Regeringens proposition

1993/94:73

Förvaltningen av Svenska kyrkans

finansförmögenhet

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 7 oktober 1993

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Inger[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Civildepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar av kyrkolagen (1992:300) och lagen

(1992:301)

om införande av kyrkolagen (1992:300).

 Förslaget till ändringar av kyrkolagen syftar till att förbättra

avkastningen

av och öka värdebeständigheten hos den egendom av stiftelsekaraktär

som Svenska

kyrkan fått genom donationer m.m. för att garantera prästernas

uppehälle och

kyrkans bestånd (Svenska kyrkans finansförmögenhet).

 Ändringarna innebär i huvudsak följande.

- Förvaltningen av löneboställenas jordbruk förs över till

egendomsnämnderna. I

 samband med denna överföring införs den gemensamma beteckningen

 prästlönefastigheter för nuvarande löneboställen och präst-

 lönefondsfastigheter. Pastoraten får del i vinsten av stiftets

samlade

 förvaltning av prästlönefastigheterna i förhållande till sina

andelar i denna

 förvaltning.

- Församlingskyrkornas fastigheter skall förvaltas av pastoraten.

Kyr-

 kofondsfastigheter samt domkyrkornas fastigheter och biskopsgårdar

i andra

 stift än Lunds stift skall förvaltas av egendomsnämnderna.

- Prästlönefonderna sammanförs stiftsvis och förvaltas av

egendomsnämnderna.

 Varje pastorat tilldelas en mot pastoratets lönefond svarande andel

av den

 gemensamma fondförvaltningen i stiftet. Viss del av avkastningen

av

 prästlönefonderna läggs till kapitalet för att detta skall

värdesäkras.

- Den särskilda kyrkoavgiften beräknas på avkastningen av

lönetillgångarna.

 Avgiften betalas av stiftssamfälligheten och beräknas till 50

procent av

 nettoavkastningen efter gjorda fondavsättningar.

 Ändringarna i kyrkolagen föreslås träda i kraft den 1 januari

1995.

 Förslaget till ändring av lagen (1992:301) om införande av

kyrkolagen

(1992:300) innebär att övergångsregleringen av beräkningen av den

särskilda

kyrkoavgiften skall gälla också under år 1994.

HUVUD

HUVUD

Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut 4

 2 Lagtext

 2.1Förslag till lag om ändring i kyrkolagen (1992:300) 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:301) om

 införande av kyrkolagen (1992:300) 12

 3 Ärendet och dess beredning 13

 4 Målen för förvaltningen 14

 5 Förvaltningen av löneboställen och prästlönefondsfastigheter16

 6 Övrig kyrklig jord 19

 7 Prästlönefonder m.m. 22

 8 Den särskilda kyrkoavgiften 24

 9 Avreglering 26

10 Ikraftträdande 27

11 Kostnadskonsekvenser 28

12 Specialmotivering 29

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 32

Rättsdatablad 33

HUVUD

HUVUD

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

- lag om ändring i kyrkolagen (1992:300),

- lag om ändring i lagen (1992:301) om införande av kyrkolagen

(1992:300).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i kyrkolagen (1992:300)

Härigenom föreskrivs i fråga om kyrkolagen (1992:300)

 dels att 41 kap. och 42 kap. 16 skall upphöra att gälla,

 dels att 6 kap. 6 och 7 , 42 kap. 12, 14, 15 och 25 skall ha

följande

lydelse,

 dels att det i lagen skall införas ett nytt kapitel, 41 kap., av

följande

lydelse.

MULTI

2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

MULTI

 6 kap.

HUVUD

 6

Förvaltningen av sådan egendom som ett pastorat förvaltar enligt

föreskrifter i

41 kap. skall övertas av det pastorat som efter indelningsändringen

skall svara

för de angelägenheter som egendomen är avsedd för.

MULTI

2

 Andel i prästlönefondsfastighet eller prästlönejordsfond övertas av

det

pastorat från vars lönetillgångar andelen härrör.

MULTI

 7

MULTI

2

Betalningsansvaret för en skuld som hänför sig till en prästgård

eller ett

löneboställe, övertas av den som har övertagit förvaltningen av

fastigheten.

Betalningsansvaret för en skuld som hänför sig till en prästgård,

övertas av den

som har övertagit förvaltningen av fastigheten.

MULTI

Föreslagen lydelse

41 kap. Förvaltningen av kyrklig jord m.m.

Definitioner m.m.

1 Kyrklig jord är sådan fast egendom eller tomträtt

 1. vars avkastning är avsedd för avlöning åt kyrkoherde eller

komminister i

visst eller vissa pastorat (prästlönefastighet),

 HUVUD

HUVUD

 2. där tjänstebostad är anvisad åt en kyrkoherde eller komminister

(prästgård),

 3. vars avkastning är avsedd för en församlingskyrkas behov

(församlingskyrkas

fastighet),-

HUVUD

 4. vars avkastning tillförs kyrkofonden (kyrkofondsfastighet),

 5. vars avkastning är avsedd för en domkyrkas behov (domkyrkas

fastighet),

eller

 6. där tjänstebostad är anvisad åt en biskop (biskopsgård).

2 Vid tillämpningen av 19 och 21 skall också sådan fast egendom

där en

församlingskyrka eller domkyrka av stiftelsekaraktär är

uppförd anses som församlingskyrkas fastighet respektive domkyrkas

fastighet.

3 Föreskrifter i lag eller annan författning om fast egendom eller

tomträtt

som tillhör staten tillämpas inte på kyrklig jord.

4 Vad som enligt lag eller annan författning åligger

fastighetsägare skall

fullgöras av den som förvaltar den kyrkliga jorden.

 Den som förvaltar den kyrkliga jorden företräder denna, om något

annat inte

sägs i denna lag.

Förvaltningen

Vem som förvaltar den kyrkliga jorden

5 Pastoratet skall förvalta församlingskyrkors fastigheter och

prästgårdar.

6 Egendomsnämnden skall förvalta prästlönefastigheter,

kyrkofondsfastigheter,

domkyrkas fastigheter och biskopsgård.

 Lunds domkyrkas fastigheter skall dock förvaltas av Domkyrkorådet i
[REDACTED_EFTERNAMN]

enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

Förvaltning på något annat sätt

7 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får efter

ansökan av

den som förvaltar den kyrkliga jorden besluta att denna skall

förvaltas på något

annat sätt.

Hur den kyrkliga jorden skall förvaltas

8 Vid förvaltningen av den kyrkliga jorden skall naturvårdens och

kulturmiljövårdens intressen beaktas i skälig omfattning.

9 Förvaltningen av den kyrkliga jorden skall inriktas på att

vidmakthålla de

ekonomiska förutsättningarna för Svenska kyrkans förkunnelse.

 HUVUD

HUVUD

 För detta ändamål skall den kyrkliga jorden förvaltas så effektivt

som möjligt

och i fråga om annan kyrklig jord än prästgårdar och biskopsgårdar på

ett sådant

sätt att den ger bästa möjliga avkastning.

Förvaltning av prästlönefastigheter

10 Egendomsnämnden skall ge de pastorat som närmast berörs

tillfälle att yttra

sig före en eventuell försäljning av en prästlönefastighet,

omfattande

förändring av användningen av denna, nybyggnad, väsentlig ombyggnad

eller

antagande av ny arrendator för jordbruk, jakt eller fiske.

 Innan egendomsnämnden beslutar att företa en mera omfattande

värdebeständig

rationalisering på en prästlönefastighets jordbruk eller att utföra

nybyggnad

eller väsentlig ombyggnad av hus på ett sådant jordbruk, skall

nämnden också

inhämta yttrande från länsstyrelsen. Om det behövs skall nämnden

också ge

kommunen där egendomen finns tillfälle att yttra sig.

11 Egendomsnämnden skall fördela den vinst eller förlust som

uppkommer vid

förvaltningen av prästlönefastigheter på pastoraten i förhållande

till deras

andelar i fastigheterna.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om hur andelarna skall beräknas.

Prästgårdar

12 Egendomsnämnden får meddela föreskrifter för vården och

användningen av

prästgårdar som utgör särpräglade miljöer.

 Detsamma gäller sådana byggnader på prästgårdar som har ett

särskilt värde som

exempel på en viss tids byggnadsskick.

13 Vad som sägs om prästgård i 12 skall också gälla vid

förvaltningen av en

prästlönefastighet som tidigare har varit prästgård.

14 Har ett pastorat enligt 34 kap. 4 anvisat kyrkoherden eller en

komminister tjänstebostad på en prästgård, skall pastoratet anordna

prästgården.

15 Pastoratet skall underhålla prästgården och vid behov bygga nya

hus på den.

 Pastoratet svarar för prästgårdens skötsel, om detta inte enligt

föreskrifter

som regeringen meddelar eller enligt avtal skall ankomma på

innehavaren av

tjänstebostaden.

