Regeringens proposition

2000/01:35

Samverkan mellan civil och militär flygutbildning

m.m.

Prop.

2000/01:35

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 16 november 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Björn von[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Försvarsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen redovisar regeringen de frågor om formen för den

framtida flygförarutbildningen och exportstöd som riksdagen fattade

beslut om den 30 mars 2000 (bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:1

68). I propositionen redovisas inriktningen vad gäller integrering av civil

och militär pilotutbildning, internationell samverkan kring militär

pilotut-bildning samt frågor om utbildningsstöd vid export av

Gripensystemet.

Regeringen anser att delar av den civila och den militära flygut-

bildningen bör kunna samordnas. En samordningsfunktion med

representanter för berörda myndigheter bör inrättas för att genomföra

och utveckla samordningen. Den grundläggande militära

flygutbildningen bör enligt regeringen samlokaliseras med den

grundläggande militära taktiska flygutbildningen i Uppsala.

Regeringen bedömer att utbildningsstödet vid export av Gripen-

systemet kommer att påverka behovet av verksamhetsställen för den

militära flygverksamheten. En internationell samverkan kring den

militära flygutbildningen bör för svensk del ha sin grund i de europeiska

flygvapenchefernas arbete. Långsiktigt bör samordningen av, och sam-

verkan mellan, den militära flygutbildningen och den högkvalitativa

statliga civila flygutbildningen utvecklas genom samordningsfunktionen.

I propositionen föreslås att Flygvapnets Uppsalaskolor skall läggas

ned den 31 december 2001 och att Upplands flygflottilj skall läggas ned

den 31 december 2003. Vidare föreslås att en ny organisationsenhet,

Flygstridsskolan, skall inrättas i Uppsala den 1 januari 2002. I

Flygstridsskolan kommer den skolverksamhet för flygstridskrafterna

som är lokaliserad till Uppsala att samlas.

Innehållsförteckning

Fel! Bokmärket är inte definierat.

2 Ärendet och dess beredning 4

3 Inledning 5

4 Samverkan mellan civil och militär flygutbildning 6

4.1 Samordning av civil och militär flygutbildning 6

4.2 Formerna för samordning 11

5 Exportstöd och antalet verksamhetsställen för militär

flygverksamhet 12

6 Internationell samverkan 15

7 Lokaliseringen av den militära flygutbildningen 18

8 Organisatoriska konsekvenser 24

9 Långsiktig inriktning 26

Bilaga 1 Samrådsinstanser 27

Bilaga 2 Sammanfattning av Försvarsdepartementets promemoria

den 15 september 2000, Vissa frågor om den framtida

flygutbildningen 28

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 16 november

2000 .34

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner regeringens förslag att lägga ned Flygvapnets

Uppsalaskolor (kapitel 8),

2. godkänner regeringens förslag till lägga ned Upplands flygflottilj

(kapitel 8),

3. godkänner regeringens förslag att inrätta Flygstridsskolan (kapitel

8).

2 Ärendet och dess beredning

Riksdagen fattade den 30 mars 2000 beslut om flygutbildningen (bet.

1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). Försvarsutskottet anförde i

sitt betänkande att formen för den framtida flygförarutbildningen, såväl

den grundläggande taktiska flygutbildningen som den grundläggande

flygutbildningen, borde ses över. Syftet skulle vara att uppnå en ökad

internationell samverkan kring utbildningen samt, i de delar där det var

lämpligt, en integrerad militär och civil flygförarutbildning. Utskottet

ansåg vidare att regeringen borde återkomma till riksdagen rörande

exportstöd och utbildning av flygförare. Riksdagen beslutade att som sin

mening ge regeringen till känna vad utskottet anfört om exportstöd och

utbildning av flygförare.

De frågor riksdagen aktualiserade, har beretts inom

Regeringskansliet. I anslutning till det beredningsarbetet kom det in

förslag och synpunkter till Regeringskansliet från olika intressenter.

Redan den 17 mars 2000 hade Lunds universitet lämnat förslag om en

utredning av samarbete kring militär och civil flygutbildning i Sverige

och på sikt inom Norden. I en skrivelse den 2 april 2000 erbjöd

Eskilstuna kommun sambruk av Eskilstuna flygplats, Kjula. Kommunen

bedömde att flygplatsen på sikt borde kunna utvecklas till ett

utbildningscentrum för såväl militära som civila behov. Den 4 april

2000 redovisade Nordvästra Skånes samarbets-kommitté synpunkter i

fråga om flygutbildningen i Nordvästskåne.

I en skrivelse den 19 april 2000 begärde landshövdingarna i

Norrbottens län respektive Västerbottens län att regeringen skulle

påbörja en översyn av det svenska och europeiska utbildningsbehovet av

piloter för såväl militärt som civilt flyg. I ett brevsvar till de två

landshövdingarna den 20 juni 2000 upplyste näringsministern om det

beredningsarbete som pågick inom Regeringskansliet och om Luftfarts-

verkets utredning om behovet av trafikflygare. Utöver detta fanns inget

ytterligare utredningsbehov, enligt näringsministerns mening.

I en forskningsrapport från Försvarshögskolan den 24 maj 2000

redovisade Leif Carlstedt och Henry Widén en utvärdering av

flygvapnets urvals- och utbildningssystem 1982 1990.

I skrivelser den 26 maj och 6 september 2000 redovisade Saab AB

förslag om ett europeiskt pilotutbildningscentrum.

Den 28 juni och 24 augusti 2000 redovisade Region Skåne en modell

för samverkan mellan civil och militär flygutbildning. I arbetet hade

deltagit representanter för Region Skåne, länsstyrelsen i Skåne län,

kommunförbundet i Skåne, Ängelholms och Klippans kommuner,

Skånska flygflottiljen och Krigsflygskolan samt Lunds universitet och

Trafikflygskolan.

Den 29 juni 2000 redovisade Campus Uppsala, knutet till Uppsala

universitet, en promemoria om hur högskolan skulle kunna förbättra och

stärka samarbetet med försvaret och hur försvaret skulle kunna bidra till

högre utbildning och forskning. Med en gemensam skrivelse den

4 september 2000 redovisade länsstyrelsen i Uppsala län och Uppsala

kommun frågor om lokalisering av den militära grundläggande

flygutbildningen till Uppsala.

Den 13 september 2000 redovisade skolchefen vid Trafikflyghög-

skolan synpunkter på lokaliseringen av den militära flygskolan.

Inom Regeringskansliet (Försvarsdepartementet) upprättades den

15 september 2000, den preliminära promemorian Vissa frågor om den

framtida flygutbildningen. Samma dag, den 15 september 2000, sändes

promemorian ut på ett samrådsförfarande till berörda myndigheter och

intressenter. Samrådsinstanserna anges i bilaga 1. Yttrande har lämnats

av samtliga instanser utom Scandinavian Airlines System,

Braathens/Malmö Aviation, Skyways Holding AB, Svenska

flygföretagens riksförbund och Försvarets Civila Tjänstemannaförbund.

Sveriges Akademikers Centralorganisation och Facket för Service och

Kommunikation har förklarat att de avstår från att yttra sig. Yttrandena

finns tillgängliga i Försvarsdepartementet (dnr Fö2000/762/MIL).

Promemorians sammanfattning redovisas i bilaga 2.

Härefter har företrädare för Socialdemokraterna, Moderaterna,

Vänsterpartiet, Folkpartiet liberalerna, Kristdemokraterna och

Centerpartiet i Uppsala den 7 november 2000 kommit in med ett

pressmeddelande om att förlägga flygvapenutbildningen till Uppsala.

Vidare har Moderaterna i Uppsala den 8 november 2000 överlämnat en

namninsamling för att behålla F 16 i Uppsala.

3 Inledning

Regeringen anser att det är angeläget att de samlade statliga resurserna

kan utnyttjas på ett effektivt sätt. Detta gäller också i förhållande till

Försvarsmakten och dess resurser. Kravet på Försvarsmakten att

samverka med andra myndigheter kommer till tydligt uttryck i

regleringsbrevet för Försvarsmakten. Av regleringsbrevet för år 2000

framgår bl.a. att Försvarsmakten i olika sammanhang skall utveckla

förmågan att samverka med andra myndigheter. Särskilt gäller det

räddningstjänsten, polisen och sjukvården. Inom helikopterområdet är

Försvarsmaktens samverkan med andra myndigheter av stor betydelse.

När det gäller flygutbildningen anser regeringen att frågan om en

integrering av den civila och militära flygutbildningen och frågan om en

internationell samverkan om den militära flygutbildningen måste ses i

olika tidsperspektiv.

Riksdagen har beslutat att Skånska flygflottiljen (F 10) i Ängelholm

skall läggas ned senast den 31 december 2002 (prop. 1999/2000:30,

bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). Den militära flygskolan

ingår i F 10. Enligt regeringens mening bör principerna för en

integrering eller samordning av civil och militär pilotutbildning prövas

redan i detta korta perspektiv.

Den statliga civila trafikflygarutbildningen bedrivs av Trafikflyg-

högskolan (TFHS), som ingår i Lunds universitet. Utbildningen är

lokaliserad till Ljungbyhed i Klippans kommun.

I fråga om internationell samverkan inom den militära

flygutbildningen gör regeringen däremot bedömningen mot bakgrund

av de initiativ som har tagits och det arbete som pågår att någon sådan

samverkan inte kan komma till stånd under de närmaste åren. Däremot

bör de åtgärder som vidtas i det korta perspektivet utformas så att de

inte hindrar en internationell samverkan om en sådan vid senare tidpunkt

bedöms vara lämplig.

Regeringen anser att det är viktigt att de åtgärder som vidtas inom

något eller några år lägger grunden för en långsiktigt hållbar utveckling

av svensk militär pilotutbildning i de avseenden riksdagen behandlat.

Regeringen anser att följande inriktning skall gälla för integrering av

civil och militär pilotutbildning, internationell samverkan kring militär

pilotutbildning samt exportstöd. Delar av den civila och den militära

flygutbildningen samordnas (avsnitt 4.1). En samordningsfunktion med

representanter för berörda myndigheter inrättas för att genomföra och

utveckla samordningen (avsnitt 4.2). Den grundläggande militära

flygutbildningen (GFU) samlokaliseras med den grundläggande militära

taktiska flygutbildningen (GTU). Det finns goda förutsättningar för att

JAS 39 Gripen kommer att kunna exporteras till fler stater än Sydafrika

före 2010. Ett nödvändigt utbildningsstöd vid export av Gripensystemet

kommer att påverka behovet av verksamhetsställen för militär

flygverksamhet (kapitel 5). En internationell samverkan kring den

militära flygutbildningen bör för svensk del ha sin grund i de europeiska

flygvapenchefernas arbete (kapitel 6). Långsiktigt bör samordningen av,

och samverkan mellan, den militära flygutbildningen och den hög-

kvalitativa statliga civila flygutbildningen utvecklas genom samordnings-

funktionen. Denna samordning och sammanslagningen av GFU- och

GTU-verksamheten bör bilda grund för ett önskvärt svenskt engagemang

i ett internationellt militär flygutbildningssamarbete (kapitel 9).

Med denna inriktning som grund bör Försvarsmaktens grundorga-

nisation i vissa delar förändras. Regeringen redovisar förslag till dessa

förändringar i kapitel 8.

4 Samverkan mellan civil och militär

flygutbildning

4.1 Samordning av civil och militär flygutbildning

Regeringens bedömning: Delar av den civila och den militära flygut-

bildningen bör samordnas.

En samordnad verksamhet bör kunna tillämpas från den 1 januari

2002.

Skälen för regeringens bedömning

Inledning

En grundläggande aspekt är att staten har ett ansvar för att samordna sin

verksamhet så att statens resurser utnyttjas så effektivt som möjligt. Där

samordning och samutnyttjande mellan statliga verksamheter är möjlig

och kostnadseffektiv skall sådan också genomföras.

