Regeringens proposition

1999/2000:6

Förmånsbeskattning av miljöbilar, m.m.

Prop.

1999/2000:6

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 9 september 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att det i kommunalskattelagen (1928:370) införs

en möjlighet att justera förmånsvärdet för miljöbilar ned till en nivå som

motsvarar förmånsvärdet för närmast jämförbara bilar som drivs med

endast bensin eller dieselolja. En bil som drivs med exempelvis gas eller

dubblerade bränslesystem har i regel ett väsentligt högre nybilspris än

närmast jämförbara bil av samma märke och årsmodell som drivs med

endast bensin eller dieselolja. Med nuvarande bilförmånsregler medför

detta att elbilar, elhybridbilar och bilar som drivs med miljövänligare

drivmedel än endast bensin eller dieselolja (miljöbilar) får ett högre

förmånsvärde än deras traditionella motsvarigheter, vilket försvårar

introduktionen av miljöbilar på marknaden. De föreslagna ändringarna

syftar till att utifrån miljömässiga aspekter förbättra de nuvarande

reglerna för förmånsbeskattningen.

När det gäller ersättningar för arbete mellan privatpersoner föreslås att

en möjlighet införs för parterna att träffa en överenskommelse om att

utbetalaren skall göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter redan

då ersättningen uppgår till minst 1 000 kr under inkomståret. Dessutom

föreslås en särskild regel för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter på

ersättningar till gode män och förvaltare. Förslagen avser att lösa de

problem som i dag finns kring skyldigheten att göra skatteavdrag och

betala arbetsgivaravgifter om ersättningen överstiger 7 600 kr men inte

uppgår till 10 000 kr.

Propositionen innehåller också ett förslag om ändring i beslutförhets-

reglerna för skattenämnder. Skattenämnderna förelås vara beslutföra när

ordförande eller vice ordförande och tre övriga ledamöter är närvarande.

Skattenämnden föreslås vidare vara beslutför med tre ledamöter, bland

dem ordföranden eller vice ordföranden, om de är ense om utgången i

ärendet. Förslaget syftar till att begränsa de problem som uppkommer när

sammanträden med skattenämnd måste ställas in på grund av att

skattenämnden inte är beslutför.

I propositionen föreslås dessutom att statligt grundavdrag vid

inkomsttaxeringen också medges registrerade trossamfund, däribland

Svenska kyrkan och dess organisatoriska delar, med 15 000 kronor.

Vidare föreslås att Svenska kyrkan även efter relationsändringen med

staten skall vara fri från arvs- och gåvoskatt och att sådan skattefrihet

på samma sätt som hittills också skall gälla andra trossamfund.

I propositionen föreslås de ändringar som föranleds av att personer

som inte är eller har varit folkbokförda här i landet från och med den

1 januari 2000 skall tilldelas ett särskilt samordningsnummer i stället för

personnummer.

De nya bestämmelserna föreslås tillämpas första gången i fråga om

förmånsbeskattning av miljöbilar redan för beskattningsåret 1999 (2000

års taxering). I fråga om grundavdrag för registrerade trossamfund

föreslås de nya bestämmelserna tillämpas första gången vid 2001 års

taxering.

I propositionen föreslås slutligen ett förtydligande i lagen (1992:1643)

om särskilda regler för beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa

fall. Den nya bestämmelsen, som med stöd av undantagsbestämmelsen i

2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen föreslås tillämpas med

omedelbar verkan, innebär att den som överlåter en handelsbolagsandel

alltid beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet om köpeskillingen