Församlingskyrkas fastigheter

16 Egendomsnämnden skall företräda församlingskyrkas fastigheter i

ärenden om

upplåtelse av följande rättigheter:

 1. nyttjanderätt till mark för församlingsändamål, kommunalt behov,

bostadsbebyggelse, industri eller något annat liknande ändamål,

 2. tomträtt,

 3. rätt till annan naturtillgång,

 4. servitut.

 Detsamma gäller ärenden som rör ledningsrätt eller vägrätt samt, om

regeringen

inte föreskriver att en annan myndighet skall företräda den kyrkliga

jorden,

ärenden som rör byggnadsminnen, naturvårdsområden, naturreservat,

naturminnen

eller bestämmelser till skydd för djurlivet.

17 Om en dispositionsändring i fråga om en församlingskyrkas

fastighet

föranleds av att ett självständigt jordbruk inte längre är

bärkraftigt, skall

frågan prövas av egendomsnämnden. Detsamma gäller om ändringen kan

leda till att

ett sådant jordbruk inte kan bestå.

18 Egendomsnämnden skall ha tillsyn över pastoratens förvaltning av

församlingskyrkas fastigheter.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får dock i

enskilda

fall besluta att sådan egendom inte skall stå under nämndens tillsyn.

Försäljning eller byte av kyrklig jord

19 Försäljning eller byte av kyrklig jord får ske

 1. för att tillgodose bostadsbehovet i orten,

 2. för att bilda lämpliga enheter för jordbruk eller skogsbruk,

 3. för att främja något annat syfte liknande det som avses i 1

eller 2,

 4. för att tillgodose ändamål som avses i 2 kap.

expropriationslagen

(1972:719), eller

 5. när jorden på grund av särskilda omständigheter inte lämpligen

bör behållas

för sitt ändamål.

 Kyrklig jord får bara överlåtas om det kan ske utan olägenhet för

det allmänna

och om det sker mot ersättning. Om något annat inte föreskrivs

särskilt, skall

ersättningen motsvara fastighetens marknadsvärde.

 Om det finns särskilda skäl, får sådan överlåtelse av kyrklig jord

ske som

medför att denna blir kyrklig jord av annat slag.

20 Frågor enligt 19 skall prövas av egendomsnämnden eller

Domkyrkorådet i
[REDACTED_EFTERNAMN] enligt föreskrifter som regeringen meddelar.

HUVUD

Om prästlönefonder m.m.

Skyldighet att fondera

21 Ersättning för kyrklig jord på grund av försäljning,

expropriation,

upplåtelse av naturtillgång eller liknande skall fonderas.

 Avkastningen skall användas för samma ändamål som jorden har varit

avsedd för.

 HUVUD

HUVUD

 Ersättning som härrör från en prästlönefastighet skall dock

användas till

betalning av sådant lån ur kyrkofonden som har upptagits för

fastigheten.

22 Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från

skyldigheten att

fondera medel.

 Frågor om sådana undantag prövas efter regeringens bestämmande av

Kammarkollegiet eller egendomsnämnden.

Prästlönefonder

23 Ersättning som skall fonderas enligt 21 och som kommer från en

prästlönefastighet, skall utgöra prästlönefond för stiftet.

 Prästlönefonderna skall förvaltas av egendomsnämnderna.

Församlingskyrkors och domkyrkors fastighetsfonder

24 Ersättning som skall fonderas enligt 21 och som kommer från en

församlingskyrkas eller en domkyrkas fastighet skall utgöra

fastighetsfond för

församlingskyrkan respektive domkyrkan.

 Ersättning som skall fonderas enligt 21 och som kommer från

biskopsgården i

Lunds stift skall tillföras fastighetsfonden för Lunds domkyrka.

25 Församlingskyrkas fastighetsfond förvaltas av pastoratet.

 Domkyrkas fastighetsfond förvaltas av den som förvaltar domkyrkan.

Kyrkofonden

26 Ersättning som avses i 21 och som kommer från en

kyrkofondsfastighet

eller från någon annan biskopsgård än biskopsgården i Lunds stift

skall

tillföras kyrkofonden.

 Föreskrifter om kyrkofondens förvaltning finns i 42 kap.

Allmänna föreskrifter om förvaltningen av fonder

27 Prästlönefonder och församlingskyrkors eller domkyrkors

fastighetsfonder

skall göras räntebärande på samma sätt som föreskrivs om omyndigs

medel.

 Regeringen får meddela föreskrifter om att fondernas tillgångar får

placeras

på något annat sätt.

HUVUD

 Av den avkastning som stiftens prästlönefonder samt

församlingskyrkors och

domkyrkors fastighetsfonder har från obligationer, bankmedel och

andra

fordringar samt aktier och andelar i värdepappersfonder skall årligen

avsättning

ske till kapitalet med ett belopp som svarar mot värdeminskningen på

grund av

inflationen.

 HUVUD

HUVUD

28 Egendomsnämnden skall fördela den vinst eller förlust som

uppkommer vid

förvaltningen av prästlönefonden på pastoraten i förhållande till

deras andelar

i fonden.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om hur andelarna skall beräknas.

Köp av fast egendom eller tomträtt

29 Medel ur en prästlönefond eller en församlingskyrkas eller

domkyrkas

fastighetsfond får användas för köp av fast egendom eller tomträtt

enligt före-

skrifter som regeringen meddelar.

MULTI

2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

MULTI

 42 kap. Kyrkofonden

 12

MULTI

2

Ur kyrkofonden får lån lämnas för

 1. åtgärder som syftar till att rationalisera driften av

löneboställen eller

prästlönefondsfastigheter,

 2. förvärv av jordbruksfastighet som löneboställe eller

prästlönefondsfastig-

het, om förvärvet syftar till en rationalisering av det kyrkliga

jordinnehavet i

stiftet,

 3. kostnader till följd av fastighetsbildningsförrättning eller

företag enligt

lagen (1939:608) om enskilda vägar, anläggningslagen (1973:1149)

eller vattenla-

gen (1983:291) som ett löneboställe eller en prästlönefondsfastighet

skall

belastas med.

Ur kyrkofonden får lån lämnas för

 1. åtgärder som syftar till att rationalisera driften av

prästlönefastigheter,

 2. förvärv av jordbruksfastighet som prästlönefastighet, om

förvärvet syftar

till en rationalisering av det kyrkliga jordinnehavet i stiftet,

 3. kostnader till följd av fastighetsbildningsförrättning eller

företag enligt

lagen (1939:608) om enskilda vägar, anläggningslagen (1973:1149)

eller vattenla-

gen (1983:291) som en prästlönefastighet skall belastas med.

MULTI

 Närmare föreskrifter om lån ur kyrkofonden meddelas av regeringen.

HUVUD

MULTI

2

MULTI

 14

MULTI

2

Sådana pastorat som har lönetillgångar skall varje år också betala

särskild

kyrkoavgift till kyrkofonden. Pastoratens lönetillgångar är

löneboställen och

Stiftssamfälligheterna skall betala särskild kyrkoavgift till

kyrkofonden.

MULTI

HUVUD

MULTI

2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

MULTI

MULTI

2

prästlönefonder samt andelar i prästlönejordsfonder och

prästlönefonds-

fastigheter.

MULTI

 15

MULTI

2

Särskild kyrkoavgift beräknas

 1. för egendom som taxeras

enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152) till två procent av

taxerings-

värdet,

 2. för aktier och andelar i värdepappersfonder enligt lagen

(1990:1114) om

värdepappersfonder till två procent av marknadsvärdet,

 3. för obligationer, förlagsbevis och konvertibla skuldebrev till

åtta procent

av marknadsvärdet,

 4. för bankmedel och andra fordringar till åtta procent av det

nominella

värdet.

 Till den del taxeringsvärdet enligt första stycket 1 består av

skogsbruksvärde

skall i stället för vad som där sägs gälla att avgiften skall

beräknas till sex

procent av skogsbruksvärdet.

 För lönetillgångar som utgörs av andel i fast egendom skall

avgiften beräknas

i proportion till andelstalet.

Den särskilda kyrkoavgiften beräknas till femtio procent av den

nettovinst som

uppkommer under räkenskapsåret på förvaltningen av

prästlönefastigheterna och

stiftets prästlönefond.

 Nettovinsten på förvaltningen av prästlönefastigheterna utgörs av

vad som åter-

står av vinsten från den samlade förvaltningen av denna egendom efter

det att

egendomsnämnden har avsatt det rörelsekapital som behövs för

förvaltningen av

egendomen.

 Nettovinsten av prästlönefondens förvaltning utgörs av avkastningen

under

räkenskapsåret, minskad med det belopp som enligt 41 kap. 27 tredje

stycket

har avsatts till kapitalet.

 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar

närmare

föreskrifter om betalning av särskild kyrkoavgift till kyrkofonden.

MULTI

 25

MULTI

2

Kyrkofondens styrelse fastställer för varje pastorat tillskottet av

skatte-

underlag samt vad som skall utgå i allmän och särskild kyrkoavgift.

