Regeringens proposition

1994/95:170

Digitala ljudradiosändningar Prop.

 1994/95:170

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 30 mars 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att digitala ljudradiosändningar skall kunna inledas

från hösten 1995. Sändningar bör inledningsvis förekomma i ett begränsat antal

områden i såväl storstadsregionerna som andra delar av landet. Både radioföretag

med public service-ansvar och andra intresserade programföretag bör ges

tillfälle att medverka.

 Förslaget föranleder några smärre ändringar i radiolagen (1966:755).

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................. 3

2 Lagtext..................................... 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i radiolagen

 (1966:755).............................. 4

3 Ärendet och dess beredning.................. 6

4 Bakgrund.................................... 7

 4.1 DAB-tekniken i sammandrag............... 7

 4.2 Frekvensplaneringsfrågor................ 8

 4.3 Lagliga förutsättningar................. 8

 4.4 DAB i vissa andra länder................ 10

5 Digitala ljudradiosändningar komma i gång... 11

6 Vilka bör kunna delta i sändningarna?....... 13

7 Tillståndsvillkor m.m....................... 14

8 Ikraftträdande.............................. 16

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag.......... 17

Bilaga 2 Lagrådets yttrande................... 19

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i radiolagen (1966:755),

 2. godkänner vad regeringen föreslår om digitala ljudradiosändningar.

 Ärendet bör behandlas under innevarande riksmöte.

2 Lagtext

2.1 Förslag till lag om ändring i radiolagen (1966:755)

 Härigenom föreskrivs i fråga om radiolagen (1966:755)[1]

 dels att 1 och 6 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §[2]

 I denna lag förstås med

 radiosändning: ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av

elektromagnetiska vågor vilkas frekvenser är lägre än 3 000 gigahertz och vilka

utbreder sig i rymden utan särskilt anordnad ledare,

 rundradiosändning: radiosändning som är avsedd att tas emot direkt av

allmänheten, om sändningen inte är avsedd endast för en sluten krets, vars

medlemmar är förenade genom en påtaglig gemenskap av annat slag än ett gemensamt

intresse att lyssna på eller se sändningen,

 trådsändning: ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av

elektromagnetiska vågor vilka är bundna vid särskilt anordnad ledare,

 sändare: anordning för radiosändning (radiosändare) eller trådsändning

(trådsändare),

 mottagare: anordning för mottagning av radiosändning eller trådsändning,

 radioprogram: radiosändnings eller trådsändnings innehåll, om detta består av

annat än, utom angivande av namn eller källa, enkla meddelanden om tid,

väderlek, nyheter eller dylikt,

 reklam: ett radioprogram som är avsett att främja en näringsidkares avsättning

av en vara, en tjänst eller någon annan nyttighet,

 annonstid i televisionen: sändningstid i televisionen som inleds och avslutas

av en särskild ljud- och bildsignatur som markerar att den som sänder under den

angivna tiden i huvudsak gör detta på uppdrag av andra,

 annonstid i ljudradion:

 sändningstid i ljudradion

 som inleds och avslutas

 av en särskild signatur

 som markerar att den som

 sänder under den angivna

 tiden i huvudsak gör

 detta på uppdrag av andra,

 programtjänst: ett samlat utbud av ljudradio- eller televisionsprogram som

sänds under en gemensam beteckning.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1991:1066.

 [2]Senaste lydelse 1992:1357.

 6 §[3]

 Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § skall utövas opartiskt

och sakligt. Därvid skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet och

informationsfrihet skall råda i ljudradion och televisionen.

 Programföretaget får inte i programverksamheten mot vederlag eller annars på

ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse.

 Programföretaget får dock i fråga om någon som har bekostat ett program helt

eller delvis lämna uppgift om vem bidragsgivaren är.

 Programverksamheten skall som helhet präglas av det demokratiska statsskickets

grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den enskilda

människans frihet och värdighet.

 Föreskrifterna i första Föreskrifterna i första

och andra styckena gäller och andra styckena gäller

inte vad som sänds under inte vad som sänds under

annonstid i televisionen annonstid i ljudradion

eller annonser och lik- eller televisionen eller

nande meddelanden i sök- annonser och liknande

bar text-TV. meddelanden i sökbar

 text-TV.

 6 a §

 Vad som föreskrivs i 6

 § första stycket gäller

 inte programföretag vars

 tillstånd endast avser

 rätt att bedriva digitala

 ljudradiosändningar,

 om inte annat bestäms i

 avtal mellan regeringen

 och programföretaget.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [3]Senaste lydelse 1991:2028.

3 Ärendet och dess beredning

Frågan om digital ljudradio (Digital Audio Broadcasting, DAB) berördes i

betänkandet (SOU 1991:108) Tekniskt utrymme för reklamfinansierad radio. Där

angavs att tekniken då ännu inte var mogen att tas i bruk. En sammanställning av

remissyttrandena över betänkandet finns i prop. 1992/93:70 Privat lokalradio.