Grundprincipen bör i fråga om en samordning av den civila och den

militära flygutbildningen vara att så långt det är möjligt åstadkomma en

effektiv och rationell samordning av verksamheternas skilda delar. Det

finns delar i den civila och den militära flygutbildningen som uppvisar

likheter och därmed rent principiellt skulle kunna samordnas. Det gäller

den teoretiska delen av utbildningen, flygövningsmomenten i

utbildningen och administrationen som sammanhänger med

utbildningen. En samordning bör kunna leda till att ekonomiska och

personella resurser utnyttjas mer effektivt och att en sammantaget mer

bärkraftig svensk högkvalitativ utbildning av piloter uppnås.

Det finns enligt regeringen ett antal förhållanden som är av betydelse

när man skall pröva en eventuell samordning av den militära och den

civila flygutbildningen. Det gäller framförallt syftet med utbildningarna,

de grundläggande reglerna för dem, formerna för utbildningarna,

lokalisering geografiskt och med hänsyn till miljö och luftrum samt

huvudmannaskapet.

Även om det finns likheter mellan den civila och den militära

flygutbildningen finns det också skillnader. En grundläggande aspekt

avseende den militära flygutbildningen är att denna utbildning är en del

av den svenska officersutbildningen. Andra skillnader av betydelse är att

den militära utbildningen i sin helhet bedrivs på jetflygplan samt

utbildningens längd. Den grundläggande militära flygutbildningen (GFU)

omfattar tolv månader och den grundläggande militära taktiska

flygutbildningen (GTU) omfattar sex månader. Dessa utgör de inledande

skedena i den samlade militära flygutbildningen. Den militära

flygutbildningen pågår i ungefär fyra år och sex månader och de olika

utbildningsmomenten går slag i slag. Våren 2000 redovisade två

forskare vid Försvarshögskolan en utvärdering av flygvapnets urvals- och

utbildningssystem 1982 1990. Av rapporten framgår att dessa system

är mycket effektiva i en internationell jämförelse. Rapportförfattarna

menar att den höga effektiviteten till stor del kan tillskrivas den

utbildnings-filosofi som genomsyrar den svenska stridsflygutbildningen.

Regeringen anser att det är angeläget att kunna bibehålla grunderna i

den militära flygutbildningen även efter det att flygskolan har flyttat från

F 10 och Ängelholm.

En eventuell samordning av flygutbildning bör enligt regeringen i

vart fall i ett inledningsskede avse endast den utbildning som staten

ansvarar för. Detta skulle innebära att det är fråga om den utbildning som

bedrivs inom Försvarsmakten och trafikflygarutbildningen vid Trafik-

flyghögskolan (TFHS). Dessa två utbildningar är av hög kvalitet varför

det inte skulle möta kvalitetskravsproblem om en viss samordning

genomförs.

Regeringen vill också erinra om hur ansvaret för olika utbildningar

m.m. i dag är fördelat inom Försvarsmakten. Flygskolan inom F 10 i

Ängelholm ansvarar för den grundläggande flygutbildningen, GFU. F 16

i Uppsala ansvarar för den grundläggande taktiska utbildningen, GTU.

Den efter GTU följande grundläggande flygslagsutbildningen, GFSU,

genomförs på den flottilj och division där piloten är placerad. Ansvaret

för utbildningen av transportflygpiloter ligger på Försvarsmaktens

högkvarter, med ett visst delansvar på Flygvapnets flygbefälsskola vid

F 20 i Uppsala. Försvarsmaktens helikopterflottilj ansvarar för

Försvarsmaktens helikopterutbildning. Utbildningen inleds med ett

skede på flygplan, som genomförs på TFHS i Ljungbyhed. Därefter

genomförs den grundläggande helikopterutbildningen, GHU, på Malmen

i Linköping. Efter GHU följer ett skede med grundläggande taktisk

utbildning, GTU. Även detta skede genomförs på Malmen.

Utbildningsmoment som bör kunna samordnas

Regeringen bedömer att det finns samordningsmöjligheter i de mer

allmänna teoretiska ämnena i flygutbildningens början såsom

aerodynamik, meteorologi och grundläggande navigation. Regeringen

avser att uppdra åt Försvarsmakten och Lunds universitet att tillsammans

redovisa hur en samordning av utbildningen i dessa och andra teoretiska

flygämnen bör genomföras.

Försvarsmaktens internationalisering ställer ökade krav på svenska

militära piloter i fråga om kunskap i civila flygregler. Försvarsmakten

och Lunds universitet bör ges i uppdrag att pröva om utbildningen av

svenska militära piloter i civila flygbestämmelser kan göras mer

samordnad än vad som sker i nuläget. Det gäller utbildning i de svenska

civila flygbestämmelserna (Bestämmelser för civil luftfart BCL) och

andra civila flygregler som enligt t.ex. de europeiska luftfartsmyndig-

heternas gemensamma luftfartsbestämmelser (Joint Aviation

Requirements JAR) gäller vid internationell flygverksamhet.

I sitt förslag om en samordnad civil och militär flygutbildning

sommaren 2000 redovisade Region Skåne sin syn på hur

flygövningsmomenten skulle kunna samordnas. Förslaget innebär att den

militära utbildningen delvis skulle genomföras med propellerflygplan.

Detta skulle, enligt Region Skåne, innebära besparingar för staten

sammantaget.

Försvarsmaktens utbildning av militära piloter inleddes tidigare med

ett skede på propellerflygplan. Myndigheten fann emellertid att det

skedet inte behövdes. Genom förändringen kunde antalet flygtimmar

minskas. Sedan mitten på 1980-talet genomförs hela den militära

flygutbildningen på jetflygplan. Försvarsmakten anser att ett propeller-

skede inte skall återinföras i utbildningen.

Enligt regeringens mening bör Försvarsmakten och Lunds universitet

ges i uppdrag att pröva effektiviteten och rationaliteten i samt de

ekonomiska konsekvenserna av de nuvarande militära respektive civila

flygutbildningssystemen. De två instanserna bör därvid bedöma

lämpligheten av att låta den militära flygutbildningen innehålla även ett

skede med propellerflygplan. Försvarsmakten och Lunds universitet bör

ges i uppdrag att tillsammans redovisa om och hur även delar av

flygövningsmomenten i flygutbildningen kan genomföras gemensamt.

En särskild fråga i flygutbildningen är Försvarsmaktens utbildning av

transportflygpiloter. Utbildningen av dessa piloter genomförs med stöd

av TFHS. Regeringen anser att Försvarsmakten och Lunds universitet

bör ges i uppdrag att pröva om det vore ändamålsenligt att ytterligare

tydliggöra samverkan när det gäller denna utbildning. En delfråga är att

pröva lämpligheten i att, med beaktande av att piloterna också skall ges

erforderlig officersutbildning, direktutbilda piloter för transportflyg-

verksamheten.

TFHS genomför i dag civil flyglärareutbildning för egna blivande

flyglärare som intern fortbildning eller som uppdragsutbildning. Några

privata flygskolor tillhandahåller avgiftsfinansierad flyglärareutbildning.

Det finns däremot inte någon högskoleutbildning för flyglärare enligt de

krav BCL ställer. Tidigare bedrevs statlig flyglärareutbildning vid

Högskolan för lärarutbildning i Södertälje. Inom Försvarsmakten

utbildas flyglärare för GFU genom flygskolan och flyginstruktörer för

GTU genom flygenheten vid F 16. I den rapport från Försvarshögskolan

som refereras ovan framhålls de militära flyglärarnas betydelse.

Regeringen tar inte i denna proposition ställning till frågan om en

statlig civil flyglärareutbildning. Regeringen bedömer emellertid att det

kan finnas fördelar med ett samarbete mellan den militära flyglärare-

och flyginstruktörsutbildningen och den fortutbildning till flyglärare

som bedrivs vid TFHS. Försvarsmakten och Lunds universitet bör därför

ges i uppdrag att tillsammans överväga i vilken utsträckning ett tydligare

samarbete än det hittillsvarande skulle kunna utformas.

Administrativ ledning, m.m.

Försvarsmakten och Lunds universitet, som inrymmer TFHS, ansvarar

för den militära flygutbildningen respektive den statliga utbildningen av

civila trafikflygare. Sedan TFHS inrättades 1984 och fram till 1998 var

TFHS en egen organisatorisk enhet inom Försvarsmakten. Under den tid

Försvarsmakten var huvudman för TFHS var samordningen mellan den

militära och civila utbildningen begränsad.

Enligt regeringens mening finns det administrativa processer i

anslutning till flygutbildningen som bör kunna samordnas bättre än idag.

En sådan är uttagningen av militära och civila pilotelever. Den nordiska

arbetsgruppen om pilotfrågor inom de nordiska försvarsmakterna

berörde denna fråga i sin rapport till de nordiska försvarsdepartementen

i oktober 1999, Frågor om piloter inom de nordiska försvarsmakterna.

Arbets-gruppen ansåg att ett bättre samordnat och högkvalitativt

uttagnings-förfarande skulle tjäna såväl försvarsmakterna (som därmed i

mindre grad riskerar att förlora militära piloter till civil tjänst) som

flygbolagen (som därmed får kontinuerlig tillgång till civila elever med

erforderliga kvalifikationer och en lämplighet för yrket).

I Danmark träffades i juni 2000 ett avtal mellan Forsvarsministeriet

och SAS som bl.a. innebär att det danska försvaret skall svara för

uttagningen även av elever för civil pilotutbildning. Uttagningen skall

grundas på såväl försvarets krav som de krav SAS ställer. I Finland är en

liknande ordning på gång. Det finns enligt regeringens mening anledning

att pröva hur uttagningen av civila och militära pilotelever i Sverige kan

samordnas. I ett sådant arbete bör också flygbolagens uppfattningar

ägnas uppmärksamhet.

Regeringen vill också erinra om att regeringen i januari 2000

medgivit att Försvarsmakten genom Flygmedicincentrum som ett

Aeromedical Centre får utföra flygmedicinska uppgifter för civil

luftfart. I detta ligger en möjlighet att ytterligare samordna och utveckla

den militära och civila flygmedicinska verksamheten.

Samordning inom Försvarsmakten

Försvarsmakten bedriver såväl flygplans- som helikopterutbildning.

Regeringen bedömer att det finns likheter mellan dessa utbildningar.

Utbildningarna bedrivs idag i Ängelholm respektive Malmen, Linköping.

Den militära helikopterutbildningen inleds med ett skede flygplans-

utbildning som genomförs av TFHS på Ljungbyhed. I sammanhanget kan

noteras att Försvarsmakten även utnyttjar TFHS för utbildning av

transportflygpiloter. Regeringen anser att Försvarsmakten, utan att

förändra samarbetet med TFHS, bör pröva om de två utbildningarna

skulle kunna samordnas tydligare inom den egna myndigheten. T.ex. bör

prövas om ledningen för utbildningarna kan samordnas.

Slutsatser om vad som kan samordnas

Som redovisats i de föregående avsnitten menar regeringen att en

närmare samverkan mellan den militära och den statliga civila

pilotutbildningen eller en samordning av vissa moment inom dem kan

leda till en för staten sammantaget effektivare verksamhet. Regeringen

avser att uppdra åt Försvarsmakten och Lunds universitet att pröva de

samordningsfrågor som belysts.

En samordning bör enligt regeringens mening leda till fördelar för

såväl den civila som den militära pilotutbildningen. På ett naturligt sätt

kan de två utbildningarna tillgodogöra sig varandras erfarenheter. Detta

bör vara betydelsefullt både i ett nationellt och i ett internationellt

perspektiv. Vidare bör de sammantagna utbildningskostnaderna kunna

minskas om en viss samordning genomförs. Försvarsmakten och Lunds

universitet bör tillsammans redovisa mer i detalj vilka

effektivitetsvinster som kan uppnås genom en samverkan och

samordning.