Kyrkofondens styrelse fastställer för varje pastorat tillskottet av

skatte-

underlag och vad som skall betalas i allmän kyrkoavgift.

MULTI

 Styrelsen skall meddela pastoraten dessa uppgifter senast den 25

januari

bidragsåret.

MULTI

2

MULTI

MULTI

2

MULTI

MULTI

2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

 Styrelsen fastställer för varje stiftssamfällighet vad som skall

betalas i

särskild kyrkoavgift.

MULTI

___________________

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2. Kyrklig jord som vid utgången av år 1994 utgör löneboställe eller

prästlönefondsfastighet skall från och med den 1 januari 1995 utgöra

prästlönefastighet.

3. Pastoratens prästlönefonder och prästlönejordsfonderna skall

upplösas från

och med den 1 januari 1995. Medlen skall samtidigt föras över till

stiftets

prästlönefond.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:301) ominförande av

kyrkolagen

(1992:300)

HUVUD

 Härigenom föreskrivs att 15 a lagen (1992:301) om införande av

kyrkolagen

(1992:300) skall ha följande lydelse.

MULTI

2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

MULTI

 15 a [1]

Trots föreskrifterna i 42 kap. 14 , 15 första stycket och 25-26

kyrkolagen

(1992:300) skall i fråga om sådan särskild kyrkoavgift som beräknas

på

skogsbruksvärdet gälla följande.

MULTI

2

 Intill utgången av år 1993 skall avgiften för pastoratens räkning

betalas av

egendomsnämnden från avkastningen av den skog som nämnden förvaltar

åt

pastoraten. Avgiften skall beräknas på det sammanlagda

skogsbruksvärdet av

pastoratens skogar i stiftet.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1992:1175.

 Intill utgången av år 1994 skall avgiften för pastoratens räkning

betalas av

egendomsnämnden från avkastningen av den skog som nämnden förvaltar

åt

pastoraten. Avgiften skall beräknas på det sammanlagda

skogsbruksvärdet av

pastoratens skogar i stiftet.

MULTI

MULTI

2

 Avgiften för år 1993 får inte överstiga 80 procent av överskottet

från

egendomsnämndens förvaltning av pastoratens skogar under det

räkenskapsår som

avslutas vid utgången av år 1992. Överskottet beräknas efter avdrag

för

kostnaderna för skogsvårdsavgiften.

 Avgiften för år 1994 får inte överstiga 80 procent av överskottet

från

egendomsnämndens förvaltning av pastoratens skogar under det

räkenskapsår som

avslutas vid utgången av år 1993. Överskottet beräknas efter avdrag

för

kostnaderna för skogsvårdsavgiften.

MULTI

MULTI

2

 Kyrkofondens styrelse skall senast den 15 april 1993 fastställa den

särskilda

kyrkoavgift som beräknas på skogsbruksvärdet av pastoratens

lönetillgångar för

år 1992.

 Kyrkofondens styrelse skall senast den 15 april 1994 fastställa den

särskilda

kyrkoavgift som beräknas på skogsbruksvärdet av pastoratens

lönetillgångar för

år 1993.

MULTI

____________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1994.

HUVUD

3 Ärendet och dess beredning

En stor del av den egendom som disponeras av Svenska kyrkan och dess

församlingar har sedan länge varit föremål för särskildreglering i

lag och annan

författning. Till denna specialreglerade egendom hör bl.a. ett stort

antal

fastigheter och fonder. Sedan den 1 januari 1993 finns merparten av

de regler

som rör förfogandet över den kyrkliga egendomen i kyrkolagen

(1992:300). Med

kyrklig jord avses i denna lag löneboställe, prästgård,

församlingskyrkas fas-

tighet, prästlönefondsfastighet, kyrkofondsfastighet, domkyrkas

fastighet och

biskopsgård. Till den specialreglerade egendomen hör också

prästlönefond, präst-

lönejordsfond, församlingskyrkas fastighetsfond och domkyrkas

fastighetsfond.

 Den nu nämnda specialreglerade egendomen brukar sammanfattas under

beteckningen Svenska kyrkans finansförmögenhet. Gemensamt för denna

egendom är

att den har stiftelsekaraktär. Kyrkan har huvudsakligen fått

egendomen genom

donationer. Ändamålet med dessa har varit att garantera prästernas

uppehälle

samt lokalkyrkans eller domkyrkans bestånd. Pastoraten förvaltar

också fonder

och donationsmedel av annan karaktär samt kyrkokommunal egendom. Den

egendomen

berörs över huvud taget inte av förslagen i detta

lagstiftningsärende.

 Avkastningen av kyrkans finansförmögenhet har under senare år varit

otillfredsställande. Prästlönefonderna är dessutom till ca 80 procent

placerade

i bank eller obligationer vilket har inneburit en successiv

urholkning av

kapitalet genom inflationen.

 Vid olika tillfällen har förslag förts fram om åtgärder för att

förbättra

avkastningen av och värdebeständigheten hos kyrkans

finansförmögenhet.

 Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund anhöll i en

skrivelse till

regeringen den 24 november 1976 att högst hälften av tillgångarna i

en

prästlönefond skulle få placeras i aktier eller förlagsbevis eller

andelar i

aktiefond. Med anledning av framställningen ändrade regeringen

förordningen om

förvaltning av kyrklig jord så att prästlönefondsmedel fick placeras

även i

andelar i aktiefond. Framställningen i övrigt överlämnades till

utredningen an-

gående översyn av den statliga fondförvaltningen m.m. Utredningen

föreslog i

sitt betänkande Svenska kyrkans fond (SOU 1983:66) att

prästlönefondernas

tillgångar skulle placeras i en gemensam placeringsfond.

 Stiftsnämndskonferensens arbetsutskott föreslog hos 1982 års

kyrkokommitté en

expertutredning om det ecklesiastika jordbrukets svaga lönsamhet.

Kommittén

överlämnade skrivelsen till Civildepartementet.

 Genom beslut den 30 april 1986 uppdrog regeringen åt Kyrkofondens

styrelse att

utreda möjligheterna att öka avkastningen av den kyrkliga egendomen.

Regeringen

uppdrog senare genom beslut den 29 oktober 1987 åt Kyrkofondens

styrelse att i

anslutning till det tidigare lämnade utredningsuppdraget utarbeta

underlag för

ett ställningstagande från regeringens sida i fråga om försäkringen

av

kyrkokommunernas egendom.

 Som ett första led i utredningsarbetet fick Lantmäteriverket i

uppdrag att

samla in data om den kyrkliga egendomen och dess avkastning och att

göra en

ekonomisk analys av avkastningen. Resultatet av detta arbete har

redovisats i

Lantmäteriverkets rapport den 21 november 1988 Svenska kyrkans

egendomar,

omfattning och avkastning 1986

(LMV-RAPPORT 1988:29).

 Kyrkofondens styrelse avlämnade i februari 1990 betänkandet

Trygghet för

kyrkan med förslag om kyrkokommunernas försäkringar och i oktober

1990

betänkandet Jorden, skogen och fonderna med förslag om en effektivare

förvaltning av kyrkans finansförmögenhet.

 Med utgångspunkt i Kyrkofondsstyrelsens förslag och

remissinstansernas

synpunkter utarbetades inom Civildepartementet ett lagförslag som

redovisades i

departementspromemorian Svenska kyrkans finansförmögenhet (Ds

1992:2). Även

denna departementspromemoria har remissbehandlats. En sammanställning

av

remissyttrandena finns tillgänglig i detta ärende (C93/800/KY).

 Kyrkoberedningen (C 1992:02) fick därefter i uppdrag att mot

bakgrund av

förslagen i och remissyttrandena över departementspromemorian

överväga vilken

betydelse det har för förmögenhetsförvaltningen att det ekonomiska

ansvaret för

den kyrkliga verksamheten i växande grad har kommit att vila på organ

på

stiftsplanet.

 Kyrkoberedningen har den 1 mars 1993 avlämnat en promemoria i

ämnet.

 Kyrkomötet har fått tillfälle att yttra sig över ett förslag till

ändringar av

kyrkolagen avseende förvaltningen av Svenska kyrkans

finansförmögenhet (RegSkr

1993:1, 1KL 1993:6, kskr. 1993:9).

 Kyrkomötet har i sitt yttrande i allt väsentligt godtagit

lagförslaget. I

fråga om målen för förvaltningen, förslaget om obligatoriska

egendomsnämnder,

pastorats yttranderätt och övergångsbestämmelserna om överförandet av

äganderätt

i vissa fall har emellertid kyrkomötet fört fram synpunkter.

Kyrkomötets

synpunkter redovisas i det följande vid behandlingen av dessa frågor.

Med hänsyn

till bland annat kyrkomötets synpunkter föreslår regeringen vissa

mindre

förändringar i förhållande till det till kyrkomötet överlämnade

författningsförslaget.

4 Målen för förvaltningen

HUVUD

 Regeringens förslag: Svenska kyrkans finansförmögenhet skall

förvaltas så

 effektivt som möjligt så att man skapar de bästa ekonomiska

förutsättningarna

 för att kyrkans förkunnelse kan vidmakthållas.

