändras hänvisningarna till 7 kap. 26 § och 19 kap. 11 § på grund av ändrad styckeindelning i dessa paragrafer. 10 § Genom förtydligandet i tredje stycket , att undantag från lagen får medges helt eller delvis, klargörs att Finansinspektionen inte behöver medge undantag från hela lagen utan även kan göra det endast beträffande vissa delar av den, t.ex. bestämmelserna om garantibelopp i 7 kap. 26 §. Avsikten med den nya lydelsen är vidare att tydliggöra att Finansinspektionen också delvis kan bifalla en ansökan om undantag. Om ett försäkringsbolag t.ex. ansöker om att få garantibeloppet nedsatt till ett belopp motsvarande 500 000 euro så kan Finansinspektionen i ett beslut uttala att bolaget endast medges undantag på så sätt att garantibeloppet bestäms till ett belopp motsvarande 600 000 euro. Genom den nya lydelsen möjliggörs på så sätt för Finansinspektionen att ställa upp lämpligt avvägda krav på små bolag med hänsyn till rörelsens omfattning och inriktning. Prop. 2002/03:94 58 Beträffande det införda kravet på möjlighet till uttaxering från delägare Prop. 2002/03:94 och höjning av premieinkomsten hänvisas till avsnitt 7.1.2. 7 kap. 22 § I bestämmelsen, som behandlar kapitalbasens sammansättning för livförsäkringsrörelse, har vissa ändringar av teknisk karaktär gjorts. Posten hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital utmönstras och får fortsättningsvis bedömas inom ramen för Finans- inspektionens prövning enligt andra stycket. Till följd av ändringen har numreringen av efterföljande punkter ändrats. Posten övrigt eget kapital skall minskas med utdelning. Med utdelning avses i första hand av styrelsen föreslagen och senare av bolagsstämma fastställd utdelning. Det kan dock uppkomma situationer då bolagsstämman inte har fastställt utdelningen innan solvens- deklarationen i enlighet med 3 § Finansinspektionens föreskrifter (FFFS 1997:30) om svenska försäkringsbolags skyldighet att lämna solvensdeklaration skall lämnas in. I dessa fall bör kapitalbasen reduceras med den av styrelsen föreslagna utdelningen. Av 4 § i de nämnda föreskrifterna följer att om en uppgift i deklarationen bygger på en skattning och det senare visar sig att denna nämnvärt behöver korrigeras, skall inspektionen skyndsamt meddelas det nya värdet. Motiven för ändringarna utvecklas närmare i avsnitt 7.1.3. 23 § Bestämmelsen, som rör bestämmande av solvensmarginalen för livförsäkringsrörelse, har behandlats i avsnitt 7.1.5.

Andra stycket har justerats på så sätt att bestämmelsen nu även formellt omfattar fondförsäkring. Detta har skett genom att försäkringsklass 3 i 2 kap. 3 b § första stycket lagts till bland de klasser som denna omfattar. Vidare har en ny fjärde punkt införts. Punkten avser främst fondförsäkring. Nettodriftskostnader innebär att kostnaderna skall beräknas exklusive återförsäkrares andel av driftskostnaderna. Syftet med bestämmelsen är att en viss buffert för ett antal månaders normala driftskostnader skall kunna byggas upp för att verksamheten skall kunna avvecklas under betryggande former i händelse av att nya premier inte flyter in. Ändringen i fjärde stycket innebär att kravet på solvensmarginal skärps genom att marginalen skall bestämmas till summan av ett belopp beräknat enligt andra stycket 1 och solvensmarginalen enligt 25 §. Bestämmelsen reglerar solvensmarginalen för den typ av sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 3 b § första stycket 4. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt sjunde stycket meddela närmare föreskrifter om hur beräkningen skall ske. I femte stycket föreskrivs att bestämmandet av solvensmarginalen för försäkringar enligt 2 kap. 3 b § första stycket klass 1 b (tilläggs- 59 försäkring) i fortsättningen skall beräknas enligt 25 §, dvs. i enlighet med vad som föreskrivs för skadeförsäkringsrörelse. Bestämmelsens sjätte stycke medför att Finansinspektionen i ett enskilt fall får minska det avdrag som skett för återförsäkring om återförsäkringsavtalen har försämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår eller om det inte finns någon eller bara en obetydlig risköverföring i avtalen för återförsäkring. Det innebär att inspektionen kan vägra avdrag för återförsäkring om återförsäkringen konstruerats eller försämrats på sådant sätt att den i realiteten inte bidrar till en minskning av försäkringsbolagens exponering. Ett exempel skulle kunna vara att återförsäkringen avgetts till försäkringsgivare där kontrollen över återförsäkringsbolaget inte antas fylla tillräckligt högt ställda krav. Finansinspektionens beslut kan innebära att avdraget inte godtas till någon del eller att det godtas endast till en del av det återförsäkrade beloppet. Minskningen av avdraget skall således stå i proportion till återförsäkringsprogrammets kvalitetsförsämring eller till den bristande risköverföringen. 24 § I bestämmelsen, som behandlar kapitalbasens sammansättning för skadeförsäkringsrörelse, har vissa ändringar av teknisk karaktär gjorts. Posten under punkten 2 i första stycket hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital har tagits bort. Till följd av ändringen har numret på de efterföljande punkterna ändrats. Slopandet av punkten 2 föranleds av en ändring i artikel 16 i första skadeförsäkringsdirektivet. Av artikel 1.2 i solvenskadedirektivet framgår att posten numera får ingå i kapitalbasen endast efter ansökan från försäkringsbolaget och efter godkännande från den behöriga myndigheten. Det innebär att Finansinspektionen i enlighet med tredje stycket har att pröva om posten skall få inräknas i kapitalbasen eller inte. Av samma anledning tas posten som omfattar fordran på ett belopp som motsvarar vad som kan uttaxeras från en delägare (uttaxering) bort från bestämmelsens första stycke och skall även den prövas av Finansinspektionen inom ramen för tredje stycket. Det medför att Finansinspektionen i fortsättningen kommer att kunna värdera sannolikheten för att ett sådant extra kapitaltillskott kommer att vara tillgängligt om ett försäkringsbolag råkar i ekonomiska svårigheter. På så sätt stärks kapitalbasen. På samma sätt som för livförsäkringsbolag skall för skadeför- säkringsbolag övrigt eget kapital minskas med utdelning. I den delen hänvisas till kommentaren till 22 §. Ytterligare bestämmelser om kapitalbasen finns i 27 § fjärde stycket. Det nya andra stycket föranleds av artikel 16.2 tredje stycket i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse i enlighet med artikel 1.2 i solvens- skadedirektivet. Bestämmelsen behandlar problemet med diskontering av försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador. Sådan diskontering är i enlighet med de av Finansinspektionen, i enlighet med bemyndigandet i 1 § fjärde stycket, meddelade föreskrifterna (se 4 kap. 16 § tredje stycket Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd [FFFS 2000:22] om årsredovisning i försäkringsföretag), tillåten. Bolag som utnyttjar möjligheten till diskontering av försäkringstekniska Prop. 2002/03:94 60 avsättningar för oreglerade skador har tidigare haft en fördel vid Prop. 2002/03:94 beräkningen av solvensmarginalen. Bestämmelsen tar som närmare redogjorts för i avsnitt 7.1.3 delvis bort den fördelen. 25 § Bestämmelsen, som rör bestämmande av solvensmarginalen för skadeförsäkringsrörelse, har behandlats i avsnitt 7.1.4. I första stycket har lagts till att premie-, ersättnings-, avsättnings- och regressbelopp som avser försäkringsklasserna i 2 kap. 3 a § första stycket 1113 skall ökas med 50 procent. Detta motiveras med att dessa försäkringsklasser är förenade med risker som är mer svårbedömda än vanligt. Av tionde stycket följer att Finansinspektionen efter ansökan i ett enskilt fall får besluta att statistiska metoder används för bestämning av andelen premier, ersättningar, avsättningar och regressbelopp avseende dessa försäkringsklasser. Detta är värdefullt i det praktiska arbetet eftersom beloppskategorierna inte alltid följer en försäkringsklass. Enligt andra och tredje styckena skall premieindex grundas på det högsta av den beräkning som premieindex i dag grundas på och, vilket är det nya, bruttovärdet av de intjänade premierna. Det senare syftar på premier utan avdrag för avgiven återförsäkring. Vidare skall premieindex utgöra 18 procent av det högsta beloppet enligt andra stycket till den del beloppet motsvarar högst 50 miljoner euro eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som EG- kommissionen årligen tillkännager. Detta i stället för tio miljoner euro som nu gäller. Att tröskelvärdet skall justeras årligen följer av artikel 17a i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.5 i solvens- skadedirektivet. Av direktivet framgår vidare att bara höjningar av tröskelvärdet kan komma i fråga samt att det är Eurostat som offentliggör det europeiska konsumentprisindexet. EG-kommissionen tillkännager sedan de justerade beloppen till Europaparlamentet och rådet. Det ankommer på Finansinspektionen att i Sverige informera om dessa nya belopp. På motsvarande sätt föreskrivs i femte stycket beträffande skadeindex att detta utgörs av 26 procent av ett belopp beräknat på visst sätt till den del beloppet motsvarar högst 35 miljoner euro eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som EG- kommissionen årligen tillkännager. I sjätte och sjunde styckena sker justering av en hänvisning till ett stycke respektive förlängning av den tid som den kvot premieindex eller skadeindex skall multipliceras med för att solvensmarginalen skall erhållas. Det nya nionde stycket avser att täcka fall när ett försäkringsbolag drabbas av en väsentlig nedgång i omsättningen. Det kan t.ex. vara fråga om ett bolag som är på väg att avvecklas och inte träffar några nya avtal. Beträffande elfte stycket hänvisas till kommentaren till 23 §. Samma skäl gör sig gällande beträffande skadeförsäkringsrörelse. 61

26 §

Prop. 2002/03:94

Bestämmelsen rör garantibelopp för livförsäkringsrörelse. Den har

behandlats i avsnitt 7.1.7.

Ändringarna i andra stycket innebär att minsta garantibeloppet höjs

från ett belopp motsvarande 800 000 euro till ett belopp motsvarande

tre miljoner euro eller det högre belopp, grundat på förändringar i det

europeiska konsumentprisindexet, som EG-kommissionen årligen

tillkännager. Beträffande den justering av beloppet som skall ske och

som har sin grund i artikel 20a i första livförsäkringsdirektivet i lydelse

enligt artikel 1.3 i solvenslivdirektivet hänvisas till kommentaren till

25 §.

I tredje stycket öppnas en möjlighet för ömsesidiga livförsäkringsbolag

att efter ansökan till Finansinspektionen få garantibeloppet nedsatt med

högst en fjärdedel. Finansinspektionen får medge ansökan om det finns

särskilda skäl. Mindre bolag kan främst komma i fråga för undantag.

Prövningen får ske efter en helhetsbedömning.

Det nya fjärde stycket motsvarar det nuvarande tredje stycket med den

skillnaden att kraven nu har skärpts så att det krävs att kapitalbasen intill

en tredjedel skall motsvaras av poster i 22 § första stycket 13. Dessutom

får, efter godkännande från Finansinspektionen, posten dolda

nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar i den

utsträckning sådana dolda reserver inte är av exceptionell natur ingå i

kapitalbasen och garantibeloppet. Posten kunde redan tidigare efter

ansökan och godkännande från Finansinspektionen ingå i kapitalbasen,

dock med de begränsningar som följde av 7 kap. 26 § tredje stycket. Det

nya är att posten efter godkännande från Finansinspektionen nu även kan

ingå i garantibeloppet. Det innebär att bl.a. fonden för orealiserade

vinster efter godkännande från Finansinspektionen får räknas in i

kapitalbasen och garantibeloppet.

27 §

Det nya första stycket anger att bestämmelsen är tillämplig på

skadeförsäkringsrörelse. Den rör garantibelopp och har behandlats i

avsnitt 7.1.6.

Tidigare har fyra olika garantibelopp tillämpats på skadeförsäkrings-

rörelse. Detta förenklas nu så att bara två olika belopp kan förekomma.

För försäkringsklass 1015 är det nya garantibeloppet ett belopp

motsvarande tre miljoner euro eller det högre belopp, grundat på

förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som EG-

kommissionen årligen tillkännager. För övriga klasser är beloppet ett

belopp motsvarande två miljoner euro eller det högre belopp som EG-

kommissionen, i enlighet med vad som redogjorts för ovan, årligen

tillkännager. Detta klargörs i det nya andra stycket . Beträffande den

justering av beloppen som skall ske och som har sin grund i artikel 17a

i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.5 i

solvensskadedirektivet hänvisas till kommentaren till 25 §.