 I betänkandet (SOU 1994:34) Tekniskt utrymme för ytterligare TV-sändningar

behandlades åter den digitala ljudradion. Där gjordes bedömningen att digital

marksänd ljudradio enligt DAB-systemet skulle kunna introduceras i Sverige i

början av år 1996. En sammanställning av remissyttrandena över betänkandet finns

i departementspromemorian (Ds 1994:105) Regler och villkor för ytterligare

TV-sändningar. Remissinstanserna instämmer i den bedömning som redovisas i

betänkandet.

 I 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100, bil. 12 s. 138 f) redovisade

regeringen att TERACOM Svensk Rundradio AB (Teracom) och Sveriges Radio AB har

anmält önskemål att starta försök med DAB-sändningar i och omkring Stockholm,

Göteborg och Malmö vid årsskiftet 1995/96. De tre sändarnäten skulle nå ca 35%

av landets befolkning.

 I budgetpropositionen uttalade regeringen att det är angeläget att försök med

digitala marksändningar av ljudradio kan komma i gång. Förutsättningarna borde

redan från början vara sådana, att möjligheten hålls öppen att senare bygga ut

sändarnäten till rikstäckning. Villkoren för att använda den nya tekniken borde

vidare vara sådana att de gynnar konkurrens och mångfald både i fråga om

programverksamheten och _ i varje fall på sikt _ när det gäller den tekniska

driften av sändningarna. Regeringen meddelade sin avsikt att inbjuda olika

intresserade grupper, t.ex. företag, branschorganisationer och myndigheter, att

delta i ett fortlöpande samråd rörande digital ljudradio.

 Företrädare för Kulturdepartementet har sammanträffat med representanter för

Post- och telestyrelsen, Radio- och TV-verket, Teracom, Sveriges Radio,

Radioutgivareföreningen, samt Sveriges radio- och hemelektronikleverantörer och

Bilradioinstitutet, varvid dessa beretts tillfälle att lämna synpunkter på

regeringens planer. Vidare har företrädare för Post- och telestyrelsen, Radio-

och TV-verket, Teracom och Sveriges Radio fått lämna synpunkter på ett utkast

till lagrådsremiss.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 23 mars 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över det

lagförslag som finns i bilaga 1.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådet föreslår, för att undvika

tveksamhet om regleringens innebörd, att 6 a § lämpligen utformas så att däri

direkt anges att 6 § första stycket inte skall gälla programföretag vars

tillstånd endast avser rätt att bedriva digitala ljudradiosändningar med

möjlighet för regeringen att i avtal med programföretaget bestämma annat.

 Regeringen har utformat lagförslaget på det sätt Lagrådet föreslagit.

Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 7.

4 Bakgrund

4.1 DAB-tekniken i sammandrag

Den digitala sändningstekniken bygger på att man gör ett stort antal separata

avläsningar av de elektriska svängningar som representerar ljudet och därefter

översänder dessa avläsningar med hjälp av radiovågor. Vid överföringen sänds

meddelandena som en följd av talvärden (en "bitström"). I mottagaren tolkas

bitströmmen med hjälp av styrsignaler som sänds ut tillsammans med de signaler

som innehåller informationen.

 Digitaltekniken är på flera sätt överlägsen nuvarande analoga sändningsteknik.

Digitala sändningar har stor överföringskapacitet vilket kan ge bättre

frekvensekonomi än analoga sändningar. De kan göras tåliga mot störningar och

flexibla i fråga om vilken information som överförs. Digitaltekniken lämpar sig

väl för kryptering. Distributionskostnaderna per program kan bli lägre och

kvaliteten bättre än med nuvarande teknik.

 DAB-systemet, som utvecklats inom projektet Eureka 147 fungerar på följande

sätt.

 Den information som skall överföras delas upp på ett stort antal bärvågor som

fördelas över ett relativt brett frekvensområde, ett frekvensblock. Vid

utsändningen blandas flera olika program, som sedan sorteras upp vid

mottagningen.

 Sändare som ligger intill varandra kan använda samma frekvensblock, under

förutsättning att de sänder samma innehåll. Därmed kan man inrätta s.k.

singelfrekvensnät och även låta utfyllnadssändare använda samma frekvens som

huvudsändaren. Detta är inte möjligt med nuvarande analoga teknik.

 Inom Europa har man enats om att ett frekvensblock skall omfatta drygt 1,7 MHz

inklusive skyddsband. DAB-systemet är flexibelt och tillåter upp till sex

stereoprogram i ett frekvensblock. Tekniken medger att man använder olika stor

överföringskapacitet vid olika tillfällen, beroende på vad som skall sändas,

eller att man - permanent eller tillfälligt - delar upp utrymmet ytterligare så

att man sänder två monoprogram med olika innehåll i stället för ett

stereoprogram.