 Bestämmelser om den allmänna målsättningen för förvaltningen av

 finansförmögenheten tas in i 41 kap. kyrkolagen.

Kyrkoberedningens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

 Departementspromemorian överensstämmer med regeringens förslag.

Kyrkofondsstyrelsens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslagen om målen för förvaltningen av kyrkans

finansförmögenhet tillstyrks i allmänhet av remissinstanserna.

Statskontoret

framhåller att kyrkans finansförmögenhet kan komma att utgöra ett mer

betydelsefullt inslag än i dag i finansieringen av kyrkans

verksamhet. Svenska

kyrkans centralstyrelse betonar vikten av det lokala engagemanget.

Flera

remissinstanser, däribland Svenska kyrkans centralstyrelse och

Svenska kyrkans

församlings- och pastoratsförbund, understryker behovet av hänsyn

till etiska

värderingar samt till naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen.

1993 års kyrkomöte har som sin mening givit regeringen till känna att

i

kyrkolagen bör ingå en bestämmelse om att produktionsmål och miljömål

jämställs

i skogsbruket vid förvaltning av den kyrkliga jorden. Vidare har

kyrkomötet

ansett att 41 kap. kyrkolagen bör inledas med

målsättningsparagraferna.

Skälen för regeringens förslag: Kyrkans finansförmögenhet har kommit

till genom

att egendomar eller kapital skänkts till kyrkan för att avkastningen

skall

användas till att betala kostnader för kyrkans verksamhet, i första

hand till

prästlöner eller underhåll av kyrkor. I fråga om förvaltningen av

dessa

tillgångar måste ställas lika stränga krav som ställs på annan

egendom av

stiftelsekaraktär. Det innebär att finansförmögenheten bör förvaltas

på ett

sådant sätt att den hålls värdebeständig och så att den ger en

långsiktigt god

totalavkastning. Detta innebär att man i förvaltningen bör

eftersträva en

riskspridning som är rimlig med hänsyn till ändamålet för

förvaltningen.

 En god förvaltning av den kyrkliga finansförmögenheten är särskilt

viktig med

tanke på att Svenska kyrkan - oavsett om det sker någon förändring av

relationerna mellan staten och kyrkan eller ej - inte utan vidare kan

räkna med

att antalet medlemmar i Svenska kyrkan kommer att vara lika stort i

nästa

generation som nu. Avkastningen av kyrkans finansförmögenhet kan

därför i

framtiden väntas bli av större betydelse för finansieringen av

kyrkans verk-

samhet.

 I 41 kap. 11 kyrkolagen finns en regel som uttrycker att

förvaltningen av

den kyrkliga egendomen skall inriktas på att egendomens

avkastningsförmåga tas

tillvara på ekonomiskt bästa sätt. Regeringen föreslår, mot bakgrund

av vad som

nyss sagts om vikten av en effektiv förvaltning, att lagregeln

tydligare mar-

kerar målsättningen för finansförvaltningen. Målsättningsparagraferna

har enligt

vår mening en naturlig plats bland övriga allmänna bestämmelser om

förvaltningen.

 Samtidigt som tillgångarna måste förvaltas affärsmässigt så att den

reella

avkastningen blir tillfredsställande får det anses ligga i sakens

natur att

förvaltningen inte strider mot kyrkans värderingar eller mot

naturvårdens och

kulturminnesvårdens intressen. Flera remissinstanser har framhållit

vikten av

detta. Det föreskrivs redan nu i 41 kap. 10 kyrkolagen att

naturvårdens och

kulturminnesvårdens intressen skall beaktas i skälig omfattning vid

förvalt-

ningen av den kyrkliga jorden. Enligt vår mening är det viktigt att

denna be-

stämmelse behålls. När det gäller hänsynen till etiska värden bör det

ankomma på

kyrkans egna organ att besluta om den praktiska tillämpningen vid

förvaltningen.

 Det miljömål som kyrkomötet föreslagit för förvaltningen av den

kyrkliga

skogen anges redan i skogsvårdslagen (1979:429, ändrad senast

1993:553) och

gäller för all skogsförvaltning. Detta mål behöver därför inte anges

särskilt i

kyrkolagen. Det är i och för sig naturligt om Svenska kyrkan själv

ställer

strängare etiska krav på sin förmögenhetsförvaltning än andra

förmögenhets-

förvaltare. Emellertid är den främsta anledningen till den statliga

regleringen

av förvaltningen av Svenska kyrkans finansförmögenhet dess

stiftelsekaraktär. De

mål för förvaltningen som anges i kyrkolagen bör därför i första hand

syfta till

att förmögenheten används för avsett ändamål, dvs. för att garantera

prästernas

uppehälle och kyrkans bestånd.

HUVUD

5 Förvaltningen av löneboställen ochprästlönefondsfastigheter

 Regeringens förslag: Förvaltningen av löneboställenas jordbruk förs

över till

 egendomsnämnderna. I samband med denna överföring införs den

gemensamma

 beteckningen prästlönefastigheter för nuvarande löneboställen och

prästlöne-

 fondsfastigheter. Egendomsnämnderna får besluta om köp och

försäljning av

 kyrklig jord och i övrigt utöva de ägarfunktioner som är förbundna

med

 löneboställena.

 Pastoraten får del i vinsten av stiftets samlade förvaltning av

 prästlönefastigheterna i förhållande till sina andelar i denna

förvaltning.

 Pastoratet skall få tillfälle att yttra sig före en eventuell

försäljning

 av en prästlönefastighet, omfattande förändring av användningen av

denna,

 nybyggnad, väsentlig ombyggnad samt antagande av ny arrendator för

jordbruk,

 jakt eller fiske.

Kyrkoberedningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Departementspromemorian: I departementspromemorian föreslås att

löneboställenas

jordbruk i likhet med skogen skall förvaltas av

stiftssamfälligheterna men att

det inte skall vara obligatoriskt för dessa att ha egendomsnämnder.

Vidare

föreslås att pastoratet skall ges tillfälle att yttra sig innan

viktigare

åtgärder vidtas på ett löneboställes jordbruk.

Kyrkofondsstyrelsens förslag: Överensstämmer i huvudsak med förslaget

i

departementspromemorian. Kyrkofondsstyrelsen föreslår emellertid att

jordbruks-

fastigheterna bokförs pastoratsvis.

Remissinstanserna: Förslaget att jordbruksförvaltningen skall föras

över till

stiftssamfälligheterna tillstyrks av flertalet remissinstanser, bl.a.

av Svenska

kyrkans centralstyrelse, så gott som samtliga domkapitel och

stiftsstyrelser,

Statskontoret, Lantbruksstyrelsen, Lantmäteriverket, Sveriges jord-

bruksarrendatorers förbund och en majoritet av de pastorat som hörts

av Svenska

kyrkans församlings- och pastoratsförbund (Pastoratsförbundet). Flera

av dessa

remissinstanser är mycket kritiska mot den nuvarande förvaltningen av

jordbruksfastigheterna.

 Förslaget avstyrks däremot av Stiftsstyrelsen i Uppsala och

Pastorats-

förbundet. Domkapitlet i Karlstad och Stiftsstyrelsen i Karlstad

anser att det

skulle vara fördelaktigt om egendomsnämnderna förvaltar även

jordbruken men

föreslår att detta skall vara frivilligt.

 Förslaget i departementspromemorian att prästlönefondsfastigheterna

klassificeras som löneboställen tillstyrks av alla de remissinstanser

som yttrat

sig över detta förslag. Kammarkollegiet föreslår att alla

lönetillgångar slås

ihop.

 Förslaget i departementspromemorian om att egendomsnämnderna inte

skall vara

obligatoriska tillstyrks av ett tiotal remissinstanser och avstyrks

av ungefär

lika många. Flera av de remissinstanser som anser att

egendomsnämnderna inte

skall vara obligatoriska framhåller att egendomsnämnderna behövs men

att

respektive stiftssamfällighet bör besluta om inrättande av

egendomsnämnd.

1993 års kyrkomöte tillstyrker i huvudsak regeringens förslag.

Kyrkomötet

föreslår att regeringen åter prövar frågan om avskaffande av

egendomsnämnderna

som obligatoriska nämnder. Vidare efterlyser kyrkomötet klargörande

föreskrifter

i fråga om pastoratens yttranderätt innan egendomsnämnden vidtar

större åtgärder

med kyrklig jord.

Skälen för regeringens förslag: De förslag som regeringen lägger

fram i detta

ärende innebär sammantaget att stiftssamfälligheterna får ett ökat

ansvar för

förvaltningen av kyrkans egendom. Behovet av hög kompetens och starkt

engagemang

i förvaltningsfrågor på stiftsplanet ökar därmed. Det gör det enligt

regeringens

mening nödvändigt att även fortsättningsvis ha ett organ motsvarande

egendomsnämnderna. Mot den bakgrunden är regeringen inte beredd att

föreslå ett

upphävande av kravet på obligatoriska egendomsnämnder. Detta

ställningstagande

har också stöd av remissutfallet.