Regeringen vill understryka att en samordning av vissa verksamheter

inte innebär att verksamheterna måste samlokaliseras för att den

eftersträvade effektiviteten skall uppnås. Enligt regeringens mening är

det väsentliga i sammanhanget att samordna verksamheter mellan civila

och militära utövare för att åstadkomma en för såväl staten sammantaget

som de enskilda verksamhetsutövarna, effektiv och rationell flygut-

bildning. Utgångspunkten skall därför vara att skapa ett system där dessa

effekter uppnås.

Regeringen bedömer att en samordnad verksamhet bör kunna

tillämpas från den 1 januari 2002

4.2 Formerna för samordning

Regeringens bedömning: En samordningsfunktion för militär och

högkvalitativ statlig civil flygutbildning tillskapas. Samordnings-

funktionen bör bestå av representanter för främst Försvarsmakten och

Trafikflyghögskolan. Funktionen bör kunna verka från den 1 januari

2002.

Samordningsfunktionen bör svara för frågor om uttagning av

pilotelever, gemensam civil-militär teoriutbildning, sådan flygplans-

utbildning som kan genomföras gemensamt civilt och militärt,

fortbildning till flyglärare samt flygmedicinfrågor. Samordnings-

funktionen bör vidare svara för att samordna uppdragsutbildning, t.ex.

pilotutbildning för övrig statlig verksamhet.

Skälen för regeringens bedömning

Regeringen anser att en samordning inte behöver innebära att den ena

myndigheten/institutionen formellt inordnas i eller underställs den

andra. I stället bör en gemensam samordningsfunktion inrättas där

Försvarsmakten och Trafikflyghögskolan (TFHS) ingår på lika basis.

Samordningsfunktionen bör svara för frågor om uttagning av pilotelever,

övergripande svara för frågor om lämplig gemensam civil-militär

teoriutbildning, sådan flygplansutbildning som kan genomföras

gemensamt civilt och militärt, fortbildning till flyglärare samt

flygmedicinfrågor. Samordningsfunktionen bör vidare svara för att

samordna den uppdragsutbildning som är aktuell inom skilda områden,

t.ex. pilotutbildning för övrig statlig verksamhet och vidareutbildning av

civila helikopterpiloter. Inom ramen för samordningsfunktionen bör

också en vidareutveckling av samordningen prövas, t.ex. om vissa delar

av flygövningsmomenten i den civila och militära flygutbildningen kan

samordnas.

Samordningsfunktionen bör bestå av representanter för främst

Försvarsmakten och TFHS. Det skulle även kunna övervägas att låta

representanter för utbildning av t.ex. flygtekniker knytas till samord-

ningsfunktionen. Funktionen bör kunna verka från den 1 januari 2002.

Regeringen bedömer att kostnaderna för samordningsfunktionen blir

måttliga och anser att de skall täckas inom respektive myndighets

nuvarande budget.

Regeringen avser att uppdra åt Försvarsmakten och Lunds universitet

att med utgångspunkt i den här angivna inriktningen utarbeta ett

detaljerat underlag om samordningsfunktionen, dess organisatoriska

hemvist och lokalisering, struktur, uppgifter, befogenheter, ansvar och

verksamhetseffektivitet. Även kostnaderna för samordningsfunktionens

verksamhet skall belysas.

5 Exportstöd och antalet verksamhetsställen

för militär flygverksamhet

Regeringens bedömning: Det finns goda förutsättningar för att JAS 39

Gripen kommer att kunna exporteras till även andra stater än Sydafrika

före 2010. En omfattande exportfrämjande verksamhet pågår i ett flertal

stater. JAS 39 Gripen är ett av alternativen för dessa staters framtida

flygplansanskaffning inom de närmaste ungefär fem åren. Därutöver

bedöms att ytterligare marknader kan tillkomma under perioden t.o.m.

2010.

För att Sverige skall kunna genomföra önskvärd export av JAS Gripen

t.o.m. ca 2010 krävs utbildningsfaciliteter från Försvarsmakten mot-

svarande två tre stridsflygdivisioner JAS 39 Gripen inklusive

stödverksamhet.

Det ställs vidare krav på den flygplats som skall användas vid

exportstödsutbildning. Grundkraven innebär att, sedan F 10 har lagts ned,

kan F 4, F 7, F 16, F 17 och F 21 samt Malmen och Saabfältet i

Linköping nyttjas för exportstödsutbildning.

Det behövs fyra flygflottiljer för de åtta stridsflygdivisionerna och

transportflyget. Härutöver behövs en organisatorisk enhet med kapacitet

för flygverksamhet för specialflyget och ytterligare en organisatorisk

enhet för den samlade GFU- och GTU-verksamheten.

Skälen för regeringens bedömning

Inledning

Regeringen behandlade frågan om antalet flygflottiljer i propositionen

Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30). Regeringen konstaterade där

att utbildningen av nya flygförare och omskolningen till Gripensystemet

sammantaget är känsligt för störningar under de närmaste åren och

ställer krav på flottiljkapacitet. Till utbildningen och omskolningen

kommer, fortsatte regeringen, en annan komponent som också ställer

krav på kapacitet, nämligen möjligheterna att lämna exportstöd genom

Viggen- eller Gripenutbildning. Regeringen ansåg att det inte var möjligt

att nu ange omfattningen av det framtida behovet av exportstöd. Detta

innebär att det behövs fem flygflottiljer för att tillförsäkra erforderlig

kapacitet för utbildning av nya flygförare och omskolning till

Gripensystemet samt för eventuella exportåtaganden i framtiden,

framhöll regeringen i propositionen

Enligt riksdagens beslut i mars i år skall flygstridskrafterna i

framtiden bestå av åtta divisioner JAS 39 Gripen (prop. 1999/2000:30,

bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). Dessa åtta divisioner

skall vara fördelade på fyra flygflottiljer.

Regeringen konstaterar att vissa krav måste vara uppfyllda för att en

flygplats skall kunna användas för exportstödsutbildning. Flygplatsen

skall redan i sig ha sådana bas- och räddningsresurser att militär

flygtrafik tillåts. Det måste finnas flygtrafikledning och vädertjänst.

Vidare krävs bl.a. verksamhetstillstånd för den tekniska och

flygoperativa tjänsten. Dessa grundkrav innebär att, sedan F 10 har lagts

ned, kan F 4, F 7, F 16, F 17 och F 21 samt Malmen och Saabfältet i

Linköping nyttjas för exportstödsutbildning.

Överväganden

Regeringen konstaterar att från försvarspolitiska, säkerhetspolitiska,

industriella och ekonomiska utgångspunkter är export av JAS 39

Gripensystemet angelägen för såväl Sverige som de stater Sverige

samarbetar med avseende utveckling m.m. av Gripensystemet. Det är

därför viktigt att staten stöder och underlättar exportansträngningarna

när det gäller Gripensystemet. Staten bör därför på olika sätt medverka

till att stödja försvarsindustrin vid marknadsföring av JAS 39 Gripen i

aktuella kampanjländer och genomföra utbildningsstöd och liknande vid

exportframgång av JAS 39 Gripen.

Regeringens koordinering och samordning av exportfrämjande

stödresurser för export av JAS 39 Gripen genomförs inom

Regeringskansliets koordinations- och referensgrupp för export av JAS

39 Gripen (KRG 1-JAS 39 Gripen). I gruppen ingår representanter för

Utrikesdepartementet, Försvarsdepartementet, Försvarsmakten,

Försvarets materielverk, Inspektionen för strategiska produkter (ISP)

och försvarsindustrin genom Saab/BAe.

En förutsättning för en trovärdig exportkampanj och för att

exportframgångar skall kunna uppnås är, enligt regeringens mening, att

Sverige kan erbjuda utländska piloter, tekniker m.fl. utbildning på JAS

39 Gripensystemet vid den svenska Försvarsmakten. Detta gäller såväl

kortare introduktionsutbildningar av enstaka piloter under en kampanjfas

som utbildningar utifrån respektive lands behov vid en exportaffär.

KRG 1-JAS 39 Gripen har därför under våren 2000 haft Försvars-

departementets uppdrag att bedöma omfattningen av de utbildnings-

resurser m.m. som behövs från Försvarsmakten för att kunna lämna

erforderligt exportstöd för JAS 39 Gripen t.o.m. ungefär 2010. KRG

bedömer att det finns goda förutsättningar och god sannolikhet för att

export av JAS 39 Gripen kommer att kunna ske till ytterligare stater,

förutom Sydafrika, före 2010. För närvarande pågår omfattande

exportfrämjande verksamhet i antal stater där JAS 39 Gripen inom de

närmaste ca fem åren är ett av alternativen för landets framtida

flygplansanskaffning.

För att utbilda fyra sex utländska piloter till en grundläggande

flygslagsnivå på JAS 39 Gripen anser KRG att det behövs utbildnings-

resurser motsvarande en operativ stridsflygsdivision JAS 39 Gripen

inklusive stödresurser från stridsledningsorganisationen och

stationskompani. Utbildningen bedöms ta ungefär sex månader.

Resursbehovet motsvarar ungefär samma volym som behövs för att

utbilda svenska JAS 39 Gripenpiloter. För att Sverige skall kunna

genomföra önskvärd export av JAS Gripen t.o.m. ca 2010 ställer detta,

enligt KRG:s uppfattning, krav på utbildningsfaciliteter från

Försvarsmakten motsvarande två tre stridsflygsdivisioner JAS 39

Gripen inklusive stödverksamhet.

Regeringen anser att KRG:s uppfattning om omfattningen av de

utbildningsfaciliteter m.m. hos Försvarsmakten som behövs för att

kunna exportera bedömt antal JAS 39 Gripen t.o.m. ungefär 2010 är

rimlig. Regeringen vill i sammanhanget understryka att det är

försvarsindustrin, Saab/BAe, som ekonomiskt och praktiskt skall ansvara

för utbildnings-frågorna mot respektive nation. Flygutbildning m.m. i

exportstödjande syfte köps från Försvarsmakten.

Regeringen vill även erinra om att riksdagen i sitt beslut hösten 1998

(bet. 1998/1999:FöU1, rskr. 1998/1999:74) med anledning av budget-

propositionen ansåg att det är angeläget att regeringen i en situation med

en vikande internationell försvarsindustrimarknad och skärpt

konkurrenssituation, från främst USA, vidtar ytterligare åtgärder i syfte

att skapa bättre förutsättningar för angelägna exportframgångar för

viktiga försvarsmaterielprojekt, däribland JAS 39 Gripen. Vid riksdags-

behandlingen av prop. 1999/2000:30 våren 2000 (bet.

1999/2000:FöU2) underströks också att stödet till försvarsindustrins

exportansträngningar har fortsatt stor betydelse.

Export av Gripensystemet är enligt regeringens mening av stor

betydelse för Sverige. Det ligger således i ett samlat statligt intresse att

ta exportstödshänsyn när Försvarsmaktens grundorganisation slutligt

utformas. De framtida flygstridskrafterna skall bestå av åtta divisioner

JAS 39 Gripen som fördelas på fyra flygflottiljer. I takt med att

Försvarsmakten tillförs Gripendivisioner avvecklas Viggendivisionerna.

För att samtidigt kunna genomföra den löpande flygutbildningen inom

Viggen- och Gripensystemen, genomföra ombeväpningen från Viggen-

systemet till Gripensystemet, genomföra en kontrollerad avveckling av

Viggensystemet och begränsade exportstödsinsatser gäller emellertid

att det till ungefär 2004 behövs motsvarande tio flygdivisioner. De två

extra Viggendivisionerna ingår därvid inte i Försvarsmaktens

insatsorganisa-tion utan endast i grundorganisationen. Enligt

regeringens mening är det inte möjligt att bedriva verksamhet med de

åtta framtida divisionerna JAS 39 Gripen, transportflyget, det s.k.

specialflyget, en samlad militär flygutbildning och mer uttalat

exportstöd vid endast fyra flygflottiljer. Detta leder till att det behövs

ytterligare kapacitet avseende verksamhetsställen för militär

flygverksamhet.

