Regeringens proposition

1998/99:118

Konvention om undanröjande av dubbelbeskattning

vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap

Prop.

1998/99:118

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 20 maj 1999

Lena Hjelm-Wallén

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att riksdagen godkänner den konvention om

undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan före-

tag i intressegemenskap (skiljemannakonventionen) som undertecknats

av Europeiska unionens medlemsstater och antar en lag om denna kon-

vention.

Konventionens syfte är att inrätta ett skiljemannaförfarande för att lösa

tvister mellan medlemsstater i skattefrågor om internprissättning, dvs. då

företag med intressegemenskap tillämpar en prissättning som inte mot-

svarar den prissättning som skulle ha tillämpats om inte företagen haft

intressegemenskap (marknadspris) och detta i sin tur påverkar i vilken

stat en viss inkomst tas till beskattning. Om inkomst som ett företag i en

medlemsstat uppburit justeras på grund av att ett pris avviker från

marknadspriset kan detta leda till att samma inkomst beskattas i två

stater. För att undanröja effekterna av sådan dubbelbeskattning kan

överenskommelser träffas mellan stater om att även den andra staten

justerar den beskattningsbara inkomsten med motsvarande belopp.

Konventionen innebär att medlemsstaterna åtar sig att överlämna en

fråga om internprissättning till en skiljenämnd om staterna inte kan

komma överens om en lösning.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

3 Ärendet och dess beredning 15

4 Lagförslaget 16

5 Allmänt om dubbelbeskattning vid justering av inkomst

avseende internprissättning mellan företag i intressegemenskap 17

6 Konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid

justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap

(skiljemannakonventionen) 18

6.1 Skiljemannakonventionens tillämpningsområde 18

6.2 Allmänna bestämmelser 19

6.3 Slutbestämmelser 23

Bilaga

Konvention om Konungariket Sveriges, Republiken Österrikes och

Republiken Finlands anslutning till konventionen om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap 24

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 maj 1999 27

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner konventionen den 21 december 1995 med anledning av

Konungariket Sveriges, Republiken Österrikes och Republiken Finlands

anslutning till konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid

justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap med därtill

fogad svensk förklaring,

2. antar regeringens förslag till lag om konvention om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intresse-

gemenskap.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om konvention om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Konventionen av den 23 juli 1990 om undanröjande av dubbel-

beskattning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap ,

ändrad genom konventionen av den 21 december 1995 om Konungariket

Sveriges, Republiken Österrikes och Republiken Finlands anslutning till

konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av

inkomst mellan företag i intressegemenskap , skall gälla som lag här i

landet. Den svenska texten till konventionen av den 23 juli 1990 i dess

nuvarande lydelse framgår av bilaga till denna lag.

2 § Med allvarlig påföljd i artikel 8 i konventionen av den 23 juli 1990

om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan

företag i intressegemenskap avses för svenskt vidkommande fängelse,

böter eller administrativ sanktion.

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

Bilaga

Konvention

om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst

mellan företag i intressegemenskap

De höga avtalsslutande parterna i fördraget om Europeiska ekono-

miska gemenskapen,

har enats om följande.

Kapitel 1

Konventionens tillämpningsområde

Artikel 1

1. Denna konvention skall tillämpas i de fall då inkomst som förvärvas

av ett företag i en avtalsslutande stat även ingår eller sannolikt kommer

att ingå i den skattepliktiga inkomst som förvärvas av ett företag i en

annan avtalsslutande stat på grund av att de principer som anges i artikel

4 och som tillämpas direkt eller genom motsvarande bestämmelser i den

berörda statens lagstiftning, inte följs.

2. Vid tillämpningen av denna konvention skall ett fast driftställe som

ett företag i en avtalsslutande stat har i en annan avtalsslutande stat anses

som ett företag i den stat där det är beläget.

3. Punkt 1 tillämpas även i fall då något av de berörda företagen redo-

visar förlust i stället för vinst.

Artikel 2

1. Denna konvention skall tillämpas på inkomstskatter.

2.1 De för närvarande utgående skatter, på vilka konventionen skall

tillämpas, är särskilt:

a) I Belgien:

 impôt des personnes physiques/personenbelasting,

 impôts des sociétés/vennootschapsbelasting,

 impôts des personnes morales/rechtspersonenbelasting,

 impôts des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouders,

 taxe communale et taxe d agglomération additionnelles à l impôt

des

 personnes physiques/aanvullende gemeentebelasting en agglome

 ratiebelasting op de personenbelasting.

b) I Danmark:

 selskabsskat,

 indkomstskat til staten,

 kommunale indkomstskat,

 amtskommunal indkomstskat,

 særlig indkomstskat,

 kirkeskat,

 udbytesskat,

 renteskat,

 royaltyskat,

 frigørelsesafgift.

c) I Förbundsrepubliken Tyskland:

 Einkommensteuer,

 Körperschaftsteuer,

 Gewerbesteuer, i den utsträckning som denna skatt grundas på in-

komst av handel.

d) I Grekland:

 foros eisodimatos fysikon prosopon,

 foros eisodimatos nomikon prosopon,

 eisfora yper ton epicheiriseon ydrefsis kai apochetefsis.

e) I Spanien:

 impuesto sobre la renta de las personas fiscas,

 impuesto sobre sociedades.

f) I Frankrike:

 impôt sur le revenu,

 impôt sur les sociétés.

g) I Irland:

 Income tax,

 Corporation tax.

h) I Italien:

 imposta sul reddito delle persone fisiche,

 imposta sul reddito delle persone giuridiche,

 imposta locale sul redditi.

i) I Luxemburg:

 impôt sur le revenu des personnes physiques,

 impôt sur le revenu des collectivités,

 impôt commercial dans la mesure où cet impôt est assis sur les

bénéfices d exploitation.

j) I Nederländerna:

 inkomstenbelasting,

 vennootschapsbelasting.

k) I Österrike:

 Einkommensteuer,

 Körperschaftsteuer.

l) I Portugal:

 imposto sobre o rendimento das pessoas singulares,

 imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas,

 decrama para os municipios sobre o imposto sobre o rendimento das

pessoas colectivas.

m) I Finland:

 valtion tuloverot/de statliga inkomstskatterna,

 yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund,

 kunnallisvero/kommunalskatten,

 kirkollisvero/kyrkoskatten,

 korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomst,

 rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skatt-

skyldig.

n) I Sverige:

 statlig inkomstskatt,

 kupongskatt,

 kommunal inkomstskatt,

 expansionsmedelsskatt.

o) I Förenade kungariket:

 income tax,

 corporation tax.

3. Konventionen tillämpas även på skatter av samma eller i huvudsak

likartat slag, som efter undertecknandet av konventionen påförs vid sidan

av eller i stället för de för närvarande utgående skatterna. De behöriga

myndigheterna i de avtalsslutande staterna skall meddela varandra änd-

ringar som gjorts i respektive skattelagstiftning.