 DAB-systemet är avsett för ljudradioöverföring, men det finns inte något

principiellt hinder för att sända vilket innehåll som helst som kan

digitaliseras och som ryms inom den tillgängliga bandbredden. Även rörliga

bilder kan sändas ut om en större del av frekvensblocket används.

 DAB-systemet möjliggör mobil mottagning utan kvalitetsförluster och minskar

avsevärt frekvensbehovet. Den goda frekvensekonomin utnyttjas bäst om ett och

samma programinnehåll sprids över stora sammanhängande ytor, medan vinsterna

blir mindre om tekniken skall användas för lokalt avgränsade sändningar.

 För att kunna sända DAB måste man ha tillgång till icke utnyttjat

frekvensutrymme som minst motsvarar frekvensblockets bandbredd. Om ett

singelfrekvensnät skall byggas upp måste ett och samma frekvensutrymme vara

tillgängligt inom hela det aktuella området.

 DAB-sändningar kan inte tas emot med vanliga radiomottagare. Särskilda

DAB-mottagare finns ännu endast för experiment- och demonstrationsändamål.

Mottagare för konsumentbruk torde komma i handeln under år 1996.

 Provsändningar med DAB-teknik har förekommit i Sverige sedan år 1992.

4.2 Frekvensplaneringsfrågor

För att radiofrekvenserna skall kunna utnyttjas effektivt, utan att det

uppkommer störningar, krävs en omfattande nationell och internationell

planering. Vid återkommande internationella konferenser utarbetas planer som kan

innebära att vissa frekvensband avsätts för vissa användningar (allotment plan)

eller att sändningsfrekvenser och geografisk placering fastställs för enskilda

sändare (assignment plan). Det finns särskilda procedurer för att inhämta

godkännande från berörda grannländer om ett land önskar använda sändare på ett

sätt som skiljer sig från en fastställd plan.

 Inom den europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT) pågår ett arbete med

sikte på att planera frekvensanvändningen för DAB i Europa. Ett planeringsmöte

skall hållas i Wiesbaden i Tyskland i juli 1995 och inför detta möte har de

deltagande länderna angett sina önskemål. Post- och telestyrelsen har därvid

angett att man för svensk räkning dels önskar ett frekvensblock som medger

rikstäckande sändningar, dels frekvensblock som möjliggör regionalt uppdelade

sändningar.

 På lång sikt räknar man med att den digitala ljudradion kommer att sändas i

det nuvarande s.k. FM-bandet, dvs. 87,5-108 MHz. Det förutsätter att de analoga

ljudradiosändningar som för närvarande förekommer inom detta frekvensband

avvecklas. Under vad som avses vara ett övergångsskede måste man placera

digitalsändningarna även i andra frekvensområden. I Europa räknar man med att

upp till fyra frekvensområden kan komma i fråga, nämligen TV-kanal 2-4 (47-68

MHz), FM-bandet (87,5-108 MHz), TV-kanal 12-13 (223-240 MHz) och 1,5 GHz-bandet

(1452-1467 MHz).

4.3 Lagliga förutsättningar

Gällande regler om tillstånd för radiosändningar

Enligt lagen (1993:599) om radiokommunikation krävs tillstånd för att använda

radiosändare. Tillstånd ges av Post- och telestyrelsen. Sådant tillstånd skall

meddelas om inte vissa i lagen angivna hinder föreligger. För sändningsverk-

samhet som kräver medgivande också enligt annan lagstiftning, t.ex.

rundradiosändningar, krävs också att sökanden eller någon annan som sökanden

utför sändningsuppdrag åt har sådant medgivande.

 För att bedriva rundradiosändningar av ljudradio krävs tillstånd enligt

radiolagen (1966:755), lokalradiolagen (1993:120) eller närradiolagen

(1982:1249).

 Tillstånd enligt radiolagen meddelas av regeringen. Förarbetena till

lagstiftningen (prop. 1977/78:91, bl.a. s. 162) visar att lagtexten utformats

med hänsyn till att Sveriges Radio skulle delas upp i en koncern med ett icke

sändande moderbolag och med dotterbolagen som programföretag. Det framgår att

det inte var meningen att regeringen utan riksdagens godkännande skulle kunna

medge sändningsrätt åt nya programföretag eller genomföra några väsentliga

förändringar i fråga om de existerande programföretagens verksamhet (se även

prop. 1985/86:109 s. 35). I dag har bara Sveriges Radio och Sveriges

Utbildningsradio tillstånd att sända ljudradio enligt radiolagen. Dessa företags

tillstånd ger dem rätt att sända över hela landet. Vissa programregler - kravet

på opartiskhet och saklighet, den s.k. demokratiregeln och förbudet mot

otillbörligt gynnande av kommersiella intressen i programverksamheten - framgår

direkt av lagen. Ytterligare programpolitiska och andra villkor, bl.a. rätten

att använda sändningsfrekvenser samt antalet programkanaler, anges i de avtal

som är knutna till tillstånden.