Av tredje stycket framgår att Finansinspektionen, om det finns

särskilda skäl och efter ansökan, får medge att garantibeloppet för

ömsesidiga försäkringsbolag sätts ned med upp till en fjärdedel. Mindre

62

bolag kan främst komma i fråga för undantag. Ett exempel på vad som Prop. 2002/03:94 kan utgöra särskilda skäl är ett ömsesidigt skadeförsäkringsbolag som med något undantag uppfyller alla förutsättningar för att kunna medges undantag i enlighet med 1 kap. 10 § tredje stycket. Det krav som inte är uppfyllt kan t.ex. vara att bolagets bolagsordning inte innehåller bestämmelser som medger uttaxering från delägare. I sådana fall kan, beroende på övriga förhållanden, i vart fall en viss nedsättning kunna komma i fråga. En helhetsbedömning måste dock naturligtvis göras. Regleringen i fjärde stycket är ny för skadeförsäkringsrörelse. Tidigare fanns en liknande bestämmelse enbart för livförsäkringsbolag, vilket medförde att kapitalbasen för skadeförsäkringsbolag till större del än för livförsäkringsbolag kunde bestå av andra poster än sådana som anges i 24 § första stycket, dvs. sådana poster som får ingå i kapitalbasen efter Finansinspektionens medgivande. Det ändras nu så att det även för skadeförsäkringsbolag krävs att kapitalbasen intill en tredjedel av solvensmarginalen skall motsvaras av poster som anges i 24 § första stycket 13. Detsamma skall gälla garantibeloppet, om det är större än en tredjedel av solvensmarginalen. Vidare innebär regleringen att kapital- basen och garantibeloppet , efter godkännande från Finansinspektionen, får innehålla posten dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar i den utsträckning sådana dolda reserver inte är av exceptionell natur. Det innebär i sin tur att bl.a. fonden för orealiserade vinster efter godkännande från Finansinspektionen får räknas in i kapital- basen och garantibeloppet. 19 kap. 11 § Bestämmelsen behandlar Finansinspektionens tillsyn och möjligheter att ingripa mot försäkringsbolag. Som ett nytt tredje stycke har förts in en möjlighet för Finansinspektionen att, om inspektionen bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas, förelägga försäkringsbolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en finansiell saneringsplan. Bestämmelsen ger möjlighet för Finansinspektionen att tidigare än vad som nu är möjligt förelägga bolaget att ge in en finansiell saneringsplan eftersom dess tillämplighet inte förutsätter att kapitalbasen understigit solvensmarginalen. Vad som utgör försäkringstagarnas rättigheter är främst knutet till att ingångna försäkringsavtal fullföljs mot dem som rörelsereglerna i första hand avser att skydda, dvs. direktförsäkrings- tagare och andra ersättningsberättigade med behov av skydd. Till det nya stycket är inte kopplad någon rätt för Finansinspektionen eller regeringen att förverka en koncession på motsvarande sätt som gäller i enlighet med t.ex. bestämmelsens fjärde stycke. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall, enligt elfte stycket , meddela föreskrifter om innehållet i den finansiella saneringsplanen. 63

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Prop. 2002/03:94

Första punkten

I första punkten anges att lagen träder i kraft den 1 januari 2004.

Andra punkten

Genom den andra punkten öppnas en möjlighet för de försäkringsbolag

som så önskar att tillämpa 7 kap. 2227 §§ i deras nuvarande lydelse.

Detta är möjligt för bolag som beviljats koncession före den 20 mars

2002 och gäller fram till den 20 mars 2007, dvs. i fem år. Bestämmelsen

riktar sig till bolagen, vilket innebär att Finansinspektionens möjlighet att

i enlighet med 7 kap. 23 och 25 §§ minska avdraget för återförsäkring

faller under huvudregeln i första punkten. I andra punkten öppnas också

för en möjlighet till ytterligare två års övergångstid för bolagen. Detta

förutsätter dock att det aktuella bolaget åtminstone har påbörjat arbetet

för att uppfylla de skärpta solvenskraven. Bolaget får ansöka till

Finansinspektionen om ytterligare tid och bifoga en plan över hur de

skärpta solvenskraven skall uppnås. För försäkringsbolag som tillämpar

äldre föreskrifter gäller även äldre bestämmelser i 1 kap. 10 §.

9.2

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige

5 kap. 13 § Ändrade regler i 7 kap. 27 § FRL har föranlett en ändrad hänvisning i denna paragraf. 14 § I stället för en fast beloppsgräns föreskrivs nu att garantibeloppet för livförsäkring skall motsvara hälften av det belopp som krävs enligt 7 kap. 26 § FRL. Detta föranleds av att beloppet skall kunna höjas i takt med den indexering som föreskrivs i 7 kap. 26 § andra stycket. Till följd av ändrad styckeindelning har en hänvisning till 7 kap. 26 § FRL ändrats. 6 kap. 9 § Bestämmelsen har i första stycket kompletterats med en ny första punkt som ger Finansinspektionen en möjlighet att ingripa och begära en finansiell saneringsplan om inspektionen bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas (jfr 19 kap. 11 § tredje stycket FRL). Enligt ett nytt tredje stycke skall regeringen eller den myndighet som regeringen 64 bestämmer meddela föreskrifter om innehållet i den finansiella Prop. 2002/03:94 saneringsplan som krävs enligt första stycket 1. 13 §

Första stycket i bestämmelsen har justerats i och med att det skett ändringar i 9 § första stycket. Genom ändringen klargörs att möjligheten att förverka en koncession enbart gäller om en försäkringsgivare från tredje land inte inom angiven tid har fullföljt en plan som har godkänts enligt 9 § första stycket 2 eller 3. I övrigt har bestämmelsen redaktionellt omarbetats.

9.3

Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten

10 § I bestämmelsen ändras hänvisningar till 19 kap. 11 § FRL på grund av ändrad styckeindelning i paragrafen. 65

20.3.2002

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

L 77/17

SV

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/13/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för skade- försäkringsföretag EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 och artikel 55 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ( 1 ), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ( 2 ), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ( 3 ), och av följande skäl:

(1)

I den handlingsplan för finansiella tjänster som godkändes av Europeiska rådet i Köln den 3 och 4 juni 1999 och i Lissabon den 23 och 24 mars 2000 erkänns betydelsen av en solvensmarginal för försäkringsföretag, när det gäller att skydda försäkringstagarna på den inre marknaden genom att säkerställa att tillräckliga kapital- krav ställs på försäkringsföretagen utifrån arten av de risker de försäkrar.

(2)

Enligt rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (

4 )skall försäk- ringsföretag ha solvensmarginaler.

(3)

Kravet på att försäkringsföretagen, utöver de tekniska avsättningar de gör för att kunna uppfylla sina åtaganden enligt försäkringsavtalen, också skall upprätt- hålla en solvensmarginal som skall fungera som buffert vid en ogynnsam affärsutveckling är ett viktigt inslag i systemet för stabilitetstillsyn till skydd för försäkrade och försäkringstagare.

(4)

De nu gällande bestämmelserna om solvensmarginal i direktiv 73/239/EEG har förblivit i stort sett oförändrade i senare gemenskapslagstiftning, och enligt rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samord- ning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (

5 ) skulle kommissionen till den försäkringskommitté som inrät- tades genom rådets direktiv 91/675/EEG ( 6 ) överlämna en rapport om behovet av en ytterligare harmonisering av solvensmarginalen.

( 1 ) EGT C

96 E, 27.3.2001, s. 129.

( 2 ) EGT C

193,

10.7.2001, s. 16.

( 3 ) Europaparlamentets yttrande av den 4 juli 2001 (ännu ej offent-

liggjort

i EGT) och rådets beslut av den 14 februari 2002.

( 4 ) EGT L 228, 16.8.1973, s. 3. Direktivet senast ändrat genom Euro-

paparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EG (EGT L 181,

20.7.2000, s. 65).

( 5 ) EGT L 228, 11.8.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Euro-

paparlamentets och rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290,

17.11.2000,

s. 27).

( 6 ) EGT L

374,

31.12.1991, s. 32.

(5)

Kommissionen har utarbetat en sådan rapport utifrån rekommendationerna i den rapport om försäkringsföre- tagens solvens som framlagts av konferensen för försäk- ringstillsynsmyndigheterna i Europeiska unionens medlemsstater.

(6)

Det befintliga systemet med sin enkla och handfasta karaktär ansågs visserligen ha fungerat tillfredsställande och bygga på sunda principer som medger betydande öppenhet och insyn, men svagheter kunde enligt rapporten konstateras i specifika fall, särskilt när det gäller känsliga riskprofiler.

(7)

Det finns behov av att förenkla och öka de befintliga minsta garantifonderna, särskilt till följd av inflationsut- vecklingen när det gäller försäkringsersättningar och driftskostnader efter det att kravet på sådana fonder ursprungligen antogs. Detta förhållande bör även föran- leda en ökning av de tröskelvärden ovanför vilka den lägre procentsatsen skall tillämpas vid beräkningen av solvensmarginalkravet på premie- och skadeersättnings- basis.

(8)

För att i framtiden undvika plötsliga större ökningar av beloppen för de minsta garantifonderna och dessa trös- kelvärden bör en mekanism inrättas som leder till att ökningarna ligger i linje med det europeiska konsument- prisindexet.

(9)

I vissa situationer, där försäkringstagarnas rättigheter är hotade, behöver de behöriga myndigheterna befogen- heter för att kunna ingripa i ett tillräckligt tidigt skede, men då de utövar dessa befogenheter måste de under- rätta försäkringsföretagen om de skäl som har föranlett sådana tillsynsåtgärder i enlighet med principerna för sunda och korrekta förvaltningsförfaranden. Så länge det föreligger en sådan situation bör de behöriga myndighe- terna vara förhindrade att utfärda intyg om att försäk- ringsföretaget har en tillräcklig solvensmarginal.

(10)

Mot bakgrund av utvecklingen på marknaden för åter- försäkring som tas av direktförsäkringsgivare bör de behöriga myndigheterna ges befogenheter att under vissa förhållanden minska nedsättningen av solvensmarginal- kravet.

(11)

Om en försäkringsgivare i betydande utsträckning minskar eller helt upphör med nyteckningen av försäk- ringsavtal, måste en lämplig solvensmarginal fastställas för den återstående försäkringstekniska skulden, beräknad utifrån nivån på de tekniska avsättningarna.

L 77/18

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

20.3.2002

SV

(12)

För vissa skadeförsäkringsklasser med särskilt instabil riskprofil bör det befintliga solvensmarginalkravet höjas väsentligt, så att den solvensmarginal som krävs blir bättre anpassad till den faktiska riskprofil som karakte- riserar rörelsen.

(13)

För att ta hänsyn till förekomsten av skilda bokförings- mässiga och försäkringsmatematiska metoder är det lämpligt att göra motsvarande anpassningar av metoden för beräkning av solvensmarginalkravet, så att detta kan beräknas på ett enhetligt och konsekvent sätt och försäkringsföretagen därigenom ges lika förutsättningar.

(14)

Genom detta direktiv bör minimistandarder för solvens- marginalkraven fastställas, samtidigt som en medlems- stat bör kunna föreskriva striktare regler för försäkrings- företag som auktoriserats av medlemsstatens egna behö- riga myndigheter.

(15)

Direktiv 73/239/EEG bör ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Ändringar av direktiv 73/239/EEG Direktiv 73/239/EEG ändras på följande sätt:

1.

I artikel 3 skall punkt 1 ersättas med följande:

1. Detta direktiv gäller inte ömsesidiga institut som uppfyller samtliga nedanstående villkor:

a)

Stadgarna skall innehålla bestämmelser som medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmånerna.

b)

Verksamheten får inte omfatta ansvarsförsäkring, såvida inte dessa utgör underordnad försäkring i den mening som avses i punkt C i bilagan, eller kredit- och borgens- försäkring.

c)

Den årliga premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som omfattas av detta direktiv får inte överstiga 5 000 000 euro.

d)

Minst hälften av premieinkomsten från de verksamhets- grenar som omfattas av detta direktiv måste komma från personer som är medlemmar i det ömsesidiga institutet.

Detta direktiv skall inte gälla företag som uppfyller samtliga följande villkor, nämligen

företaget bedriver inte någon verksamhet som omfattas av detta direktiv annat än sådan som anges i klass 18 i punkt A i bilagan,

verksamheten bedrivs endast lokalt och består endast av tillhandahållande av naturaförmåner, och

den totala årliga intäkten av räddningstjänster till personer som råkat i svårigheter överstiger inte 200 000 euro.

Denna artikel skall dock inte förhindra ömsesidiga försäk- ringsföretag från att ansöka om att få eller fortsätta att ha licens enligt detta direktiv.

2.

Artikel 16 skall ersättas med följande:

Artikel 16

1.

Varje medlemsstat skall föreskriva att alla försäkrings- företag som har sitt huvudkontor inom dess territorium vid varje tidpunkt skall ha en tillräcklig disponibel solvensmar- ginal i förhållande till sin samlade verksamhet, som åtmin- stone motsvaras av kraven i detta direktiv.

2.

Den disponibla solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i försäkringsföretaget som är fria från alla förutse- bara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden, inklusive följande:

a)

Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömse- sidigt försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg för eventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande kriterier uppfylls:

i)

I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att betalningar från dessa konton till medlemmar endast får ske i den utsträckning detta inte medför att den disponibla solvensmarginalen understiger den före- skrivna nivån eller, efter det att företaget har upplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.

ii)

I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att, om sådana betalningar som avses i led i sker av annan anledning än att ett enskilt medlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheterna skall under- rättas minst en månad i förväg och under denna period kunna förbjuda utbetalningen.

iii)

De berörda bestämmelserna i stiftelseurkund och stadgar får endast ändras om de behöriga myndighe- terna har förklarat sig inte ha några invändningar mot ändringen, vilket dock inte påverkar tillämp- ningen av de kriterier som anges i leden i och ii.

b)

Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna försäkringsförpliktelser.

c)

Vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning.

Den disponibla solvensmarginalen skall minskas med beloppet för de egna aktier som försäkringsföretaget innehar direkt. För försäkringsföretag som tillämpar diskontering eller nedsättning av sina försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador för att ta hänsyn till avkastning på placer- ingar, såsom tillåts genom artikel 60.1 g i rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag (*), skall den disponibla solvensmarginalen minskas med skillnaden mellan odiskonterade försäkringstekniska avsättningar eller försäkringstekniska avsättningar före nedsättning (enligt uppgift i noterna till redovisningen) och diskonterade avsätt- ningar eller försäkringstekniska avsättningar efter nedsätt- ning. Denna justering skall göras för alla risker som anges i punkt A i bilagan med undantag av de risker som anges för försäkringsklasserna 1 och 2. För andra försäkringsklasser än 1 och 2 behöver ingen justering göras för diskontering av annuiteter som ingår i de försäkringstekniska avsättning- arna.