Kapitel 2

Allmänna bestämmelser

Avsnitt 1

Definitioner

Artikel 3

1.1 Vid tillämpningen av denna konvention avses med uttrycket

behörig myndighet följande:

 I Belgien:

Le ministre des finances eller hans befullmäktigade ombud,

De Minister van Financiën eller hans befullmäktigade ombud.

 I Danmark:

Skatteministern eller hans befullmäktigade ombud.

 I Förbundsrepubliken Tyskland:

Der Bundesminister der Finanzen eller hans befullmäktigade ombud.

 I Grekland:

O Ypoyrgos ton Oikonomikon eller hans befullmäktigade ombud.

 I Spanien:

El Ministro de Economía eller hans befullmäktigade ombud.

 I Frankrike:

Le ministre chargé du budget eller hans befullmäktigade ombud.

 I Irland:

The Revenue Commissioners eller deras befullmäktigade ombud.

 I Italien:

Il Ministro delle Finanze eller hans befullmäktigade ombud.

 I Luxemburg:

Le ministre des finances eller hans befullmäktigade ombud.

 I Nederländerna:

De Minister van Financiën eller hans befullmäktigade ombud.

 I Portugal:

O Ministro das Finanças eller hans befullmäktigade ombud.

 I Förenade kungariket:

The Commissioners of Inland Revenue eller deras befullmäktigade

ombud.

 I Österrike:

Der Bundesminister für Finanzen eller en befullmäktigad företrädare.

 I Finland:

Valtiovarainministeriö eller dettas befullmäktigade ombud,

Finansministeriet eller dettas befullmäktigade ombud.

 I Sverige:

Finansministern eller dennes befullmäktigade ombud.

2. Såvida inte sammanhanget föranleder annat skall varje uttryck som

inte definierats i konventionen ha den betydelse som uttrycket har i det

avtal om undvikande av dubbelbeskattning som de berörda staterna har

ingått.

Avsnitt 2

Principer som tillämpas vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap och vid bestämmandet av inkomst hänförlig till fasta

driftställen

Artikel 4

Vid tillämpningen av denna konvention skall följande principer tilläm-

pas:

1. I fall då

a) ett företag i en avtalsslutande stat direkt eller indirekt deltar i

ledningen eller kontrollen av ett företag i en annan avtalsslutande stat

eller äger del i detta företags kapital, eller

b) samma personer direkt eller indirekt deltar i ledningen eller kon-

trollen av såväl ett företag i en avtalsslutande stat som ett företag i en

annan avtalsslutande stat eller äger del i båda dessa företags kapital

iakttas följande:

Om mellan företagen i fråga om handelsförbindelser eller finansiella

förbindelser avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som

skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, får all inkomst

som utan sådana villkor skulle ha tillkommit det ena företaget men som

på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag inräknas i detta

företags inkomst och beskattas i överensstämmelse därmed.

2. Om ett företag i en avtalsslutande stat bedriver rörelse i en annan

avtalsslutande stat från ett där beläget fast driftställe, hänförs till det

fasta

driftstället den inkomst som det kan antas att driftstället skulle ha

förvärvat, om det varit ett fristående företag, som bedrivit verksamhet av

samma eller liknande slag under samma eller liknande villkor och

självständigt avslutat affärer med det företag till vilket driftstället hör.

Artikel 5

Om en avtalsslutande stat avser att justera ett företags inkomst i

enlighet med de principer som anges i artikel 4, skall den i god tid

meddela företaget om detta och ge företaget tillfälle att underrätta det

andra företaget så att det i sin tur kan underrätta den andra avtalsslutande

staten.

Den avtalsslutande stat som lämnar ett sådant meddelande skall

emellertid inte förhindras att genomföra den planerade justeringen.

Om båda företagen och den andra avtalsslutande staten godtar juste-

ringen efter att ha blivit underrättade skall artiklarna 6 och 7 inte tilläm-

pas.

Avsnitt 3

Ömsesidig överenskommelse och skiljemannaförfarande

Artikel 6

1. Om i ett fall där denna konvention skall tillämpas ett företag anser

att de principer som anges i artikel 4 inte har iakttagits kan företaget, utan

att detta påverkar företagets rätt att använda sig av de rättsmedel som

finns i de avtalsslutande staternas interna rättsordning, lägga fram saken

för den behöriga myndigheten i den avtalsslutande stat där företaget eller

dess fasta driftställe är beläget. Saken skall läggas fram inom tre år efter

den första anmälan av den åtgärd som medför eller sannolikt kan

medföra dubbelbeskattning enligt artikel 1.

Företaget skall samtidigt till den behöriga myndigheten uppge vilka

andra avtalsslutande stater som kan vara berörda av ärendet. Den

behöriga myndigheten skall utan dröjsmål underrätta de behöriga myn-

digheterna i dessa andra avtalsslutande stater.

2. Om den behöriga myndigheten finner invändningen grundad men

inte själv kan få till stånd en tillfredsställande lösning, skall myndigheten

söka lösa saken genom ömsesidig överenskommelse med den behöriga

myndigheten i någon annan berörd avtalsslutande stat, i syfte att undan-

röja dubbelbeskattning i enlighet med de principer som anges i artikel 4.

Överenskommelse som träffas genomförs utan hinder av tidsgränser i de

berörda avtalsslutande staternas interna lagstiftning.

Artikel 7

1. Om de berörda behöriga myndigheterna inte lyckas uppnå en upp-

görelse för att undanröja den dubbelbeskattning till vilken hänvisning

sker i artikel 6 inom två år från den dag fallet för första gången lades

fram för den ena behöriga myndigheten, skall en rådgivande kommitté

inrättas som får i uppdrag att yttra sig i dubbelbeskattningsfrågan.

Företagen kan använda de rättsmedel som finns enligt de berörda

avtalsslutande staternas interna lagstiftning. Om saken emellertid har

hänvisats till domstol börjar tvåårsfristen enligt första stycket att löpa

från den dag då domen i högsta instans meddelades.

2. Utan hinder av att saken lagts fram för den rådgivande kommittén,

får en avtalsslutande stat inleda eller fullfölja vidtagna rättsliga åtgärder

eller administrativa förfaranden i fallet i fråga.

3. Om den behöriga myndigheten i en avtalsslutande stat enligt den

interna lagstiftningen inte kan avvika från ett beslut av sina rättsliga

organ, skall punkt 1 endast tillämpas om företaget i intressegemenskap i

denna stat har låtit tiden för överklagande löpa ut eller återkallat

överklagandet före beslutet. Denna punkt är inte tillämplig på över-

klaganden som gäller andra förhållanden än dem som avses i artikel 6.

4. De behöriga myndigheterna kan i samråd med de berörda företagen i

intressegemenskap komma överens om att bortse från de tidsfrister som

anges under punkt 1.

5. Om bestämmelserna i punkterna 1 4 inte tillämpas, skall de

rättigheter som varje företag i intressegemenskap har enligt artikel 6

förbli oinskränkta.