Mot bakgrund av den redovisade bedömningen av de framtida

exportmöjligheterna och KRG:s bedömning av kravet på utbildnings-

faciliteter inom Försvarsmakten motsvarande två tre stridsflygs-

divisioner anser regeringen att följande antal verksamhetsställen för

militär flygverksamhet tills vidare bör finnas i Försvarsmaktens

grundorganisation för att även tillförsäkra erforderlig kapacitet för

eventuella exportstödsåtaganden i framtiden: Fyra flygflottiljer behövs

för de åtta stridsflygdivisionerna och transportflyget. En organisatorisk

enhet med kapacitet för flygverksamhet behövs för specialflyget och

ytterligare en organisatorisk enhet med kapacitet för flygverksamhet

behövs för den samlade GFU- och GTU-verksamheten.

6 Internationell samverkan

Regeringens bedömning: Försvarsmakten bör fortsätta att medverka i

samarbetet om en gemensam europeisk grundutbildning av strids-

flygpiloter.

Inom ramen för det samarbetet bör Försvarsmakten verka för att en av

de tre fyra europeiska utbildningsplatserna lokaliseras till Sverige.

Skälen för regeringens bedömning

Inledning

De flesta europeiska flygvapnen har sin egen nationella flygutbildnings-

skola med egen kursplan m.m. Några flygvapen genomför sin utbildning

i USA eller Kanada. Ett stort antal olika skolflygplansystem används.

Huvuddelen av dessa skolflygplanssystem måste omsättas med början

om ungefär tio år. För de flesta staterna är det knappast ekonomiskt

realistiskt eller möjligt att skapa ett nationellt program för att utveckla

utbildningssystem med simulatorer och flygplan.

Inom ramen för samarbetet mellan de europeiska flygvapencheferna

(EURAC) bildades 1997 en informell arbetsgrupp för att studera

möjligheten att skapa ett gemensamt europeiskt flygträningssystem för

blivande stridspiloter. Bakgrunden till initiativet var bl.a. följande.

 Det finns ett behov av samma kvalitetskrav på piloterna vid gemen-

samma fredsoperationer.

 Det finns ett behov av att rationalisera och effektivisera den nuvarande

utbildningen.

 Utbildningen bör genomföras i Europa och inte i USA och Kanada.

 Flera stater behöver omsätta sina jetskolflygplan.

 Det finns behov av ekonomiska lösningar som delas med flera.

Studien omfattar hela utbildningskedjan med den grundläggande

flygutbildningen och den grundläggande taktiska flygutbildningen samt

frågor om bl.a. ledningsorganisation, flygplatser, simulatorer och

instruktörer. Syftet med en samordnad utbildning är att tillförsäkra

staterna välutbildade militära piloter. Sverige har deltagit i studie-

gruppens arbete med representanter från Försvarsmaktens flygvapen-

centrum.

 Den samordnade utbildningen skulle innebära att träningen för de

olika flygvapnen i Europa genomförs på tre fyra platser och att en

multinationell administration håller samman verksamheten.

Utbildningen skall optimeras genom att den lokaliseras till platser med

tillgång på luftrum med små begränsningar. Den tekniska utvecklingen

kommer, enligt studien, att medge en hög användningsgrad av

simulatorer och video m.m. Inriktningen är att en samordnad utbildning

skulle kunna påbörjas 2010. Arbetsgruppen har uppskattat behovet av nya

jetskolflygplan för en gemensam utbildning till 200 250 st. Behovet

av färdigutbildade piloter bedöms vara ungefär 250 275 per år. Antalet

flygtimmar uppskattas av arbetsgruppen till ungefär 30 000 timmar per

år.

Flygvapenchefernas arbetsgrupp har tagit översiktliga kontakter med

industrin för att få belyst möjlig teknikutveckling vad avser såväl

simulatorer som skolflygplan. En gemensam europeisk industrigrupp

har också bildats med deltagare från ca 20 företag, däribland Saab AB.

Flygvapenchefernas arbete fortsätter. De stater som väljer att delta i

det fortsatta arbetet skall forma en gemensam studiebudget från och

med 2001 och personella resurser skall ställas till förfogande för ett par

arbetsgrupper. Varje stat beslutar själv om sin medverkan i arbetet.

Staterna har också rätt att stegvis besluta om denna medverkan.

Överväganden

En av Försvarsmaktens fyra uppgifter är att delta i internationella

insatser. Denna uppgift har hög prioritet. Utan att ta ställning till i vilken

utsträckning svenska flygstridskrafter kommer att efterfrågas för

internationella insatser i framtiden, anser regeringen att en gemensam

militär europeisk flygutbildning upp till en viss utbildningsnivå skulle

öka Försvarsmaktens interoperabilitet. Detta skulle ligga i linje med en

svensk inriktning. Regeringen anser därför att en internationell

samverkan om militär flygutbildning med den redovisade inriktningen

principiellt bör understödjas.

Ett genomförande av de europeiska flygvapenchefernas förslag ligger

minst tio år framåt i tiden. Det finns inga direkta eller preciserade

statliga svenska initiativ när det gäller internationell samverkan om

militär flygutbildning. Det finns inte heller några uttalade nordiska

initiativ. Danmark och Norge köper väsentliga delar av sin militära

flygutbildning i Nordamerika. Finland står inför en omdaning av sin

kvalificerade pilotutbildning där huvudinriktningen är att den skall

bedrivas nationellt inom Finland.

Det initiativ som har tagits av Saab AB genom det s.k. European Pilot

Training Center-projektet är, när det gäller den egentliga utbildnings-

delen, i väsentliga avseenden kopplat till de europeiska flygvapen-

chefernas förslag. En tyngdpunkt i Saab AB:s förslag är frågan om ett

gemensamt europeiskt skolflygplan.

Regeringen bedömer att det inte är realistiskt att Sverige vid sidan om

det arbete som pågår, tar nya initiativ och driver frågan om en

internationell samverkan om militär pilotutbildning. Denna bedömning

avser även en samverkan på nordisk basis.

Enligt regeringens mening bör frågan om en utveckling av en

internationell samverkan om pilotutbildning kopplas till i första hand det

arbete som bedrivs av de europeiska flygvapencheferna. Detta är ett

långsiktigt arbete. Emellertid gäller också att de hittills medverkande

staterna, bl.a. Sverige, redan under innevarande år har att bestämma om

man vill delta i det fortsatta arbetet.

Flygvapenchefernas samarbete om pilotutbildning har ännu inte nått så

långt att innehållet har kunnat konkretiseras eller konsekvenser och

kostnader kan bedömas. Några definitiva beslut om svensk medverkan

bör därför inte fattas nu. Däremot vore det enligt regeringen värdefullt

om Försvarsmakten deltog i det fortsatta arbetet, som alltså inom något

år börjar få en mer konkretiserad form. Härigenom skulle tydligare

klarläggas möjligheterna för Sverige att i framtiden kunna bedriva en

militär pilotutbildning i samverkan med andra europeiska stater.

Kostnaderna för Försvarsmaktens medverkan i det fortsatta berednings-

arbetet skall rymmas inom befintlig ekonomisk ram.

Utifrån de krav på Försvarsmakten som statsmakterna ställer skall

myndigheten ansvara för att personal utbildas och övas för att kunna

fullgöra sina uppgifter. Det är därför viktigt att Försvarsmakten i en

eventuell samverkan om utbildning av militära piloter har ett avgörande

inflytande över utbildningens innehåll och utformning.

Denna modell med ett statligt huvudansvar hindrar enligt regeringen

emellertid inte att det skulle kunna finnas kommersiella eller civila

inslag i samverkan. Regeringen bedömer sålunda att det vore en fördel

för såväl de europeiska försvarsmakterna/flygvapnen som för Sverige

om ett gemensamt skolflygplan kunde anskaffas. En annan teknisk

komponent i ett gemensamt europeiskt flygutbildningssystem där

svensk industri borde kunna medverka är vid anskaffning av simulatorer.

Regeringen anser att engagemang i dessa avseenden skulle understödja

svenska utbildningsåtaganden när det gäller export av Gripen.

Om Sverige lyckas i ansträngningarna att exportera Gripensystemet

till flera stater kommer det att ställas krav på resurser för utbildning av

piloter för JAS 39 Gripen. I ett sådant läge kan ett kommersiellt

komplement till utbildningsstöd genom Försvarsmaktens försorg bli

aktuellt för att klara exportåtagandena. En sålunda uppkommen situation

bör även kunna utnyttjas för att underlätta en gemensam europeisk

utbildning.

Flygvapenchefernas arbete har som utgångspunkt att en gemensam

utbildning skall bedrivas vid tre fyra olika platser i Europa. Regeringen

anser att Sverige borde ha goda naturliga förutsättningar för att kunna

tillhandahålla en av dessa platser. Luftrumsfrågorna spelar därvidlag en

stor roll.

De nordiska staterna genomför för närvarande en gemensam

upphandling av helikoptrar för sina försvarsmakter. I och med att

helikoptermaterielen sålunda blir av samma slag kan övervägas om inte

också utbildningen av piloter m.m. för dessa helikoptrar bör genomföras

på gemensam nordisk basis. Frågan om en gemensam utbildning

övervägs inom ramen för det nordiska samarbetet. Därvidlag kan, enligt

regeringens mening, även prövas om en sådan gemensam utbildning

skulle kunna samordnas inom ramen för Försvarsmaktens helikopter-

utbildning på Malmen i Linköping. Regeringen förutsätter att en

gemensam utbildning inte kommer att innebära några merkostnader som

belastar Försvarsmakten.

7 Lokaliseringen av den militära

flygutbildningen

Inledning

Regeringen ansåg i prop. 1999/2000:30 hösten 1999 att flygskolan vid

F 10 skulle lokaliseras till F 16 i Uppsala. I propositionen angavs att

flygskolan bör lokaliseras till en flygplats med ett bansystem som har

flera rullbanor. Ett sådant bansystem finns i dag vid F 7 i Såtenäs, F 10 i

Ängelholm och F 16 i Uppsala. Flottiljerna F 4 i Östersund, F 17 i

Ronneby och F 21 i Luleå har endast en rullbana. Vid F 21 har banan

nyligen förlängts avsevärt för att flygplatsen skall kunna ta emot tungt

fraktflyg. Skulle flygskolan lokaliseras till F 4, F 17 eller F 21, bör

flottiljen förses med en kompletterande rullbana. Detta bedöms kosta

upp till 300 miljoner kronor. I propositionen behandlade regeringen

också möjligheterna att lokalisera flygskolan till F 7. Regeringen fann

att en sådan lokalisering var olämplig på grund av den omfattande

Gripenverksamheten och transportflygverksamheten vid flottiljen. Detta

ledde till att skolan borde lokaliseras till F16 och samlokaliseras med

GTU.

Lokaliseringsalternativ

Riksdagen har beslutat att F 10 skall läggas ned den 31 december 2002.

Detta innebär att verksamhet som bedrivs på F 10 och som inte skall

avvecklas, bl.a. flygskolan, skall flyttas därifrån. Regeringen anser att det

är viktigt att flygskolan lokaliseras till en plats med ett bansystem med

flera rullbanor. Detta finns vid några militära flygplatser. Det finns

också i Ljungbyhed.

Regeringen har värderat förutsättningarna för en lokalisering av en

samlad militär flygutbildning, dvs. GFU och GTU, vid Uppsala F 16 och

Ljungbyhed. GTU är redan lokaliserad till F 16. Vid flottiljen finns såväl

lokaler som hangarutrymmen som kan utnyttjas för flygskolan/GFU.