 Vad så gäller frågan om att föra över jordbruksförvaltningen från

en

förvaltning av pastoraten till en förvaltning på stiftsplanet vill vi

först

framhålla behovet av en rationalisering av denna förvaltning.

 Försäljning av olönsamma jordbruksfastigheter kan vid en gemensam

förvaltning

på stiftsnivå genomföras snabbare och effektivare än om nuvarande

organisation

behålls. Dessutom har egendomsnämnderna en överblick över situationen

i stiftet

som gör att man kan få en enhetlig bedömning av vilka

jordbruksfastigheter som

i första hand bör avvecklas.

 En regional förvaltning av jordbruket innebär också den fördelen

att man hos

egendomsnämnderna kan samordna förvaltningen av jordbruk och

skogsbruk. Detta är

särskilt värdefullt när en strukturrationalisering genom försäljning

eller

markbyten blir aktuell. En annan fördel med egendomsnämnderna som

förvaltare är

att man kan få likartade arrendevillkor över hela stiftet.

 En överföring av jordbruksförvaltningen till egendomsnämnderna

skulle också

innebära en förenkling av administrationen. En gemensam förvaltning

av lönebo-

ställenas jordbruk i varje stift skulle vidare medföra

effektivitetsvinster och

möjliggöra en ökad avkastning av egendomen.

 Avkastningen av ett löneboställe är avsedd för avlöning åt en

kyrkoherde eller

komminister i ett visst pastorat medan avkastningen av en prästlöne-

fondsfastighet är avsedd för avlöning åt kyrkoherde eller komminister

i flera

pastorat. Vi föreslår en gemensam förvaltning av samtliga

löneboställen och

prästlönefondsfastigheter i varje stift. Vid en sådan gemensam

förvaltning finns

det inte behov av att skilja mellan löneboställen och

prästlönefondsfastigheter.

Vi föreslår därför att båda dessa kategorier får den gemensamma

beteckningen

prästlönefastigheter.

 Egendomsnämnderna prövar enligt nu gällande bestämmelser flera

ärenden som

gäller löneboställenas förvaltning. Som exempel kan nämnas

försäljning av mark,

större investeringar, jordbruksarrenden och upplåtelser av olika

rättigheter. En

viss kompetens i jordbruksfrågor finns därför redan hos

egendomsnämnderna. Den

lokala kompetens som finns i pastoraten bör också kunna tas till vara

vid

egendomsnämndernas förvaltning av prästlönefastigheterna. Vi föreslår

därför att

de pastorat som närmast berörs skall få tillfälle att yttra sig före

en

eventuell försäljning av en prästlönefastighet i pastoratet. Ett

sådant yttrande

bör också inhämtas vid omfattande förändringar av användningen av

präst-

lönefastigheten, vid nybyggnad eller väsentlig ombyggnad samt vid

antagande av

en ny arrendator för jordbruk, jakt eller fiske. Egendomsnämnderna

får från fall

till fall avgöra vilka pastorat som skall höras.

 När förvaltningen av löneboställenas jordbruk förs över till

egendomsnämnderna

bör dessa också ta över fastighetsinnehavet i sin helhet samt svara

för alla

funktioner och kostnader som är förbundna med förvaltningen.

Pastoraten skall

alltså fortsättningsvis inte drabbas av några kostnader för dessa

fastigheter.

De bör, på samma sätt som skett beträffande skogsfastigheterna,

erhålla en mot

värdet på jordbruksfastigheterna svarande andel av stiftets

gemensamma

förmögenhet. Pastoratens årliga utdelning blir därmed inte beroende

av

avkastningen på pastoratets prästlönefastighet utan på avkastningen i

stort från

den samlade förmögenheten i stiftet.

6 Övrig kyrklig jord

 Regeringens förslag: Församlingskyrkas fastighet - skog såväl som

jordbruk -

 skall förvaltas av pastoratet.

 Domkyrkas fastighet skall - utom i Lunds stift - även

fortsättningsvis

 förvaltas av egendomsnämnden.

 Egendomsnämnderna skall förvalta kyrkofondsfastigheterna och

 biskopsgårdarna. Biskopsgården i[REDACTED_EFTERNAMN] skall dock även i

fortsättningen

 förvaltas av Domkyrkorådet i[REDACTED_EFTERNAMN].

Kyrkoberedningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Departementspromemorian: I departementspromemorian föreslås att

församlingskyrkas fastighet skall förvaltas av pastoratet och

domkyrkas

fastighet av den myndighet som förvaltar domkyrkan.

 Kyrkofondsfastigheterna skall enligt departementspromemorian

förvaltas av

Kammarkollegiet. Biskopsgårdarna skall - med vissa undantag - utgöra

kyrko-

fondsfastigheter.

Kyrkofondens styrelse föreslår att kyrkofondsfastigheter och

biskopsgårdar som i

dag är kyrklig jord förs över till kyrkofonden. Mindre fastigheter

med ett

taxeringsvärde understigande 100 000 kronor föreslås få säljas till

respektive

pastorat för en schablonmässigt beräknad köpeskilling.

Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker

förslaget att

församlingskyrkas skog skall förvaltas av pastoratet och domkyrkas

fastighet av

den myndighet som förvaltar domkyrkan. Några remissinstanser anser

emellertid

att förvaltningen av församlingskyrkas fastigheter bör ske på

stiftsnivå.

 Förslaget att kyrkofondsfastigheterna skall förvaltas av

Kammarkollegiet

avstyrks av så gott som samtliga remissinstanser som yttrat sig i

denna fråga. I

stället föreslås att kyrkofondsfastigheterna förs över till stiften.

 Förslaget att biskopsgårdarna skall utgöra kyrkofondsfastigheter

tillstyrks av

Svenska kyrkans centralstyrelse, Pastoratsförbundet, två domkapitel

och tre

stiftsstyrelser.

 Flera remissinstanser, bl.a. Statskontoret, tre domkapitel och fem

stiftsstyrelser, anser att biskopsgårdarna i stället bör föras över

till stif-

ten.

1993 års kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag.

Skälen för regeringens förslag

Församlingskyrkas fastighet

Församlingskyrkas fastighet är sådan kyrklig jord vars avkastning är

avsedd för

församlingskyrkans behov. Förvaltningen av församlingskyrkas

fastigheter är i

dag delad mellan församling och pastorat på så sätt att församlingen

förvaltar

församlingskyrkas fastighets skog medan pastoratet förvaltar dess

jordbruk.

 På pastoratsnivå ligger numera det ekonomiska ansvaret för större

delen av

församlingarnas angelägenheter. På denna nivå ligger sålunda ansvaret

för bl.a.

anskaffande och underhåll av kyrkobyggnad.

 I likhet med vad som har föreslagits i departementspromemorian och

av

Kyrkoberedningen anser regeringen att förvaltningsansvaret för

församlingskyrkas

fastigheter bör renodlas och i sin helhet läggas på pastoraten. På så

sätt

kommer förvaltningen att ligga på den nivå där kostnadsansvaret för

verksamheten

ligger. En sådan ordning har också tillstyrkts av flertalet

remissinstanser och

1993 års kyrkomöte. I de relativt få fall där det finns

församlingskyrkas

fastighets skog som förvaltas av församlingar i

flerförsamlingspastorat, torde

det inte vara några större administrativa problem att föra över

församlingens

skogsförvaltning till pastoratet.

Domkyrkas fastighet

Domkyrkas fastighet är en kategori kyrklig jord vars avkastning är

avsedd för en

domkyrkas behov. Domkyrkas fastighet, som finns i ett mindre antal

stift,

förvaltas av egendomsnämnden. I Lunds stift sköter dock det särskilda

domkyrkorådet förvaltningen.

 I departementspromemorian föreslogs att domkyrkas fastighet skall

förvaltas av

den myndighet som förvaltar domkyrkan. Detta skulle innebära att de

medeltida

domkyrkornas fastigheter skulle förvaltas av respektive domkapitel.

 Regeringen har i och för sig sympati för tanken att den myndighet

som har

ansvaret för domkyrkan också skall förvalta dess fastigheter.

Samtidigt innebär

en sådan ordning en uppsplittring av den egendomsförvaltning som nu

handhas av

stiftssamfälligheten. I likhet med Kyrkoberedningen och 1993 års

kyrkomöte har

regeringen därför ändå stannat för att domkyrkas fastighet även

fortsättningsvis

bör förvaltas av egendomsnämnden. Den speciella ordning som gäller

för Lunds

stift bör dock kvarstå.

Kyrkofondsfastigheter

De s.k. kyrkofondsfastigheterna, som är av olika härkomst men vilkas

avkastning

tillkommer kyrkofonden, förvaltas av Kammarkollegiet, som dock kan

överlåta

förvaltningen åt en egendomsnämnd eller någon annan förvaltare. I

departementspromemorian diskuteras om inte egendomsnämnderna också

borde få det

formella ansvaret för förvaltningen. Något sådant förslag läggs dock

inte fram.