Artikel 8

1. Den behöriga myndigheten i en avtalsslutande stat är inte skyldig att

inleda ett förfarande om ömsesidig överenskommelse eller att inrätta en

rådgivande kommitté som avses i artikel 7, om det till följd av ett rättsligt

eller administrativt förfarande slutgiltigt fastslås att ett av de berörda

företagen kan komma att träffas av allvarliga påföljder på grund av

handlingar som medför justering av inkomst enligt artikel 4.

2. Om ett rättsligt eller administrativt förfarande för att avgöra om ett

av de berörda företagen genom handlingar som medför justering av

inkomst enligt artikel 4 kan komma att träffas av allvarliga påföljder

pågår samtidigt med ett av de förfaranden som avses i artiklarna 6 och 7

kan de behöriga myndigheterna skjuta upp dessa senare förfaranden tills

det rättsliga eller administrativa förfarandet är avslutat.

Artikel 9

1. Den rådgivande kommitté som avses i artikel 7.1 skall, förutom ord-

föranden, bestå av

 två företrädare för varje berörd behörig myndighet. Antalet kan dock

i samråd med de behöriga myndigheterna begränsas till en,

 ett jämnt antal oberoende personer som enhälligt utses av de berörda

behöriga myndigheterna bland de personer som förekommer i förteck-

ningen enligt punkt 4, eller, i annat fall, genom lottning.

2. När de oberoende personerna utses skall samtidigt en suppleant

utses för var och en av dem i enlighet med reglerna för utseende av de

oberoende personerna för det fall de oberoende personerna skulle vara

förhindrade att utöva sina åligganden.

3. Vid lottning kan varje behörig myndighet motsätta sig att en obero-

ende person utses under sådana omständigheter som i förväg överens-

kommits mellan de behöriga myndigheterna samt i någon av följande si-

tuationer:

 när personen i fråga är anställd hos någon av de berörda skatte-

förvaltningarna eller utför uppgifter för någon av dessa förvaltningars

räkning,

 när personen i fråga är eller har varit innehavare av en betydande

ägarandel i samtliga eller något av företagen i intressegemenskap eller är

eller har varit anställd eller rådgivare i samtliga eller något av dessa

företag,

 när personen i fråga inte ger tillräckliga garantier för att vara opartisk

vid avgörandet av det eller de spörsmål det gäller.

4. Det skall upprättas en förteckning över personer som skall bestå av

alla oberoende personer som är utsedda av de avtalsslutande staterna.

Varje avtalsslutande stat skall därför utse fem personer och underrätta

generalsekreteraren för Europeiska gemenskapernas råd om detta.

Dessa personer skall vara medborgare i en avtalsslutande stat och vara

bosatta i konventionens territoriella tillämpningsområde. De skall vara

sakkunniga och oberoende.

De avtalsslutande staterna kan göra ändringar i förteckningen enligt

första stycket. I detta fall skall meddelande om ändringarna utan dröjsmål

ske till Europeiska gemenskapernas råd.

5. De företrädare och oberoende personer som utses enligt punkt 1

väljer en ordförande från den förteckning som avses i punkt 4, utan att

det påverkar varje berörd behörig myndighets rätt att motsätta sig att den

sålunda valda oberoende personen utses i något av de fall som avses i

punkt 3.

Ordföranden skall inneha de kvalifikationer som krävs för att inneha

det högsta domarämbetet i sitt hemland eller vara en erkänt duglig prakti-

serande jurist.

6. Ledamöterna i rådgivande kommittén skall ha tystnadsplikt vad

gäller de förhållanden som kommer till deras kännedom genom

förfarandet. De avtalsslutande staterna skall anta alla nödvändiga

bestämmelser för att bestraffa varje brott mot tystnadsplikten. De skall

informera Europeiska gemenskapernas kommission om de åtgärder som

vidtagits. Europeiska gemenskapernas kommission skall informera

övriga avtalsslutande stater.

7. De avtalsslutande staterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för

att rådgivande kommittén skall kunna sammanträda utan dröjsmål när

ärenden hänskjutits till den.

Artikel 10

1. Såvitt avser det förfarande som avses i artikel 7 kan de berörda före-

tagen i intressegemenskap till rådgivande kommittén lämna alla upplys-

ningar och allt bevismaterial eller alla handlingar som enligt deras

uppfattning sannolikt kan komma till användning för att fatta ett beslut.

Företagen och de behöriga myndigheterna i de berörda avtalsslutande

staterna skall efterkomma varje begäran från rådgivande kommittén om

upplysningar, bevismaterial eller handlingar. Detta innebär dock inte att

de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna är skyldiga att

a) vidta förvaltningsåtgärder som avviker från intern lagstiftning eller

vedertagen administrativ praxis,

b) lämna upplysningar som inte är tillgängliga enligt intern lagstiftning

eller inom ramen för vedertagen administrativ praxis,

c) lämna upplysningar som skulle röja affärshemlighet, industri-,

handels- eller yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat för-

faringssätt eller upplysningar, vilkas överlämnande skulle strida mot all-

männa hänsyn (ordre public).

2. Varje företag i intressegemenskap kan på egen begäran inställa sig

eller företrädas inför rådgivande kommittén. På kommitténs begäran

skall varje företag i intressegemenskap inställa sig eller låta sig före-

trädas inför kommittén.

Artikel 11

1. Den rådgivande kommitté som avses i artikel 7 skall yttra sig senast

sex månader från dagen då ärendet hänsköts till den.

Den rådgivande kommittén skall grunda sitt yttrande på artikel 4.

2. Den rådgivande kommittén skall anta sitt yttrande med enkel

majoritet. De berörda behöriga myndigheterna kan komma överens om

ytterligare regler för förfarandet.

3. Kostnaderna för den rådgivande kommitténs arbete skall med

undantag av de kostnader som företagen i intressegemenskap ådragit sig

fördelas jämnt mellan de berörda avtalsslutande staterna.

Artikel 12

1. De behöriga myndigheter som deltar i förfarandet enligt artikel 7

skall på grundval av bestämmelserna i artikel 4 enhälligt fatta ett beslut

för att undanröja dubbelbeskattningen inom sex månader efter det att den

rådgivande kommittén har avgivit sitt yttrande.

De behöriga myndigheterna kan fatta ett beslut som avviker från den

rådgivande kommitténs yttrande. Om de inte kan uppnå enighet om detta

är de skyldiga att handla i enlighet med yttrandet.

2. De behöriga myndigheterna kan enas om att offentliggöra beslutet

enligt punkt 1 under förutsättning att de berörda företagen samtycker till

det.

Artikel 13

Den omständigheten att de avtalsslutande staterna har fattat ett

slutgiltigt beslut om beskattningen av inkomster som härrör från en

transaktion mellan företag i intressegemenskap hindrar inte att

förfarandena enligt artiklarna 6 och 7 utnyttjas.

Artikel 14

Vid tillämpningen av denna konvention anses dubbelbeskattningen av

vinster vara undanröjd

a) om inkomsterna tas med i beräkningen av de skattepliktiga

inkomsterna i endast en stat, eller

b) om den skatt som påförs dessa inkomster i en stat minskas med ett

belopp som är lika stort som den skatt som påförs i den andra staten.