Vissa ombyggnader för bl.a. uppställningsplatser behöver göras. Vidare

behöver serviceplatser byggas till i en befintlig hangar. Behovet av

elevförläggningsutrymmen, administrationslokaler och flygtjänstlokaler

kan tillgodoses vid flottiljen. Härutöver behöver vissa andra

investeringar göras för flygverksamheten i Uppsala oavsett om

flygskolan lokaliseras dit eller inte.

Vid Ljungbyhed finns verksamhetslokaler som skulle kunna utnyttjas

för GFU- och GTU-verksamheten. Gymnastiksalar, matsal och övriga

gemensamhetsanläggningar kan tillhandahållas efter behov. Härutöver

gäller att Försvarsmakten hyr flygfältet av Fortifikationsverket. Flyttas

GFU och GTU till Ljungbyhed måste en andra rullbana rustas upp med

ny ytbeläggning. Försvarsmakten hyr redan i dag en hangar i Ljungbyhed.

Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning att de tänkbara lokalerna

för GFU- och GTU-verksamheten vid Ljungbyhed behöver kompletteras

och anpassas till modern flygutbildning innan de skulle vara

ändamålsenliga för den militära verksamheten.

När det gäller produktionsförutsättningar konstaterar regeringen att

dessa är goda i Uppsala. GTU finns redan i Uppsala. I Uppsala finns

också redan en omfattande militär verksamhet, vilket underlättar

stödverksamheten för en samlad GFU- och GTU-verksamhet. Uppsala

har ett bansystem med flera rullbanor. Regeringen konstaterar vidare att

produktionsförutsättningarna vid Ljungbyhed i flera avseenden också är

goda. Bland annat har Ljungbyhed ett bansystem med flera rullbanor. Vid

en omlokalisering av GTU till Ljungbyhed skulle emellertid avståndet

till GTU:s skjutmål bli avsevärt längre än vad det är i Uppsala. Detta

skulle innebära betydligt längre anflygningstider och därmed krav på

utökat antal flygtimmar för att nå utbildningsmålen. Regeringen

bedömer att produktionsförutsättningarna sammantaget är bättre i

Uppsala än i Ljungbyhed.

I fråga om investerings-, hyres- och driftskostnader framför

Fortifikationsverket i sitt samrådsyttrande över Försvarsdepartementets

promemoria Vissa frågor om den framtida flygutbildningen att det från

fastighetssynpunkt torde vara samhällsekonomiskt mest effektivt att

lokalisera flygutbildningen till Uppsala. Regeringen har ingen annan

uppfattning. Regeringen anser vidare att det är angeläget att

handlingsfriheten för utökade exportåtaganden och anpassning bibehålls.

Detta innebär att Uppsala även fortsättningsvis bör vara tillgängligt som

verksamhetsställe för militär flygverksamhet. Härutöver behöver

Försvarsmakten även i framtiden utnyttja viss militär infrastruktur i

Uppsala. Om GFU och GTU inte lokaliseras till Uppsala kommer

kostnaderna för denna handlingsfrihet att belasta Försvarsmakten utöver

kostnaderna för en GFU- och GTU-verksamhet i Ljungbyhed. Detta

innebär att en lokalisering av GFU och GTU till Ljungbyhed blir dyrare

för Försvarsmakten och därmed för staten.

Utöver dessa årliga merkostnader uppstår engångskostnader för själva

omlokaliseringen av flygskolan/GFU, och i förekommande fall GTU.

Vid en lokalisering av GFU och GTU till Ljungbyhed uppstår kostnader

för att flytta båda dessa verksamheter. Om GFU samlokaliseras med

GTU i Uppsala uppstår kostnader för att flytta endast GFU-verk-

samheten. Regeringen beräknar inte dessa omlokaliseringskostnader i

nuvarande sammanhang.

Regeringen kan dessutom konstatera att ny verksamhet har inrymts i

flera av de lokaler som dåvarande Krigsflygskolan utnyttjade innan den

organisationsenheten lades ned och flygskolan flyttades till Ängelholm.

Nuvarande hyresgäster kan komma att störas av den omfattande

jetflygplansverksamhet som GFU och GTU innebär. Handlingsfriheten

för att inrymma flygskolan i Ljungbyhed kan därmed bli begränsad,

vilket kan innebära krav på nyinvesteringar.

Luftrumsfrågorna utreddes av bl.a. Luftfartsverket inför regeringens

proposition Det nya försvaret hösten 1999 (prop. 1999/2000:30).

Regeringen konstaterar att Skåne och södra Halland ligger i direkt

anslutning till de stora civila flygstråken från Stockholmsområdet till

bl.a. Köpenhamn/Kastrup/Sturup. Stora delar av denna trafik stiger eller

sjunker och använder därmed alla höjdskikt. Detta kan påverka

verksamheten även vid Ljungbyhed, särskilt om en samlad militär och

civil flygutbildning skulle förläggas dit. Vid en Uppsalalokalisering

skulle flygutbildningens övningssektorer ligga nordväst om

Stockholm/Uppsala och, på lägre höjd, över Bottenhavet. I dessa

områden är påverkan från den civila trafiken mindre. När det gäller

luftrums- och miljöfrågor har Luftfartsverket i sitt samrådsyttrande över

Försvarsdepartementets promemoria Vissa frågor om den framtida

flygutbildningen anfört att det är möjligt att utforma likvärdiga

övningsförutsättningar från luftrumssynpunkt i Ljungbyhed och i

Uppsala. Regeringen har ingen annan uppfattning.

Eftersom det blir fråga om en förändrad verksamhet, krävs en ny

miljöprövning oavsett till vilken ort en samlad GFU- och GTU-

verksamhet lokaliseras. Dåvarande Koncessionsnämnden för miljöskydd

gav i maj 1995 Försvarsmakten tillstånd för flygning med bl.a. flygplan

37 Viggen, flygplan 39 Gripen och flygplan Sk 60 på F 16 i Uppsala.

Koncessionsnämndens beslut överklagades till regeringen och ärendet

bereds inom Regeringskansliet. För Ljungbyhed gäller att Koncessions-

nämnden i februari 1996 gav Försvarsmakten tillstånd för flygning med

främst flygplan Sk 60, propellerflygplan och flygklubbsflygplan. I mars

2000 ansökte Ljungbyhed Airport AB om nytt miljötillstånd vid

Ljungbyheds flygplats.

En ny miljöprövning i Uppsala, som således skulle avse den militära

flygskoleverksamheten, innebär en reducerad verksamhet i förhållande

till det tillstånd Koncessionsnämnden meddelade 1995. En ny miljö-

prövning i Ljungbyhed skulle innebära en prövning för en utökad

verksamhet med jetflygplan. En sådan miljöprövning av Ljungbyhed

skulle kunna leda till villkor och föreskrifter för Ljungbyhed som

innebär påtagliga negativa konsekvenser för verksamheten. Regeringen

bedömer att möjligheterna att få miljötillstånd för Gripenverksamhet i

Ljungbyhed är mycket små, till följd att ett Ljungbyhedsalternativ inte

skulle tillföra något i exportstödssammanhang. Regeringen vill betona

att den inte avser att föregripa resultatet av en miljöprövning i denna

proposition.

En viktig del i värderingen är att belysa var förutsättningarna för att

åstadkomma synergieffekter är mest fördelaktiga. I detta avseende

finner regeringen att det finns fördelar på båda orterna. En utgångspunkt

i fråga om den militära flygutbildningen är att samlokalisera GFU och

GTU för att uppnå effektivitetsvinster inom utbildningen. En

samlokalisering bör också genomföras till så låga kostnader som

möjligt och på ett sådant sätt att själva omlokaliseringen i så ringa grad

som möjligt medför negativa konsekvenser för Försvarsmaktens

verksamhet. Genom att omlokalisera flygskolan till Uppsala och

samordna GFU med GTU, som redan finns där, uppnås enligt

regeringens mening dessa positiva effekter. Härigenom undviks också

kostnader för att flytta GTU. En annan viktig fördel för Uppsala är att en

lokalisering dit skulle leda till att den samlade militära

flygskoleverksamheten samlokaliseras med Flygvapnets flygbefälsskola.

Detta skulle underlätta en helhetssyn inom den militära

flygutbildningskedjan. I Uppsala uppnås också synergieffekter genom

samlokalisering med Stridslednings- och luftbevakningsskolan.

Regeringen anser sammanfattningsvis att fördelarna är större i Uppsala

än i Ljungbyhed.

Även exportstödsmöjligheterna är en viktig komponent i värderingen

av alternativen. Frågorna har redovisats i kapitel 5. Sammanfattningsvis

ger en lokalisering till Uppsala bättre möjligheter att lämna det

utbildningsstöd som behövs vid export av JAS 39 Gripen. Som

regeringen pekat på ovan skulle en lokalisering till Ljungbyhed inte

tillföra kapacitet för utbildningsstöd vid export av Gripen.

Regeringen vill också erinra om flyglärarnas betydelse när det gäller

den militära flygutbildningen. En viktig slutsats i den tidigare nämnda

forskningsrapporten från Försvarshögskolan är de militära flyglärarnas

roll i sammanhanget. Regeringen bedömer att det i det omedelbara

perspektivet kan uppstå vissa problem i Uppsala när det gäller tillgången

på flyglärare. Mot bakgrund av åldersstrukturen hos nuvarande

flyglärarkår i Ängelholm och den planering för utbildning av nya

flyglärare för GFU i Uppsala som Försvarsmakten redan har inlett

bedömer regeringen emellertid att dessa problem är av övergångs-

karaktär. Sammantaget görs därför bedömningen att en lokalisering av

flygskolan/GFU till Uppsala skulle underlätta Försvarsmaktens

försörjning med flyglärare för en samlad GFU- och GTU-verksamhet.

Regeringen bedömer vidare att det samlade behovet av att nyutbilda

flyglärare och flyginstruktörer för GFU och GTU skulle bli mindre

under den närmaste tioårsperioden om flygskolan/GFU lokaliseras till

Uppsala än om den verksamheten och GTU lokaliseras till Ljungbyhed.

Ett sätt att bidra till att vidmakthålla flyglärarkompetensen är att

tillförsäkra flyglärarna fortsatta karriär- och utvecklingsmöjligheter på

stridsflygsystemen. Regeringen anförde i prop. 1999/2000:30, när det

gäller framtida stridsflygverksamhet vid F 16, att möjligheter till

tillfällig basering av Gripen på F 16 bör upprätthållas av operativa skäl

och som potential inför eventuella framtida exportåtaganden.

Regeringen vill till detta lägga att möjligheten till viss

Gripenverksamhet vid F 16 har betydelse för att höja kvaliteten i

utbildningen och för att kunna vidmakthålla flyglärarkompetensen.

Regeringen bedömer vidare att en viss Gripenverksamhet i Uppsala

såsom för tillfällig basering och utnyttjande av befintlig infrastruktur

samt för exportstöd kommer att stärka den framtida skolverksamhet i

Uppsala som regeringen föreslår i kapitel 8.

Regeringen bedömer att flyglärarfrågan sammantaget pekar på att den

samlade militära flygskoleverksamheten bör lokaliseras till Uppsala.

Regeringen konstaterar avslutningsvis att om den samlade militära

flygutbildningen skulle lokaliseras till Ljungbyhed, måste en ny

organisationsenhet eller ett detachement inrättas i Ljungbyhed. Detta

skulle vara tvärtemot strävandena att minska och rationalisera

Försvarsmaktens grundorganisation. I Ljungbyhed finns ingen permanent

militär verksamhet.