 Tillstånd enligt lokalradiolagen meddelas av Radio- och TV-verket.

Tillståndet ger innehavaren rätt att sända i ett visst sändningsområde. Minst en

tredjedel av sändningstiden skall användas för program som framställts särskilt

för den egna verksamheten. Två tredjedelar får alltså användas för andra

program. För de företag som tillhandahåller de senare programmen finns inte

något tillståndskrav.

 Tillstånd enligt närradiolagen meddelas också av Radio- och TV-verket.

Tillstånd kan ges till lokalt verksamma ideella föreningar och vissa andra

sammanslutningar. Tillståndet avser en viss sändningsmöjlighet och en viss

sändningstid på denna, eftersom flera sammanslutningar delar på den tillgängliga

sändningstiden. Det är inte tillåtet att utnyttja en sändningsmöjlighet för

närradio för andra slags sändningar.

Lagstiftningen och DAB-sändningarna

DAB-tekniken innebär att flera program blandas i en signal som sänds ut från en

och samma fysiska sändare. Den som bedriver den tekniska sändningsverksamheten

använder ett helt frekvensblock som inte kan delas upp mellan olika

sändaroperatörer.

 För att tillstånd att använda radiosändare för rundradiosändningar skall kunna

erhållas krävs enligt radiokommunikationslagen att den sökande eller någon för

vars räkning den sökande utför sändningsuppdrag har tillstånd för sådana

sändningar. Den som endast bedriver teknisk sändningsverksamhet kan inte erhålla

tillstånd för rundradiosändningar. För att tillstånd enligt

radiokommunikationslagen skall kunna meddelas krävs därför att de medverkande

programföretagen har tillstånd för rundradiosändningar.

 För att de programföretag som nu har tillstånd enligt radiolagen, dvs.

Sveriges Radio och Utbildningsradion, skall kunna sända DAB med stöd av

tillståndet behöver avtalen ändras när det gäller rätten att använda

sändningsfrekvenser och antalet kanaler.

 Radiolagens ordalydelse medger att regeringen ger tillstånd också till andra

programföretag. De närmare tillståndsvillkoren skall då tas in i avtal. För att

det skall vara möjligt att avtala om rätt för programföretaget att sända reklam

krävs dock vissa smärre lagändringar (se avsnitt 7).

 Ett företag med tillstånd enligt lokalradiolagen skulle inom ramen för

tillståndet redan nu kunna bedriva DAB-sändningar, men endast i det

sändningsområde som tillståndet omfattar. Om försöksområdet för DAB-sändningar

till några mer väsentliga delar ligger utanför sändningsområdet för

lokalradiotillståndet kan tillståndshavaren därför inte sända DAB med stöd av

tillståndet.

 Sammanslutningar med tillstånd enligt närradiolagen torde inte kunna bedriva

DAB-sändningar med stöd av tillståndet eftersom detta avser en viss

sändningsmöjlighet för närradio.

4.4 DAB i vissa andra länder

Storbritannien

Det brittiska radiobolaget BBC har meddelat att det kommer att inleda sändningar

med DAB-teknik över Londonområdet i september 1995.

Tyskland

Under år 1995 kommer ett antal olika försöksnät för DAB-sändningar att upprättas

i olika delar av landet. Sammanlagt kommer 25_30 DAB-sändare att etableras.

Frankrike

DAB-sändningar kommer att inledas i några större städer under år 1995.

Kanada

År 1966 kommer sändningar med DAB-teknik att äga rum i fyra områden med

sammanlagt 35 % av landets befolkning.

Danmark

Danmarks Radio har fått tillstånd att bedriva försökssändningar med digital

teknik i Köpenhamnsområdet.

Norge

Sedan sommaren 1994 sänds tre kanaler från NRK och en kanal från P4 Radio Hele

Norge ut i ett provnät i det centrala stlandsområdet.

5 Digitala ljudradiosändningar bör komma i gång

 Regeringens förslag: En verksamhet med digitala

 ljudradiosändningar bör påbörjas. Sändningar bör

 kunna starta under hösten 1995. Sändningar bör

 inledningsvis förekomma i ett begränsat antal

 områden i såväl storstadsregionerna som andra

 delar av landet.

 Skälen för regeringens förslag: DAB-tekniken har utvecklats i Europa sedan

mitten av 1980-talet och kan nu betraktas som mogen att tas i bruk. Reguljära

DAB-sändningar eller omfattande försök med sådana sändningar kommer att påbörjas

i bl.a. Storbritannien, Tyskland och Frankrike under år 1995. De första

mottagarna för konsumentbruk torde komma ut på marknaden under år 1996.