Kapitel 3

Slutbestämmelser

Artikel 15

Denna konvention påverkar inte de mer omfattande förpliktelser för att

undanröja dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap som följer av andra konventioner som de avtals-

slutande staterna har slutit eller kommer att sluta eller av dessa staters

interna lagstiftning.

Artikel 16

1. Det territoriella tillämpningsområdet för denna konvention är det

som fastställs i artikel 227.1 i Fördraget om upprättandet av Europeiska

ekonomiska gemenskapen, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2

i denna artikel.

2. Denna konvention skall inte tillämpas på

 de franska territorier som anges i bilaga IV till Fördraget om

upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

 Färöarna och Grönland.

Artikel 17

Denna konvention skall ratificeras av de avtalsslutande staterna.

Ratifikationsinstrumenten skall deponeras hos generalsekreteraren för

Europeiska gemenskapernas råd.

Artikel 18

Denna konvention träder i kraft den första dagen i den tredje månad

som följer efter det att det sista ratifikationsinstrumentet har deponerats.

Den skall tillämpas på de förfaranden enligt artikel 6.1 som inleds efter

ikraftträdandet.

Artikel 19

Generalsekreteraren för Europeiska gemenskapernas råd skall till

signatärstaterna anmäla

a) deponeringen av varje ratifikationsinstrument,

b) datum för denna konventions ikraftträdande,

c) förteckningen med oberoende personer som utses av de avtals-

slutande staterna i enlighet med artikel 9.4 samt de ändringar som görs i

förteckningen.

Artikel 20

Denna konvention ingås för en period av fem år. Sex månader före

utgången av denna tid skall de avtalsslutande staterna sammanträda för

att besluta om en förlängning av konventionen och om varje annan åtgärd

som eventuellt skall vidtas med hänsyn till den.

Artikel 21

Varje avtalsslutande stat kan när som helst begära en översyn av

konventionen. I sådant fall skall en konferens för översyn sammankallas

av ordföranden för Europeiska gemenskapernas råd.

Artikel 221

Denna konvention, som är upprättad i ett enda original på danska,

engelska, franska, grekiska, irländska, italienska, nederländska, portu-

gisiska, spanska och tyska språken, vilka samtliga tio texter är lika gilti-

ga, skall deponeras i arkiven hos Europeiska gemenskapernas råds gene-

ralsekretariat. Generalsekreteraren skall överlämna en bestyrkt kopia till

var och en av regeringarna i signatärstaterna.

3 Ärendet och dess beredning

Sverige blev medlem i Europeiska unionen den 1 januari 1995. Samma

dag trädde konventionen av den 23 juli 1990 om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intresse-

gemenskap (skiljemannakonventionen) i kraft i förhållande till de tolv

stater som var medlemmar i Europeiska unionen före 1995. Den 21

december 1995 undertecknades en konvention med anledning av

Sveriges, Österrikes och Finlands anslutning till skiljemannakonventio-

nen (anslutningskonventionen) av de femton stater som vid denna tid-

punkt var medlemmar i Europeiska unionen. Anslutningskonventionen

med en därtill fogad svensk förklaring bör fogas som bilaga till proto-

kollet i detta ärende.

För Sveriges del är det fråga om att ansluta sig till en konvention som

redan är i kraft mellan tolv stater och vars innehåll Sverige därför inte

kan påverka. Konventionens bestämmelser skall inte heller under det

ordinarie taxeringsförfarandet direkt tillämpas av skattskyldiga, myndig-

heter eller domstolar utan enbart av medlemsstaternas behöriga myndig-

heter, dvs. för Sveriges del av finansministern eller hans befullmäktigade

ombud (art. 3.1). I praktiken handläggs dessa ärenden av Regerings-

kansliet (Finansdepartementet) och i vissa fall av Riksskatteverket. Kon-

ventionen tillför endast ytterligare ett moment i förhållande till vad som

regelmässigt gäller vid tvister mellan stater i frågor om dubbelbeskatt-

ning till följd av justering av inkomst, nämligen ett åtagande av de avtals-

slutande staterna att överlämna frågan till en skiljenämnd om staterna

inte kan komma överens om en lösning. Riksskatteverket har beretts

tillfälle att yttra sig över ett utkast till proposition som i sak överens-

stämmer med denna proposition. Riksskatteverket har därvid inte haft

någon invändning mot förslagen i propositionen.

Ett förslag till lag om konvention om undanröjande av dubbelbeskatt-

ning vid justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap har

upprättats inom Finansdepartementet.

Lagrådet

Konventionens regler innebär att en metod för tvistlösning mellan stater

anvisas i de fall en fråga om dubbelbeskattning av inkomst föreligger

mellan stater då företags inkomster justerats på grund av att prissätt-

ningen mellan företag i intressegemenskap anses ha varit felaktig.

Tillämpning av konventionen kan endast innebära att skattskyldigheten i

Sverige inskränks i förhållande till den skattskyldighet som annars skulle

föreligga enligt nationell rätt. Regeringen anser på grund härav och på

grund av förslagets beskaffenhet i övrigt att Lagrådets hörande skulle

sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats.

4 Lagförslaget

Regeringens förslag: Regeringen föreslår att riksdagen godkänner

konventionen om Sveriges, Finlands och Österrikes anslutning till

konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av

inkomst mellan företag i intressegemenskap med därtill fogad svensk

förklaring och antar en lag om konvention om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intresse-

gemenskap. Lagen innebär att konventionen skall gälla som lag här i

landet. Konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid

justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap, i dess

lydelse efter Sveriges, Finlands och Österrikes anslutning, finns fogad

som en bilaga till lagen.

Skälen för regeringens förslag: Texten till skiljemannakonventionen

(90/436/EEG) finns publicerad i Europeiska gemenskapernas officiella

tidning nr L 225, 20.8.1990, s. 10. Texten till konventionen om

Konungariket Sveriges, Republiken Österrikes och Republiken Finlands

anslutning till skiljemannakonventionen (anslutningskonventionen) finns

publicerad i Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 26 1996

s. 1.

Lagförslaget består av dels den egentliga lagtexten, dels en bilaga som

innehåller texten till skiljemannakonventionen på det svenska språket

med beaktande av de ändringar som gjorts i konventionstexten genom

anslutningskonventionen.

Eftersom Sverige vid den tid då skiljemannakonventionen ingicks inte

var medlem i den Europeiska gemenskapen upprättades inte konventio-

nen vid denna tid på det svenska språket. I anslutningskonventionen

anges dock i artikel 7 att denna är avfattad på tolv språk, bl.a. svenska,

och att de tolv texterna skall ha samma giltighet. Vidare anges i artikel 3

andra stycket i anslutningskonventionen att texterna till skiljemanna-

konventionen såsom dessa fastställs på svenska och finska återges i

bilagor till anslutningskonventionen och att dessa texter skall ha giltighet

på samma villkor som de övriga texterna till skiljemannakonventionen.

