Regeringens proposition 1992/93:247

om godkännande av ändring av samarbets-

p

överenskommelsen mellan Danmark, Finland,

1992/93:247

Island, Norge och Sverige (Helsingforsavtalet)

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits upp i bifo­gade utdrag ur regeringsprotokollet den 18 mars 1993.

Pä regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

1 propositionen föresläs att riksdagen godkänner en överenskommelse om ändring av 1962 års nordiska samarbetsöverenskommelse, det s.k. Helsing­forsavtalet.

Ändringarna är ett led i arbetet med att reformera och effektivisera det nordiska samarbetet.

1 Riksdagen 1992/93. I saml. Nr 247

Utrikesdepartementet

Prop. 1992/93:247

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 mars 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkel­spiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om godkännande av ändring av samarbetsöverenskommelsen mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige (Helsingforsavtalet)

1 Inledning

Genom EES-avtalet och genom att fler nordiska länder i framtiden förväntas bli medlemmar i EG förändras förutsättningarna för det nordiska samarbe­tet.

De nordiska statsministrarna tillsatte vid sitt möte i Mariehamn i novem­ber 1991 en grupp personliga representanter med uppdrag att lämna förslag till hur det framtida nordiska samarbetet skulle utvecklas. Utgångspunkten var att finna former för ett vitaliserat och stärkt samarbete inom en vidare europeisk ram.

1 arbetsgruppens uppgift ingick bl.a. att studera sådana organisatoriska förändringar som reformförslagen förutsatte, bl.a. gällde det att lämna för­slag till eventuella ändringar av den nordiska samarbetsöverenskommelsen den 23 mars 1962 mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige (det s.k. Helsingforsavtalet).

Arbetsgruppen lämnade rapporter till statsministrarnas möten i mars, au­gusti och november 1992. Rapporten i augusti 1992 innehöll bl.a. förslag till ändringar i Helsingforsavtalet.

Frågan om utformningen av det framtida nordiska samarbetet har vidare behandlats vid Nordiska rådets sessioner i Arhus den 9- 11 november 1992 och i Oslo den 1 -4 mars 1993 mot bakgrund av det av statsministrarna initie­rade arbetet.

Avsikten är nu att stärka det nordiska samarbetet på områden som är av genuint gemensamt nordiskt intresse samt bygga ut det politiska samarbetet om europeiska och regionala sainarbctsfrågor lör att underlätta ländernas deltagande i ett kommande EES-och EG-samarbctc. Detta kommer alt medföra stora förändringar i det nordiska samarbetets innehåll och organisa-

tion. För att stärka den politiska styrningen skall statsministrarna ta det di- Prop. 1992/93:247 rekta ansvaret för att dra upp huvudlinjerna för samarbetet. För att få en bättre koordinering av olika former för nordiskt samarbete mellan regering­arna införs en ordning med genomgående ordförandeskap i alla möten på regeringsnivå. Regeringssamarbetet i utrikes-och säkerhetspolitiska frågor skall också utvecklas. Vid förnyelsen av samarbetet läggs särskild vikt vid en nysatsning på det nordiska kultursamarbetet. Miljösamarbetet ges också fortsatt hög prioritet.

Uppdraget att genomföra detta förändringsarbete har regeringarna givit till Nordiska samarbetskommittén.

De nordiska statsministrarna lämnade den 8 februari 1993 ett minister­rådsförslag om ändringar av Helsingforsavtalet till Nordiska rådet.

Nordiska rådet behandlade förslaget under sessionen i Oslo den 1-4 mars 1993. På grundval av ministerrådsförslaget och betänkanden däröver från Nordiska rådets juridiska utskott med vissa ändringsförslag antog Nordiska rådet en rekommendation (nr 14/1993). I rekommendationen hemställs att regeringarna i de nordiska länderna ändrar Helsingforsavtalets artiklar i överensstämmelse med juridiska utskottets betänkanden.

Efter Nordiska rådets behandling fastställde den nordiska samarbetskom­mittén den 4 mars 1993 ändringarnas lydelse i enlighet med Nordiska rådets rekommendation.