 DAB-tekniken framstår som överlägsen den nuvarande analoga sändningstekniken

för ljudradio på bl.a. följande punkter. Den ger bättre ljudkvalitet och större

tålighet mot störningar. Sändningstekniken är flexibel på så sätt att större

eller mindre överföringskapacitet kan användas beroende på vilket

programmaterial som sänds ut. Även annat än ljudradioprogram kan sändas ut,

t.ex. data och bilder. DAB-tekniken kan ge bättre frekvensekonomi än de analoga

sändningarna. Om det frekvensutrymme som i dag används för analoga sändningar i

stället användes för sändningar med DAB-teknik skulle ett betydligt större antal

ljudradiokanaler kunna sändas än för närvarande. De tekniska begränsningarna

skulle då få mindre betydelse för möjligheterna att bedriva radiosändningar.

 Fördelarna med DAB-tekniken skulle sålunda bäst tas till vara om de nuvarande

FM-sändningarna lades ner och ersattes med DAB-sändningar. Ett sådant beslut

skulle få omfattande konsekvenser, genom att nuvarande mottagare för analoga

sändningar skulle behöva ersättas med nya. Ett beslut om att byta

sändningsteknik för ljudradio kan därför givetvis inte fattas innan det finns

omfattande erfarenhet av den nya tekniken.

 Syftet med att nu inleda sändningar i begränsad omfattning är att i större

skala pröva den nya sändningstekniken under svenska förhållanden, att utveckla

kompetens hos svenska företag såväl i fråga om de rent tekniska aspekterna av

DAB-tekniken som när det gäller utvecklandet av olika programtjänster som

DAB-tekniken lämpar sig för, samt att ge allmänheten möjlighet att bedöma

fördelar och nackdelar med DAB-tekniken. Först när sändningar har pågått i

åtskilliga år torde beslut kunna fattas om en eventuell övergång till ny

sändningsteknik för ljudradio i Sverige. Det torde inte vara möjligt att göra

några meningsfulla bedömningar förrän sändningarna har pågått i åtminstone två

år.

 Vid överläggningar som har förts med Teracom har företaget förordat att

sändarnät upprättas med fyra sändare i Stockholmsregionen och tre sändare i

vardera Göteborgs- och Malmöområdena. Därmed kommer sändningarna att kunna nå ca

35 procent av Sveriges befolkning. Enligt Teracom kan vidare sändningar inledas

under första halvåret 1996 - i Stockholmsområdet redan under hösten 1995 - under

förutsättning att sändarutrustningen kan beställas före sommaren 1995.

 Post- och telestyrelsen har vid överläggningar med Kulturdepartementet angett

att det torde vara möjligt att meddela tillstånd för två frekvensblock i

Stockholm och Göteborg, medan koordineringen i fråga om Malmö ännu inte är

avslutad.

 Mot den angivna bakgrunden bedömer regeringen att sändningar kan inledas med

början under andra halvåret 1995. Verksamheten bör utvärderas successivt med

sikte på att en första rapport skall kunna lämnas när sändningarna har pågått i

ca två år, dvs. år 1998.

 Motivet för Teracoms planer att bygga upp s.k. preoperativa sändarnät i

Stockholms-, Göteborgs- och Malmöområdena synes vara att man på så sätt med bara

tio sändare kan nå 35% av Sveriges befolkning. Regeringen anser emellertid att

sändningar inledningsvis bör äga rum inte bara i storstadsregionerna utan också

i områden utanför dessa. Det finns flera skäl för detta. Ur regionalpolitisk

synpunkt är det viktigt att även de delar av Sverige som ligger utanför de mest

tätbefolkade regionerna tidigt får tillgång till tekniska nyheter. Om

erfarenheterna skall bli rättvisande är det vidare angeläget att områden av

olika karaktär finns med. Ytterligare ett skäl är att storstadsområdena redan nu

är bäst försedda med radiokanaler. En sändningsverksamhet som syftar till att

erbjuda allmänheten flera program torde ha de bästa utsikterna i områden där

inte valmöjligheterna redan tidigare är stora.

 Om det är möjligt med hänsyn till frekvenstillgången bör två frekvensblock

användas i varje sändningsområde. Det ena frekvensblocket skulle då kunna

användas för sändningar med samma innehåll i alla områdena, och därmed

efterlikna sändningarna i ett rikstäckande nät. Sändningarna i det andra

frekvensblocket skulle däremot kunna ha olika innehåll i de olika områdena. I

områden där bara ett frekvensblock är tillgängligt kan vissa programkanaler vara

gemensamma för samtliga sändningsområden medan andra endast sänds ut i det

aktuella området.