Den svenska språkversionen har således samma giltighet som de andra

elva språkversionerna.

I förslaget till lag föreskrivs i 1 § att skiljemannakonventionen skall

gälla som lag här i landet. I 2 § föreskrivs att med allvarlig påföljd i

artikel 8 i skiljemannakonventionen avses för svenskt vidkommande

fängelse, böter eller administrativ sanktion. Som en bilaga till lagen

bifogas den svenska texten av skiljemannakonventionen som den lyder

efter de ändringar som gjorts genom anslutningskonventionen.

Enligt artikel 4 i anslutningskonventionen skall denna ratificeras av de

avtalsslutande staterna. I förhållande till Sverige, Österrike och Finland

krävs i artikel 5 att dessa tre stater plus ytterligare minst en stat som

tidigare ratificerat skiljemannakonventionen ratificerar anslutningskon-

ventionen för att skiljemannakonventionen skall träda i kraft gentemot

dessa tre stater. Det är således inte möjligt att nu avgöra vid vilken

tidpunkt konventionen kommer att träda i kraft. I lagförslaget har därför

föreslagits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

I artikel 9.6 i skiljemannakonventionen föreskrivs att ledamöterna i

den rådgivande kommittén skall ha tystnadsplikt vad gäller de för-

hållande som kommer till deras kännedom genom förfarandet samt att de

avtalsslutande staterna skall anta alla nödvändiga bestämmelser för att

bestraffa brott mot tystnadsplikten. Skiljemannakonventionen innehåller

vidare en bestämmelse i artikel 9.4 som innebär att varje avtalsslutande

stat skall utse fem skiljemän. Regeringen avser att återkomma med före-

skrifter om hur konventionen praktiskt skall tillämpas och i samband

därmed också med förslag till nödvändig följdlagstiftning bl.a. på sekre-

tessområdet.

Skiljemannakonventionen kommer att tillämpas endast i undantagsfall.

Vissa år kommer den sannolikt inte alls att komma till användning. Den

genomsnittliga kostnaden per år som tillämpningen av skiljemanna-

konventionen kommer att medföra för staten förutsätts bli försumbar.

Kostnaden skall enligt artikel 11.3 delas jämnt mellan de berörda

staterna.

5 Allmänt om dubbelbeskattning vid justering

av inkomst avseende internprissättning

mellan företag i intressegemenskap

En grundläggande princip i internationell skatterätt är att prissättning vid

transaktioner mellan företag i intressegemenskap skall ske enligt den s.k.

armlängdsprincipen. Detta innebär att kommersiella eller finansiella

transaktioner skall vara baserade på samma villkor som skulle ha

tillämpats om företagen inte haft intressegemenskap (marknadsmässiga

villkor), dvs. att prissättning vid transaktioner mellan koncernbolag i

olika stater skall vara skattemässigt korrekt. Det skall inte vara möjligt

att flytta över vinster från en stat till en annan genom felaktig

prissättning. För svenskt vidkommande är armlängdsprincipen reglerad i

43 § 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370). Den förekommer också i

de dubbelbeskattningsavtal som Sverige har ingått och som bygger på

den modell för skatteavtal beträffande inkomst och förmögenhet som

Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) har

utarbetat. Sverige har för närvarande dubbelbeskattningsavtal med

samtliga medlemsstater i Europeiska unionen med undantag för Portugal.

Artikel 9 i modellavtalet behandlar armlängdsprincipen vid intern-

prissättning och föreskriver i punkt 1 att då villkor avtalats mellan kon-

cernbolag i olika stater utan att armlängdsprincipen iakttagits får

inkomster i koncernbolag justeras i överensstämmelse därmed. OECD

har även publicerat riktlinjer för att fastställa ett skattemässigt godtagbart

internpris i rapporten Transfer pricing guidelines for multinational

enterprises and tax administrations (1995).

Om ett företags inkomst justeras med anledning av att armlängds-

principen inte iakttagits mellan företag i intressegemenskap i olika stater

kan detta leda till att samma inkomst beskattas i två stater. I modell-

avtalet föreskrivs i artikel 9.2 att om det i en avtalsslutande stat upp-

kommer fråga om att justera ett företags vinst så skall den andra stat som

berörs av frågan vidta motsvarande justering för att undanröja eventuell

dubbelbeskattning under förutsättning att justeringen i den förstnämnda

staten är korrekt. I artikel 25 i modellavtalet föreskrivs att de behöriga

myndigheterna genom ömsesidig överenskommelse skall söka avgöra

frågor om tillämpningen av avtalet. Om de behöriga myndigheterna inte

kan enas om en lösning innehåller emellertid inte modellavtalet någon

ytterligare väg för att lösa problemet med dubbelbeskattningen av in-

komsten.

Skiljemannakonventionen tillför ytterligare ett moment i regelverket

om tvistlösning vid dubbelbeskattning efter justering av inkomster,

nämligen en rådgivande kommitté. En rådgivande kommitté skall till-

sättas då de behöriga myndigheterna efter två år från det att frågan först

lades fram för den ena myndigheten ännu inte nått en ömsesidig överens-

kommelse. Kommittén har till uppgift att inom sex månader från det att

frågan överlämnades till den komma med ett förslag till hur problemet

med dubbelbeskattningen av inkomsten skall lösas. De behöriga myndig-

heterna är inte bundna av kommitténs förslag, men måste inom sex

månader från det att kommittén lämnade sitt förslag fatta ett beslut för att

undanröja dubbelbeskattningen.

Skiljemannakonventionen har ingåtts för en period som är begränsad

till fem år. Den trädde i kraft den 1 januari 1995 och giltighetstiden för

konventionen löper således ut den 31 december 1999. Sex månader före

utgången av denna tid skall enligt artikel 20 i konventionen de avtals-

slutande staterna sammanträda för att besluta om en förlängning av

konventionen. Vid finansministrarnas möte i rådet den 19 maj 1998 fatta-

des ett principbeslut om att skiljemannakonventionen bör förlängas med

ytterligare en period om fem år från och med den dag den upphör att

gälla. De avtalsslutande staterna avser att inom kort fatta beslut om

förlängning av konventionen.

6 Konventionen om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst

mellan företag i intressegemenskap

(skiljemannakonventionen)

6.1 Skiljemannakonventionens tillämpningsområde

Artikel 220 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen den

25 mars 1957 (artikel 293 i EG-fördraget i dess lydelse enligt

Amsterdamfördraget) åberopas i skiljemannakonventionen som en grund

för konventionen. Enligt denna artikel skall medlemsstaterna, i den

utsträckning det är nödvändigt, inleda förhandlingar med varandra i syfte

att till förmån för sina medborgare säkerställa avskaffandet av

dubbelbeskattning inom gemenskapen.

Enligt artikel 1 i skiljemannakonventionen skall denna tillämpas i de

fall då inkomst som förvärvas av ett företag i en avtalsslutande stat även

ingår eller sannolikt kommer att ingå i den skattepliktiga inkomst som

förvärvas av ett företag i en annan avtalsslutande stat.