Remissbehandlingen visar att det finns ett mycket starkt stöd för

att

egendomsnämnderna tar över ansvaret för förvaltningen av

kyrkofondsfastigheterna.

 Även regeringen anser att effektivitetsskäl talar för att

förvaltningen förs

över till egendomsnämnderna. Behovet av strukturrationalisering är

stort och

därför är en samordnad förvaltning av olika typer av kyrklig jord

fördelaktig.

Biskopsgårdar

I biskoparnas avlöningsförmåner ingår rätten till fri tjänstebostad.

Kostnaderna

för biskoparnas avlöningsförmåner betalas ur kyrkofonden.

Tjänstebostad åt en

biskop kan vara anordnad i en fastighet som uppförts, anskaffats

eller av kronan

ställts till förfogande för ändamålet. Med biskopsgård avses här

endast sådan

fastighet. Tjänstebostad åt biskop kan emellertid också vara anordnad

i en för

ändamålet hyrd lägenhet eller villa. Äganderätten till vissa av

biskopsgårdarna

är oklar. Uppförandet av några har bekostats av domkyrkans medel,

andra av

statsmedel eller medel ur kyrkofonden.

 Med hänsyn till kyrkofondens kostnadsansvar för biskopsgårdarna

anser

regeringen att det i och för sig skulle vara motiverat att, oberoende

av den ur-

sprungliga finansieringen, låta biskopsgårdarna ingå i kategorin

kyrkofondsfastigheter. Flera remissinstanser har också tillstyrkt att

biskopsgårdarna skall utgöra kyrkofondsfastigheter. Andra har i

stället förordat

att de förs över till stiften. Även en sådan ordning skulle kunna

övervägas.

Innan beslut fattas om en förändring av biskopsgårdarnas ställning

fordras det

emellertid att konsekvenserna av en sådan förändring övervägs

ytterligare. Rege-

ringen är därför inte beredd att nu föreslå några förändringar i den

riktningen.

 Egendomsnämnderna bör emellertid få ett mera självständigt ansvar

för

förvaltningen av biskopsgårdarna. Det bör vara regeringens uppgift

att utfärda

föreskrifter om denna förvaltning.

Prästgårdar

I regeringens skrivelse till kyrkomötet fanns upptaget ett förslag om

att de

pastorat som så önskade med full äganderätt skulle få överta en

prästgård i

pastoratet. I ett sådant fall skulle prästgården övergå från att vara

kyrklig

jord till att bli kyrkokommunal egendom. Enligt förslaget skulle

prästgårdar som

inte övertagits av pastoraten med full äganderätt tillfalla

stiftssamfälligheten.

1993 års kyrkomöte har förordat att de prästgårdar som inte övertas

av ett

pastorat fortfarande skall vara kyrklig jord. Kyrkomötet har

emellertid också

ansett att denna fråga är av så komplicerad natur att den bör

övervägas

ytterligare. En annan viktig fråga som behöver lösas är hur man,

bl.a. inför en

förändring av prästgårdarnas status, skall skydda de prästgårdar som

är av

särskilt kulturhistoriskt värde. Mot denna bakgrund lägger regeringen

inte nu

fram något förslag i denna fråga.

 7 Prästlönefonder m.m.

Kyrkoberedningens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Departementspromemorian överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Avsättning till kapitalet föreslås emellertid ske med viss procent av

kapital-

värdet.

Kyrkofondens styrelse föreslår att prästlönefonderna skall förvaltas

samlade i

Kyrkans prästlönefond av Kyrkofondens styrelse. Pastoraten behåller

rätten till

avkastningen och får andelar i den gemensamma förvaltningen.

Styrelsen föreslår

vidare att beslut om markförvärv skall föregås av en särskild

prövning av

Kyrkofondens styrelse och att åtgärder vidtas för att värdesäkra

kyrkans

finansförmögenhet.

Remissinstanserna: Förslaget att prästlönefonderna skall förvaltas av

stiftssamfälligheterna tillstyrks av Svenska kyrkans centralstyrelse,

Statskontoret, Lantmäteriverket, Kyrkofondens styrelse, sex

domkapitel, fyra

stiftsstyrelser, Stiftsjägmästareföreningen och SACO. Förslaget

avstyrks av två

domkapitel, tre stiftsstyrelser och Pastoratsförbundet.

 Förslaget att prästlönejordsfonderna skall bli prästlönefonder

tillstyrks av

de remissinstanser som yttrat sig över detta förslag.

 Remissinstanserna är också positiva till förslaget om en årlig

avsättning till

kapitalet i fråga om prästlönefondsmedel som är placerade i

obligationer,

bankmedel och andra fordringar samt aktier och andelar i

värdepappersfonder.

Några ifrågasätter emellertid om den årliga avsättningen skall behöva

vara så

stor som fem procent av värdet på dessa tillgångar.

1993 års kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag.

Skälen för regeringens förslag: Prästlönefonderna har uppkommit genom

försäljning av löneboställen eller delar därav. De förvaltas av

respektive

pastorat enligt samma grunder som gäller för förvaltningen av

omyndigs medel. Av

prästlönefondsmedel från flera pastorat kan egendomsnämnderna bilda

en

prästlönejordsfond för inköp av prästlönefondsfastigheter.

 Det finns mycket som talar till förmån för en integrerad

stiftsmodell när det

gäller förvaltningen av prästlönetillgångarna.

 En samlad förmögenhetsförvaltning ger ett större kapital att

placera och där-

med ökade möjligheter både till riskspridning och effektiv

förvaltning.

 Det sammanlagda kapitalet i prästlönefonderna i varje stift är

tillräckligt

stort för att möjliggöra en professionell och effektiv förvaltning.

En gemensam

förvaltning av fastigheter och fonder ökar dessutom möjligheterna

till

omplaceringar mellan olika förmögenhetsslag. Ytterligare

effektivisering kan

vinnas genom att prästlönefonderna i olika stift samförvaltas på

frivillig grund

genom Kammarkollegiet, bank eller annan förvaltare.

 Regeringen föreslår därför att prästlönefonderna förs samman

stiftsvis till en

prästlönefond för varje stift och att de förvaltas av

egendomsnämnderna. Därvid

bör pastoraten tilldelas andelar i den gemensamma förvaltningen i

stiftet.

Närmare föreskrifter om hur andelarna bör beräknas bör - i likhet med

vad som nu

gäller för andelsberäkningen av bl.a boställsskogen - meddelas av

regeringen

eller den myndighet regeringen bestämmer. Om fondmedel används för

inköp av

fastigheter blir pastoraten delägare i dessa.

 Avkastningen av den samlade finansförmögenheten tillfaller

pastoraten i

förhållande till deras andelar i fastigheter och fonder. Det är

givetvis av

stort intresse för pastoraten att förvaltningen sker så effektivt som

möjligt,

eftersom pastoraten skall ha del av avkastningen. Ambitionen vid

förvaltningen

bör vara att egendomsnämnderna tar så stor hänsyn som möjligt till de

synpunkter

som pastoraten kan ha i fråga om placering av fondmedel m.m.

 De nuvarande prästlönejordsfonderna har bildats av medel ur

prästlönefonder

från flera pastorat. En sammanläggning av samtliga prästlönefonder i

ett stift

innebär att det inte längre finns behov av särskilda

prästlönejordsfonder. Även

prästlönejordsfonderna bör därför gå in i den gemensamma

förvaltningen.

 De prästlönefondsmedel som är placerade i t.ex. obligationer,

bankmedel och

andra fordringar har under lång tid minskat i värde på grund av

inflationen.

Kravet på en långsiktigt god avkastning måste gälla också för dessa

lönetillgångar.

 För att förhindra en urholkning av prästlönefondernas värde bör

därför en så

stor del av avkastningen som motsvarar värdeminskningen på grund av

inflationen

fonderas. Egendomsnämnderna bör som förvaltare av fonderna ha de

bästa

möjligheterna att bedöma hur stora avsättningar som behöver göras för

att hindra

att prästlönefonderna minskar i värde.

8 Den särskilda kyrkoavgiften

 Regeringens förslag: Den särskilda kyrkoavgiften beräknas på

avkastningen av

 lönetillgångarna. Avgiften betalas av stiftssamfälligheten och

fastställs

 till 50 procent av nettoavkastningen efter gjorda

fondavsättningar.

Kyrkoberedningens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Departementspromemorian överensstämmer med regeringens förslag.

Kyrkofondsstyrelsens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget att särskild kyrkoavgift skall betalas

av

stiftssamfälligheten med 50 procent av nettoavkastningen av

prästlöne-

tillgångarna tillstyrks av bl.a. Svenska kyrkans centralstyrelse,

Statskontoret,

fem domkapitel och sju stiftsstyrelser. Några remissinstanser,

däribland

Pastoratsförbundet, föreslår i stället att den särskilda

kyrkoavgiften

avskaffas.