6 Vilka bör kunna delta i sändningarna?

 Regeringens förslag: Såväl Sveriges Radio och

 Utbildningsradion som privata programföretag ges

 möjlighet att delta i sändningarna. Om inte alla

 programföretag som är intresserade av att delta i

 programverksamheten kan beredas plats skall det

 eftersträvas att det finns program av olika

 karaktär och att både public service-företag och

 privata programföretag medverkar.

 För public service-företagen fastställs de

 särskilda villkoren för

 sändningsverksamheten i avtal mellan regeringen

 och programföretaget. För övriga programföretag

 meddelar regeringen tillstånd enligt radiolagen

 samt reglerar de närmare villkoren i ett avtal

 med respektive företag.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt regeringens uppfattning är det

angeläget att innehållet i de digitala sändningarna avspeglar den bredd som

finns i det svenska radiolandskapet i dag. Sändningarna bör uppfylla rimliga

krav på balans när det gäller innehåll och medverkande företag. Därför bör såväl

public service-företagen Sveriges Radio och Utbildningsradion som privata

programföretag ges möjlighet att medverka.

 Regeringen har för avsikt att meddela tillstånd enligt radiolagen till de

programföretag som skall delta i sändningsverksamheten och som inte redan har

sådant tillstånd (se avsnitt 7). Regeringen är därvidlag skyldig att iaktta

opartiskhet och saklighet (1 kap. 9 § regeringsformen) samt att eftersträva att

radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga

yttrandefrihet och informationsfrihet (3 kap. 2 § andra stycket

yttrandefrihetsgrundlagen). Antalet tillgängliga frekvensblock avgör hur många

programkanaler som kan finnas med. Om inte alla programföretag som är

intresserade av att delta i programverksamheten kan beredas plats kommer

regeringen att eftersträva att det finns program av olika karaktär och att både

public service-företag och privata programföretag medverkar.

 För den nya verksamheten kan det vara lämpligt att Radio- och TV-verket lämnar

förslag om vilka programföretag som bör meddelas tillstånd. Det bör också vara

verket som inbjuder intresserade programföretag att medverka. Förfarandet bör

vara så öppet och överskådligt som möjligt. Sådana föreskrifter kan meddelas

genom förordning.

7 Tillståndsvillkor m.m.

 Regeringens förslag: Regeringen medverkar till de

 justeringar av Sveriges Radios och Utbildnings-

 radions avtalsvillkor som är nödvändiga. Några

 ändringar av villkoren om sändningsinnehåll m.m.

 bör inte ske.

 I avtal med privata programföretag tas in vill-

 kor om att sändningarna skall ha en egen beteck-

 ning och att meddelanden i nödsituationer skall

 sändas kostnadsfritt. Bestämmelserna om opartisk-

 het och saklighet bör inte gälla för de privata

 programföretagen.

 Det skall vara möjligt för privata programföre-

 tag att sända reklam och sponsrade program på

 villkor liknande dem som gäller enligt lokal-

 radiolagen.

 Vid brott mot radiolagen eller avtalet skall

 det vara möjligt för regeringen att, efter ett

 skiljeförfarande, säga upp avtalet.

 Radio- och TV-verket svarar för samordning och

 utvärdering av sändningsverksamheten

 Skälen för regeringens förslag: Sveriges Radio och Utbildningsradion har redan

tillstånd enligt radiolagen att sända ljudradio. Regeringen avser att medverka

till sådana justeringar av avtalsvillkor som är en direkt följd av sändningarna

med den nya DAB-tekniken. Några förändringar av avtalsinnehållet i övrigt bör

däremot inte ske.

 De tillstånd enligt radiolagen som meddelas till de privata programföretag som

skall delta i sändningarna bör endast avse sändningar med digitalteknik i de

aktuella områdena. I avtal mellan regeringen och programföretagen bör därför

anges villkor i fråga om t.ex. sändningsteknik och geografisk avgränsning.

Vidare bör det ställas krav på att sändningstiden verkligen utnyttjas.

 Regeringen avser vidare att ställa villkor om att sändningarna skall ha en

egen beteckning och att meddelanden i nödsituationer skall sändas kostnadsfritt.

De privata programföretag som så önskar kan göra en programförklaring, som i så

fall lämpligen tas in i avtalet.

 Något krav på att sändningsrätten skall utövas opartiskt och sakligt bör inte

gälla för privata programföretag som medverkar i sändningarna. Därför föreslås

en lagändring med innebörd att regeringen skall kunna lämna dispens från denna

regel (ny 6 a § radiolagen).