Ett fast driftställe som ett företag har i en annan avtalsslutande stat

räknas i konventionens mening som ett företag i den stat där det fasta

driftstället är beläget (artikel 1.2). Någon definition av uttrycket fast

driftställe finns inte i konventionen. En allmän regel i artikel 3.2 anger

dock att i de fall inte sammanhanget föranleder annat skall varje uttryck

som inte finns definierat i konventionen ha den betydelse som uttrycket

har i det avtal om undvikande av dubbelbeskattning som de båda staterna

ingått. Om dubbelbeskattningsavtal saknas mellan två stater, såsom är

fallet exempelvis mellan Sverige och Portugal, gäller den definition som

följer av intern lagstiftning.

 Konventionen skall enligt artikel 1.3 tillämpas även om något av de

berörda företagen visar förlust.

I artikel 2 anges de skatter på vilka konventionen skall tillämpas.

Artikel 2.1 föreskriver att konventionen skall tillämpas på inkomstskatter

vilket innebär att exempelvis förmögenhetsskatt inte omfattas. I artikel

2.2 finns en uppräkning över de skatter som vid tiden för konventionens

ingående togs ut i de medlemsstater som omfattas av konventionen. I

anslutningskonventionen finns ett tillägg till artikel 2 där de skatter som

omfattas i Sverige, Österrike och Finland anges. För svenskt vid-

kommande omfattas statlig inkomstskatt, kupongskatt, kommunal

inkomstskatt och expansionsmedelsskatt. Dessutom finns i artikel 2.3 en

bestämmelse som innebär att konventionen skall tillämpas på andra

skatter av samma eller i huvudsak likartat slag som efter undertecknandet

påförs vid sidan av eller i stället för de i konventionen uppräknade

skatterna.

6.2 Allmänna bestämmelser

I artikel 3.1 anges vilka som är de behöriga myndigheterna vid

tillämpningen av konventionen. I anslutningskonventionen har angivits

att, såvitt avser Sverige, finansministern eller hans befullmäktigade

ombud är behörig myndighet.

Artikel 3.2 innehåller en allmän tolkningsregel som anger att såvida

inte sammanhanget föranleder annat skall varje uttryck som inte definie-

ras i konventionen ha den betydelse som uttrycket har i det avtal om

undvikande av dubbelbeskattning som de berörda staterna ingått.

Artikel 4 innehåller en beskrivning av de situationer då konventionen

är tillämplig. Artikel 4.1 behandlar situationen då ett företag deltar i

ledningen eller kontrollen av respektive äger andel i ett annat företag i en

annan avtalsslutande stat. Vidare behandlar artikel 4.1 situationen då

samma personer deltar i ledningen eller kontrollen av respektive äger

andel i företag i två avtalsslutande stater. De situationer som avses är

således företag med intressegemenskap, dvs. i princip moder- och

dotterbolag samt bolag under gemensam kontroll. I dessa situationer får

ett företags inkomst justeras om det mellan företagen avtalats eller

föreskrivits villkor som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan

av varandra oberoende företag. Artikel 4.1 är i princip identisk med

artikel 9.1 i den modell som OECD rekommenderat för bilaterala

dubbelbeskattningsavtal. I en gemensam förklaring till artikel 4.1 har

medlemsstaterna uttalat att bestämmelserna i punkt 4.1 skall omfatta

såväl sådana fall då en transaktion genomförs direkt mellan två rättsligt

sett självständiga företag som sådana fall då en transaktion genomförs

mellan ett av företagen och det andra företagets fasta driftställe som är

beläget i en tredje avtalsslutande stat.

Artikel 4.2 innehåller en bestämmelse som innebär att till fast

driftställe skall hänföras den inkomst som detta fasta driftställe skulle ha

förvärvat om driftstället i stället för att avsluta affärer med sitt

huvudkontor eller med någon annan del av företaget hade avslutat

affärer med ett helt fristående företag på de villkor och till de priser som

gäller under vanliga marknadsförhållanden. Artikel 4.2 är i allt väsentligt

identisk med artikel 7.2 i OECD:s modellavtal.

Enligt artikel 5 skall en avtalsslutande stat som avser att justera ett

företags inkomst i god tid lämna ett meddelande till företaget om detta.

Syftet är att företaget skall ha möjlighet att i sin tur underrätta det andra

företaget så att det kan ta upp frågan med den andra avtalsslutande staten.

I artikel 5 andra stycket sägs vidare att en avtalsslutande stat som

lämnar ett sådant meddelande inte skall förhindras att genomföra den

planerade justeringen.

Artikel 5 tredje stycket innebär att om såväl de två inblandade

företagen som de två inblandade staterna är överens om att justering av

inkomsten skall ske på det vis som den första avtalsslutande staten avsett,

saknas anledning att tillgripa de förfaranden som avses i artiklarna 6 och

7, nämligen ömsesidig överenskommelse och skiljemannaförfarande.

Artikel 6 behandlar ömsesidig överenskommelse. I artikel 6.1 sägs att

ett företag som anser att principerna i artikel 4 inte iakttagits, kan lägga

fram saken för den behöriga myndigheten i den stat där företaget eller det

fasta driftstället är beläget. Saken skall läggas fram inom tre år från den

första anmälan av den åtgärd som kan leda till justering av inkomsten.

Det förhållandet att företaget lägger fram saken för den behöriga

myndigheten påverkar inte företagets rätt att utnyttja de rättsmedel som

erbjuds enligt den interna rättsordningen i staten.

I samband med att företaget lägger fram saken för den behöriga

myndigheten skall företaget uppge vilka andra avtalsslutande stater som

kan vara berörda av ärendet. Den behöriga myndigheten skall därefter

utan dröjsmål underrätta de behöriga myndigheterna i dessa andra avtals-

slutande stater.

Om den behöriga myndigheten anser att företagets invändning är

grundad och därtill anser att den beskattning som företaget klagat på

beror på en åtgärd som vidtagits i den egna staten måste myndigheten

göra sådana ändringar så att dubbelbeskattningen undanröjs. Om den

behöriga myndigheten anser att företagets invändning är grundad men att

dubbelbeskattningen beror på en åtgärd som vidtagits i den andra staten,

är den behöriga myndigheten skyldig att inleda förfarandet om ömsesidig

överenskommelse. Detta framgår av artikel 6.2. Bestämmelsen innebär

således inte att en skattskyldig har en absolut rätt att få till stånd ett

förfarande om ömsesidig överenskommelse utan den behöriga myn-

digheten har att avgöra om det är befogat att inleda ett sådant förfarande.

Reglerna i artikel 6 är till sitt innehåll i allt väsentligt identiska med

artikel 25.1 och 25.2 i OECD:s modellavtal.