20.3.2002

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

L 77/19

SV

3.

Den disponibla solvensmarginalen får också utgöras

solvensmarginalen för det sammanlagda beloppet av de

av

följande:

värdepapper och förlagslån som avses i a, om de

uppfyller följande villkor:

a)

Kumulativt

preferensaktiekapital och

förlagslånekapital

i)

De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller

utan

den

behöriga

myndighetens förhandsgodkän-

upp till

högst 50 % av

den lägsta

av den

disponibla

nande.

solvensmarginalen och den föreskrivna solvensmargi-

nalen, varav högst 25 % får bestå av förlagslån eller

ii)

Utställandeavtalet

skall

ge

försäkringsföretaget

kumulativa preferensaktier med fast löptid, förutsatt att

det finns bindande avtal om att förlagslåne- eller prefe-

möjlighet

att uppskjuta

räntebetalningar.

rensaktiekapitalet, i händelse av att försäkringsföretaget

går i konkurs eller likvidation, skall ha prioritet efter alla

iii)

Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin

övriga borgenärers fordringar och inte får betalas ut

helhet ha förmånsrätt efter samtliga prioriterade

förrän alla andra vid tillfället utestående skulder har lösts.

borgenärers fordringar.

iv)

Handlingarna som utfärdas vid utställandet av värde-

För

förlagslånekapital gäller

dessutom följande villkor:

papperen måste innehålla bestämmelser om att låne-

kapital och obetalda räntor får användas till förlust-

i)

Endast helt inbetalda medel får beaktas.

täckning

varigenom

försäkringsföretaget

får

möjlighet att fortsätta sin verksamhet.

ii)

För lån med fast löptid skall den ursprungliga

v)

Endast helt inbetalda belopp får beaktas.

löptiden vara minst fem år. Senast ett år före förfallo-

datum skall försäkringsföretaget till de behöriga

myndigheterna för godkännande lämna en plan för

4.

På försäkringsföretagets ansökan med åtföljande bevis

hur den disponibla solvensmarginalen skall kunna

behållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån då

hos den behöriga myndigheten i hemlandet och med dennas

lånet löper ut, såvida inte den andel av den dispo-

godkännande får den disponibla solvensmarginalen också

nibla solvensmarginalen som motsvaras av lånet

utgöras av:

gradvis har minskat under minst de senaste fem åren

före förfallodagen. De behöriga myndigheterna får

tillåta förtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsfö-

a)

Hälften

av ännu ej

inbetalt

aktiekapital eller garantika-

retaget ansöker om detta och förutsatt att dess dispo-

pital, så

snart

den

inbetalda

delen

uppgår till 25 %

av

nibla

solvensmarginal inte

därigenom faller

under

nämnda kapital, med upp till 50 % av den lägsta av den

den

föreskrivna nivån.

disponibla solvensmarginalen och den föreskrivna

iii)

Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsäg-

solvensmarginalen.

ningstid, med undantag av de fall då de inte längre

kan anses ingå i den disponibla solvensmarginalen

b)

Fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsfö-

eller då ett förhandsgodkännande från de behöriga

myndigheterna särskilt krävs för förtidsinlösen. I det

retag med variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i

senare fallet skall försäkringsföretaget underrätta de

form av begärda extra bidrag inom ett visst verksam-

behöriga myndigheterna senast sex månader före det

hetsår, med ett belopp som uppgår till högst hälften av

datum då det avser att göra förtidsinlösen, och före-

skillnaden mellan bidrag som maximalt kan uttaxeras

taget skall därvid ange den disponibla solvensmargi-

och faktiskt infordrade bidrag, varvid sådana extra bidrag

nalen och den föreskrivna solvensmarginalen, såväl

inte får motsvara mer än 50 % av den lägsta av den

före som efter återbetalningen. De behöriga myndig-

disponibla och den föreskrivna solvensmarginalen. De

heterna får endast godkänna återbetalningen om

behöriga nationella myndigheterna skall fastställa rikt-

försäkringsföretagets disponibla solvensmarginal inte

linjer avseende villkoren för godkännande av extra

därigenom faller under

den

föreskrivna

nivån.

bidrag.

iv)

I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att

skulden, under vissa särskilt angivna omständigheter

c) Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering

utöver

avveckling

av

försäkringsföretaget,

skall

av tillgångar, i den mån sådana dolda nettoreserver inte

förfalla till betalning före de avtalade förfallodagarna.

är

av exceptionell

natur.

v)

Låneavtalet får ändras endast om de behöriga

myndigheterna har förklarat sig inte ha några invänd-

5.

Ändringar av punkterna 2, 3 och 4 i syfte att beakta

ningar

mot den föreslagna

ändringen.

en utveckling som motiverar tekniska justeringar av de till-

gångar som får motsvara den disponibla solvensmarginalen

b) Värdepapper utan fast löptid samt andra instrument,

skall antas enligt förfarandet i artikel 2 i rådets direktiv

91/675/EEG (**).

inbegripet andra kumulativa preferensaktier än sådana

som avses i led a, upp till 50 % av den lägsta av den

(*) EGT L 374, 31.12.1991, s. 7.

disponibla

solvensmarginalen

och

den

föreskrivna

(**) EGT L

374,

31.12.1991, s. 32.

L 77/20

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

20.3.2002

SV

3.

Följande artikel skall införas:

Artikel 16a 1. Den föreskrivna solvensmarginalen skall bestämmas på grundval av antingen det årliga premie- eller bidrags- beloppet eller till genomsnittet av försäkringsersättning- arna för de tre senaste räkenskapsåren. Dock skall, då det gäller försäkringsföretag som huvud- sakligen meddelar försäkring avseende endast en eller flera av kredit-, storm-, hagel- och frostrisker, de senaste sju räkenskapsåren utgöra referensperiod för beräkningen av den genomsnittliga försäkringsersättningen.

2.

Om inte annat följer av artikel 17 skall den före- skrivna solvensmarginalen vara lika med det högsta av de två resultaten enligt punkt 3 respektive 4.

3.

Premiebasen skall beräknas på grundval av det högsta av följande värden: bruttovärdet av de tecknade premierna eller bidragen i enlighet med nedanstående beräkningar och bruttovärdet av de intjänade premierna eller bidragen.

Premie- eller bidragsbelopp som avser försäkringsklasserna 11, 12 och 13 i punkt A i bilagan skall ökas med 50 %. De premier eller bidrag (tilläggsavgifter inräknade) som hänför sig till direkt försäkringsverksamhet under det närmast föregående räkenskapsåret skall läggas ihop. Till denna summa läggs premierna för mottagen återför- säkring under närmast föregående räkenskapsår. Från detta belopp dras det totala beloppet för under det senaste räkenskapsåret annullerade premier eller bidrag, liksom det sammanlagda beloppet för skatter och avgifter på premier eller bidrag som ingår i totalbeloppet. Det så erhållna beloppet delas i två delar, av vilka den första skall uppgå till 50 000 000 euro medan den andra utgör restbeloppet. 18 % respektive 16 % av dessa delar räknas därefter fram och läggs ihop. Denna summa skall multipliceras med ett procenttal som för de tre närmast föregående räkenskapsåren samman- tagna motsvarar förhållandet mellan beloppet för försäk- ringsersättningar som företaget fortfarande har att svara för, beräknade efter avdrag för belopp som täcks genom återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för försäk- ringsersättningarna. Detta procenttal får dock inte vara mindre än 50 %. Med de behöriga myndigheternas godkännande får statis- tiska metoder användas för bestämning av andelen premier eller bidrag som avser klasserna 11, 12 och 13. 4. Följande beräkningssätt används för den ersättnings- baserade solvensmarginalen, varvid för klasserna 11, 12 och 13 i punkt A i bilagan beloppen för skadeersätt- ningar, avsättningar och återvunna belopp skall ökas med 50 %. De ersättningar som utbetalats från direkt försäkring (utan avdrag för anspråk för vilka återförsäkrare och retroces- sionärer svarar) som betalats ut under de i punkt 1 angivna perioderna läggs ihop. Till denna summa läggs summan av ersättningar som utbetalats för förpliktelser som under samma tidsperioder övertagits genom återförsäkring eller retrocession och beloppet för avsättningar som gjorts för oreglerade försäkringsfall som fastställts vid utgången av närmast föregående räkenskapsår, både med avseende på direkt försäkring och återförsäkring. Från detta belopp dras summan av de belopp som åter- vunnits under de i punkt 1 angivna tidsperioderna.

Från återstående belopp dras beloppet för avsättningar

som gjorts för oreglerade försäkringsfall som fastställts vid

början av det räkenskapsår som infaller två år före det

senaste räkenskapsår för vilket räkenskaper

föreligger,

både med avseende på direkt försäkring och återförsäk-

ring. Om den referensperiod som fastställs i punkt 1

omfattar sju år, skall det belopp för avsättningar för ännu

ej reglerade försäkringsfall som fastställts i början av det

räkenskapsår som infaller sex år före det senaste räken-

skapsår för vilket räkenskaper föreligger

dras från

beloppet.

En tredjedel eller en sjundedel av det erhållna beloppet, beroende på vilken referensperiod som skall användas enligt punkt 1, skall delas i två delar, varav den första skall uppgå till 35 000 000 euro, medan den andra utgör resterande belopp. 26 % respektive 23 % av dessa delar räknas därefter fram och läggs ihop. Denna summa skall multipliceras med ett procenttal som för de tre närmast föregående räkenskapsåren samman- tagna motsvarar förhållandet mellan beloppet för försäk- ringsersättningar som företaget fortfarande har att svara för, beräknade efter avdrag för belopp som täcks genom återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för försäk- ringsersättningarna. Detta procenttal får dock inte vara mindre än 50 %. Med de behöriga myndigheternas godkännande får statis- tiska metoder användas för bestämning av andelen skade- ersättningar, avsättningar eller återvunna belopp som avser klasserna 11, 12 och 13. För de risker som anges under klass 18 i punkt A i bilagan skall det ersättnings- belopp som används för att beräkna den ersättningsbase- rade solvensmarginalen vara lika med försäkringsföretagets kostnader för givet bistånd. Dessa kostnader skall beräknas enligt hemlandets bestämmelser. 5. Om den föreskrivna solvensmarginal som räknats fram enligt punkterna 24 är lägre än den föreskrivna solvensmarginalen för det föregående året, skall den före- skrivna solvensmarginalen minst vara lika med den före- skrivna solvensmarginalen för det föregående året, multi- plicerad med förhållandet mellan de tekniska avsättning- arna för oreglerade skadeersättningar vid utgången av det närmast föregående räkenskapsåret och de tekniska avsätt- ningarna för oreglerade skadeersättningar i början av det senaste räkenskapsåret. I dessa beräkningar skall återför- säkring inte ingå i de tekniska avsättningarna, men kvoten får aldrig vara större än ett.

20.3.2002

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

L 77/21

SV

6.

De procenttal som skall tillämpas på beloppsande- larna enligt punkt 3 sjätte stycket och punkt 4 sjätte stycket skall nedsättas till en tredjedel för sjukförsäkring som meddelas på liknande tekniska grunder som gäller för livförsäkring, förutsatt att

a)

inbetalda premier är beräknade med hjälp av sjuklig- hetstabeller och enligt försäkringsmatematiska metoder,

b)

en avsättning görs för stigande ålder,

c)

ett premietillägg utdebiteras i syfte att skapa en säker- hetsmarginal av tillräcklig storlek,

d)

försäkringsföretaget får säga upp försäkringsavtalet senast före utgången av det tredje försäkringsåret, och

e)

försäkringsavtalet innehåller förbehåll för höjning av premierna eller nedsättning av ersättningarna också när det gäller löpande avtal.

4.

Artikel 17 skall ersättas med följande:

Artikel 17

1.

En tredjedel av den föreskrivna solvensmarginalen, fastställd enligt artikel 16a, skall utgöra garantifonden. Den skall bestå av sådana poster som anges i artikel 16.2, 16.3 och, efter godkännande av de behöriga myndigheterna i hemlandet, 16.4 c.

2. Garantifonden skall uppgå

till minst 2 000 000

euro. Om alla eller några av de risker som anges för

någon av försäkringsklasserna 1015 i punkt A i bilagan

försäkras, skall garantifonden dock

vara 3 000 000 euro.

Varje enskild medlemsstat får föreskriva att den minsta garantifonden får nedsättas med en fjärdedel när det gäller ömsesidiga och liknande institut.

5.

Följande artikel skall införas:

Artikel 17a 1. De belopp i euro som fastställs i artikel 16a.3 och 16a.4 samt artikel 17.2 skall ses över årligen med början den 20 september 2003 så att de avspeglar förändringar i det europeiska konsumentprisindexet för samtliga medlemsstater som offentliggörs av Eurostat. Beloppen skall justeras automatiskt genom att grundbe- loppen i euro höjs med den procentuella förändringen av index för perioden mellan ikraftträdandet av detta direktiv och den senaste översynen och rundas av uppåt till närmaste 100 000-tal euro. Om förändringen i procent sedan förra justeringen är mindre än 5 % skall ingen justering göras.

2.

Kommissionen skall årligen underrätta Europaparla- mentet och rådet om översynen och om de justerade belopp som avses i punkt 1.

6.

I artikel 20.2 skall artikel 16.3 ersättas med artikel 16a.

7.

Följande artikel skall införas:

Artikel 20a

1.

Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndig- heterna har tillräckliga befogenheter för att kunna kräva en finansiell saneringsplan för försäkringsföretag, om

dessa myndigheter bedömer att försäkringstagarnas rättig- heter hotas. En sådan finansiell saneringsplan måste åtminstone innehålla uppgifter eller bevis för de kommande tre räkenskapsåren av följande slag:

a)

Uppskattade driftskostnader, särskilt löpande allmänna omkostnader och provisioner.

b)

En detaljerad prognos över intäkter och kostnader avseende direkt försäkring samt mottagen och avgiven återförsäkring.

c)

Prognostiserad balansräkning.

d)

En uppskattning av storleken på de medel som är avsedda att täcka försäkringsförpliktelser och före- skriven solvensmarginal.

e) Företagets allmänna policy i fråga om återförsäkring.

2.

Om försäkringstagarnas rättigheter är hotade på grund av att försäkringsföretagets ekonomiska ställning försämras, skall medlemsstaterna se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att kräva att ett försäk- ringsföretag skall ha en högre föreskriven solvensmarginal för att säkerställa att det kan uppfylla solvenskraven inom den närmaste tiden. Nivån på denna högre föreskrivna solvensmarginal skall fastställas utifrån en sådan finansiell saneringsplan som avses i punkt 1.

3.

Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndig- heterna har befogenhet att justera ned värdena av alla poster som kan ingå i den disponibla solvensmarginalen, i synnerhet i de fall där dessa posters marknadsvärde har förändrats i betydande utsträckning sedan utgången av föregående räkenskapsår.

4.

Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndig- heterna har befogenhet att minska nedsättningen, på grundval av återförsäkring, av den solvensmarginal som fastställts i enlighet med artikel 16a, om

a)

återförsäkringsavtalen har ändrats eller försämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår, eller

b)

det inte finns någon, eller bara en obetydlig, risköver- föring i kontrakten för återförsäkring.

5.

Om de behöriga myndigheterna krävt en finansiell saneringsplan för försäkringsföretaget i enlighet med punkt 1 skall de inte utfärda intyg i enlighet med artikel 10.3 andra stycket i detta direktiv, artikel 16.1 a i rådets direktiv 88/357/EEG (andra direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (*) och artikel 12.2 i rådets direktiv 92/49/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (**), så länge de anser att försäkringstagarnas rättigheter är hotade enligt vad som avses i punkt 1.

(*) EGT L 172, 4.7.1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/ 26/EG (EGT L 181, 20.7.2000, s. 65). (**) EGT L 228, 11.8.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/ 64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27).

L 77/22

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

20.3.2002

SV

Artikel 2

Övergångsperiod

1.

Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag, som vid

tidpunkten för ikraftträdandet av detta direktiv inom deras

territorier bedriver verksamhet i en eller flera av de försäk-

ringsklasser som anges i bilagan till direktiv 73/239/EEG, en

tidsfrist om fem år från och med den dag då det här direk-

tivet

träder i kraft för att uppfylla kraven i artikel 1 i det

här

direktivet.

2.

Medlemsstaterna får medge företag som avses i punkt

1 och som vid femårsperiodens utgång inte till fullo har

uppnått den föreskrivna solvensmarginalen, en tilläggsperiod

som inte får överskrida två år för att göra detta, förutsatt att

företagen i enlighet med artikel 20 i direktiv 73/239/EEG till

de behöriga myndigheterna för godkännande har överlämnat

en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta

krav.

Artikel 3

Införlivande

1.

Medlemsstaterna skall senast den 20 september 2003

anta de lagar och andra författningar som krävs för att följa

detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om

detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de inne-

hålla

en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en

sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter

om

hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat

själv

utfärda.

2.

Medlemsstaterna skall besluta om att de bestämmelser

som

avses i punkt 1 först skall tillämpas vid tillsynen med

utgångspunkt från redovisningar för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2004 eller under det kalenderåret.

3.

Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

4.

Senast den 1 januari 2007 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om till- ämpningen av detta direktiv och, om så är nödvändigt, om behovet av ytterligare harmonisering. Rapporten skall ge upplysning om hur medlemsstaterna har utnyttjat de möjlig- heter som medges i detta direktiv och särskilt huruvida det utrymme för skönsmässig bedömning som de nationella till- synsmyndigheterna har tillerkänts har medfört större skill- nader i tillsynen på den inre marknaden.

Artikel 4 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning . Artikel 5 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den 5 mars 2002.

På Europaparlamentets vägnar

På rådets vägnar

P. COX

R. DE RATO Y FIGAREDO

Ordförande

Ordförande

20.3.2002

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

L 77/11

SV

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2002/12/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 79/267/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för livförsäkrings- företag EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 och artikel 55 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ( 1 ), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ( 2 ), lämna en rapport om behovet av en ytterligare harmoni- sering av solvensmarginalen.

(5)

Kommissionen har utarbetat en sådan rapport utifrån rekommendationerna i den rapport om försäkringsföre- tagens solvens som framlagts av konferensen för försäk- ringstillsynsmyndigheterna i Europeiska unionens medlemsstater.

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget ( 3 ), och av följande skäl:

(1)

I den handlingsplan för finansiella tjänster som godkändes av Europeiska rådet i Köln den 3 och 4 juni 1999 och i Lissabon den 23 och 24 mars 2000 erkänns betydelsen av en solvensmarginal för försäkringsföretag, när det gäller att skydda försäkringstagarna på den inre marknaden genom att säkerställa att tillräckliga kapital- krav ställs på försäkringsföretagen utifrån arten av de risker de försäkrar.

(2)

Enligt rådets första direktiv 79/267/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrö- relse (

4 ) skall försäkringsföretag ha solvensmarginaler.

(3)

Kravet på att försäkringsföretagen, utöver de tekniska avsättningar de gör för att kunna uppfylla sina åtaganden enligt försäkringsavtalen, också skall upprätt- hålla en solvensmarginal som skall fungera som buffert vid en ogynnsam affärsutveckling är ett viktigt inslag i systemet för stabilitetstillsyn till skydd för försäkrade och försäkringstagare.

(6)

Det befintliga systemet med sin enkla och handfasta karaktär ansågs visserligen ha fungerat tillfredsställande och bygga på sunda principer som medger betydande öppenhet och insyn, men svagheter kunde enligt rapporten konstateras i specifika fall.

(7)

Det finns behov av att öka den befintliga minsta garanti- fonden, särskilt till följd av inflationsutvecklingen när det gäller försäkringsersättningar och driftskostnader efter det att kravet på sådana fonder ursprungligen antogs.

(8)

I syfte att förbättra solvensmarginalens kvalitet bör möjligheten att beakta framtida vinst i den disponibla solvensmarginalen begränsas och vara beroende av vissa villkor samt i vilket fall som helst upphöra efter 2009.

(9)

För att i framtiden undvika plötsliga större ökningar av beloppet för den minsta garantifonden bör en mekanism inrättas som leder till att ökningarna ligger i linje med det europeiska konsumentprisindexet.

(4)

De nu gällande bestämmelserna om solvensmarginal i direktiv 79/267/EEG har förblivit i stort sett oförändrade i senare gemenskapslagstiftning, och enligt rådets direktiv 92/96/EEG av den 10 november 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring (tredje livförsäkringsdirektivet) (

5 ) skulle kommissionen till den försäkringskommitté som inrättades genom rådets direktiv 91/675/EEG ( 6 ) över-

( 1 ) EGT C

96 E, 27.3.2001, s. 123.

( 2 ) EGT C

193,

10.7.2001, s. 21.

( 3 ) Europaparlamentets yttrande av den 4 juli 2001 (ännu ej offent-

liggjort

i EGT) och rådets beslut av den 14 februari 2002.

( 4 ) EGT L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europa-

parlamentets och rådets direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995,

s. 7).

( 5 ) EGT

L 360, 9.12.1992, s.1. Direktivet senast ändrat genom Europa-

parlamentets och

rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290,

17.11.2000,

s. 27).

( 6 ) EGT L

374,

31.12.1991, s. 32.

(10)

I vissa situationer, där försäkringstagarnas rättigheter är hotade, behöver de behöriga myndigheterna befogen- heter för att kunna ingripa i ett tillräckligt tidigt skede, men då de utövar dessa befogenheter måste de under- rätta försäkringsföretagen om de skäl som har föranlett sådana tillsynsåtgärder i enlighet med principerna för sunda och korrekta förvaltningsförfaranden. Så länge det föreligger en sådan situation bör de behöriga myndighe- terna vara förhindrade att utfärda intyg om att försäk- ringsföretaget har en tillräcklig solvensmarginal.

(11)

Mot bakgrund av utvecklingen på marknaden för åter- försäkring som tas av direktförsäkringsgivare måste de behöriga myndigheterna ges befogenheter att under vissa förhållanden minska nedsättningen av solvensmarginal- kravet.

L 77/12

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

20.3.2002

SV

(12)

Genom detta direktiv bör minimistandarder för solven- smarginalkraven fastställas, samtidigt som en medlems- stat bör kunna föreskriva striktare regler för försäkrings- företag som auktoriserats av medlemsstatens egna behö- riga myndigheter.

(13)

Direktiv 79/267/EEG bör ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Ändringar av direktiv 79/267/EEG Direktiv 79/267/EEG ändras på följande sätt:

1.

Artikel 3.2 skall ersättas med följande: 2. ömsesidiga institut, då

stadgarna innehåller bestämmelser som medger uttag av extra bidrag eller minskning av förmånerna eller uttag från andra personer som förbundit sig härtill, och

den årliga premieinkomsten för de verksamheter som omfattas av detta direktiv inte överstiger 5 000 000 euro under tre på varandra följande år; om detta belopp överskrids under tre på varandra följande år skall bestämmelserna i detta direktiv gälla från och med det fjärde året.

Denna artikel skall dock inte förhindra ömsesidiga försäkringsföretag från att ansöka om att få, eller fort- sätta att ha, licens enligt detta direktiv..

2.

Artiklarna 18, 19 och 20 skall ersättas med följande:

Artikel 18

1.

Varje medlemsstat skall föreskriva att alla försäkrings- företag som har sitt huvudkontor inom dess territorium vid varje tidpunkt skall ha en tillräcklig disponibel solvensmar- ginal i förhållande till sin samlade verksamhet, som åtmin- stone motsvaras av kraven i detta direktiv.

2.

Den disponibla solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i försäkringsföretaget som är fria från alla förutse- bara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden, inklusive följande:

a)

Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömse- sidigt försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg för eventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande kriterier uppfylls:

i)

I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att betalningar från dessa konton till medlemmar endast får ske i den utsträckning detta inte medför att den disponibla solvensmarginalen understiger den före- skrivna nivån eller, efter det att företaget har upplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.

ii)

I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att, om sådana betalningar som avses i led i sker av annan anledning än att ett enskilt medlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheterna skall under- rättas minst en månad i förväg och under denna period kunna förbjuda utbetalningen.

iii)

De berörda bestämmelserna i stiftelseurkund och stadgar får endast ändras om de behöriga myndighe- terna har förklarat sig inte ha några invändningar mot ändringen, vilket dock inte påverkar tillämp- ningen av de kriterier som anges i leden i och ii.

b)

Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna försäkringsförpliktelser.

c)

Vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning.

d)

I den utsträckning som detta medges i nationell lag: de vinstreserver som redovisas i balansräkningen, om dessa kan användas till täckande av förluster och inte har avsatts för utdelning till försäkringstagarna.

Den disponibla solvensmarginalen skall minskas med beloppet för de egna aktier som försäkringsföretaget innehar direkt. 3. Den disponibla solvensmarginalen får också utgöras av följande:

a)

Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital upp till högst 50 % av den lägsta av den disponibla och den föreskrivna solvensmarginalen, varav högst 25 % får bestå av förlagslån eller kumulativa preferensaktier med fast löptid, förutsatt att det finns bindande avtal om att förlagslåne- eller preferensaktiekapitalet, i händelse av att försäkringsföretaget går i konkurs eller likvidation, skall ha prioritet efter alla övriga borgenärers fordringar och inte får betalas ut förrän alla andra vid tillfället utestå- ende skulder har lösts.