Regeringen beslutade den 11 mars 1993 att Sverige skulle underteckna en överenskommelse om ändring av Helsingforsavtalet. Undertecknandet äger rum i Helsingfors i dag av den finske statsministern och befullmäktigade om­bud för de övriga nordiska länderna.

överenskommelsen har upprättats på de fem nordiska språken, och tex­terna har samma giltighet. Den svenska texten till överenskommelsen bör fogas till protokollet i dett.i ärende som bilaga.

2 Ändringarna i Helsingforsavtalet

I inledningen markeras att de nordiska ländernas regeringar önskar förnya och utveckla det nordiska samarbetet i ljuset av de nordiska ländernas utvid­gade deltagande i det europeiska samarbetet.

Andra stycket i anikel 1 ih nytt och anger att länderna bör rådgöra med varandra i frågor av gemensamt intresse som behandlas i europeiska och andra internationella organisationer. Tidigare innehöll artikel 33 en liknande skrivning.

Den nya ailikeln 33 understryker vikten av att regeringama tillvaratar ge­mensamma nordiska intressen i europeiskt och annat internationellt samar­bete.

Andringen av anikd 40 markerar statsministrarnas nya roll i det nordiska samarbetet och det förstärkta samarbetet pä utrikesministrarnas område.

1 andrastycket i r(/Y/A:(.'/'7 har Alands landsting ändrats till Alands lagting. Samma ändring har även gjorts i andra stycket i anikel 48.

1 andra stycket i artikd 61 betonas statsministrarnas ansvar för den över­ordnade samordningen av nordiska samarbetsfrågor. Vidare anges att rege-

ringarna skall utse en samarbetsminister och en ledamot i den nya nordiska samarbetskommittén, vilka skall biträda statsministrarna med samordnings­uppgiften.

I det nya tredje stycket i artikeln förklaras innebörden av det mellan rege­ringarna roterande ordförandeskapet. Ordförandelandet har ansvar för att samordna regeringssamarbetet och ta nödvändiga initiativ för att driva det framåt. Ordförandelandet skall också leda arbetet i ministerrådet, på andra ministermöten och vid regeringarnas samräd om europeiska och andra inter­nationella frågor på alla nivåer.

Anikd 63 ändras så att de självstyrande områdenas anslutningsrätt omfat­tar alla beslut fattade i enlighet med Helsingforsavtalet.

Anikd 64 har omarbetats väsentligt. 1 första stycket behandlas minsterrå-dets årsberättelse och ministerrådets redogörelse för planerna för det fram­tida samarbetet, vilket i nuvarande lydelse behandlas i första och andra styckena. Med tanke pä att Nordiska rådet nu inriktat sig pä tvä (ordinarie) sessioner per år har den ändringen skett att dessa redogörelser i stället för att lämnas till varje ordinarie session skall lämnas årligen.

En annan ändring är att de nuvarande andra och tredje styckena om minis­terrådets budgetförslag helt ändrats och ersatts med tre nya stycken. Avsik­ten härmed är att stärka Nordiska rådets inflytande i budgetprocessen. Nor­diska rådet kan således föreslå ändrade prioriteringar inom den av minister­rådet angivna ramen för Nordiska ministerrådets budget. Om inte synnerliga skäl föreligger skall sedan ministerrådet följa rådets rekommendation när det gäller budgetdispositioner. Liksom hittills fastställs budgeten slutligt av Nordiska ministerrådet.

Prop. 1992/93:247

3 Godkännande av överenskommelsen

Mitt förslag: Överenskommelsen om ändring av samarbetsöverens­kommelsen mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige skall godkännas.