Slutsatser om lokaliseringen

Regeringen anser att inriktningen i prop. 1999/2000:30 om att

flygskolan/GFU borde flyttas till ett befintligt verksamhetsställe och att

F 16 i Uppsala är det bästa alternativet, fortfarande bör gälla. Ett

avgörande argument för detta ställningstagande är att ett nytt militärt

verksamhetsställe måste inrättas som en egen organisationsenhet eller

ett detachement om GFU- och GTU-verksamheten lokaliseras till

Ljungbyhed. Regeringen ifrågasätter också det lämpliga i att återupprätta

Ljungbyhed som militärt verksamhetsställe. Andra viktiga argument för

en lokalisering till Uppsala är produktionsförutsättningarna där,

merkostnaderna för Försvarsmakten och staten vid en lokalisering till

Ljungbyhed, flyglärarefrågan, samordningen inom Försvarsmakten samt

exportstödsmöjligheterna. När det gäller exportstödet vill regeringen

understryka att genom en lokalisering av den militära flygutbildningen

till Uppsala säkerställs flygplatskapacitet för att underlätta

exportstödsåtaganden. Det kan vara fråga om att utbildningsstöd

genomförs i Uppsala eller att verksamhet förs över från en annan flottilj

till Uppsala för att på så sätt frigöra kapacitet för utbildning m.m. vid

den andra flottiljen.

Regeringen anser vidare att det är angeläget att, när Viggen-

divisionerna vid F 16 avvecklas 2003, det säkerställs att Uppsala även

därefter skall kunna användas för tillfällig basering och som alternativ

landningsplats för flygstridskrafterna i övrigt.

Omlokaliseringen av den militära flygskolan bör göras den 1 januari

2002.

Två kompetenscentrum

Trafikflyghögskolan (TFHS) är lokaliserad till Ljungbyhed. Vid

Ljungbyhed har byggts upp en ändamålsenlig verksamhet för utbildning

av civila trafikflygare. Om TFHS skulle omlokaliseras till Uppsala

skulle den inarbetade samverkan med annan flygkompetens i södra

Sverige och kopplingen till Lunds universitet gå förlorad. En

omlokalisering skulle också föranleda bl.a. krav på investeringar i

Uppsala i form av utbildningslokaler och förläggningsplatser för

piloteleverna och hangarutrymme för TFHS flygplan. Uppskattningsvis

skulle dessa omlokaliseringskostnader och investeringar uppgå till över

100 miljoner kronor. Enligt regeringens mening skulle dessa åtgärder

och kostnader inte motsvaras av en sammantaget ökad rationalitet och

effektivisering av en samordnad civil-militär flygverksamhet i Uppsala.

En omprövning av lokaliseringen av TFHS-verksamheten är därför inte

aktuell.

I sitt yttrande i samrådsförfarandet anför Luftfartsverket att det kan

finnas vinster om genomförandet av den civila och militära

flygutbildningen kan samlokaliseras. Försvarsmakten, å andra sidan,

anför i sitt samrådsyttrande att det ur ett luftrumsperspektiv kan finnas

fördelar med att inte samlokalisera flygskolan med TFHS eftersom man

då får en jämnare fördelning av flygverksamheten mellan befintliga

flygövningsområden och därmed minskad överbeläggning i luftrummet.

Regeringen bedömer att en delad lokalisering av den civila respektive

den militära flygutbildningen inte innebär några negativa konsekvenser

för respektive skolas verksamhet eller att samordning i vissa avseenden

skulle försvåras. Tvärtom finns det fördelar med en sådan ordning.

I Uppsala Stockholmsområdet skulle den militära flygutbildningen

vara baserad med de delar av den samlade militära flygutbildnings-

verksamheten som genomförs av Försvarsmakten, dvs. GFU och GTU

samt den övergripande ledningen för utbildningsverksamheten avseende

helikoptrar. Denna utbildningsgren tillför den kvalificerade flygut-

bildningen i Sverige kompetens och kunskap från den mellansvenska

regionens universitet, institutioner och flygverksamhet. Exempel på

institutioner är Uppsala universitet och Kungl. Tekniska Högskolan i

Stockholm. Närheten till Försvarsmaktens högkvarter och Operativa

insatsledningen med det flygtaktiska kommandot är också av betydelse.

Regeringen vill härutöver peka på att en lokalisering av flygskolan till

Uppsala och en utveckling av verksamheten där till ett flygut-

bildningscentrum, skulle innebära synergieffekter och skapa goda

möjligheter för ett effektivt stöd när det gäller utbildningsåtaganden

avseende Gripen.

Den civila delen av den högkvalitativa flygutbildningen får sin bas i

södra Sverige. Där tillförs den samlade flygutbildningen i Sverige

kompetens och kunskap från landets södra region med bl.a. Lunds

universitet, Lunds tekniska högskola och Svenskt flygcentrum.

Regeringen noterar att aspekten med lokalisering av flygutbildningen i

anslutning till universitet och högskolor i såväl Uppsala som[REDACTED_EFTERNAMN]

framhålls av Högskoleverket.

Anpassning

En annan en aspekt som bör uppmärksammas när det gäller en

lokalisering av den militära flygutbildningen till Uppsala och därmed

fortsatt flygverksamhet på nuvarande F 16 är frågan om Försvarsmaktens

anpassningsförmåga. Försvarsmakten skall enligt sin instruktion ha en

beredskap, organisation och planläggning som medger att myndighetens

förmåga kan anpassas för att motsvara förändrade krav och behov. I

prop. 1999/2000:30 redovisade regeringen frågor om förmåga till

anpassning på medellång sikt respektive lång sikt. Regeringen anförde

när det gäller flygstridskrafterna att flygförbanden fram till 2005 har

möjlighet att tillväxa upp till ett innehåll som motsvarar dagens

förbandsantal, dvs. tolv stridsflygdivisioner. Därefter begränsas tillväxt-

möjligheterna av bl.a. tillgången på flygförare. Efter det att

Gripensystemet har införts, dvs. 2005, är tillväxtmöjligheterna för

stridsflygförbanden relativt goda, framhöll regeringen. Den övre gränsen

sätts av utbildningskapaciteten för flygförare och tekniker upp till

kapaciteten i totalt antal anskaffade flygplan JAS 39 Gripen. Regeringen

underströk vidare att en förutsättning för att insatsorganisationen skall

kunna anpassas genom att tillväxa är att det finns dels kompetenser, dels

grundorganisatoriska möjligheter. Av sistnämnda skäl förordade

regeringen i propositionen att dimensionerande övnings- och skjutfält

behålls.

Regeringen anser att likartade principer bör tillämpas när det gäller

olika slag av stora infrastrukturobjekts såsom skjutfält och

flygflottiljer betydelse för Försvarsmaktens förmåga till anpassning.

Möjligheterna att i en anpassningssituation nyanlägga ett skjutfält eller

en flygflottilj är mycket begränsade. Bibehålls flygverksamhet i Uppsala

genom att den militära flygutbildningen lokaliseras dit, underlättas

därför en eventuell framtida anpassning. Det gäller framför allt Uppsalas

infrastrukturella förutsättningar med tillgång till bansystem med flera

banor, skyddat bergrum och närheten till utbildningsanläggningar och

viktiga krigsanläggningar.

8 Organisatoriska konsekvenser

Regeringens förslag: Flygvapnets Uppsalaskolor (F 20) skall läggas

ned den 31 december 2001 eller vid den senare tidpunkt regeringen

bestämmer.

Flygstridsskolan, med en verksamhet som innefattar F 20:s

verksamhet samt GFU och GTU, skall inrättas i Uppsala den 1 januari

2002 eller vid den senare tidpunkt regeringen bestämmer.

Upplands flygflottilj (F 16) skall läggas ned senast den 31 december

2003.

Skälen för regeringens förslag

Inledning

Riksdagen beslutade den 30 mars 2000 att Viggendivisionerna vid F 16

skall läggas ned senast den 31 december 2003 (prop. 1999/2000:30,

bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). I samma beslut gavs

inrikt-ningen att de framtida flygstridskrafterna skall bestå av åtta

divisioner JAS 39 Gripen, fördelade på flygflottiljerna F 4, F 7, F 17

och F 21.

Genom denna av riksdagen fastlagda struktur för lokaliseringen av

stridsflygdivisionerna och genom inriktningen av den militära flygut-

bildningen bör den organisatoriska strukturen för F 16/F 20 förändras.

Flygstridskrafternas verksamhet i Uppsala kommer framdeles i

väsentliga avseenden att vara inriktad på skolverksamhet.

Flygvapnets Uppsalaskolor, F 20

Regeringen föreslog i prop. 1999/2000:97 i mars 2000 att Flygvapnets

Uppsalaskolor (F 20) skulle läggas ned. Regeringen ansåg i

propositionen att det föreligger sådana samordningsmöjligheter med F

16 att F 20 bör inordnas i flottiljen. Det innebär, anförde regeringen i

propositionen, att det inte längre finns något behov av en separat

skolledning.

I riksdagsbehandlingen ansåg emellertid Försvarsutskottet, med

hänvisning till sitt betänkande Det nya försvaret (bet.1999/2000:FöU2)

och uppfattningen där om en översyn av den militära flygutbildningen,

att F 20 inte borde inordnas i F 16. Utskottet ville avvakta regeringens

redovisning av frågorna om exportstöd och flygutbildning. Inordnandet

av den militära flygskolan i F 16 borde anstå till dess formerna m.m. för

den framtida flygutbildningen klarlagts. Riksdagen beslutade att ge

regeringen till känna vad utskottet anfört (bet. 1999/2000:FöU7, rskr.

1999/2000:250).

Med hänvisning till förslagen och inriktningen i förevarande

proposition anser regeringen att organisationsenheten F 20 bör läggas

ned den 31 december 2001 eller vid den senare tidpunkt regeringen

bestämmer.

Flygstridsskolan

I F 20 ingår Flygvapnets flygbefälsskola och Flygvapnets stridslednings-

och luftbevakningsskola. Denna verksamhet bör fortsätta. I och med en

omlokalisering av flygskolan från F 10 till Uppsala där flygskolan, dvs.

GFU, samlokaliseras med GTU som redan finns i Uppsala, erhålls en

effektiviserings- och rationaliseringspotential när det gäller utbildning

för flygstridskrafterna. Regeringen pekade på detta i kapitel 7.

Regeringen anser att verksamheten vid F 20 samt GFU och GTU bör

sammanföras i en ny organisationsenhet i Uppsala.

Organisationsenheten kommer att svara för väsentliga delar av

skolverksamheten för Försvarsmaktens flygstridskrafter och bör därför

benämnas Flygstrids-skolan. Organisationsenheten bör inrättas den 1

januari 2002 eller vid den senare tidpunkt regeringens bestämmer.

I Uppsala är också lokaliserat Försvarsmaktens underrättelse- och

säkerhetscentrum, vari Försvarets tolkskola ingår. Regeringen anser att

denna verksamhet i så väsentliga avseenden skiljer sig från

flygstridskrafternas skolverksamhet att centrumet inte bör inordnas i

den nya organisationsenheten. Däremot bör rationaliseringseffekter

eftersträvas inom ramen för en Uppsala garnison.

Upplands flygflottilj, F 16

I och med riksdagens beslut att avveckla Viggendivisionerna vid F 16

kommer stridsflygdivisioner i framtiden inte att organiseras vid

flottiljen. Detta innebär att flygflottiljen inte längre kommer att ha

samma uppgifter som de övriga flygflottiljerna. I det läget finns det

enligt regeringens mening anledning att överväga F 16:s organisatoriska

status och benämning.

I sitt samråd den 6 oktober 2000 på Försvarsdepartementets

promemoria Vissa frågor om den framtida flygutbildningen, anför

Försvarsmakten att verksamheten vid F 16 kommer att reduceras till en

sådan nivå när den sista JA 37 divisionen avvecklas att begreppet

flygflottilj inte längre är adekvat. Regeringen delar Försvarsmaktens

uppfattning och anser att organisationsenheten Upplands flygflottilj F

16 bör läggas ned senast den 31 december 2003.