 Lagrådet har ansett att den föreslagna bestämmelsen möjligen kan läsas så att

regeringen får befogenhet att meddela föreskrifter om undantag från 6 § första

stycket. Lagrådet har därför föreslagit att bestämmelsen skall utformas så att

det i den direkt anges att 6 § första stycket inte skall gälla programföretag

vars tillstånd endast avser rätt att bedriva digitala ljudradiosändningar med

möjlighet för regeringen att i avtal med programföretaget bestämma annat.

Regeringen anser att det inte kan föreligga någon tveksamhet om regleringens

innebörd eftersom det däri klart anges att regeringen endast får besluta att 6 §

första stycket inte skall gälla, dvs. det är fråga om en sedvanlig

dispensmöjlighet. Införande av en möjlighet för regeringen att meddela

föreskrifter har aldrig varit aktuellt. Som redovisats är avsikten att den nu

gällande regeln om opartiskhet och saklighet skall gälla för Sveriges Radio och

Utbildningsradion medan däremot privata programföretag ej avses omfattas av

regeln. Dispensregeln kan därför utformas på det sätt Lagrådet föreslagit.

 Privata programföretag bör ha rätt att sända reklam och sponsrade program på

villkor liknande dem som gäller för den privata lokalradion. Sådana bestämmelser

bör tas in i avtalen.

 Regeringen har rätt att ställa sådana villkor eftersom den i radiolagen

bemyndigas att träffa avtal med programföretaget om skyldighet att "inte sända

reklam mot vederlag eller program som någon annan har bekostat helt eller

delvis" m.m. (7 § andra stycket). Av förarbetena framgår att formuleringen inte

betyder att en avtalsbestämmelse måste ta i anspråk hela det utrymme som lämnas

av lagens bemyndigande (prop. 1990/91:149 s. 220). Detta betyder att om

regeringen har rätt att förbjuda reklam så har den även rätt att ställa villkor

för sändning av reklam. Ett sändningsvillkor är nämligen mindre ingripande än

ett sändningsförbud. Regeringens bemyndigande gäller dock endast under

förutsättning av att reklamsändningarna inte redan är lagreglerade. Radiolagen

innehåller inte några bestämmelser om reklam och sponsring i ljudradion. Detta

innebär att regeringen med stöd av bemyndigandet kan ställa villkor för sådana

program.

 Radiolagens krav på opartiskhet och saklighet samt förbud mot gynnande av

kommersiella intressen gäller för närvarande inte för det som sänds under

annonstid i televisionen. En lagändring föreslås enligt vilken dessa krav inte

heller skall gälla under annonstid i ljudradion (6 § fjärde stycket). En

definition av annonstid i ljudradion bör då tas in i radiolagen (1 §).

 Av 17 a § radiolagen följer att Granskningsnämnden för radio och TV vid brott

mot reklamvillkoren kan vitesförelägga programföretaget att följa bestämmelsen.

 Avtalen med de privata programföretagen bör medge att dessa sägs upp efter ett

skiljeförfarande vid brott mot radiolagen eller avtalen. Ett avtal bör också

kunna sägas upp om det inte förekommer sändningar under viss tid.

 Avtalen med de privata programföretagen bör gälla längst till utgången av år

2000. Avtalen bör innehålla en bestämmelse enligt vilken avtalen förlängs

automatiskt under en viss tid om inte regeringen en viss tid före avtalstidens

slut har meddelat att avtalen skall upphöra att gälla.

 För Sveriges Radio och Utbildningsradion bör tiden för rätten att sända

digital ljudradio följa företagens sändningstillstånd i övrigt.

 Regeringen avser att uppdra åt Radio- och TV-verket att samordna och utvärdera

sändningsverksamheten. Uppgiften bör innefatta planering av i vilka områden

sändningar skall äga rum och att, som tidigare nämnts, inbjuda programföretag

att medverka i verksamheten. Verket bör vidare lämna förslag till regeringen om

vilka programföretag som enligt dess uppfattning skall delta.

 Vid planeringen av sändningsområden måste Radio- och TV-verket givetvis ha ett

nära samarbete med Post- och telestyrelsen, som när regeringens beslut

föreligger skall pröva frågan om tillstånd att använda de radiosändare som

behövs för försöksverksamheten.

 Det är först när sändningarna har pågått några år som det kan bedömas hur

allmänheten använder den nya tekniken. Därför bör utvärderingen av verksamheten

planeras på sådant sätt att Radio- och TV-verket kan avge en första rapport till

regeringen när sändningarna har pågått i ungefär två år. Rapporten bör ge

statsmakterna underlag för att besluta om eventuella ändringar av villkoren för

verksamheten.

 Som en naturlig del i uppgiften att samordna och utvärdera

sändningsverksamheten bör Radio- och TV-verket hålla fortlöpande kontakt med

olika intresserade grupper i Sverige och utomlands.

 Regeringen har inte grund för någon annan bedömning än att

sändningsverksamheten kommer att kunna finansieras av de medverkande företagen

utan att staten anslår några särskilda medel.