Artikel 7 behandlar vad som sker om inte de behöriga myndigheterna

inom två år från det att fallet första gången lades fram för en behörig

myndighet lyckas uppnå en sådan uppgörelse för att undvika

dubbelbeskattning som avses i artikel 6. I artikel 7.1 sägs att i detta fall

skall en rådgivande kommitté inrättas som får i uppdrag att yttra sig i

dubbelbeskattningsfrågan. Detta är alltså det egentliga skiljemannaför-

farandet. Företagen kan dock utnyttja de rättsmedel som erbjuds enligt

intern lagstiftning och i ett sådant fall börjar tvåårsfristen att löpa först

från den dag då domen i högsta instans meddelades. De behöriga

myndigheterna kan i samråd med företagen komma överens om att bortse

från tvåårsfristen (artikel 7.4). Det förhållandet att en fråga lagts fram för

en rådgivande kommitté hindrar enligt artikel 7.2 inte en stat från att

inleda eller fullfölja rättsliga åtgärder eller administrativa förfaranden i

fallet i fråga.

I artikel 7.3 finns ett undantag från skyldigheten att inrätta en

rådgivande kommitté, nämligen i det fall en behörig myndighet i en stat

enligt den interna lagstiftningen inte kan avvika från ett beslut av statens

rättsliga organ. I dessa fall skall en rådgivande kommitté inrättas endast

om företaget i staten låtit tiden för överklagande löpa ut eller om

företaget återkallat ett överklagande. Frankrike och Storbritannien har i

ensidiga förklaringar angivit att de kommer att tillämpa undantaget i

artikel 7.3.

I artikel 8 finns ytterligare ett undantag från skyldigheten för den

behöriga myndigheten att inleda ett förfarande om ömsesidig

överenskommelse eller inrätta en rådgivande kommitté. I artikel 8.1 sägs

att en sådan skyldighet inte föreligger om det slutgiltigt fastslås vid en

rättslig eller administrativ process att ett av de berörda företagen kommer

att träffas av s.k. allvarliga påföljder på grund av handlingar som medför

justering av inkomst enligt artikel 4. Artikel 8.2 ger de behöriga myndig-

heterna möjlighet att skjuta upp förfarande om ömsesidig överens-

kommelse och inrättande av en rådgivande kommitté om en sådan rättslig

eller administrativ process pågår. Samtliga medlemsstater har i ensidiga

förklaringar angivit vad man avser med uttrycket allvarliga påföljder .

Sverige har därmed förklarat att med en överträdelse av skattelag-

stiftningen, som kan medföra allvarlig påföljd, avses överträdelse som

medför påföljd i form av fängelse, böter eller administrativ sanktion.

Övriga staters förklaringar överensstämmer i huvudsak med den svenska.

Artikel 9 innehåller regler om sammansättningen av den rådgivande

kommittén. Den skall förutom ordföranden bestå av två företrädare för

varje berörd behörig myndighet. Man kan dock avtala om att det bara

skall vara en företrädare. Det skall dessutom vara ett jämnt antal obero-

ende representanter som utses från en förteckning som sammanställs av

generalsekreteraren för Europeiska unionens råd. Varje stat utser fem

personer för detta ändamål. Företrädarna och de oberoende represen-

tanterna väljer från förteckningen en ordförande. Ordföranden skall inne-

ha de kvalifikationer som krävs för att inneha det högsta domarämbetet i

sitt hemland eller vara en erkänt duglig praktiserande jurist. Ledamöterna

i den rådgivande kommittén skall ha tystnadsplikt för de förhållanden

som kommer till deras kännedom genom förfarandet och medlems-

staterna skall anta alla nödvändiga bestämmelser för att sanktionera brott

mot tystnadsplikten. Medlemsstaterna har i en gemensam förklaring till

artikel 9.6 angivit att det står staterna fritt att besluta om arten och

räckvidden av lämpliga bestämmelser som antas för att beivra brott mot

denna tystnadsplikt.

Artikel 10 innehåller i punkt 1 en bestämmelse om att de berörda

företagen har möjlighet att till den rådgivande kommittén ge in de upp-

lysningar och det bevismaterial som sannolikt kan komma till använd-

ning för att fatta ett beslut. Dessutom är såväl företagen som de behöriga

myndigheterna skyldiga att på begäran av den rådgivande kommittén

inkomma med upplysningar, bevismaterial eller handlingar. De behöriga

myndigheterna är emellertid inte skyldiga att vidta förvaltningsåtgärder

som avviker från intern lagstiftning eller vedertagen administrativ praxis.

Inte heller är de behöriga myndigheterna skyldiga att lämna upplysningar

som inte är tillgängliga enligt intern lagstiftning eller vedertagen admi-

nistrativ praxis. Slutligen kan de behöriga myndigheterna inte åläggas att

lämna upplysningar som skulle röja affärs-, industri-, handels- eller

yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat förfaringssätt eller upp-

lysningar vilkas överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn (ordre

public). Artikel 10.2 ger företagen möjlighet att på egen begäran inställa

sig eller företrädas inför den rådgivande kommittén. Företagen är skyl-

diga att inställa sig om den rådgivande kommittén begär det.

Enligt artikel 11 skall den rådgivande kommittén yttra sig senast sex

månader från dagen då ärendet hänsköts till den. Den rådgivande kom-

mittén skall anta sitt yttrande med enkel majoritet. Kostnaderna för kom-

mitténs arbete, med undantag för de kostnader som företagen själva ådra-

git sig, skall fördelas jämnt mellan de berörda avtalsslutande staterna. De

kostnader som företagen haft för att lämna upplysningar och bevismate-

rial samt inställa sig inför den rådgivande kommittén ersätts emellertid

inte.

Artikel 12.1 innehåller principen om att det är de behöriga myndig-

heterna som enhälligt skall fatta beslut om undanröjande av dubbel-

beskattningen. Detta skall ske inom sex månader efter det att den råd-

givande kommittén avgivit sitt yttrande. I punktens andra stycke under-

stryks principen om de behöriga myndigheternas kompetens eftersom

dessa myndigheter enligt konventionen kan fatta ett beslut som avviker

ifrån den rådgivande kommitténs yttrande. Om de inte kan uppnå enighet

är de dock skyldiga att handla i enlighet med yttrandet.

I artikel 12.2 finns en bestämmelse som ger de behöriga myndig-

heterna möjlighet att offentliggöra beslutet om undanröjande av dubbel-

beskattning under förutsättning att de berörda företagen samtycker till

det. Konventionen innehåller inte några bestämmelser om offentlig-

görande av den rådgivande kommitténs yttrande.

I artikel 13 anges att den omständigheten att de avtalsslutande staterna

har fattat ett slutgiltigt beslut om beskattningen av inkomster som härrör

från en transaktion mellan företag i intressegemenskap inte hindrar att

förfarandet om ömsesidig överenskommelse och skiljemannaförfarandet

utnyttjas. I en gemensam förklaring till artikel 13 har medlemsstaterna

uttalat att om de beslut om beskattning som ger upphov till förfarandena

enligt artiklarna 6 och 7 har ändrats i en eller flera avtalsslutande stater

efter slutförandet av förfarandet enligt artikel 6 eller sedan beslutet enligt

artikel 12 har fattats och om detta medför en dubbelbeskattning enligt

artikel 1 genom att resultatet av detta förfarande eller detta beslut tilläm-

pas, skall bestämmelserna i artiklarna 6 och 7 tillämpas.