Skälen För mitt förslag: 1962 års nordiska samarbetsöverenskommelse har genom ändringar under åren fördjupat det nordiska samarbetet. De förslag till ändringar som undertecknas i Helsingfors i dag är ett led i den pågående reformeringen och effektiviseringen av det nordiska samarbetet. Förslagen har framlagts av de nordiska ländernas statsministrar och varit föremål för ställningstagande från Nordiska rådets organ i år. Med ändringarna marke­ras vikten av nordiskt samräd i europeiska och andra internationella organi­sationer. Statsministrarnas nya roll som ansvariga för den övergripande sam­ordningen understryks. Utrikesministrarnas samarbete markeras. Ordfö­randeskapets ansvar för att samordna nordiskt regeringssamarbete under­stryks. Nordiska rådets möjligheter att påverka prioriteringarna inom den angivna ramen för Nordiska ministerrådets budget stärks.

De föreslagna ändringarna är enligt min mening väl motiverade. De kom-

mer att få betydelse när det gäller att utveckla och effektivisera det fortsatta     Prop. 1992/93:247 nordiska samarbetet.

4    Hemställan

Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen före­slär riksdagen

att godkänna överenskommelsen den 18 mars 1993 om ändring av

samarbetsöverenskommelsen den 23 mars 1962 mellan Danmark,

Finland, Island, Norge och Sverige.

5   Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta det förslag som föredraganden har lagt fram.

ÖVERENSKOMMELSE

Prop. 1992/93:247

om ändring av samarbetsöverenskommelsen mellan Danmark, Finland,

Bilaga

Island, Norge och Sverige

Danmarks, Finlands, Islands, Norges och Sveriges regeringar,

som genom överenskommelser av den 13 februari 1971, den 11 mars 1974, den 15 juni 1983, den 6 maj 1985 och den 21 augusti 1991 har ändrat samar­betsöverenskommelsen av den 23 mars 1962 mellan de nordiska länderna, och

som önskar förnya och utveckla det nordiska samarbetet i ljuset av de nor­diska ländernas utvidgade deltagande i europeiskt samarbete, har kommit överens om följande:

I

Artiklarna 1, 33, 40, 47, 48, 61, 63 och 64 i samarbetsavtalet fär följande nya ordalydelse:

Artikel 1

De fördragsslutande parterna skall eftersträva att bevara och ytterligare ut­veckla samarbetet mellan länderna på det rättsliga, kulturella, sociala och ekonomiska området samt i fråga om samfärdseln och miljövården.

De fördragslutande parterna bör rådgöra med varandra i frågor av gemen­samt intresse som behandlas i europeiska och andra internationella organisa­tioner och konferenser.

Artikel 33

De fördragsslutande parternas deltagande i europeiskt och annat internatio­nellt samarbete ger goda möjligheter för samarbete till förmån för nordiska medborgare och företag. Det åligger i detta sammanhang regeringarna ett särskilt ansvar för att tillvarata gemensamma intressen och värderingar.

Artikel 40

Samarbetet äger rum inom Nordiska rådet, inom Nordiska ministerrådet, på statsministrarnas, på utrikesministrarnas samt på andra ministrars möten, i särskilda samarbetsorgan och mellan ländernas fackmyndigheter.

Artikel 47

Rådet består av 87 valda medlemmar, regeringsrepresentanter och represen­tanter för Färöarnas och Grönlands landsstyren och Alands landskapssty­relse.

Av medlemmarna väljer Danmarks folketing sexton, Finlands riksdag aderton, Islands allting sju, Norges storting och Sveriges riksdag vardera tjugo samt ett vart av Färöarnas lagting, Grönlands landsting och Alands lag­ting tvä. Dessutom väljer varje församling motsvarande antal suppleanter.

Val av medlemmar och suppleanter förrättas årligen och gäller för tiden till nästa val. Vid val skall olika politiska meningsriktningar ges representa­tion i rådet.

Endast den som är medlem av den församling som förrättat valet kan vara     Prop. 1992/93:247

vald medlem eiler suppleant i rådet.

Bilaga

Regeringarna, landsstyrena och landskapsstyrelsen utser bland sina med­lemmar det antal representanter som de önskar.