 F 16 ansvarar för väsentliga delar av den militära infrastrukturen, bl.a.

krigsanläggningar, i mellersta Sverige. Flottiljen har också ansvar för

utbildning av stridslednings- och luftbevakningsförband. När F 16 läggs

ned bör nämnda ansvar föras över till andra organisationsenheter enligt

Försvarsmaktens bestämmande.

9 Långsiktig inriktning

Regeringens bedömning: Samordningen av och samverkan mellan den

militära flygutbildningen och den högkvalitativa statliga civila

flygutbildningen bör utvecklas genom samordningsfunktionen. Denna

samordning och sammanslagningen av GFU- och GTU-verksamheten

bör bilda grund för ett önskvärt svenskt engagemang i ett internationellt

militärt flygutbildningssamarbete.

Skälen för regeringens bedömning

Genom den samordningsfunktion som regeringen redovisat i kapitel 4

bör den militära och den högkvalitativa statliga civila flygutbildningen

fortsätta att utvecklas. Försvarsmakten och Trafikflyghögskolan bör

tillsammans kontinuerligt pröva möjligheterna att genomföra

utbildningsmoment samordnat.

Samordningsfunktionen bör också verka för att knyta annan

flygutbildning till sig.

När det gäller den internationella samverkan om militär flygutbildning

bedömer regeringen att den i kapitel 4 angivna inriktningen av

samordning mellan civil och militär flygutbildning och den i kapitel 5

redovisade inriktningen avseende lokalisering av den samlade GFU- och

GTU-verksamheten bildar en ändamålsenlig grund för ett önskvärt

svenskt engagemang i enlighet med t.ex. de europeiska flygvapen-

chefernas arbete. Försvarsmakten bör fortsatt medverka i de europeiska

flygvapenchefernas gemensamma arbete och hålla regeringen

underrättad om utvecklingen i detta samarbete. Beslut om svensk

medverkan i ett internationellt flygutbildningssamarbete dock kan inte

fattas förrän samarbetets innehåll, konsekvenser och kostnader m.m. kan

bedömas.

Genom att nu samordna delar av den militära och den högkvalitativa

civila flygutbildningen läggs grunden för att i ett framtida internationellt

militärt flygutbildningssamarbete tillföra kvalificerad svensk kompetens

från såväl det militära som det civila flygutbildningsområdet. Ett

exempel på värdefull civil kompetens är att vid internationella flygningar

tillämpas de civila flygbestämmelserna. I detta avseende är flyglärare

inriktade på att utbilda civila trafikflygare av särskild betydelse.

Regeringen vill också understryka att även efter det att Sverige har

anslutit sig till en sameuropeisk militär flygutbildning om nu så sker

skall det finnas ett nationellt ansvar för civil och militär flygutbildning.

Regeringen vill avslutningsvis framhålla att för den civil-militära

samordningen och den internationella militära samverkan gäller skilda

tidsperspektiv. Den civil-militära samordningen bör inledas redan inom

något år. Den internationella samverkan om militär flygutbildning ligger

flera år framåt i tiden innan den har tagit en konkret form.

Bilaga 1 Samrådsinstanser

Försvarsdepartementets promemoria den 15 september 2000, Vissa

frågor om den framtida flygutbildningen har undergått ett samråds-

förfarande med följande instanser: Försvarsmakten,

Fortifikationsverket, Riksrevisionsverket, Lunds universitet, Uppsala

universitet, Högskoleverket, Luftfartsverket, länsstyrelsen i Uppsala län,

länsstyrelsen i Skåne län, länsstyrelsen i Norrbottens län, Region Skåne,

Uppsala kommun, Eskilstuna kommun, Klippans kommun, Västerås

kommun, Luleå kommun, Saab AB, Scandinavian Airlines System,

Braathens/Malmö Aviation, Skyways Holding AB, Svenska

flygföretagens riksförbund, Svensk pilotförening, Officersförbundet,

Sveriges Akademikers Centralorganisation, Försvarets Civila

Tjänstemannaförbund och Facket för Service och Kommunikation.

Inom ramen för ett samlat yttrande lämnades synpunkter genom

Region Skåne av Region Skåne, länsstyrelsen i Skåne län, Lunds

universitet, Klippans och Ängelholms kommuner samt

kommunförbundet i Skåne.

Synpunkter har härutöver lämnats av länsstyrelsen i Västmanlands län

och Nordvästra Skånes kommuner i samverkan (NOSAM).

Bilaga 2 Sammanfattning av Försvarsdepartementets

promemoria den 15 september 2000, Vissa frågor

om den framtida flygutbildningen

Kapitel 2 redovisar utgångspunkterna för promemorian. Grunden är

riksdagens beslut våren 2000 att flygutbildningen skall ses över och att

denna fråga liksom frågan om exportstöd skall återredovisas till

riksdagen. I övrigt redovisas de avgränsningar som gjorts, bl.a. att inte

behandla flygutbildningssystemet som sådant.

I kapitel 3 redovisas en kartläggning av de nuvarande förhållandena.

Avsnitt 3.1 tar upp flygbestämmelserna och behandlar den civila

luftfartens Bestämmelser för civil luftfart (BCL) och de europeiska

luftfartsmyndigheternas bestämmelser. Vidare behandlas de militära

bestämmelserna, Regler för militär luftfart (RML). Avsnittet går också

igenom de civila flygcertifikaten.

I avsnitt 3.2 behandlas frågor om statligt ansvar för civil

trafikflygarutbildning och beskrivs grunderna för inrättandet av Trafik-

flygarhögskolan (TFHS). Avsnitt 3.3 tar upp den grundläggande civila

trafikflygarutbildningen och belyser vilken utbildning som behövs för att

kunna bli trafikflygare. TFHS historiska utveckling redovisas. Vid skolan

utbildas i dag 20 elever. Utbildningstiden är 16 månader. I avsnittet

refereras också en kommande rapport från Luftfartsverket om behovet

av trafikflygare.

Avsnitt 3.4 tar upp den grundläggande militära flygutbildningen i

Sverige. Kapaciteten är 20 elever per år. Utbildningen inleds med en

grundläggande flygutbildning (GFU) om tolv månader och följs av en

grundläggande taktiskt flygutbildning (GTU) om sex månader. Därefter

följer inflygning på stridsflygplanssystem och fortsatt utbildning. Totalt

pågår utbildningen i 4,5 år.

I avsnitt 3.5 redovisas den grundläggande civila trafikflygarut-

bildningen i övriga Norden. I Danmark har inletts ett samarbete mellan

försvaret, Skolen for Luftfartsuddanelse och SAS som innebär att

försvaret medfinansierar utbildningen av civila trafikflygare och att SAS

åtar sig att anställa ett visst antal pilotelever från skolan. I Finland har ett

principbeslut fattats om att inrätta en skola för yrkespilotutbildning. Vid

skolan skall civila och vissa militära piloter utbildas. Ett gemensamt

system införs för uttagning av civila piloter och flygvapenpiloter. I

Norge driver SAS en trafikflygarskola. I övrigt redovisas att SAS

kommer att lägga ned de skolor flygbolaget själv driver, bl.a. den i

Norge, och i stället ange några skolor i de skandinaviska staterna, från

vilka SAS kommer att rekrytera huvudparten av sina piloter.

Avsnitt 3.6 redovisar den grundläggande militära flygutbildningen i de

övriga nordiska staterna. Härvid anges att Danmark och Norge köper

väsentliga delar av sin militära pilotutbildning från Nordamerika, medan

Finland driver sin utbildning nationellt. De tre staterna är i och för sig

öppna för en nordisk samordning om militär pilotutbildning, men ser

inga omedelbara fördelar med en sådan lösning.

I avsnitt 3.7 redovisas det pågående samordningsarbetet när det gäller

civil och militär pilotutbildning. Den nordiska tjänstemannagruppen för

pilotfrågor inom försvarsmakterna redovisade en rapport hösten 1999, i

vilken samordningsfrågor togs upp. Gruppen pekade på utvecklingen i

Danmark (jfr avsnitt 3.5) och ansåg att uttagningen av civila och militära

piloter borde kunna samordnas. Avsnittet beskriver också de europeiska

flygvapenchefernas samarbete (EURAC). Detta samarbete syftar till att

åstadkomma en gemensam europeisk militär grundläggande pilotut-

bildning. Utbildningen skulle genomföras vid tre-fyra platser i Europa. I

förslaget ingår även anskaffning av ett nytt gemensamt skolflygplan.

Vidare redovisas Saab AB:s förslag om ett European Pilot Training

Center. Förslaget, som bygger på en europeisk utbildning och ett

gemensamt europeiskt skolflygplan, knyter i väsentliga delar an till

EURAC-förslaget. I avsnittet tas också upp ett initiativ från bl.a.

landshövdingarna i Norrbottens och Västerbottens län. I detta förslag

framhålls de goda luftrumsförhållandena i norra Sverige. Härutöver

redovisas ett förslag från Region Skåne. Tillsammans med bl.a.

länsstyrelsen i Skåne län, Lunds universitet med TFHS och F 10 med

den militära flygskolan presenterar Region Skåne ett utvecklat förslag

till samordning av civil och militär flygutbildning i nordvästra Skåne, där

Ljungbyhed utgör basen. Förslaget belyser frågor om samordning,

flygtidsproduktion, lokal- och anläggningsbehov, stödverksamhet samt

flygskolans organisation. Region Skåne redovisar också hur besparingar

kan uppnås genom olika slag av samordning.

Avsnitt 3.8 tar upp övriga förslag om samverkan i fråga om

flygutbildning som har väckts från skilda håll. Lunds universitet och

TFHS hade redan innan Region Skåne tog sitt initiativ redovisat hur den

civila och militära flygutbildningen skulle kunna samordnas i

Ljungbyhed. Nordvästra Skånes samarbetskommitté framhåller likartade

uppfattningar. Eskilstuna kommun pekar på att Kjula flygplats bör kunna

utvecklas till ett centrum för civil och militär flygutbildning. Campus

Uppsala, knutet till Uppsala universitet, redovisar hur kopplingen mellan

försvaret och universitetet skulle kunna stärkas och framhåller

universitetets målsättning i internationella frågor. Länsstyrelsen i

Uppsala län och Uppsala kommun anser att det bästa alternativet är att

lokalisera den grundläggande flygutbildningen till F 16 i Uppsala. I

Uppsala finns förutsättningarna för att i framtiden utveckla ett nationellt

flygcentrum där man ökar utbildningskapaciteten, breddar utbildnings-

utbudet och aktivt deltar i internationellt samarbete.

Avsnitt 3.9 behandlar frågan om exportstödsåtaganden. I prop.

1999/2000:30 hösten 1999 redovisade regeringen att frågan om

utbildningsstöd vid export av Viggen- och Gripensystemen påverkar

bedömningen av antalet flottiljer för Försvarsmakten. I avsnittet anges

de krav som ställs på en flygplats för att den skall kunna utnyttjas vid

exportstödsinsatser. Kraven uppfylls av de militära flygplatserna och

Saabfältet i Linköping.

I avsnitt 3.10 refereras en rapport av två forskare vid Försvars-

högskolan. Rapporten pekar på kvaliteten och effektiviteten i det

svenska militära flygutbildningssystemet.

Kapitel 4 redovisar Försvarsdepartementets överväganden, slutsatser

och förslag. I det inledande avsnitt 4.1 understryks inledningsvis värdet

av civil-militär samverkan. Vidare pekas på att frågan om en integrering

av den civila och militära flygutbildningen bör prövas redan i ett kortare

tidsperspektiv, medan internationell samverkan i fråga om den militära

flygutbildningen knappast kan komma till stånd de närmaste åren.