För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:

i)

Endast helt inbetalda medel får beaktas.

ii)

För lån med fast löptid skall den ursprungliga löptiden vara minst fem år. Senast ett år före förfallo- datum skall försäkringsföretaget till de behöriga myndigheterna för godkännande lämna en plan för hur den disponibla solvensmarginalen skall kunna behållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån då lånet löper ut, såvida inte den andel av den dispo- nibla solvensmarginalen som motsvaras av lånet gradvis har minskat under minst de senaste fem åren före förfallodatum. De behöriga myndigheterna får tillåta förtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsfö- retaget ansöker om detta och förutsatt att dess dispo- nibla solvensmarginal inte därigenom faller under den föreskrivna nivån.

iii)

Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsäg- ningstid, med undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå i den disponibla solvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande från de behöriga myndigheterna särskilt krävs för förtidsinlösen. I det senare fallet skall försäkringsföretaget underrätta de

20.3.2002

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

L 77/13

SV

behöriga myndigheterna senast sex månader före det

i) om en aktuariell rapport inlämnas till den behöriga

datum då det avser att göra förtidsinlösen, och före-

myndigheten med en beräkning av sannolikheten av

taget skall därvid ange den disponibla solvensmargi-

dessa

framtida vinsters

uppkomst, och

nalen och den

föreskrivna

solvensmarginalen,

såväl

ii) i den

mån

framtida

vinster från

dolda

nettoreserver

före som efter återbetalningen. De behöriga myndig-

enligt

led c

nedan

inte redan beaktats,

heterna skall endast godkänna återbetalningen om

försäkringsföretagets disponibla solvensmarginal inte

därigenom

faller

under

den

föreskrivna nivån.

b)

Om zillmering inte tillämpas eller, om zillmering till-

iv)

I låneavtalet får

inte ingå

någon

klausul

om att

lämpas och denna inte uppgår till de tillägg för försälj-

ningskostnader som ingår i premien: skillnaden mellan

skulden, under vissa särskilt angivna omständigheter

en ej zillmerad eller delvis zillmerad försäkringsmatema-

utöver

avveckling

av

försäkringsföretaget,

skall

tisk avsättning och en försäkringsmatematisk avsättning

förfalla till betalning före de avtalade förfallodagarna.

zillmerad med en faktor som motsvarar det tillägg för

v)

Låneavtalet

får

ändras

endast

om

de

behöriga

försäljningskostnader som ingår i premien. Detta belopp

får emellertid inte överstiga 3,5 % av summan av skillna-

myndigheterna har förklarat sig inte ha några invänd-

derna mellan kapitalbeloppen för livförsäkringar och de

ningar

mot

den

föreslagna

ändringen.

försäkringsmatematiska

avsättningarna

för

samtliga

försäkringsavtal där zillmering är möjlig. Denna skillnad

b) Värdepapper utan

fast

löptid

samt

andra instrument,

skall

minskas

med

beloppet

för

varje

ej

avskriven

anskaffningskostnad

som

redovisas

som

tillgång.

inbegripet andra kumulativa preferensaktier än sådana

som avses i led a, upp till 50 % av den lägsta av den

disponibla solvensmarginalen och den föreskrivna

c)

Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering

solvensmarginalen för det sammanlagda beloppet av de

av tillgångar, i den mån sådana dolda nettoreserver inte

värdepapper och förlagslån som avses i a, om de

är av

exceptionell

natur.

uppfyller följande

villkor:

i)

De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller

d)

Hälften av ännu ej

inbetalt

aktiekapital

eller

garantika-

pital,

så

snart

den

inbetalda

delen

uppgår

till

25 % av

utan den behöriga

myndighetens

förhandsgodkän-

nämnda

kapital, upp

till

50 %

av

den

lägsta

av den

nande.

disponibla och

den

föreskrivna

solvensmarginalen.

ii)

Utställandeavtalet

skall

ge

försäkringsföretaget

möjlighet att uppskjuta

räntebetalningar.

5.

Ändringar av punkterna 2, 3 och 4 i syfte att beakta

iii)

Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin

en utveckling som motiverar tekniska justeringar av de till-

gångar som får motsvara den disponibla solvensmarginalen

helhet

ha

förmånsrätt

efter

samtliga

prioriterade

skall antas

enligt

förfarandet

i

artikel 2

i

direktiv 91/

borgenärer.

675/EEG (*).

iv)

Handlingarna

vid

utställandet

av

värdepapperen

(*)

EGT

L 374, 31.12.1991,

s.

32.

måste innehålla bestämmelser om att lånekapital och

obetalda räntor får användas till förlusttäckning och

möjliggöra

för

försäkringsföretaget

att

fortsätta sin

Artikel 19

verksamhet.

v)

Endast

helt

inbetalda belopp

får beaktas.

1.

Om inte annat följer av artikel 20 skall den före-

skrivna solvensmarginalen bestämmas så som anges i

4.

På försäkringsföretagets ansökan med åtföljande bevis,

punkterna 27 beroende

på

vilken försäkringsklass som

avses.

hos den behöriga myndigheten i hemlandet och med den

myndighetens godkännande får den disponibla solvensmar-

2.

För sådan försäkring som avses i artikel 1.1 a och b,

ginalen också

utgöras

av

följande:

med undantag för försäkring knuten till investerings-

fonder, och för sådan verksamhet som avses i artikel 1.3,

a) Fram till och med den 31 december 2009: ett belopp

skall minsta föreskrivna solvensmarginalen motsvara

motsvarande 50 % av företagets framtida vinst, men inte

summan

av

följande två

resultat:

mer än 25 % av det belopp som är lägst av den dispo-

nibla solvensmarginalen och den föreskrivna solvensmar-

a)

Första

resultatet:

ginalen. Vinstens storlek erhålls genom multiplicering av

den uppskattade årsvinsten med en faktor som

Ett tal som motsvarar 4 % av de försäkringstekniska

motsvarar försäkringsavtalens genomsnittliga återstående

giltighetstid. Denna faktor får inte överstiga 6. Den

avsättningarna

avseende

direkt

försäkringsverksamhet

uppskattade årsvinsten får inte överstiga det aritmetiska

och mottagen återförsäkring utan avdrag för avgiven

medelvärdet av den uppnådda vinsten under de senaste

återförsäkring

skall multipliceras med ett procenttal

fem räkenskapsåren i de verksamhetsgrenar som anges i

som för närmast föregående räkenskapsår motsvarar

artikel 1.1.

förhållandet mellan de totala försäkringstekniska avsätt-

ningarna, beräknade efter avdrag för avgiven återför-

De behöriga myndigheterna får medge att sådana belopp

säkring, och de försäkringstekniska avsättningarna

brutto. Detta procenttal får dock inte var mindre än

ingår i den disponibla

solvensmarginalen

endast

85 %.

L 77/14

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

20.3.2002

SV

b)

Andra

resultatet:

c) 25 % av de driftsutgifter som netto kan hänföras till

dessa avtal för det senaste räkenskapsåret, i den

För

försäkringsavtal,

där risksumman

inte

är negativ,

utsträckning

försäkringsföretaget

inte påtar

sig

någon

placeringsrisk, och det belopp som avsatts till täckande

multipliceras

ett

tal

motsvarande

0,3 %

av det

totala

av

driftskostnaderna

inte fastställts

för en period

som

beloppet

för

sådan

risksumma,

som

försäkringsföre-

överstiger fem år.

taget iklätt sig ansvar för, med ett tal som för närmast

föregående räkenskapsår motsvarar förhållandet mellan

d) 0,3 % av risksumman beräknad

enligt

punkt

2 b

i

det totala beloppet för den risksumma, som företaget

förblir ansvarigt för efter avgiven återförsäkring och

denna artikel, i den utsträckning försäkringsföretaget

retrocession, och det totala beloppet för risksumman.

försäkrar dödsfallsrisk.

Denna

kvot får dock

inte vara mindre

än

50 %.

När det gäller temporär dödsfallsförsäkring med en

Artikel 20

längsta

löptid av tre

år skall denna

multiplikations-

1.

En tredjedel av den föreskrivna

solvensmarginalen,

faktor

vara 0,1 %.

För

sådana

försäkringar

med en

fastställd enligt artikel 19, skall utgöra garantifonden. Den

löptid på mer än tre år men högst fem år skall denna

skall

bestå av

sådana poster som

anges i

artikel

18.2,

faktor

vara 0,15 %.

18.3 och, efter godkännande av de behöriga myndighe-

terna

i

hemlandet, artikel

18.4 c.

3.

När det gäller sådan tilläggsförsäkring som avses i

artikel

1.1 c

skall

den

föreskrivna

solvensmarginalen

2.

Garantifonden

skall

uppgå

till

minst

3 000 000

motsvara den föreskrivna solvensmarginalen för skadeför-

euro.

säkringsföretag som föreskrivs i artikel 16a i direktiv 73/

239/EEG,

varvid

artikel

17 i det

direktivet

inte

skall till-

Varje medlemsstat får föreskriva att den minsta garanti-

lämpas.

fonden får nedsättas med en fjärdedel, när det gäller

ömsesidiga och

liknande

institut

samt

tontiner..

4.

För det slag av permanent, icke uppsägbar, sjukför-

säkring

som

avses

i artikel 1.1 d

skall

den

föreskrivna

3.

Följande

artikel

skall

införas:

solvensmarginalen motsvara

a)

4 % av de försäkringsmatematiska

avsättningarna,

Artikel

20a

beräknade

i enlighet

med punkt

2 a

i

denna artikel,

1.

Det belopp i euro

som fastställs

i artikel

20.2

skall

samt

ses över årligen med början den den 20 september 2003,

b)

den föreskrivna solvensmarginalen för skadeförsäkrings-

så att det avspeglar förändringar i det europeiska konsu-

mentprisindexet för samtliga medlemsstater som offentlig-

företag som föreskrivs i artikel 16a i direktiv 73/

görs

av

Eurostat.

239/EEG, varvid artikel 17 i det direktivet inte skall

tillämpas. Villkoret i artikel 16a.6 b i det direktivet om

Beloppet skall

justeras

automatiskt

genom

att grundbe-

att

avsättningar

skall

göras

för

stigande

ålder

kan

loppet i

euro höjs med

den procentuella förändringen

av

emellertid

ersättas med

kravet att

rörelsen skall

vara

index för perioden mellan ikraftträdandet av detta direktiv

gruppbaserad.

och tidpunkten för den senaste översynen och rundas av

5.

För sådan verksamhet som avses

i

artikel

1.2 b

uppåt till närmaste 100 000-tal euro.

(kapitaliseringsverksamhet) skall den minsta föreskrivna

Om förändringen i procent sedan förra justeringen är

solvensmarginalen motsvara 4 % av de försäkringsmate-

mindre

än 5 %

skall

ingen justering

göras.

matiska avsättningarna

enligt punkt

2 a

i

denna artikel.

2.

Kommissionen

skall

årligen

underrätta

Europaparla-

6.

För tontiner som avses i artikel 1.2 a skall den före-

mentet och rådet om översynen och det justerade belopp

skrivna

solvensmarginalen

motsvara

1 %

av

tillgångarna.

som avses i punkt 1.

7.

För försäkring som avses i artikel

1.1 a och b och

4.

Följande

artikel

skall

införas:

som är knuten till investeringsfonder samt för sådan verk-

samhet

som

avses i

artikel

1.2 c,

d

och

e

skall

den

före-

Artikel

24a

skrivna

solvensmarginalen

motsvara

summan

av

följande:

a)

4 % av de tekniska avsättningarna enligt beräkning i

1.

Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndig-

heterna

har tillräckliga

befogenheter

för att

kunna

kräva

punkt 2 a i denna artikel, i den utsträckning försäk-

en finansiell saneringsplan för försäkringsföretag,

om

ringsföretaget

påtar

sig

en placeringsrisk.

dessa myndigheter bedömer att försäkringstagarnas rättig-

heter hotas. En sådan finansiell saneringsplan måste

b)

1 % av de tekniska avsättningarna enligt beräkning i

åtminstone innehålla uppgifter eller bevis för de

punkt 2 a i denna artikel, i den

utsträckning

företaget

kommande tre

räkenskapsåren av

följande slag:

inte påtar sig någon placeringsrisk, men det belopp

a) Uppskattade driftskostnader, särskilt löpande allmänna

som avsatts till täckande av driftskostnaderna fastställts

för

en

period

som överstiger

fem

år.

omkostnader

och

provisioner.

20.3.2002

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

L 77/15

SV

b)

En detaljerad prognos över intäkter och kostnader avseende direkt försäkring samt mottagen och avgiven återförsäkring.

c)

Prognostiserad balansräkning.

d)

En uppskattning av storleken på de medel som är avsedda att täcka försäkringsförpliktelser och före- skriven solvensmarginal.

e) Företagets allmänna policy i fråga om återförsäkring.

2.

Om försäkringstagarnas rättigheter är hotade på grund av att försäkringsföretagets ekonomiska ställning försämras, skall medlemsstaterna se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att kräva att ett försäk- ringsföretag skall ha en högre föreskriven solvensmarginal för att säkerställa att det kan uppfylla solvenskraven inom den närmaste tiden. Nivån på denna högre föreskrivna solvensmarginal skall fastställas utifrån en sådan finansiell saneringsplan som avses i punkt 1.

3.

Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndig- heterna har befogenhet att justera ned värdena av alla poster som kan ingå i den disponibla solvensmarginalen, i synnerhet i de fall där dessa posters marknadsvärde har förändrats i betydande utsträckning sedan utgången av föregående räkenskapsår.

4. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndig- heterna har befogenhet att minska nedsättningen, på grundval av återförsäkring, av den solvensmarginal som fastställts i enlighet med artikel 19, om

a)

återförsäkringsavtalen har ändrats eller försämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår, eller

b)

det inte finns någon, eller bara en obetydlig, risköver- föring i kontrakten för återförsäkring.

5.

Om de behöriga myndigheterna krävt en finansiell saneringsplan för försäkringsföretaget i enlighet med punkt 1 skall de inte utfärda intyg i enlighet med artikel 10.3 andra stycket i detta direktiv, artikel 14.1 a i rådets direktiv 90/619/EEG (andra livförsäkringsdirektivet) (*) och artikel 11.2 i rådets direktiv 92/96/EEG (tredje livförsäk- ringsdirektivet) (**), så länge de anser att försäkringsta- garnas rättigheter är hotade enligt vad som avses i punkt

(*) EGT L 330, 29.11.1990, s. 50. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/96/EEG (EGT L 360, 9.12.1992, s. 1). (**) EGT L 360, 9.12.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/ 64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27). Artikel 2 Övergångsperiod 1. Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag, som vid tidpunkten för ikraftträdandet av detta direktiv inom deras territorier bedriver verksamhet i en eller flera av de försäk- ringsklasser som anges i bilagan till direktiv 79/267/EEG, en tidsfrist om fem år från och med den dag då detta direktiv träder i kraft för att uppfylla kraven i artikel 1 i det här direktivet.

2.

Medlemsstaterna får medge företag som avses i punkt

1 och som vid femårsperiodens utgång inte till fullo har

uppnått den föreskrivna solvensmarginalen, en tilläggsperiod

som inte får överskrida två år för att göra detta, förutsatt att

företagen i enlighet med artikel 24 i direktiv 79/267/EEG till

de behöriga myndigheterna för godkännande har överlämnat

en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta

krav.

Artikel 3

Införlivande

1.

Medlemsstaterna skall senast den 20 september 2003

anta de lagar och andra författningar som krävs för att följa

detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om

detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de inne-

hålla

en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en

sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter

om

hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat

själv

utfärda.