Dubbelbeskattning av inkomster anses enligt artikel 14 vara undanröjd

om inkomsterna tas med i beräkningen av de skattepliktiga inkomsterna i

endast en stat. Dubbelbeskattning anses också vara undanröjd om den

skatt som påförs dessa inkomster i en stat minskas med ett belopp som är

lika stort som den skatt som påförs i den andra staten.

6.3 Slutbestämmelser

Enligt artikel 15 påverkar inte konventionens bestämmelser de mer

omfattande förpliktelser för att undanröja dubbelbeskattning vid justering

av inkomst mellan företag i intressegemenskap som följer av dubbel-

beskattningsavtal eller av andra konventioner som staterna har slutit eller

kommer att sluta eller av staternas interna lagstiftning.

Konventionens territoriella tillämpningsområde beskrivs i artikel 16.

Artiklarna 17 och 18 reglerar ikraftträdandet av skiljemannakonventio-

nen. Denna har den 1 januari 1995 trätt i kraft för de tolv stater som var

medlemmar i Europeiska gemenskapen vid tiden för konventionens

ingående.

Artikel 19 anger vissa uppgifter som ankommer på generalsekreteraren

vid rådet.

Konventionen är enligt artikel 20 tidsbegränsad till fem år och löper

således ut den 31 december 1999. Sex månader före utgången av denna

tid skall de avtalsslutande staterna sammanträda för att besluta om

giltighetstiden för konventionen skall förlängas. Något formellt beslut

om förlängning har ännu inte fattats.

I artikel 21 sägs att varje avtalsslutande stat när som helst kan begära

en översyn av konventionen och att rådets ordförande i sådant fall skall

sammankalla en konferens för en sådan översyn.

Artikel 22 fastslår att konventionen är upprättad på tio språk och att

alla texter har samma giltighet. Efter Sveriges och Finlands tillträde till

konventionen kommer antalet officiella språk att vara tolv.

Konvention

om Konungariket Sveriges, Republiken Österrikes och Republiken

Finlands anslutning till konventionen om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap

De höga fördragsslutande parterna till fördraget om upprättandet av

Europeiska gemenskapen,

har enats om följande.

Artikel 1

Konungariket Sverige, Republiken Österrike och Republiken Finland

ansluter sig till konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid

justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap, som öppnades

för undertecknande i Bryssel den 23 juli 1990.

Artikel 2

Konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid justering av

inkomst mellan företag i intressegemenskap ändras på följande sätt.

1. I artikel 2.2

a) skall punkt k betecknas l,

b) skall följande punkt k införas efter punkt j:

 k) i Österrike:

 Einkommensteuer,

 Körperschaftsteuer,

c) skall punkt 1 betecknas o,

d) skall följande punkter m och n införas efter punkt l:

 m) i Finland:

 valtion tuloverot/de statliga inkomstskatterna,

 yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund,

 kunnallisvero/kommunalskatten,

 kirkollisvero/kyrkoskatten,

 korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomst,

 rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skatt-

skyldig;

n) i Sverige:

 statlig inkomstskatt,

 kupongskatt,

 kommunal inkomstskatt,

 expansionsmedelsskatt.

2. Artikel 3.1 skall kompletteras med följande text:

 i Österrike:

Der Bundesminister für Finanzen eller en befullmäktigad företrädare,

 i Finland:

Valtiovarainministeriö eller dettas befullmäktigade ombud,

Finansministeriet eller dettas befullmäktigade ombud,

 i Sverige:

Finansministern eller dennes befullmäktigade ombud.

Artikel 3

Generalsekreteraren för Europeiska unionens råd skall till regeringarna

i Konungariket Sverige, Republiken Österrike och Republiken Finland

överlämna en bestyrkt kopia av konventionen om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i intresse-

gemenskap på tyska, engelska, danska, spanska, franska, grekiska,

irländska, italienska, nederländska och portugisiska.

Texterna till konventionen om undanröjande av dubbelbeskattning vid

justering av inkomst mellan företag i intressegemenskap såsom dessa

fastställs på finska och svenska återges i bilagorna I och II till denna

konvention. Texterna som upprättats på finska och svenska har giltighet

på samma villkor som de övriga texterna till konventionen om undan-

röjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap.

Artikel 4

Denna konvention skall ratificeras av de avtalsslutande staterna.

Ratifikationsinstrumenten skall deponeras hos generalsekretariatet för

Europeiska unionens råd.

Artikel 5

Med avseende på förbindelserna mellan de stater som har ratificerat

denna konvention träder den i kraft den första dagen i den tredje

månaden efter deponeringen av det sista ratifikationsinstrumentet från

Konungariket Sverige, Republiken Österrike eller Republiken Finland

och någon stat som har ratificerat konventionen om undanröjande av

dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap.

För varje avtalsslutande stat, som ratificerar den vid en senare tid-

punkt, träder den i kraft den första dagen i den tredje månad som följer

efter deponeringen av denna stats ratifikationsinstrument.

Artikel 6

Generalsekreteraren för Europeiska unionens råd skall underrätta de

avtalsslutande staterna om

a) deponeringen av varje ratifikationsinstrument,

b) datum då denna konvention träder i kraft.

Artikel 7

Denna konvention, som är avfattad i ett exemplar på tyska, engelska,

danska, spanska, finska, franska, grekiska, irländska, italienska,

nederländska, portugisiska och svenska, med samma giltighet för de tolv

texterna, skall deponeras i arkiven i generalsekretariatet för Europeiska

unionens råd. Generalsekreteraren skall överlämna en bestyrkt kopia till

var och en av de avtalsslutande staternas regeringar.

Förklaring av Konungariket Sverige

Med en överträdelse av skattelagstiftningen som kan medföra en

allvarlig påföljd avses varje överträdelse av skattelagstiftningen vilken

medför påföljd i form av fängelse, böter eller administrativ sanktion.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 maj 1999

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1998/99:118 Konvention om undan-

röjande av dubbelbeskattning vid justering av inkomst mellan företag i

intressegemenskap.

 EGT L 225, 20.8.1990, s. 10 (Celex 490A0436).

 EGT C 26, 31.1.1996, s. 1 (Celex 496A0331(01)).

1 Artikel 2.2 har erhållit denna lydelse genom konventionen den 21 december

1995.

1 Artikel 3.1 har erhållit denna lydelse genom konventionen den 21 december

1995.

1 Av artikel 3 i konventionen den 21 december 1995 framgår att konventionen den

23 juli

1990 även upprättats på finska och svenska samt att dessa två texter har

giltighet på samma

villkor som övriga texter.

Prop. 1998/99:118

2

1

Prop. 1998/99:118

Bilaga

Prop. 1998/99:118