8 Ikraftträdande

Regeringen anser att digitala ljudradiosändningar bör komma igång så snart som

möjligt. Lagändringarna bör därför träda i kraft den 1 juli 1995.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i radiolagen (1966:755)

 Härigenom föreskrivs i fråga om radiolagen (1966:755)[3]

 dels att 1 och 6 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §[4]

 I denna lag förstås med

 radiosändning: ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av

elektromagnetiska vågor vilkas frekvenser är lägre än 3 000 gigahertz och vilka

utbreder sig i rymden utan särskilt anordnad ledare,

 rundradiosändning: radiosändning som är avsedd att tas emot direkt av

allmänheten, om sändningen inte är avsedd endast för en sluten krets, vars

medlemmar är förenade genom en påtaglig gemenskap av annat slag än ett gemensamt

intresse att lyssna på eller se sändningen,

 trådsändning: ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av

elektromagnetiska vågor vilka är bundna vid särskilt anordnad ledare,

 sändare: anordning för radiosändning (radiosändare) eller trådsändning

(trådsändare),

 mottagare: anordning för mottagning av radiosändning eller trådsändning,

 radioprogram: radiosändnings eller trådsändnings innehåll, om detta består av

annat än, utom angivande av namn eller källa, enkla meddelanden om tid,

väderlek, nyheter eller dylikt,

 reklam: ett radioprogram som är avsett att främja en näringsidkares avsättning

av en vara, en tjänst eller någon annan nyttighet,

 annonstid i televisionen: sändningstid i televisionen som inleds och avslutas

av en särskild ljud- och bildsignatur som markerar att den som sänder under den

angivna tiden i huvudsak gör detta på uppdrag av andra,

 annonstid i ljudradion:

 sändningstid i ljudradion

 som inleds och avslutas

 av en särskild signatur

 som markerar att den som

 sänder under den angivna

 tiden i huvudsak gör

 detta på uppdrag av andra,

programtjänst: ett samlat utbud av ljudradio- eller televisionsprogram som sänds

under en gemensam beteckning.

 **Fotnot**

 [3]Lagen omtryckt 1991:1066.

 [4]Senaste lydelse 1992:1357.

 6 §[3]

 Programföretags rätt på grund av tillstånd enligt 5 § skall utövas opartiskt

och sakligt. Därvid skall beaktas att en vidsträckt yttrandefrihet och

informationsfrihet skall råda i ljudradion och televisionen.

 Programföretaget får inte i programverksamheten mot vederlag eller annars på

ett otillbörligt sätt gynna ett kommersiellt intresse.

 Programföretaget får dock i fråga om någon som har bekostat ett program helt

eller delvis lämna uppgift om vem bidragsgivaren är.

 Programverksamheten skall som helhet präglas av det demokratiska statsskickets

grundidéer samt principen om alla människors lika värde och den enskilda

människans frihet och värdighet.

 Föreskrifterna i första Föreskrifterna i första

och andra styckena gäller och andra styckena gäller

inte vad som sänds under inte vad som sänds under

annonstid i televisionen annonstid i ljudradion

eller annonser och eller televisionens eller

liknande meddelanden i annonser och liknande

sökbar text-TV. meddelanden i sökbar

 text-TV.

 6 a §

 Regeringen får besluta

 att 6 § första stycket

 inte skall gälla program-

 företag vars tillstånd

 endast avser rätt att

 bedriva digitala ljud-

 radiosändningar.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

 **Fotnot**

 [3]Senaste lydelse 1991:2028.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1995-03-24

Närvarande: f.d. justitierådet Ulf Gad, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Leif Lindstam

Enligt en lagrådsremiss den 23 mars 1995 (Kulturdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i

radiolagen (1966:755).

 Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Monica
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

6 a §

Den föreslagna utformningen av 6 a § kan möjligen läsas så att regeringen får

befogenhet att meddela föreskrifter om undantag från 6 § första stycket. För att

undvika tveksamhet om regleringens innebörd och dess förhållande till

yttrandefrihetgrundlagen bör bestämmelsen enligt Lagrådets mening lämpligen

utformas så att däri direkt anges att 6 § första stycket inte skall gälla

programföretag vars tillstånd endast avser rätt att bedriva digitala

ljudradiosändningar med möjlighet för regeringen att i avtal med

programföretaget bestämma annat.

 Med dess utgångspunkter kan paragrafen förslagsvis få följande lydelse:

"6 a §

Vad som föreskrivs i 6 a § första stycket gäller inte programföretag vars

tillstånd endast avser rätt att bedriva digitala ljudradiosändningar, om inte

annat bestäms i avtal mellan regeringen och programföretaget."

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 mars 1995.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallen,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

 Regeringen beslutar proposition 1994/95:170 Digitala ljudradiosändningar.