2.

Medlemsstaterna skall besluta om att de bestämmelser som avses i punkt 1 först skall tillämpas vid tillsynen med utgångspunkt från redovisningar för räkenskapsår som börjar den 1 januari 2004 eller under det kalenderåret.

3.

Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

4.

Senast den 1 januari 2007 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om till- ämpningen av detta direktiv och, om så är nödvändigt, om behovet av ytterligare harmonisering. Rapporten skall ge upplysning om hur medlemsstaterna har utnyttjat de möjlig- heter som medges i detta direktiv och särskilt huruvida det utrymme för skönsmässig bedömning som de nationella till- synsmyndigheterna har tillerkänts har medfört större skill- nader i tillsynen på den inre marknaden.

Artikel 4 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .

L 77/16

Europeiska gemenskapernas officiella tidning

20.3.2002

SV

Artikel

5

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 5 mars 2002.

På

Europaparlamentets vägnar

På rådets

vägnar

P. COX

R. DE RATO Y FIGAREDO

Ordförande

Ordförande

Förteckning över remissinstanser Efter remiss har yttrande över promemorian avgetts av Finansinspektionen, Sockenbolagens Riksförbund, Svenska Aktuarieföreningen, Svenska Aktuarienämnden, Sveriges Försäkringsförbund och Placeringsutredningen. Prop. 2002/03:94 Bilaga 3 78 Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) Härigenom föreskrivs 13 i fråga om försäkringsrörelselagen (1982:713) 14

att 1 kap. 7, 8 a och 10 §§, 7 kap. 2227 §§ och 19 kap. 11 § skall ha följande lydelse. Prop. 2002/03:94 Bilaga 4

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap. 7 § 15

Delägare i ett ömsesidigt försäkringsbolag är försäkringstagarna. Återförsäkringstagare skall dock inte på grund av återförsäkringen anses som delägare. I bolagsordningen får det föreskrivas att också de försäkrade skall vara delägare, även om de inte samtidigt är försäkringstagare, för en försäkring som

1.

tecknas av en arbetsgivare för att ge försäkringsskydd åt anställda,

och

2.

grundas på kollektivavtal.

I bolagsordningen för ett skadeförsäkringsbolag får föreskrivas att en sådan delägare som avses i första stycket skall täcka skulder, avsättningar eller förluster i direkt skadeförsäkringsrörelse genom att göra kapitaltillskott till bolaget (uttaxering). En delägares skyldighet enligt tredje stycket får endast göras gällande

1.

för skadeförsäkring som inte tecknats av en konsument eller ett dödsbo för enskilt eller i huvudsak enskilt ändamål, och

2.

om det saknas tillgångar eller medel för att täcka skulder, avsättningar eller förluster.

Med delägare avses i denna lag endast delägare i ett ömsesidigt försäkringsbolag. Finansinspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge undantag från bestämmelserna i fjärde stycket 1 för lokala skadeförsäkringsbolag som inte behöver ha en auktoriserad revisor enligt 10 kap. 4 §.

Finansinspektionen får, om det finns särskilda skäl, medge undantag från bestämmelserna i fjärde stycket 1 för lokala skadeförsäkringsbolag med en årlig premieinkomst från skadeför- säkringsrörelsen som inte över- stiger ett belopp motsvarande

13

Jfr Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 79/267/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för livförsäkringsföretag (EGT L 077, 20.3.2002, s. 11, Celex 32002L0012) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/13/EG av den 5 mars 2002 om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG när det gäller solvensmarginalkraven för skadeförsäkringsföretag (EGT L 077, 20.3.2002, s. 17, Celex 32002L0013).

14

Lagen omtryckt 1995:1567.

15 Senaste lydelse 1999:600.

79

fem miljoner euro och där minst Prop. 2002/03:94 hälften av denna premieinkomst Bilaga 4 kommer från bolagets delägare.

8 a §

Ett försäkringsbolag skall, utöver

Ett försäkringsbolag skall, utöver

tillgångar motsvarande försäkrings-

tillgångar motsvarande försäkrings-

tekniska

avsättningar enligt

7 kap.

tekniska

avsättningar enligt

7 kap.

1 §, vid

varje

tidpunkt

ha

en

1 §, vid

varje

tidpunkt

ha

en

tillräcklig kapitalbas. Bestämmelser

tillräcklig kapitalbas. Bestämmelser

om vilka poster kapitalbasen får

om vilka poster kapitalbasen får

omfatta finns i 7 kap. 22 § och 26 §

omfatta finns i 7 kap. 22 § och 26 §

tredje

stycket

för

livförsäk-

fjärde

stycket

för

livförsäk-

ringsrörelse och

i 7 kap.

24 §

för

ringsrörelse och

i 7 kap.

24 §

för

skadeförsäkringsrörelse.

skadeförsäkringsrörelse.

Vid utövandet av verksamheten skall kapitalbasen minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmarginalen) enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 § för livför- säkringsrörelse och i 7 kap. 25 § för skadeförsäkringsrörelse. Dock skall kapitalbasen aldrig vara mindre än det garantibelopp som anges i 7 kap. 26 § andra stycket för livförsäkringsrörelse och i 7 kap. 27 § för skadeförsäkringsrörelse. När ett försäkringsbolag bildas skall kapitalbasen minst uppgå till

garantibeloppet.

Om

kapitalbasen

understiger

Om

kapitalbasen

understiger

solvensmarginalen eller

garanti-

solvensmarginalen eller

garanti-

beloppet

skall Finansinspektionen

beloppet

skall Finansinspektionen

vidta åtgärder enligt bestäm-

vidta åtgärder enligt bestäm-

melserna

i 19 kap.

11 §

tredje ,

melserna

i 19 kap.

11 §

fjärde ,

femte och sjätte styckena.

sjätte och sjunde styckena.

10 § 16

Undantag från denna lag får medges i fråga om mottagna återförsäkringar, i den mån det prövas skäligt. Undantag för ett mottagande bolag som avses i tredje stycket 3 skall vara förenligt med EG:s rättsakter i fråga om direkt försäkring.

Om ett försäkringsbolag driver rörelse i utlandet, får sådana avvikelser

från denna lag medges som föranleds av hänsyn till utländsk rätt eller

rättstillämpning.

I fråga om skadeförsäkringar får

I fråga om skadeförsäkringar får

undantag från denna lag medges för

undantag från denna lag medges

helt eller till vissa delar för

1. ömsesidiga

försäkringsbolag

1. ömsesidiga

försäkringsbolag

som driver skadeförsäkringsrörelse

som driver skadeförsäkringsrörelse

under förutsättning att verksam-

under förutsättning att verksam-

heten inte omfattar kredit- eller

heten inte omfattar kredit- eller

borgensförsäkring

eller

annan

borgensförsäkring

eller

annan

ansvarsförsäkring

än sådan som

ansvarsförsäkring

än sådan som

enligt 2 kap. 3 a § tredje

stycket

enligt 2 kap. 3 a

§ tredje

stycket

16 Senaste lydelse 1999:600.

80

behandlas som underordnad, att den

behandlas

som

underordnad,

Prop. 2002/03:94

årliga

premieinkomsten

från

bolagsordningen

innehåller

be-

Bilaga 4

skadeförsäkringsrörelsen inte

över-

stämmelser som i enlighet med

7 §

stiger

ett

belopp

motsvarande

medger uttaxering från delägare ,

en miljon

euro samt

att

minst

den årliga

premieinkomsten

från

hälften

av

denna premieinkomst

skadeförsäkringsrörelsen

inte

härrör från bolagets delägare,

överstiger

ett belopp motsvarande

fem miljoner euro, samt att minst

hälften

av

premieinkomsten

kommer från bolagets delägare,

2.

lokala skadeförsäkringsbolag som meddelar endast försäkring enligt 2 kap. 3 a § första stycket klass 18 (assistans) i form av naturaförmåner och vilkas årliga premieinkomst inte överstiger ett belopp motsvarande 200 000 euro,

3.

ömsesidiga försäkringsbolag som enligt avtal med ett annat sådant bolag (det mottagande bolaget) fullt ut återförsäkrar alla sina avtal om direkt försäkring eller överlåter samtliga sina förpliktelser enligt försäkringsavtalen.

Frågor om medgivanden enligt förstatredje styckena prövas av Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av synnerlig vikt prövas dock av regeringen.

7 kap.

22 § 17

Kapitalbasen för livförsäkringsrörelse får omfatta följande poster:

1. inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital,

2 . hälften av ännu ej inbetalat

aktie- eller garantikapital ,

2 . övrigt eget kapital, med avdrag

3 . övrigt eget kapital, med avdrag

för fond för orealiserade vinster,

för fond för orealiserade vinster

samt

och beräknad utdelning , samt

4 . obeskattade reserver.

3 . obeskattade reserver.

Finansinspektionen får, i den mån

Finansinspektionen får, i den mån

26 § tredje stycket inte hindrar det,

26 § fjärde stycket inte hindrar det,

medge att också andra poster än

medge att också andra poster än

som sägs i första stycket får ingå i

som sägs i första stycket får ingå i

kapitalbasen.

kapitalbasen.

23 § 18

Solvensmarginalen

enligt

1 kap.

8 a § andra stycket skall för liv-

försäkringsrörelse bestämmas på det sätt som anges i denna paragraf.

Solvensmarginalen

för

livför-

Solvensmarginalen

för

livför-

säkring som avses i

2 kap. 3 b §

säkring som avses i

2 kap.

3 b §

första stycket klasserna 1 a och 2

första stycket klasserna 1 a , 2 och 3

utgör summan av följande belopp:

utgör summan av följande belopp:

1. fyra procent av

den

del av

1. fyra procent av

den del av

försäkringstekniska

avsättningar

försäkringstekniska

avsättningar

17 Senaste lydelse 1999:600.

81

18 Senaste lydelse 1999:600.

enligt

1 §,

som

svarar

mot

enligt

1 §,

som

svarar

mot

Prop. 2002/03:94

åtaganden med en finansiell eller

åtaganden med en finansiell eller

Bilaga 4

försäkringsteknisk risk för för-

försäkringsteknisk risk för för-

säkringsbolaget,

utan

avdrag

för

säkringsbolaget, utan

avdrag

för

avgiven

återförsäkring

(bruttoav-

avgiven

återförsäkring

(bruttoav-

sättning)

multiplicerat

med

en

sättning)

multiplicerat

med

en

faktor som

motsvarar

förhållandet

faktor

som

motsvarar

förhållandet

för det

föregående

räkenskapsåret

för det

föregående

räkenskapsåret

mellan sådana

försäkringstekniska

mellan

sådana

försäkringstekniska

avsättningar

efter

avdrag

för

avsättningar

efter

avdrag

för

avgiven återförsäkring och brutto-

avgiven återförsäkring och brutto-

avsättningen; faktorn får dock inte

avsättningen; faktorn får dock inte

understiga 0,85,

understiga 0,85,

2. en

procent

av

försäkrings-

2. en

procent

av

försäkrings-

tekniska

avsättningar

i

övrigt

tekniska

avsättningar

i

övrigt

beräknade på det sätt som anges i 1,

beräknade på det sätt som anges i 1,

om

om

a) försäkringstiden överstiger fem

a) försäkringstiden överstiger fem

år och det belopp som skall täcka

år och det belopp som skall täcka

driftskostnaderna

är

bestämt

för

driftskostnaderna

är

bestämt

för

längre tid än fem år, eller

längre tid än fem år, eller

b) avsättningarna

är

förenade

b) avsättningarna

är

förenade

med en rörelserisk för bolaget som

med en rörelserisk för bolaget som

inte är oväsentlig, samt

inte är oväsentlig,

3. tre tiondels procent av samtliga

3. tre tiondels procent av samtliga

positiva

risksummor

multiplicerat

positiva

risksummor

multiplicerat

med en faktor som motsvarar

med en faktor som motsvarar

förhållandet

för

det

föregående

förhållandet

för

det

föregående

räkenskapsåret

mellan

de

positiva

räkenskapsåret

mellan

de

positiva

risksummorna

efter

avdrag

för

risksummorna

efter

avdrag

för

avgiven

återförsäkring

och

de

avgiven

återförsäkring

och

de

positiva risksummorna utan sådant

positiva risksummorna utan sådant

avdrag; faktorn får dock inte

avdrag; faktorn får dock inte

understiga 0,5.

understiga 0,5 , samt

4. tjugofem

procent

av

de

nettodriftskostnader

som

är

hänförliga till sådana avtal under

föregående

räkenskapsår

som

inte

är

förenade

med

någon

placeringsrisk

för

försäkringsbolaget

och

där

det

belopp

som

skall

täcka

driftskostnaderna

inte

är

bestämt

för längre tid än fem år.

För försäkringar enbart för dödsfall skall vid tillämpning av andra

stycket 3 i stället för tre tiondels procent gälla en tiondels procent om

försäkringstiden är högst tre år och femton hundradels procent om

försäkringstiden är längre än tre år men högst fem år.

Solvensmarginalen för sjuk- och

Solvensmarginalen för sjuk- och

olycksfallsförsäkringar som avses i

olycksfallsförsäkringar som avses i

2 kap. 3 b §

första

stycket

klass 4

2 kap.

3 b §

första

stycket

klass 4

82

2

. övrigt eget kapital, med avdrag för fond för orealiserade vinster 

och beräknad utdelning

, 

samt

3

. obeskattade reserver.

För försäkringsbolag som tillämpar diskontering av för- säkringstekniska avsättningar för oreglerade skador skall, i fråga om försäkring som avses i 2 kap. 3 a §

beräknas på det sätt som anges i

skall bestämmas till summan av ett

Prop. 2002/03:94

andra stycket 1 .

belopp

beräknat enligt

andra

Bilaga 4

stycket

1 och

solvensmarginalen

enligt 25 §.