1993 års kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag.

Skälen för regeringens förslag: Avkastningen av pastoratens

prästlönetillgångar

bidrar till att bl.a. finansiera det kyrkliga utjämningssystemet över

kyrkofonden. Utöver den i kyrkolagen fastställda allmänna

kyrkoavgiften, som

pastoraten har att betala in till kyrkofonden, skall de också betala

en särskild

kyrkoavgift. Den tas ut med en viss procentsats på lönetillgångarna.

 Den särskilda kyrkoavgiften drabbar nu pastoraten olika beroende på

dels hur

lönetillgångarna är placerade, dels var pastoratet är beläget.För

löneboställen

och prästlönefondsfastigheter beräknas den särskilda kyrkoavgiften

efter

fastighetens taxeringsvärde. Eftersom taxeringsvärdena på fastigheter

varierar

mellan olika delar av landet kan därför den särskilda kyrkoavgiften

för en

fastighet i ett stift vara betydligt större än avgiften för en

liknande

fastighet i ett annat stift.

 Även för prästlönefonderna beräknas den särskilda kyrkoavgiften

efter värdet

på tillgångarna. Avgiften varierar från två procent för aktier och

andelar i

värdepappersfonder till åtta procent för bankmedel och andra

fordringar. Några

föreskrifter om fondering för att kompensera värdeminskning på grund

av

inflation finns inte.

 Den särskilda kyrkoavgiften för bankmedel uppgår ofta till högre

belopp än den

reella avkastningen på dessa lönetillgångar. Trots detta kan sådana

placeringar

på kort sikt upplevas som mest fördelaktiga för det enskilda

pastoratet. Det

nuvarande systemet stimulerar därför till kortsiktiga placeringar och

medverkar

till en urholkning av kapitalet.

 Som regeringen tidigare har framhållit är det angeläget att den

kyrkliga

egendomen placeras och förvaltas på ett sådant sätt att den

värdesäkras och

långsiktigt ger en god avkastning. Den nuvarande ordningen för

beräkning av den

särskilda kyrkoavgiften stimulerar inte till en sådan förvaltning.

Det nuvarande

systemet för att beräkna och redovisa den särskilda kyrkoavgiften är

dessutom

krångligt med olika regler för olika egendomsslag och ett stort antal

inblandade

enheter (pastorat).

 För att råda bot på de brister som får anses ligga i det nuvarande

systemet

föreslår regeringen att den särskilda kyrkoavgiften beräknas på

avkastningen av

lönetillgångarna och att avgiften betalas av dem som förvaltar

tillgångarna,

dvs. av egendomsnämnderna i enlighet med regeringens förslag i det

föregående.

 Den särskilda kyrkoavgiften kan lämpligen fastställas till 50

procent av

nettovinsten efter gjorda fondavsättningar. Sådana behöver göras dels

för att

värdesäkra kapitalet, dels för att täcka framtida pensionskostnader.

Med

nettovinst avses därvid vad som återstår av vinsten efter det att

egendomsnämnden har avsatt det rörelsekapital som behövs för

förvaltningen av

egendomen eller medel för utjämning av årsvariationer i utdelningen.

I

nettovinsten inräknas på motsvarande sätt vad som tas i anspråk för

utdelning

till pastoraten av tidigare avsatt kapital.

 De remissinstanser som har motsatt sig den föreslagna ändringen av

den

särskilda kyrkoavgiften har i stället föreslagit att den särskilda

kyrkoavgiften

slopas. Den särskilda kyrkoavgiften är emellertid en del i det

inomkyrkliga

utjämningssystemet. Kyrkofondens inkomster genom den särskilda

kyrkoavgiften

uppgick år 1992 till ca 145 miljoner kr. För att få in motsvarande

belopp genom

den allmänna kyrkoavgiften skulle denna behöva höjas med två öre per

skattekrona. En sådan förändring skulle innebära en väsentlig

omfördelning

mellan olika kyrkokommuner. Som exempel kan nämnas att

kyrkokommunerna i

Stockholms stift, som redan svarar för ungefär hälften av stiftens

nettobidrag

till kyrkofonden, skulle få betala ytterligare 18 miljoner kr till

kyrkofonden

och Göteborgs stift ytterligare ungefär 10 miljoner kr. En del

kyrkokommuner med

stora lönetillgångar skulle samtidigt få sina avgifter till

kyrkofonden mer än

halverade. Den särskilda kyrkoavgiften kan därför inte slopas utan

att andra

förändringar samtidigt görs i det kyrkliga utjämningssystemet.

 Kyrkoberedningen har i sitt betänkande Vissa kyrkofrågor (SOU

1993:46)

föreslagit vissa förändringar av det kyrkliga utjämningssystemet.

Dessa föränd-

ringar berör emellertid inte den särskilda kyrkoavgiften.

 Vårt förslag när det gäller den särskilda kyrkoavgiften innebär en

förenkling

och att avgiften blir mera rättvis än med nuvarande system. Samtidigt

medverkar

den föreslagna förändringen till att lönetillgångarna blir mera

värdebeständiga.

9 Avreglering

 Regeringens förslag: Bestämmelser om tillsyn och tillståndsprövning

 beträffande förvaltningen av den kyrkliga egendomen ersätts av

 ändamålsbestämmelser.

Kyrkoberedningens förslag överensstämmer med regeringens förslag.

Departementspromemorian överensstämmer med regeringens förslag.

Kyrkofondsstyrelsens förslag överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Förslaget om avreglering tillstyrks av samtliga de

remissinstanser som yttrat sig i denna fråga, däribland

Jordbruksverket,

Kammarkollegiet, Lantmäteriverket, domkapitlen i Västerås, Karlstad

och

Stockholm, stiftsstyrelserna i Strängnäs, Västerås,[REDACTED_EFTERNAMN], Göteborg,

Karlstad,

Härnösand och Stockholm samt Stiftsjägmästareföreningen.

Kammarkollegiet och

stiftsstyrelsen i Västerås anser emellertid att beslut som rör

pastoratens

löneboställen skall kunna överklagas hos kollegiet.

1993 års kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag.

Skälen för regeringens förslag: Statens ansvar för Svenska kyrkans

finansför-

mögenhet bör bestå i att trygga dels att avkastningen av

förmögenheten används

för de ändamål vartill den har tillkommit, dels att fondkapitalets

värde säkras

samtidigt som möjligheter skapas för en effektiv förvaltning. Däremot

bör

förvaltningen inte vara kringgärdad av bestämmelser om tillsyn och

tillståndsprövning som försvårar en rationell handläggning av ärenden

om t.ex.

köp eller försäljning av fast egendom. I dag finns ett flertal

bestämmelser av

sådant slag i kyrkolagen. Bl.a. finns bestämmelser om att frågor om

försäljning

eller byte av kyrklig jord skall prövas av Kammarkollegiet eller

egendomsnämnden, beroende främst på egendomens saluvärde.

 Nuvarande förvaltningsbestämmelser är detaljerade och har medverkat

till att

handläggningen av ärenden om köp eller försäljning av kyrklig jord

ofta har

tagit lång tid. Bestämmelserna har på detta sätt varit ett hinder för

en

effektiv förvaltning av den kyrkliga finansförmögenheten.

 En möjlighet att förenkla och effektivisera förvaltningen är att

reducera

antalet nivåer för handläggningen av ärendena. Det är därför viktigt

att

möjligheterna att överklaga beslut angående förvaltningen begränsas.

Genom en

enhetlig och sammanhållen förvaltning kan rationaliseringsvinster

göras

samtidigt som man skapar förutsättningar för att på sikt öka

finansförmögenheten. Vi föreslår därför att kyrkolagens föreskrifter

om tillsyn

och tillståndsprövning vid försäljning och köp av fast egendom samt

om

användning av fondmedel slopas och ersätts av klara

ändamålsbestämmelser för

förvaltningen.

10 Ikraftträdande

 Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna skall träda i

kraft den 1

 januari 1995. Övergångsregleringen i fråga om sådan beräkning av

den

 särskilda kyrkoavgiften som sker på skogsbruksvärdet förlängs

intill utgången

 av år 1994.

1993 års kyrkomöte har tillstyrkt regeringens tidigare förslag till

kyrkomötet

att de föreslagna lagändringarna skall träda i kraft den 1 januari

1994.

Skälen för regeringens förslag: De förslag till lagändringar som

regeringen nu

lägger fram syftar till att få till stånd en enklare och effektivare

förvaltning

av den kyrkliga finansförmögenheten. Detta bör leda till en bättre

värdebeständighet och en på längre sikt ökad avkastning av denna

förmögenhet.

Förändringarna bör därför genomföras snarast möjligt. Ett

genomförande av

reformen från och med den 1 januari 1994 skulle emellertid innebära

att det blev

en mycket kort tid mellan riksdagsbeslutet och genomförandet.