beräknats på grundval av handelsbolagets vinst eller dylikt för avytt-

ringsåret.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 6

2 Lagtext 7

2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370) 7

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1941:416) om

arvsskatt och gåvoskatt 10

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt 11

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring 12

2.5 Förslag till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) 15

2.6 Förslag till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343) 16

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter 17

2.8 Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

(1986:617) 19

2.9 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) 20

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter 21

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1643) om

särskilda regler för beskattning av inkomst från

handelsbolag i vissa fall 28

2.12 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 30

2.13 Förslag till lag om ändring i personuppgiftslagen

(1998:204) 32

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 33

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:938) om

behandling av personuppgifter om totalförsvarspliktiga 35

2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:353) om

rättspsykiatriskt forskningsregister 37

3 Ärendet och dess beredning 38

4 Förmånsbeskattning av s.k. miljöbilar 41

4.1 Allmänna bestämmelser om bilförmån 41

4.1.1 Hur förmånsvärdet beräknas 41

4.1.2 Nedsättning av förmånsvärdet 42

4.1.3 Jämkning av förmånsvärdet 42

4.1.4 Förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel

(drivmedelsförmån) 43

4.2 Överväganden och förslag 43

4.3 Beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 48

4.4 Kontrolluppgiftsskyldigheten 48

5 Privatpersoners redovisning av skatteavdrag och arbetsgivar-

avgifter 49

5.1 Nuvarande ordning 49

5.1.1 Skyldighet att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter 49

5.1.2 Redovisning av skatteavdrag och

arbetsgivaravgifter 49

5.1.3 Skyldighet att lämna kontrolluppgift 49

5.2 Kritik mot nuvarande ordning 50

5.3 Överväganden och förslag 51

5.4 Fortsatt arbete med förenklingar för privatpersoner vid

redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 53

6 Beslutförhet i skattenämnd 53

6.1 Ärenden i skattenämnd 53

6.2 Skattenämndens sammansättning 54

6.3 Ersättning till ledamöter i skattenämnd 55

6.4 Deltagande i skattenämndssammanträden 55

6.5 Överväganden och förslag 56

7 Följdändringar med anledning av stat-kyrkareformen 59

7.1 Bakgrund 59

7.2 Lagen om statlig inkomstskatt 59

7.3 Lagen om arvsskatt och gåvoskatt 60

8 Samordningsnummer 60

9 Kontrolluppgiftsskyldighet vid options- och terminsaffärer 62

10 Avyttring av andelar i svenska handelsbolag i vissa fall 63

11 Ekonomiska konsekvenser 65

12 Författningskommentar 66

12.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370) 66

12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) om

arvsskatt och gåvoskatt 66

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt 66

12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring 67

12.5 Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) 68

12.6 Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343) 68

12.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter 68

12.8 Förslaget till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

(1986:617) 69

12.9 Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen

(1990:324) 69

12.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter 69

12.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1643) om

särskilda regler för beskattning av inkomst från

handelsbolag i vissa fall 70

12.12 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483) 70

12.13 Förslaget till lag om ändring i personuppgiftslagen

(1998:204) 71

12.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension 71

12.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:938) om

behandling av personuppgifter om totalförsvarspliktiga 72

12.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:353) om

rättspsykiatriskt forskningsregister 72

Bilaga 1 Sammanfattning av Förmånsbeskattning av miljöbilar

(Ds 1999:34) 73

Bilaga 2 Lagförslag i promemorian Förmånsbeskattning av miljöbilar

(Ds 1999:34) 74

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser till promemorian

Förmånsbeskattning av miljöbilar (Ds 1999:34) 78

Bilaga 4 Sammanfattning av Tjänstebeskattningsutredningens förslag

till förenklad betalning av skatter och avgifter när en

uppdragstagare anlitas (SOU 1997:17) 79

Bilaga 5 Utdrag ur Tjänstebeskattningsutredningens lagförslag

(SOU 1997:17) 80

Bilaga 6 Förteckning över remissinstanser beträffande

Tjänstebeskattningsutredningens betänkande Skatter, tjänster

och sysselsättning (SOU 1997:17) såvitt avser förslaget till

förenklad betalning av skatter och avgifter när en

uppdragstagare anlitas. 87

Bilaga 7 Sammanfattning av promemorian Översyn av reglerna om

beslutförhet i skattenämnd 88

Bilaga 8 Förteckning över remissinstanser till promemorian Översyn

av reglerna om beslutförhet i skattenämnd 89

Bilaga 9 Lagrådsremissens förslag till lagtext 90

Bilaga 10 Lagrådets yttrande 101

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 9 september 1999 104

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt,

3. lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,

4. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

5. lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152),

6. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343),

7. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

8. lag om ändring i utsökningsregisterlagen (1986:617),

9. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324),

10. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-

uppgifter,

11. lag om ändring i lagen (1992:1643) om särskilda regler för beskatt-

ning av inkomst från handelsbolag i vissa fall,

12. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

13. lag om ändring i personuppgiftslagen (1998:204),

14. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension,

15. lag om ändring i lagen (1998:938) om behandling av personuppgifter

om totalförsvarspliktiga,

16. lag om ändring i lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt forsknings-