Solvensmarginalen

för

försäk-

Solvensmarginalen

för

försäk-

ringar enligt 2 kap.

3 b §

första

ringar

enligt

2 kap.

3 b §

första

stycket klass 1 b (tilläggsförsäkring)

stycket klass 1 b (tilläggsförsäkring)

beräknas på grundval av premie-

skall beräknas enligt 25 §.

index enligt vad som föreskrivs i

25 §.

Om återförsäkringsavtalen för- sämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår eller om avtalen leder till en endast obetydlig risköverföring, får Finansinspektionen för visst fall bestämma att det avdrag som gjorts på grund av avgiven återförsäkring skall minskas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur beräkningen enligt fjärde stycket skall ske. 24 § 19

Kapitalbasen för skadeförsäkringsrörelse får omfatta följande poster: 1. inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital, 2 . hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital,

3 . övrigt eget kapital, med avdrag för fond för orealiserade vinster,

4 . obeskattade reserver, samt

5 . ett belopp som motsvarar vad som kan uttaxeras från delägare under ett räkenskapsår enligt bestämmelser i bolagsordningen; beloppet får dock inte överstiga vare sig hälften av skillnaden mellan den högst tillåtna uttaxeringen och vad som faktiskt har uttaxerats för räkenskapsåret eller halva kapitalbasen.

19 Senaste lydelse 1999:600.

83

första

stycket

klasserna

318,

Prop. 2002/03:94

kapitalbasen

minskas

med

Bilaga 4

skillnaden mellan

odiskonterade

och diskonterade avsättningar. För

sådan försäkring som avses i 2 kap.

3 a § första stycket klasserna 1 och

2 skall diskontering av de

annuiteter som ingår i de för-

säkringstekniska

avsättningarna

göras.

Finansinspektionen får medge att också andra poster än som sägs i

första stycket får ingå i kapitalbasen.

25 § 20

Solvensmarginalen

enligt

1 kap.

Solvensmarginalen

enligt

1 kap.

8 a § andra stycket skall för skade-

8 a § andra stycket skall för skade-

försäkringsrörelse

bestämmas

med

försäkringsrörelse bestämmas

med

utgångspunkt

i

premieindex

eller

utgångspunkt i

premieindex

eller

skadeindex.

skadeindex. Vid

beräkningen

skall

premie-, ersättnings-, avsättnings-

och regressbelopp

som

avser

försäkringsklasserna i 2 kap. 3 a §

första

stycket

1113

ökas

med

50 procent.

det

Premieindex

grundas

på

ett

Premieindex

grundas

på

belopp som uppgår till under det

högsta av

föregående räkenskapsåret förfallna

1. ett

belopp

som

uppgår till

premier brutto för direkt försäkring

under det föregående räkenskaps-

och mottagen

återförsäkring

med

året förfallna premier brutto för

avdrag för dels däri ingående

direkt

försäkring

och mottagen

skatter och avgifter, dels premier

återförsäkring med avdrag för dels

för under samma tid annullerade

däri ingående skatter och avgifter,

försäkringsavtal.

Premieindex

dels premier för under samma tid

utgörs av

arton procent av

detta

annullerade försäkringsavtal , eller

belopp till den del beloppet

2 . bruttovärdet av de intjänade

motsvarar

högst

tio miljoner

euro

premierna .

och sexton procent av återstoden.

Premieindex utgörs av arton procent av det högsta beloppet enligt andra stycket, till den del beloppet motsvarar högst femtio miljoner euro eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentpris- indexet, som Europeiska gemen- skapernas kommission årligen tillkännager, och sexton procent av återstoden. Skadeindex grundas på ett belopp bestående av

20 Senaste lydelse 1999:600.

84

1. genomsnittet av utbetalda ersättningar brutto eller kostnader för

Prop. 2002/03:94

utförd assistans i direkt försäkring och mottagen återförsäkring för vart

Bilaga 4

och ett av de tre föregående räkenskapsåren med avdrag för erhållna

regressbelopp under samma tid, samt

2. en tredjedel av avsättningen för oreglerade skador brutto i direkt

försäkring och mottagen återförsäkring vid det föregående räkenskaps-

årets utgång minskad med en tredjedel av avsättningen för oreglerade

skador brutto i direkt försäkring och mottagen återförsäkring vid början

av den treårsperiod som slutade med det föregående räkenskapsårets

utgång.

Skadeindex

utgörs

av

Skadeindex

utgörs

av

tjugosex procent av detta belopp till

tjugosex procent av detta belopp till

den del beloppet motsvarar högst

den del beloppet motsvarar högst

sju miljoner

euro

och

trettiofem miljoner euro eller det

tjugotre procent av återstoden.

högre

belopp,

grundat

på

förändringar

i

det

europeiska

konsumentprisindexet,

som

Europeiska

gemenskapernas

kommission

årligen tillkännager,

Om

försäkringsrörelsen

huvud-

och tjugotre procent av återstoden.

Om

försäkringsrörelsen

huvud-

sakligen

omfattar

kreditförsäkring

sakligen omfattar

kreditförsäkring

eller försäkring som omfattar risker

eller försäkring som omfattar risker

till följd av storm, hagel eller frost,

till följd av storm, hagel eller frost,

skall dock beräkningen enligt tredje

skall dock beräkningen enligt fjärde

stycket beräknas på grundval av de

stycket beräknas på grundval av de

sju föregående räkenskapsåren.

sju föregående räkenskapsåren.

Solvensmarginalen

utgör

det

Solvensmarginalen

utgör

det

högsta

av

premieindex

eller

högsta

av

premieindex

eller

skadeindex,

multiplicerat med

en

skadeindex,

multiplicerat

med

en

kvot som för det föregående

kvot som för de tre närmast

räkenskapsåret

motsvarar

för-

föregående

räkenskapsåren

mot-

hållandet mellan, å ena sidan,

svarar förhållandet mellan, å ena

summan

av

utbetalda

ersättningar

sidan,

summan

av

utbetalda

och förändringen i avsättningen för

ersättningar

och

förändringen

i

oreglerade skador efter avdrag för

avsättningen

för oreglerade skador

återförsäkrares andel samt, å andra

efter

avdrag

för

återförsäkrares

sidan,

summan

av

utbetalda

andel samt, å andra sidan, summan

ersättningar

och

förändringen

i

av utbetalda

ersättningar

och

avsättningen

för

oreglerade

skador

förändringen

i

avsättningen

för

utan

avdrag

för

återförsäkrares

oreglerade skador utan avdrag för

andel. Kvoten får dock inte

återförsäkrares

andel.

Kvoten

får

understiga 0,5.

dock inte understiga 0,5.

Om försäkringsbolagets verksamhet inte har pågått så länge som

förutsätts enligt bestämmelserna om skadeindex i tredje och femte

styckena, skall solvensmarginalen beräknas med utgångspunkt i

premieindex.

Om den beräknade solvens-

marginalen för ett försäkringsbolag

är lägre än föregående års

solvensmarginal,

skall

solvens-

85

marginalen i stället bestämmas till

Prop. 2002/03:94

solvensmarginalen

för

föregående

Bilaga 4

år

multiplicerad

med

förhållandet

mellan de

tekniska

avsättningarna

för oreglerade skador vid utgången

av det närmast föregående räken-

skapsåret och de tekniska avsätt-

ningarna för oreglerade skador i

början av det närmast föregående

räkenskapsåret. Vid beräkningarna

skall återförsäkring inte ingå i de

tekniska avsättningarna. Kvoten får

inte överstiga ett.

Finansinspektionen får medge att

statistiska

metoder

används

för

bestämmande av

andelen premier,

ersättningar,

avsättningar

och

regressbelopp

avseende

försäk-

ringsklasserna i 2 kap. 3 a § första

stycket 1113.

Om

återförsäkringsavtalen

har

försämrats i betydande utsträckning

sedan

föregående

räkenskapsår

eller om avtalen leder till en endast

obetydlig

risköverföring,

får

Finansinspektionen i ett enskilt fall

besluta att det avdrag som gjorts på

grund

av

avgiven

återförsäkring

skall minskas.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela föreskrifter om beräkning av kostnader för utförd assistans och

om annan beräkning av solvensmarginalen för sjukränta.

26 § 21

För livförsäkringsrörelse gäller följande.

Garantibeloppet enligt 1 kap.

Garantibeloppet

enligt

1 kap.

8 a § andra stycket skall uppgå till

8 a § andra stycket skall uppgå till

ett

belopp

som

motsvarar

ett

belopp

som

motsvarar

tre

800 000 euro.

miljoner

euro

eller

det

högre

belopp, grundat på förändringar i

det

europeiska

konsumentpris-

indexet, som Europeiska gemen-

skapernas

kommission

årligen

tillkännager.

Finansinspektionen

får,

om

det

finns särskilda skäl, medge att

garantibeloppet sätts ned med högst

en fjärdedel.

Kapitalbasen

skall

intill en

Kapitalbasen

skall

intill

en

21 Senaste lydelse 1999:600.

86

sjättedel

av

solvensmarginalen

tredjedel

av

solvensmarginalen

Prop. 2002/03:94

motsvaras av poster som anges i

motsvaras

av

poster

som

anges i

Bilaga 4

22 § första stycket 1 4 . Detsamma

22 § första stycket 1 3

 eller, efter

gäller garantibeloppet, om det är

godkännande

från

Finans-

större

än

en

sjättedel

av

inspektionen,

dolda

nettoreserver

solvensmarginalen.

som

uppkommit

genom

värdering

av tillgångar i den utsträckning

sådana dolda reserver inte är av

exceptionell natur. Detsamma gäller

garantibeloppet, om det är större än

en tredjedel av solvensmarginalen.

27 § 22

För

skadeförsäkringsrörelse

gäller följande.

För

skadeförsäkringsrörelse

Garantibeloppet enligt 1 kap. 8 a

utgör garantibeloppet enligt 1 kap.

§ andra stycket skall uppgå till ett

8 a §

andra

stycket ett

belopp

belopp som motsvarar två miljoner

motsvarande

euro eller det högre belopp,

a) 1 400 000 euro,

om

rörelsen

grundat på förändringar i det

omfattar försäkring som avses i 2

europeiska

konsumentprisindexet,

kap. 3 a § första stycket klass

14

som

Europeiska

gemenskapernas

och för vart och ett av de tre

kommission

årligen

tillkännager.

senaste

räkenskapsåren

den

Om

rörelsen

omfattar

försäkring

sammanlagda

premieinkomsten

av

eller risk som hänför sig till någon

sådan

försäkring

överstiger

ett

av klasserna

1015

i 2 kap.

3 a §

belopp motsvarande 2 500 000 euro

första

stycket,

skall

dock

eller fyra procent av bolagets totala

garantibeloppet

uppgå

till

ett

premieinkomst,

belopp motsvarande

tre

miljoner

b) 400 000 euro,

om

rörelsen

euro eller det högre belopp,

omfattar

försäkring

som

avses

i

grundat på förändringar i det

2 kap. 3 a § första stycket klasserna

europeiska

konsumentprisindexet,

1013 och 15 samt klass 14 i annat

som

Europeiska

gemenskapernas

fall än som avses i a,

kommission årligen tillkännager.

c) 300 000 euro,

om

rörelsen

omfattar

försäkring

som

avses

i

2 kap. 3 a § första stycket klasserna

18, 16 och 18, samt

d) 200 000 euro,

om

rörelsen

omfattar

försäkring

som

avses

i

2 kap. 3 a § första stycket klasserna

9 och 17.

Finansinspektionen

får,

om det

finns särskilda skäl, medge att

garantibeloppet

för

ömsesidiga

försäkringsbolag

sätts

ned

med

högst en fjärdedel.

Kapitalbasen

skall

intill

en

tredjedel

av

solvensmarginalen

22 Senaste lydelse 1999:600.

87

Om rörelsen omfattar flera försäkringsklasser skall endast den klass beaktas som kräver det högsta beloppet. När ett försäkringsbolag till följd av bestämmelserna i första stycket a är skyldigt att höja kapitalbasen skall det ske upp till ett belopp som motsvarar minst 1 000 000 euro inom tre år, minst 1 200 000 euro inom fem år och 1 400 000 euro inom sju år.

motsvaras av poster som anges i

Prop. 2002/03:94

24 § första stycket 13

eller, efter

Bilaga 4

godkännande

från

Finans-

inspektionen, dolda nettoreserver

som uppkommit

genom

värdering

av tillgångar i den utsträckning

sådana dolda nettoreserver inte är

av exceptionell

natur.

Detsamma

gäller garantibeloppet, om det är större än en tredjedel av solvensmarginalen. 19 kap. 11 § 23

Finansinspektionen får meddela de erinringar i fråga om försäkrings- bolagets verksamhet som inspektionen anser behövliga. Finansinspektionen skall förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rättelse om inspektionen finner att

1.

avvikelse skett från denna lag eller någon annan författning som reglerar försäkringsbolagets näringsverksamhet eller från bolags- ordningen,

2.

bolagsordningen, de försäkringstekniska riktlinjerna, beräknings- underlaget och placeringsriktlinjerna inte längre är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse,

3.

försäkringsbeståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjämning,

eller

4.

någon av dem som ingår i försäkringsbolagets styrelse eller är verk- ställande direktör inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 3 § femte stycket 3.

Om försäkringstagarnas rättig- heter hotas, skall Finans- inspektionen förelägga försäk- ringsbolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en finansiell sanerings- plan.