Avsnitt 4.2 behandlar samordning av den civila och den militära

flygutbildningen i Sverige. Det finns likheter mellan de två

utbildningarna. Principiellt skulle därför delar av t.ex. den teoretiska

utbildningen, flygövningsmomenten och administrationen kunna

samordnas. Försvarsdepartementet pekar på faktorer som är av betydelse

när samordning diskuteras. Sådana frågor gäller syftet med

utbildningarna, de grundläggande reglerna för dem, formerna för

utbildningen, lokaliseringen geografiskt och med hänsyn till miljö och

luftrum samt huvudmannaskapet. En annan betydelsefull faktor är att den

militär pilotutbildningen är en del av den svenska officersutbildningen.

Försvarsdepartementet bedömer att det kan finnas samordnings-

möjligheter inom teoriutbildningen. Försvarsmakten och TFHS bör

därför tillsammans pröva i vilken utsträckning denna kan samordnas. När

det gäller flygövningsmomenten konstaterar Försvarsdepartementet att

den militära flygutbildningen genomförs helt med jetflygplan, medan

trafikflygarutbildningen vid TFHS genomförs med propellerflygplan.

Enligt det förslag till samordning som Region Skåne redovisat skulle

besparingar uppnås om flygövningsmomenten samordnades och den

militära pilotutbildningen även innehöll skeden med propellerflygplan.

Försvarsmakten och TFHS bör pröva om sådan samordning kan

genomföras. Även i fråga om transportflyget anser Försvarsdeparte-

mentet att Försvarsmakten och TFHS bör belysa om en ytterligare

samordning kan åstadkommas. När det gäller flyglärareu-tbildningen

konstateras att det inte finns någon högskoleutbildning för flyglärare

enligt BCL:s krav. Däremot utbildar TFHS sina egna flyglärare.

Försvarsmakten utbildar sina flyglärare för GFU och GTU. Frågan om

ett samarbete om flyglärarutbildningen bör prövas av Försvarsmakten

och TFHS. Även inom den administrativa ledningen bör enligt

Försvarsdepartementet en viss samordning kunna åstadkommas. Det

gäller uttagningen av pilotelever och flygmedicinska frågor.

Avsnitt 4.2 tar också upp formerna för samordning. Här pekar

Försvarsdepartementet på att en samordning inte behöver innebära att

den ena myndigheten/institutionen formellt inordnas i eller underställs

den andra. I stället föreslår Försvarsdepartementet att en samordnings-

funktion inrättas, bestående av ett råd med representanter från i första

hand Försvarsmakten och TFHS. Försvarsdepartementet föreslår att

uppdrag lämnas till Försvarsmakten och Lunds universitet att utarbeta ett

underlag om samordningsfunktionen, innefattande bl.a. lokaliseringen av

funktionen och kostnaderna för den.

I avsnitt 4.3 diskuteras exportstödsfrågor. I avsnittet erinras om att

export av JAS 39 Gripen är angeläget för Sverige och de stater Sverige

samarbetar med avseende utveckling av Gripensystemet. Det finns goda

förutsättningar för att Gripen fram till 2010 skall kunna exporteras till

ett antal stater förutom Sydafrika. En export ställer krav på faciliteter

för utbildning av Gripenpiloter. Även om sådan utbildning genomförs

hos Försvarsmakten är det försvarsindustrin som ekonomiskt och

praktiskt skall svara för dessa frågor gentemot den köpande staten.

Industrin får således köpa utbildningen från Försvarsmakten.

Försvarsdepartementet anser att följande etablissement för militär

flygverksamhet tills vidare bör finnas i Försvarsmaktens

grundorganisation för att tillförsäkra erforderlig kapacitet för eventuella

exportstödsåtaganden i framtiden: fyra flygflottiljer för de åtta

stridsflygdivisionerna och transportflyget, en organisatorisk enhet med

kapacitet för flygverksamhet för specialflyget och ytterligare en

organisatorisk enhet för den samlade GFU- och GTU-verksamheten.

Avsnitt 4.4 behandlar den internationella samverkan avseende militär

flygutbildning. I avsnittet gör Försvarsdepartementet bedömningen att

den enda möjliga samverkansgrunden är det arbete som bedrivs av de

europeiska flygvapencheferna. Även om det ännu inte finns underlag för

ett svenskt beslut om medverkan i detta samarbete bör Försvarsmakten

delta i det fortsatta arbetet. Ett statligt huvudansvar där Försvarsmakten

har ett direkt inflytande förordas när det gäller den framtida

verksamheten, men detta bör inte hindra att det skulle kunna finnas

kommersiella eller civila inslag. Som exempel anges att det vore en

fördel om ett gemensamt skolflygplan utvecklades och om Saab AB

kunde medverka i ett sådant arbete. En del i flygvapenchefernas

samarbete är att en gemensam utbildning organiseras på tre-fyra platser i

Europa. Försvarsdepartementet anser att Sverige borde ha goda naturliga

förutsättningar för att kunna tillhandahålla en av dessa platser.

I avsnitt 4.5 behandlar Försvarsdepartementet den militära flygut-

bildningen de närmaste åren. Inledningsvis refereras vad regeringen

anförde i prop. 1999/2000:30 om att den militära flygskolan

(FlygS/GFU) skulle omlokaliseras från F 10 i Ängelholm till F 16 i

Uppsala och därvid samlokaliseras med GTU. I avsnittet görs en grundlig

värdering av tre alternativa lokaliseringar för en samlad GFU- och GTU-

verksamhet. Det är Ljungbyhed, Uppsala F 16 och Luleå F 21.

Alternativen värderas utifrån faktorerna produktionsförutsättningar,

ekonomi, luftrums- och miljöfrågor, synergieffekter, exportstöds-

möjligheter och övrigt. Utgångspunkter i värderingen är att

verksamheten omfattar drygt 160 anställda och elever. I denna värdering

refereras det underlag i lokaliseringsfrågan som Region Skåne

redovisat.

I värderingen konstaterar Försvarsdepartementet att även om

alternativet Luleå F 21 har mycket goda miljö- och luftrumsförut-

sättningar, bedöms det vara minst lämpligt för en lokalisering av den

samlade GFU- och GTU-verksamheten. Huvudargumenten mot en

lokalisering till F 21 är de stora investeringar som behövs - bl.a. en

kompletterande rullbana - och de otillräckliga dagsljusförhållandena

under det mörka halvåret. Värderingen visar att Uppsala F 16 har de bästa

produktionsförutsättningarna. Luftrums- och miljöförutsättningarna är

godtagbara för både Uppsala och Ljungbyhed, men något bättre för

Uppsala. Fördelar i fråga om synergieffekter finns vid alla orter, men

tungt i sammanhanget väger en samlokalisering av GFU och GTU med

Flygvapnets flygbefälsskola i Uppsala. I värderingen belyses också

flyglärarefrågan. När det gäller exportstödsmöjligheterna konstateras att

endast en lokalisering till Uppsala ger tillräckliga möjligheter att lämna

det utbildningsstöd som behövs vid export av JAS 39 Gripen. Härutöver

konstaterar Försvarsdepartementet att om den samlade militära

flygutbildningen lokaliseras till Ljungbyhed, måste ett nytt fristående

militärt etablissement eller ett detachement inrättas, vilket skulle vara

tvärtemot strävandena att reducera och rationalisera Försvarsmaktens

grundorganisation.

Eftersom en lokalisering av den samlade militära flygverksamheten

till Luleå F 21 skulle kräva omfattande investeringar, inriktas den

ekonomiska analysen på de två andra alternativen. Tabellen visar

Försvarsmaktens årliga merkostnader vid en lokalisering till Ljungbyhed

alternativt Uppsala.

Kostnadsslag

Ljungbyhed

Uppsala F 16

Hyreskostnad

11,35

 7,5

Stödverksamhet

29

24

Totalt

40,35

31,5

Den årliga kostnaden för Försvarsmakten blir således ungefär 9

miljoner kronor högre om den samlade GFU- och GTU-verksamheten

lokaliseras till Ljungbyhed än om den lokaliseras till Uppsala.

Försvarsdepartementet anser sammanfattningsvis att FlygS/GFU bör

lokaliseras till F 16 i Uppsala. Det tyngsta argumentet för detta

ställningstagande är att ett nytt militärt etablisssement måste inrättas om

verksamheten lokaliseras till Ljungbyhed. Andra viktiga argument för en

lokalisering till F 16 är produktionsförutsättningarna i Uppsala,

merkostnaderna för Försvarsmakten vid en lokalisering till Ljungbyhed,

flyglärarefrågan samt exportstödsmöjligheterna.

I avsnittet konstaterar Försvarsdepartementet att en lokalisering av

FlygS till Uppsala inte behöver innebära att TFHS också skall lokaliseras

dit. I stället pekas på fördelar med att TFHS förblir i södra Sverige med

närheten till och samarbetet med bl.a. Lunds universitet och Svenskt

flygcentrum. Härigenom får den civila delen av den kvalificerade

flygutbildningen sin bas i södra Sverige, medan den militära flygut-

bildningen tillför den samlade kvalificerade flygutbildningen kompetens

och kunskap från den mellansvenska regionens universitet, institutioner

och flygverksamhet.

Avslutningsvis belyses i avsnitt 4.5 den förordade lösningens

betydelse, i och med att flygverksamhet bibehålls på F 16, för

Försvarsmaktens möjlighet till anpassning. Avsnitt 4.6 behandlar kort-

fattat den långsiktiga inriktningen.

I avsnitt 4.7, slutligen, sammanfattas Försvarsdepartementets förslag.

- FlygS flyttas till F 16 och GFU samlokaliseras med GTU i enlighet

med inriktningen i prop. 1999/2000:30.

- FlygS omlokaliseras i enlighet med den tidsplan som låg till grund

för prop. 1999/2000:30. Detta kräver beslut före innevarande års slut.

- En samordningsfunktion för militär och högkvalitativ civil

flygutbildning dvs. Försvarsmakten och TFHS inrättas.

- Samordningsfunktionen bör svara för frågor om uttagning av

pilotelever, gemensam civil-militär teoriutbildning, sådan flygplans-

utbildning som kan genomföras gemensamt civilt-militärt, flyglärareut-

bildning samt flygmedicinfrågor. Samordningsfunktionen bör vidare

svara för att samordna uppdragsutbildningen, t.ex. pilotutbildning för

övrig statlig verksamhet.

- Den praktiska flygutbildningen genomförs för Försvarsmaktens

vidkommande, när det gäller GFU och GTU, vid F 16 i Uppsala och för

civila ändamål vid TFHS i Ljungbyhed.

- Regeringen bör uppdra åt Försvarsmakten och Lunds

universitet/TFHS att pröva de samordningsmöjligheter som redovisas i

avsnitt 4.2 i promemorian.

- Regeringen bör uppdra åt Försvarsmakten och Lunds universitet att

utarbeta ett detaljerat underlag om samordningsfunktionen, dess

organisatoriska hemvist och lokalisering, struktur och uppgifter samt

om kostnaderna för funktionen.

- Försvarsmakten och TFHS bör inom ramen för samordnings-

funktionen pröva hur samarbetet mellan den militära och civila

flygutbildningen kan utvecklas och stärkas på samtliga områden.

- Försvarsmakten bör fortsätta att medverka i de europeiska

flygvapenchefernas arbete om en gemensam europeisk flygutbildning.

- Definitivt beslut om den internationella samverkan om militär

flygutbildning bör avvakta intill dess ett fullgott underlag föreligger.

Försvarsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 16 november 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Björn von[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2000/01:35 Samverkan mellan civil

och militär flygutbildning, m.m.

Prop. 2000/01:35

33

1

Prop. 2000/01:35

Bilaga 1

Prop. 2000/01:35

Bilaga 2

Prop. 2000/01:35

Bilaga 2

Prop. 2000/01:35