register

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

Härigenom föreskrivs att punkt 20 d av anvisningarna till 23 § och

punkt 4 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen (1928:370) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Anvisningar

till 23 §

20 d. Avdrag, för kostnader som avses i punkt 20 b första stycket och

som föranleds av ändring i pensionsavtal eller av nytt pensionsavtal vid

förtida avgång från anställning eller av att pensionsutfästelserna är

otillräckligt tryggade, får, i annat fall än som avses i punkt 20 f tredje

stycket, medges med ett belopp som svarar mot kostnaden för avtalad

pension, dock i fråga om

1. ålderspension, som skall betalas för tid före 65 års ålder, högst med

ett belopp som svarar mot kostnaden för ålderspension under den

avtalade tiden med

 - 80 procent av lönen till den del denna inte överstiger 7,5 basbelopp,

 - 70 procent av lönen till den del denna överstiger 7,5 men inte 20

basbelopp, och

 - 40 procent av lönen till den del denna överstiger 20 men inte 30

basbelopp,

 2. ålderspension, som skall betalas från tidigast 65 års ålder, högst

med ett belopp som svarar mot kostnaden för livsvarig ålderspension från

den avtalade pensionstidpunkten med

 - 20 procent av lönen till den del denna inte överstiger 7,5

basbelopp,

- 70 procent av lönen till den del denna överstiger 7,5 men inte 20

basbelopp, och

- 40 procent av lönen till den del denna överstiger 20 men inte 30

basbelopp.

 Ger pensionsavtalet rätt till

ålderspension enligt första stycket

2 utöver 20 procent av den lön

som inte överstiger 7,5 basbelopp,

får avdrag göras högst med ett

belopp som svarar mot kostnaden

för att uppnå avtalad pensionsnivå,

om den överskjutande pensionen

är avsedd att ersätta tilläggs-

pension enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring.

Ger pensionsavtalet rätt till

ålderspension enligt första stycket

2 utöver 20 procent av den lön

som inte överstiger 7,5 basbelopp,

får avdrag göras högst med ett

belopp som svarar mot kostnaden

för att uppnå avtalad pensionsnivå,

om den överskjutande pensionen

är avsedd att ersätta tilläggs-

pension enligt lagen (1962:381)

om allmän försäkring eller enligt

lagen (1998:674) om inkomst-

grundad ålderspension.

I fråga om försäkring, som avses i lagen (1989:1079) om livför-

säkringar med anknytning till värdepappersfonder och andra avgifts-

baserade utfästelser, får avdrag enligt första stycket avseende ålders-

pension göras högst med ett belopp som svarar mot kostnaden för att

genom annan pensionsförsäkring än sådan som avses i nämnda lag uppnå

i första stycket 1 och 2 angivna förmånsnivåer.

Avdragsrätt enligt första stycket 1 och 2 förutsätter full intjänandetid.

Med full intjänandetid avses full intjänandetid enligt pensionsavtalet,

dock lägst 30 år, förutsatt att avtalet för full pension kräver fortsatt

intjänande under anställningen fram till den avtalade pensionstidpunkten.

Om pensionsavtalet anger annan intjänandetid för full pension eller om

pensionsavtalet saknar bestämmelse om intjänandetid, avses med full

intjänandetid en tid av sammanlagt lägst 30 år fram till den avtalade

pensionstidpunkten. Vid beräkning av intjänandetiden skall såväl arbets-

tagarens sammanlagda anställningstid hos arbetsgivaren som anställ-

ningstid hos annan arbetsgivare medräknas. Om pensionsrätten inte är

fullt intjänad minskas avdragsrätten i den utsträckning som motsvarar

bristen i intjänande.

När avdraget för kostnad för avtalad ålderspension beräknas, skall

värdet av sådan ålderspension för arbetstagaren räknas av som har

tryggats av arbetsgivare under beskattningsåret eller tidigare i de

tryggandeformer som anges i punkt 20 b första stycket. Värdet av ålders-

pension för tid före 65 års ålder skall räknas av från avdrag enligt första

stycket 1. Värdet av ålderspension från tidigast 65 års ålder skall räknas

av från avdrag enligt första stycket 2.