23 Senaste lydelse 2000:623.

88

Om ett försäkringsbolags kapitalbas understiger solvensmarginalen enligt 7 kap. 23 eller 25 §, eller, för ett försäkringsbolag som avses i 7 a kap. 1 § första stycket 1, den gruppbaserade kapitalbasen understiger den gruppbaserade solvensmarginalen enligt 4 § i samma kapitel, skall Finansinspektionen förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta en plan för att återställa en tillfredsställande finansiell ställning och överlämna planen till inspektionen för godkännande. Om kapitalbasen understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller garantibeloppet enligt 7 kap. 26 eller 27 § eller om kapitalbasen för ett livförsäkringsbolag inte har den sammansättning som anges i 7 kap. 26 § tredje stycket, skall inspektionen förelägga bolaget eller dess styrelse att upprätta och för godkännande överlämna en plan för skyndsamt återställande av kapitalbasen. Om ett försäkringsbolag driver verksamhet i ett annat land inom EES och bolaget inte rättar sig efter Finansinspektionens eller behörig utländsk myndighets anmodan om rättelse, skall inspektionen vidta de åtgärder som behövs för att förhindra fortsatta överträdelser. Inspektionen skall underrätta den behöriga utländska myndigheten om

vilka åtgärder som vidtas.

Om ett

föreläggande enligt

Om ett

föreläggande enligt

andra fjärde

styckena inte har följts

andra femte

styckena inte har följts

inom bestämd tid och det anmärkta

inom bestämd tid och det anmärkta

förhållandet inte heller på något

förhållandet inte heller på något

annat sätt har undanröjts, skall

annat sätt har undanröjts, skall

Finansinspektionen, i fall som är av

Finansinspektionen, i fall som är av

principiell

betydelse eller av

principiell

betydelse eller av

särskild vikt, anmäla detta till

särskild vikt, anmäla detta till

regeringen.

regeringen.

Finansinspektionen får begränsa bolagets förfoganderätt eller förbjuda bolaget att förfoga över sina tillgångar i Sverige, om

1.

bolaget inte följer gällande bestämmelser om skuldtäckning,

2.

bolagets kapitalbas understiger en tredjedel av

solvensmarginalen eller inte uppfyller gällande krav på garantibelopp,

3.

bolagets kapitalbas understiger solvensmarginalen eller, för ett försäkringsbolag som avses i 7 a kap. 1 § första stycket 1, den grupp- baserade kapitalbasen understiger den gruppbaserade solvensmarginalen enligt 4 § i samma kapitel, och det finns särskilda skäl att anta att bolagets finansiella ställning ytterligare kommer att försämras, eller

4.

det bedöms vara nödvändigt för att skydda de försäkrades intressen vid beslut om förverkande av bolagets koncession enligt 2 § eller enligt åttonde stycket.

Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall drivas efter ett sådant beslut som avses i sjätte stycket. En koncession kan förklaras förverkad om bolaget

1.

inte längre uppfyller kraven för koncession,

2.

inte inom angiven tid har vidtagit åtgärderna i en plan som

Finansinspektionen får besluta hur försäkringsverksamheten skall drivas efter ett sådant beslut som avses i sjunde stycket. En koncession kan förklaras förverkad om bolaget

1.

inte längre uppfyller kraven för koncession,

2.

inte inom angiven tid har vidtagit åtgärderna i en plan som

Prop. 2002/03:94 Bilaga 4 89

har godkänts enligt tredje stycket,

har godkänts enligt fjärde stycket,

Prop. 2002/03:94

eller

eller

Bilaga 4

3. i

annat

fall

allvarligt

3. i

annat

fall

allvarligt

åsidosätter gällande bestämmelser

åsidosätter gällande bestämmelser

för verksamheten.

för verksamheten.

Frågor

om

förverkande

av

Frågor

om

förverkande

av

koncession

enligt

åttonde stycket

koncession

enligt

nionde stycket

prövas

av

Finansinspektionen.

prövas

av

Finansinspektionen.

Ärenden som är av principiell

Ärenden som är av principiell

betydelse eller av särskild vikt

betydelse eller av särskild vikt

prövas

dock

av

regeringen.

prövas

dock

av

regeringen.

Regeringens

prövning

sker

efter

Regeringens

prövning

sker

efter

anmälan av inspektionen.

anmälan av inspektionen.

Regeringen eller den

myndighet

som

regeringen

bestämmer

skall

meddela föreskrifter om innehållet i

den

finansiella saneringsplan

som

krävs enligt tredje stycket.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2.

Försäkringsbolag som beviljats koncession före den 20 mars 2002 får till den 20 mars 2007 tillämpa äldre bestämmelser i 7 kap. 

2227 §§. Ett sådant försäkringsbolag som vid sistnämnda tidpunkt inte har uppnått föreskriven solvensmarginal får fortsätta att tillämpa dessa äldre bestämmelser till den 20 mars 2009, under förutsättning att bolaget upprättar och till Finansinspektionen för godkännande överlämnar en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta krav. För ett försäkringsbolag som tillämpar sådana äldre bestämmelser gäller även äldre bestämmelser i 1 kap. 10 §. 90 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige Härigenom föreskrivs att 5 kap. 13 och 14 §§ samt 6 kap. 9 och 13 §§ lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2002/03:94 Bilaga 4

5 kap.

13 §

Kapitalbasen för skadeförsäkring

Kapitalbasen för skadeförsäkring

får omfatta de poster som anges i

får omfatta de poster som anges i

7 kap.

24 §

försäkringsrörelselagen

7 kap.

24 §

försäkringsrörelselagen

(1982:713).

För

skadeförsäkring

(1982:713).

För

skadeförsäkring

beräknas

solvensmarginalen enligt

beräknas solvensmarginalen

enligt

7 kap.

25 §

i

den

lagen.

För

7 kap.

25 §

i

den

lagen.

För

skadeförsäkring

beräknas

garanti-

skadeförsäkring

beräknas

garanti-

beloppet till hälften av det belopp

beloppet till hälften av det belopp

som krävs enligt 7 kap. 27 § första

som krävs enligt 7 kap. 27 § andra

och andra styckena samma lag.

och tredje styckena samma lag.

14 § 24

Kapitalbasen för livförsäkring får

Kapitalbasen för livförsäkring får

omfatta

de

poster

som

anges i

omfatta

de

poster

som

anges i

7 kap. 22 § och 26 § tredje stycket

7 kap. 22 § och 26 § tredje stycket

försäkringsrörelselagen

(1982:713).

försäkringsrörelselagen (1982:713).

För livförsäkring beräknas solvens-

För livförsäkring beräknas solvens-

marginalen

enligt

7 kap.

23 §

marginalen

enligt

7 kap.

23 §

försäkringsrörelselagen.

Garanti-

samma lag . Garantibeloppet för

beloppet

för

livförsäkring

skall

livförsäkring skall motsvara hälften

motsvara

400 000 euro .

En

av det

belopp

som

krävs

enligt

tredjedel av solvensmarginalen eller

7 kap. 26 § försäkringsrörelselagen .

av garantibeloppet, om det är större,

En tredjedel

av solvensmarginalen

skall motsvaras av poster som anges

eller av garantibeloppet, om det är

i 7 kap.

22 §

första

stycket

1 4

större, skall motsvaras av poster

försäkringsrörelselagen.

som

anges

i

7 kap.

22 §

första

stycket 1 3

 samma lag .

6 kap. 9 § 25

Finansinspektionen skall förelägga en försäkringsgivare från tredje land att upprätta och för godkännande överlämna en plan för att 1. säkerställa att försäkrings- tagarnas rättigheter inte hotas, om Finansinspektionen tidigare bedömt så vara fallet (finansiell saneringsplan),

24

Senaste lydelse 1999:602.

91

25

Senaste lydelse 1999:602.

1 . återställa en tillfredsställande

2 . återställa en tillfredsställande

finansiell ställning, om försäkr-

finansiell ställning, om försäkrings-

ingsgivarens

kapitalbas

understiger

givarens

kapitalbas

understiger

solvensmarginalen enligt 7 kap. 23

solvensmarginalen enligt 7 kap. 23

eller

25 §

försäkringsrörelselagen

eller

25 §

försäkringsrörelselagen

(1982:713) (saneringsplan),

(1982:713) (saneringsplan), eller

2 . skyndsamt återställa kapital-

3 . skyndsamt återställa kapital-

basen, om den understiger de nivåer

basen, om den understiger de nivåer

som anges i 5 kap. 1214 §§, eller

som anges i 5 kap. 1214 §§, eller

om garantibeloppet för en liv-

om garantibeloppet för en liv-

försäkringsrörelse inte

har sådan

försäkringsrörelse

inte

har

sådan

sammansättning som anges i 5 kap.

sammansättning som anges i 5 kap.

12 §

andra

stycket (finansierings-

12 §

andra

stycket

(finansierings-

plan).

plan).

Regeringen eller

den

myndighet

som

regeringen

bestämmer

skall

meddela föreskrifter om innehållet i

den saneringsplan som anges i

första stycket 1.

Skyldigheten att upprätta saneringsplan eller finansieringsplan enligt första stycket gäller inte om försäkringsgivaren medgetts undantag enligt 5 kap. 16§ och någon annan myndighet än Finansinspektionen har tillsyn över soliditeten. Om den utländska myndighet som kontrollerar försäkringsgivarens soliditet förbjuder försäkringsgivaren att helt eller delvis förfoga över sina tillgångar skall, på begäran av myndigheten, Finansinspektionen vidta samma åtgärder beträffande försäk- ringsgivarens tillgångar i Sverige. Finansinspektionen får besluta hur verksamheten skall drivas efter ett sådant beslut av den utländska myndigheten. 13 § 26

En koncession för en försäkringsgivare från tredje land kan förklaras förverkad om försäkringsgivaren 1. inte längre uppfyller kraven för koncession,

2. inte inom angiven tid har

2. inte inom angiven tid har

fullföljt en plan som har godkänts

fullföljt en plan som har godkänts

enligt 9 § första stycket eller

enligt 9 § första stycket 2 eller 3

eller

3. på annat sätt allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten. Om försäkringsgivaren medgetts undantag enligt 5 kap. 16 § och försäkringsgivarens auktorisation förklarats förverkad av en utländsk myndighet som kontrollerar dennes soliditet, skall Finansinspektionen vidta de åtgärder som behövs. Om skälet till att auktorisationen förklarats förverkad är att försäkringsgivarens soliditet är otillräcklig, skall försäkringsgivarens koncession i Sverige genast förklaras förverkad. Frågor om förverkande av koncession prövas av Finansinspektionen. Ärenden som är av principiell betydelse eller av särskild vikt prövas dock av regeringen. Regeringens prövning sker efter anmälan av inspektionen.

26 Senaste lydelse 1999:226. Prop. 2002/03:94 Bilaga 4 92

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

Prop. 2002/03:94

2. En försäkringsgivare från tredje land som beviljats koncession före

Bilaga 4

den 20 mars 2002 får till den 20 mars 2007 tillämpa äldre bestämmelser i

5 kap. 13 och 14 §§, varvid de äldre bestämmelser i försäkringsrörelse-

lagen som det där hänvisas till skall tillämpas. En sådan försäkrings-

givare som vid sistnämnd tidpunkt inte har uppnått föreskriven

solvensmarginal får fortsätta att tillämpa dessa äldre bestämmelser till

den 20 mars 2009, under förutsättning att försäkringsgivaren upprättar

och till Finansinspektionen för godkännande överlämnar en plan med de

åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta krav.

93 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 2002/03:94 Bilaga 4 10 § 27

Följande bestämmelser i försäkringsrörelselagen (1982:713) skall gälla för Finansinspektionens tillsyn över Premiepensionsmyndigheten enligt 15 kap. 2 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension:

19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen och vissa befattningshavare att lämna upplysningar till inspektionen,

19 kap. 8 § om rätt för inspektionen att sammankalla ett försäkringsbolags styrelse,

19 kap. 9 § om skyldighet för styrelsen och verkställande direktören att hålla försäkringsbolagets räkenskapsmaterial m.m. tillgängligt för granskning,

19 kap. 10 § om skyldighet för vissa andra personer att lämna upplysningar m.m. till inspektionen,

 19 kap. 11 § första, andra och

 19 kap. 11 § första, andra och

femte styckena om rätt för

sjätte styckena om rätt för

inspektionen att meddela erinringar

inspektionen att meddela erinringar

och

förelägganden

att

vidta

och

förelägganden

att

vidta

rättelser,

rättelser,

19 kap. 13 § om överklagande av inspektionens beslut, och

19 kap. 15 § om avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet.

Vid tillämpningen av de bestämmelser som anges i första stycket skall myndigheten anses som ett försäkringsbolag. Vad som sägs om försäkringsbolagets verkställande direktör skall avse myndighetens chef. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

27 Senaste lydelse 2000:199. 94 Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2003-02-27

Närvarande : Justitierådet Nina Pripp, regeringsrådet Bengt-Åke[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. kammarrättspresidenten Jan[REDACTED_EFTERNAMN]. Enligt en lagrådsremiss den 20 februari 2003 (Finansdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713),

2.

lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i Sverige,

3.

lag om ändring i lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndigheten.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Anders Domert.

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Prop. 2002/03:94 Bilaga 5 95

Finansdepartementet

Prop. 2002/03:94

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 2003

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] J. O.,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] H,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2002/03:94 Ändrade solvensregler för försäkringsbolag. 96

Rättsdatablad

Prop. 2002/03:94

Författningsrubrik

Bestämmelser som

Celexnummer för

inför, ändrar, upp-

bakomliggande EG-

häver eller upprepar

regler

ett normgivnings-

bemyndigande

Lag om ändring i

7 kap. 23, 25 §§ och 19

32002L0012,

försäkringsrörelselagen

kap. 11 §

32002L0013

(1982:713)

Lag om ändring i lagen

6 kap. 9 §

32002L0012,

(1998:293) om utländska

32002L0013

försäkringsgivares

verksamhet i Sverige

97