Regeringen

föreslår därför att de förslagna lagändringarna skall träda i kraft

först den 1

januari 1995. Detta innebär att reformen kan förberedas på ett bättre

sätt. Ett

uppskjutande av reformen får emellertid konsekvenser för beräkningen

av den

särskilda kyrkoavgiften.

 Enligt 42 kap. 16 kyrkolagen bestäms underlaget för den

särskilda

kyrkoavgiften med hänsyn till förhållandena den 31 december året före

det år som

föregår bidragsåret. Avgiften för år 1993 beräknas i princip på

värdet av

tillgångarna den 31 december 1991. I lagen (1992:1175) om ändring i

lagen

(1992:301) om införande av kyrkolagen (1992:300) har utfärdats

föreskrifter om

att sådan särskild kyrkoavgift som beräknas på skogsbruksvärdet för

år 1993 inte

får överstiga 80 procent av överskottet från egendomsnämndens

förvaltning av

pastoratens skogar under det räkenskapsår som avslutas vid utgången

av år 1992.

 Den särskilda kyrkoavgiften för jordbruks- och skogsfastigheter år

1994

beräknas efter 1992 års taxeringsvärden. Detta innebär för flertalet

fastigheter

en höjning av den särskilda kyrkoavgiften. Pastoratsförbundet har i

en skrivelse

till regeringen erinrat om konsekvenserna av de höjda

taxeringsvärdena på

fastigheter och den minskade avkastningen av prästlönefonder.

Förbundet har med

hänvisning till dessa konsekvenser anhållit om en provisorisk

sänkning av den

särskilda kyrkoavgiften om inte en genomgripande förändring av

kyrkofondssy-

stemet kommer till stånd den 1 januari 1994. För att lindra

effekterna av de

höjda taxeringsvärdena på skogsfastigheter föreslår regeringen att

övergångsregle ringen i fråga om beräkningen av den särskilda

kyrkoavgiften

förlängs ett år.

 I samband med att egendomsnämnderna enligt vårt förslag övertar

förvaltningen

av löneboställenas jordbruk och prästlönefonderna den 1 januari 1995

kommer

egendomsnämnderna att disponera avkastningen av denna egendom.

Egendomsnämnderna

kan av denna avkastning betala den särskilda kyrkoavgiften för år

1995 enligt de

föreslagna nya bestämmelserna. Det nya systemet för beräkningen av

den särskilda

kyrkoavgiften innebär att egendomsnämnderna fr.o.m. den 1 januari

1995 från sin

förvaltning av kyrkans finansförmögenhet skall betala särskild

kyrkoavgift till

kyrkofonden med lika stort belopp som man delar ut till pastoraten.

Regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer bör utfärda närmare

föreskrifter om

betalning av särskild kyrkoavgift till kyrkofonden.

11 Kostnadskonsekvenser

Det främsta syftet med de föreslagna förändringarna i fråga om

förvaltningen av

Svenska kyrkans finansförmögenhet har varit att förbättra

avkastningen och öka

värdebeständigheten hos dessa tillgångar. Enligt en av

Lantmäteriverket gjord

undersökning uppgick värdet av kyrkans finansförmögenhet år 1989 till

ca 7,5

miljarder kr. Avkastningen täcker för närvarande endast ca fyra

procent av

kostnaderna för Svenska kyrkans verksamhet men kan om tillgångarna

förvaltas

effektivt i framtiden bli av stor betydelse för Svenska kyrkan.

 På grund av rationaliseringsvinster kan förvaltningskostnaderna

väntas bli

lägre vid en samlad förvaltning hos egendomsnämnderna än med

nuvarande ordning.

 Den föreslagna förändringen i fråga om beräkningen av den särskilda

kyrkoavgiften kommer på kort sikt att innebära en minskning av

kyrkofondens

inkomster. Genom att den särskilda kyrkoavgiften knyts till

avkastningen blir

kyrkofondens inkomster genom den särskilda kyrkoavgiften beroende av

kon-

junkturerna.

 Vid nuvarande avkastning av finansförmögenheten blir minskningen av

kyrkofondens inkomster genom den särskilda kyrkoavgiften ca 50

miljoner kr per

år. Ett bibehållande av nuvarande system skulle emellertid på grund

av höjda

taxeringsvärden innebära att en orimligt stor del av avkastningen av

lönebostäl-

len dras in till kyrkofonden. På längre sikt innebär den föreslagna

värdesäkringen av finansförmögenheten att avkastningen och därmed

också

kyrkofondens inkomster genom den särskilda kyrkoavgiften kommer att

öka.

Kyrkofonden har för närvarande en relativt god ekonomi och en

tillfällig

minskning av inkomsterna från den särskilda kyrkoavgiften bör därför

inte vålla

några större problem.

 Förändringen i fråga om den särskilda kyrkoavgiften kommer vidare

att innebära

att pastoraten får disponera en större del av inkomsterna från

förmögenhetsförvaltningen.

 12 Specialmotivering

Kyrkolagen (1992:300)

6 kap. Ändringar i den territoriella pastoratsindelningen

Enligt 6 kap. 6 andra stycket skall, vid en ändring i den

territoriella

pastoratsindelningen, andel i en prästlönefondsfastighet eller en

prästlö-

nejordsfond övertas av det pastorat från vars lönetillgångar andelen

härrör. Med

anledning av förslagen i avsnitt 5 och 7 att begreppen

prästlönefondsfastighet

och prästlönejordsfond skall upphöra behövs inte längre denna

bestämmelse.

 I 7 regleras betalningsansvaret för en skuld som hänför sig till

en

prästgård eller ett löneboställe. I avsnitt 5 har föreslagits att

egendomsnämn-

derna skall förvalta nuvarande löneboställen. Betalningsansvaret för

skuld som

hänför sig till ett löneboställe påverkas därför inte av ändringar i

den terri-

toriella pastoratsindelningen och därför behövs ingen reglering av

löneboställen

i paragrafen.

41 kap. Förvaltningen av kyrklig jord m.m.

Lagförslaget Nuvarande föreskrifter

 i 41 kap. kyrkolagen

 1 1

 2 2

 3 3 *

 4 4 *

 5 5

 6 7 och 8

 7 9 *

 8 10 *

 9 11

10 18

11 25

12 12 *

13 13

14 14 *

15 15 *

16 23

17 24

18 26

19 27 *

20 28

21 29

22 30 *

23 31

24 34 *

25 35 *

26 36

27 37

28 -

29 38

* Paragrafen har förts över till lagförslaget med oförändrad lydelse.

 Av lagtekniska skäl har hela nuvarande 41 kap. upphävts och ersatts

av ett

nytt kapitel med en ny paragrafnumrering. Av tabellen framgår vilka

paragrafer

som har förts över till det nya kapitlet under nya paragrafnummer och

vilka

paragrafer som är överförda med oförändrad lydelse.

 Förslagen i avsnitt 5 och 7 om att begreppen

prästlönefondsfastighet och

prästlönejordsfond skall upphöra gör att de bestämmelser som nu finns

om sådan

egendom i nuvarande 1, 7, 29, 31 - 33 och 38 inte längre behövs.

 Förslagen i avsnitt 5 om att förvaltningen av löneboställenas

jordbruk skall

föras över till egendomsnämnderna och i avsnitt 6 om att

församlingskyrkas

fastighet skall förvaltas av pastoratet gör att de nuvarande

bestämmelserna i 6

och 19 - 22 kan upphävas.

 Med hänsyn till förslagen i avsnitt 6 om att egendomsnämnderna bör

få ett mera

självständigt ansvar för biskopsgårdarna kan de närmare

föreskrifterna om

förvaltningen av biskopsgårdar i 16 och 17 upphävas.

 I 39 - 41 finns regler om överklagande m.m. i samband med

förvaltningen av

kyrklig jord. Som framgår av avsnitt 9 bör nuvarande regler om

tillsyn och

tillståndsprövning slopas och i enlighet med detta kan föreskrifterna

i 39 - 41

 upphävas.

 I övrigt hänvisas till de motiv som har redovisats i tidigare

avsnitt.

42 kap. Kyrkofonden

Ändringen i 12 är en följd av förslaget i avsnitt 5 att begreppet

präst-

lönefondsfastighet skall upphöra.

 Förslaget i avsnitt 8 att den särskilda kyrkoavgiften skall

beräknas på

avkastningen av lönetillgångarna och betalas av stiftssamfälligheten

föranleder

ändringar i 14, 15 och 25 och gör att bestämmelserna i 16 om

tidpunkt för

beräkning av underlaget för den särskilda kyrkoavgiften inte längre

behövs.

Civildepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 oktober 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.
[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkelspiel,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

----------------

Regeringen beslutar proposition 1993/94:73 Förvaltningen av Svenska

kyrkans

finansförmögenhet.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som inför, ändrar, upphäver eller upprepar ett

normgivningsbemyndi-

gande

Celexnummer för bakomliggande EG-regler

Lag om ändring i kyrkolagen (1992:300)

41 kap. 7, 11, 18, 22, 27, 28