Kostnad för premie för sådan pensionsförsäkring som avses i punkt 1

andra stycket sista meningen av anvisningarna till 31 § dras av enligt

första stycket, dock högst med belopp som motsvarar de i 1 och 2

angivna förmånsnivåerna beräknade med hänsyn till den anställdes

senaste lön.

Med lön och basbelopp avses i denna anvisningspunkt detsamma som i

punkt 20 c andra stycket.

Anvisningar

till 42 §

4. Om den skattskyldige utger ersättning för en förmån skall förmåns-

värdet, beräknat enligt punkterna 2 och 3, sättas ned med ersättningens

belopp.

Värdet av bilförmån och förmån av fri kost, beräknat enligt punkt 2

första femte styckena eller punkt 3, får jämkas uppåt eller nedåt, om det

finns synnerliga skäl. Som synnerliga skäl för jämkning nedåt av värdet

av bilförmån anses

1. att bilen används som arbetsredskap,

2. att bilen används i taxinäring och har körts minst 60 000 kilometer i

tjänsten under kalenderåret och dispositionen för privat körning i mer än

ringa utsträckning varit begränsad eller

3. att andra sådana omständigheter föreligger.

Jämkning nedåt av bilförmånsvärdet får också ske när bilen ingår i en

större grupp av bilar som deltar i ett test eller liknade för utprovning av

ny eller förbättrande miljö- eller säkerhetsteknik eller dylikt och bilen i

det utförandet inte finns att köpa på den allmänna marknaden inom Eu-

ropeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna.

Om bilen är utrustad med teknik

för drift helt eller delvis med

miljövänligare drivmedel än

bensin och dieselolja eller med

elektricitet och bilens nybilspris

därför är högre än nybilspriset för

närmast jämförbara bil utan sådan

teknik, får förmånsvärdet jämkas

ned till en nivå som motsvarar

förmånsvärdet för den jämförbara

bilen.

Denna lag träder i kraft den 31 december 1999 och tillämpas första

gången vid 2000 års taxering.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1941:416) om

arvsskatt och gåvoskatt

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1941:416) om arvsskatt och

gåvoskatt skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 §1

Från skattskyldighet enligt

denna lag äro befriade

staten;

trossamfund som avses i 4 §

andra stycket religionsfrihetslagen

(1951:680), församling och kyrka,

samarbetsorgan för sådana juri-

diska personer samt stiftelse eller

sammanslutning som är anknuten

till trossamfund eller församling

och vars verksamhet kan anses

utgöra ett led i samfundets eller

församlingens verksamhet;

stiftelse eller sammanslutning

med huvudsakligt ändamål att

under samverkan med militär eller

annan myndighet stärka rikets

försvar;

stiftelse eller sammanslutning,

som har till huvudsakligt ändamål

att främja barns eller ungdoms

vård och fostran eller utbildning

eller att främja vård av behövande

ålderstigna, sjuka eller lytta, dock

icke där ändamålet är att sålunda

tillgodose medlemmar av viss eller

vissa släkter;

akademi och sådan stiftelse eller

sammanslutning, som har till

huvudsakligt ändamål att främja

vetenskaplig undervisning eller

forskning.

Från skattskyldighet enligt

denna lag äro befriade

staten;

trossamfund som avses i 2 §

lagen (1998:1593) om trossam-

fund, kyrka, samarbetsorgan för

sådana juridiska personer samt

stiftelse eller sammanslutning som

är anknuten till trossamfund och

vars verksamhet kan anses utgöra

ett led i samfundets verksamhet;

stiftelse eller sammanslutning

med huvudsakligt ändamål att

under samverkan med militär eller

annan myndighet stärka rikets

försvar;

stiftelse eller sammanslutning,

som har till huvudsakligt ändamål

att främja barns eller ungdoms

vård och fostran eller utbildning

eller att främja vård av behövande

ålderstigna, sjuka eller lytta, dock

icke där ändamålet är att sålunda

tillgodose medlemmar av viss eller

vissa släkter;

akademi och sådan stiftelse eller

sammanslutning, som har till

huvudsakligt ändamål att främja

vetenskaplig undervisning eller

forskning.