Artikel 48

Danmarks rikes delegation består av de av folketinget valda medlemmarna och de av regeringen utsedda representanterna samt av Färöarnas och Grön­lands i andra stycket nämnda delegationer. Finlands delegation består av de av riksdagen valda medlemmarna och de av regeringen utsedda representan­terna samt av Alands i andra stycket nämnda delegation. För ettvart av de övriga länderna består delegationen av de av folkrepresentationen valda medlemmarna och de av regeringen utsedda representanterna.

Färöarnas delegation består av de av lagtinget valda medlemmarna och de av landsstyret utsedda representanterna. Grönlands delegation består av de av landstinget valda medlemmarna och de av landsstyret utsedda represen­tanterna. Ålands delegation består av de av lagtinget valda medlemmarna och de av landskapsstyrelsen utsedda representanterna.

Med "delegation" förstås i artiklarna 52, 53, 54 första stycket, och 58 andra stycket, landets delegation.

Artikel 61

Medlem av regering, landsstyre eller landskapsstyrelse kan i undantagsfall vid sammanträde företrädas av härtill befullmäktigad; dock måste minst tre av länderna vara representerade av regeringsmedlemmar.

Statsministrarna har ansvaret för den överordnade samordningen av nor­diska samarbetsfrågor. De biträds av en utsedd regeringsmedlem i varje land (samarbetsminister) och en statssekreterare eller ämbetsman (ledamot i den nordiska samarbetskommittén).

Ordförandeskapet roterar mellan de nordiska ländernas regeringar enligt närmare avtal. Ordförandeskapet har ansvaret för att samordna nordiskt re­geringssamarbete och ta nödvändiga inititativ. Ordförandeskapet leder arbe­tet i ministerrådet, på andra ministermöten och vid regeringarnas samräd om europeiska och andra internationella frågor på alla nivåer.

Ministerrådet bistås i sin verksamhet av ämbetsmannakommittcer och av ministerrådets sekretariat.

Artikel 63

Beslut av ministerrådet är bindande för de särskilda länderna. Beslut i fråga som enligt något lands författning kräver folkrepresentationens godkän­nande binder dock icke detta land förrän folkrepresentationen godkänt be­slutet. Erfordras sådant godkännande, skall ministerrådet underrättas härom innan ministerrådet fattar beslutet. Innan folkrepresentationens god­kännande givits, är ej heller annat land bundet av beslutet.

Beslut fattat i överensstämmelse med denna överenskommelse är bin­dande för Färöarna, Grönland och Åland i den mån de ansluter sig till beslu­tet i enlighet med självstyrelseordningarna.

Artikel 64

Prop. 1992/93:247

Ministerrådet skall till Nordiska rådet årligen framlägga en berättelse rö­rande det nordiska samarbetet och en redogörelse för planerna för det fort­satta samarbetet.

Ordförandelandets statsminister redogör för Nordiska rådet om huvud­dragen i samarbetet och om regeringarnas samarbete rörande europeiska och andra internationella frågor.

Nordiska ministerrådet skall lägga fram sitt förslag till budget för Nordiska rådet för yttrande.

Nordiska rådet kan föreslå förändrade prioriteringar inom den av minis­terrådet angivna finansiella ramen.

Om inte synnerliga skäl kan anföras skall ministerrådet följa rådets re­kommendation när det gäller budgetdispositioner inom den angivna finan­siella ramen.

II

överenskommelsen träder i kraft trettio dagar efter den dag då samtliga för­dragsslutande parter har meddelat Finlands utrikesministerium, att överens­kommelsen har godkänts.

Finlands utrikesministerium meddelar de övriga fördragsslutande par­terna om mottagandet av dessa meddelanden och om tidpunkten för över­enskommelsens ikraftträdande.

III

Originalexemplaret till denna överenskommelse deponeras hos Finlands ut­rikesministerium, som tillställer de övriga fördragsslutande parterna be­styrkta kopior därav.

Till bekräftelse härav har de vederbörligen befullmäktigade ombuden un­dertecknat denna överenskommelse.

Som skedde i Helsingfors den 18 mars 1993 i ett exemplar på danska, finska, isländska, norska och svenska språken, vilka samtliga texter har samma giltighet.

Bilaga

gotab   43396, Stockholm 1993