Skattebefrielse enligt denna paragraf tillkommer icke sammanslutning,

som har till syfte att i sin verksamhet tillgodose medlemmarnas

ekonomiska intressen, och ej heller utländsk akademi, stiftelse eller

sammanslutning.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt

Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

8 §1

Skattskyldig fysisk person, som har varit bosatt här i riket under

beskattningsåret, har rätt till statligt grundavdrag från den taxerade

förvärvsinkomsten, varvid bestämmelserna i 48 § 2 4 mom. kommunal-

skattelagen (1928:370) skall tillämpas.

Ideell förening, som avses i 7 §

5 mom. första stycket, äger att från

den taxerade inkomsten åtnjuta

statligt grundavdrag med 15 000

kronor.

Ideell förening och registrerat

trossamfund, som avses i 7 § 5

mom. första stycket, äger att från

den taxerade inkomsten åtnjuta

statligt grundavdrag med 15 000

kronor.

Denna lag träder i kraft den 31 december 1999 och tillämpas första

gången vid 2001 års taxering.

2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 a § och 20 kap. 2 § lagen (1962:381)

om allmän försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

2 a §1

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall ersättning från

en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk

person anses som inkomst av annat förvärvsarbete, om ersättningen avser

arbete som utförts inom riket samt arbetsgivaren och arbetstagaren träffat

överenskommelse om att ersättningen skall hänföras till sådan inkomst.

Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas dessutom ersättning för

arbete under förutsättning att ersättningen betalats ut

1. till mottagare som har en F-skattsedel antingen när ersättningen

bestäms eller när den betalas ut,

2. till mottagare som har en A-

skattsedel eller en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 §

skattebetalningslagen (1997:483)

eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt, om ersättningen

tillsammans med annan ersättning

för arbete från samma utbetalare

under inkomståret kan antas

komma att understiga 10 000 kro-

nor och utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo samt vad

som utbetalats inte utgör utgift i en

av utbetalaren bedriven närings-

verksamhet,

2. till mottagare som har en A-

skattsedel eller en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 §

skattebetalningslagen (1997:483)

eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt, om

a) ersättningen tillsammans med

annan ersättning för arbete från

samma utbetalare under inkomst-

året kan antas komma att under-

stiga 10 000 kronor,

b) utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo,

c) ersättningen inte utgör utgift

i en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet,

d) utbetalaren och mottagaren

inte har träffat en överenskom-

melse om att ersättningen skall

hänföras till inkomst av anställ-

ning, och

e) det inte är fråga om sådan

ersättning för arbete som avses i

12 kap. 16 § föräldrabalken,

3. till delägare i handelsbolag av bolaget,

4. till medlem i europeisk ekonomisk intressegruppering av

grupperingen.

Om i fall som avses i andra stycket 1 mottagaren har en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 § skattebetalningslagen, räknas ersättningen

som inkomst av annat förvärvsarbete bara om F-skattsedeln skriftligen

åberopas.

20 kap.

2 §2

Vid tillämpningen av denna lag skall, om inte annat sägs i lagen,

vårdår som tillgodoräknats enligt 11 kap. 6 a §, i detta lagrums lydelse

före den 1 januari 1999, eller 4 kap. 12 § lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension likställas med år för vilka pensionspoäng

tillgodoräknats.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 §

likställas den, med vilken förälder är eller varit gift eller har eller har haft

barn, om de stadigvarande sammanbor.

Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 §

också likställas den som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett

utländskt barn för vård och fostran i syfte att adoptera det.

Har någon med socialnämndens medgivande tagit emot ett utländskt

barn i sitt hem här i landet för vård och fostran i adoptionssyfte, skall vid

tillämpning av bestämmelserna i 8 och 14 kap. om rätt till barnpension

barnet anses som barn till denne. I sådana fall anses barnet bosatt i

Sverige, om den blivande adoptivföräldern var bosatt här i landet vid den

tidpunkt då han eller hon avled.

Vid tillämpning av bestämmel-

serna i 3 kap. 2 a § andra stycket

skall den som lämnat uppgift om

innehav av en F-skattsedel i en

anbudshandling, en faktura eller

någon därmed jämförlig handling,

som även innehåller uppgifter om

utbetalarens och betalningsmotta-

garens namn och adress eller andra

för identifiering godtagbara

uppgifter samt uppgift om betal-

ningsmottagarens personnummer

eller organisationsnummer anses

ha en sådan skattsedel. Uppgiften

om innehav av en F-skattsedel

gäller även som sådant skriftligt

åberopande av F-skattsedeln som

avses i 3 kap. 2 a § tredje stycket.

Det som nu sagts gäller dock inte

om den som betalar ut ersättningen

känner till att uppgiften om

innehav av en F-skattsedel är

oriktig. Bestämmelser om påföljd

för den som lämnar oriktig uppgift

finns i skattebrottslagen (1971:69).

Vid tillämpning av bestämmel-

serna i 3 kap. 2 a § andra stycket

skall den som lämnat uppgift om

innehav av en F-skattsedel i en

anbudshandling, en faktura eller

någon därmed jämförlig handling,

som även innehåller uppgifter om

utbetalarens och betalningsmotta-

garens namn och adress eller andra

för identifiering godtagbara

uppgifter samt uppgift om betal-

ningsmottagarens personnummer,

samordningsnummer eller organi-

sationsnummer anses ha en sådan

skattsedel. Uppgiften om innehav

av en F-skattsedel gäller även som

sådant skriftligt åberopande av F-

skattsedeln som avses i 3 kap.

2 a § tredje stycket. Det som nu

sagts gäller dock inte om den som

betalar ut ersättningen känner till

att uppgiften om innehav av en F-

skattsedel är oriktig. Bestämmelser

om påföljd för den som lämnar

oriktig uppgift finns i skatte-

brottslagen (1971:69).

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. Äldre bestämmelser i 3 kap 2 a § gäller fortfarande i fråga om

ersättningar som har betalats ut före ikraftträdandet.

2.5 Förslag till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen

(1979:1152)

Härigenom föreskrivs att 18 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

18 kap.

4 §1

Allmän fastighetsdeklaration

skall, om annat inte sägs i 5 §,

innehålla uppgifter om namn,

postadress och personnummer

eller, för juridisk person, organi-

sationsnummer för fastighetens

ägare, kommun och församling där

fastigheten ligger, fastighetens

gatuadress eller på orten bruklig

benämning samt fastighetens

officiella beteckning.

Allmän fastighetsdeklaration

skall, om annat inte sägs i 5 §,

innehålla uppgifter om namn,

postadress och personnummer

eller samordningsnummer, eller,

för juridisk person, organisations-

nummer för fastighetens ägare,

kommun och församling där

fastigheten ligger, fastighetens

gatuadress eller på orten bruklig

benämning samt fastighetens

officiella beteckning.

I den allmänna fastighetsdeklarationen skall vidare lämnas uppgifter

om fastighetens areal av olika ägoslag, användning och byggnader, hyror

och därmed jämförlig avkastning av fastigheten samt särskilda förmåner

och förpliktelser som hör till fastigheten. I deklarationen skall även i

övrigt lämnas uppgifter om sådana förhållanden som behövs för att

bestämma de värdefaktorer som taxeringen enligt bl.a. 8-15 kap. skall

grunda sig på.

Den allmänna fastighetsdeklarationen skall också innehålla uppgifter

om sådana förhållanden beträffande fastigheten som om fastigheten har

olika ägare till skilda delar av marken och om fastigheten innehas med

tomträtt.

Förslag till fastighetstaxering skall grundas på av skattemyndigheten

kända uppgifter. Förslaget skall innehålla uppgifter som är nödvändiga

för fastighetstaxeringen. Förslaget till skogsbruksvärde skall grundas på

det virkesförråd, som bestämts vid närmast föregående allmänna

fastighetstaxering eller därefter vidtagen nytaxering samt på områdesvis

fastlagda volymtillväxtprocenter och kända uppgifter om avverkningar

efter den senast verkställda taxeringen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.6 Förslag till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343)

Härigenom föreskrivs att 5 § skatteregisterlagen (1980:343) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 §1

För fysisk person som är folkbokförd i riket skall i det centrala skatte-

registret anges

1. personnummer, namn, adress, civilstånd, datum för civilstånds-

ändring och folkbokföringsförhållanden,

2. registrering enligt skattebetalningslagen (1997:483), särskilt

registrerings- och redovisningsnummer, organisationsnummer och firma,

4. registrering i sjömansregistret, tillhörighet till svenska kyrkan,

5. nationalitet, personnummer för hos personen folkbokförda barn

under 18 år, antal hemmavarande barn som inte har uppnått 16 eller 18

års ålder, personnummer för make och person som likställs med make

vid beskattningen,

6. slag av pensionsförmån som personen är berättigad till enligt lagen

(1962:381) om allmän försäkring, i den mån det behövs för att debitera

socialförsäkringsavgift,

7. på vilket sätt den preliminära skatten skall betalas.

För person som inte har uppnått 18 års ålder skall också anges person-

nummer för den hos vilken personen är folkbokförd.

För person som inte har uppnått 15 års ålder skall införas endast

uppgift om personnummer, namn och adress samt personnummer för den

hos vilken personen är folkbokförd, om inte ytterligare uppgift som avses

i första stycket behövs för beskattning.

För person som ej är folkbok-

förd här i riket skall uppgifter

enligt första, andra eller tredje

stycket införas i den mån det

behövs för beskattning här i riket.

För person som ej är folkbok-

förd här i riket skall uppgifter

enligt första, andra eller tredje

stycket införas i den mån det

behövs för beskattning här i riket.

Vad som sägs om personnummer

skall dock i stället gälla samord-

ningsnummer enligt 18 a § folk-

bokföringslagen (1991:481).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 § lagen (1981:691) om socialavgifter

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

4 §1

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte

uppgått till 1 000 kronor,

3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av

barn eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen

motsvarar sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som utförts i

hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte får göras

vid inkomsttaxeringen,

6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som

arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

8. ersättning för arbete som har utförts utomlands till den del denna

inte räknas som pensionsgrundande inkomst enligt 2 kap. 16 § andra

stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension,

9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i skiljeför-

farandet är av utländsk nationalitet,

10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen (1984:947)

om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige inte

utgör skattepliktig intäkt,

11. ersättning som avses i 3 kap.

2 a § lagen om allmän försäkring,

11. ersättning som enligt 3 kap.

2 a § lagen om allmän försäkring

skall anses som inkomst av annat

förvärvsarbete,

12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunal-

skattelagen (1928:370),

13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 1 5 lagen (1990:659)

om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för

nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomst-

skatt och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet,

om ersättningen från föreningen under året inte uppgått till ett halvt

prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring,

15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en

vinstandelsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens

räkning,

16. sådan ersättning från en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk

person med motsvarande ändamål från vilken enligt de fyra sista

meningarna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring skall

bortses vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst,

17. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993

om ersättningen avser tid därefter och utgår på grund av ansvarighetsför-

säkring vilken åtnjuts enligt grunder som fastställts i kollektivavtal

mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer,

18. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992

om skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av juni

1993 och ersättningen utgår på grund av sådan ansvarighetsförsäkring

som anges i 17,

19. ersättning enligt 2 kap. 5 § lagen om inkomstgrundad ålders-

pension.

Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna

kan beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning från

arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer får fastställa schablon för beräkning av

arbetstagares kostnader i viss verksamhet. Schablonen skall avse

bestämda yrkesgrupper och grundas på de genomsnittliga kostnaderna

inom respektive grupp.

Bestämmelserna i första stycket 17 och 18 gäller endast ersättning som

inte avser de första 180 dagarna efter skadetillfället och som för en och

samme arbetstagare beräknas på lönedelar som inte överstiger sju och en

halv gånger prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag

skall föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 §

kommunalskattelagen (1928:370) tillämpas vid bestämmande av

avgiftsunderlaget.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.8 Förslag till lag om ändring i utsökningsregisterlagen

(1986:617)

Härigenom föreskrivs att 4 § utsökningsregisterlagen (1986:617) skall

ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 §1

För en fysisk person skall i det centrala utsökningsregistret anges

1. namn, adress och person-

nummer eller, när uppgift om

personnummer saknas, särskilt

registreringsnummer,

1. namn, adress och person-

nummer eller samordnings-

nummer, eller, när uppgift om

sådant nummer saknas, särskilt

registreringsnummer,

2. civilstånd och dag för civilståndsändring,

3. om han har avlidit dagen för dödsfallet,

4. om han har flyttat till utlandet dagen för utflyttningen och den

församling från vilken utflyttningen skett.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.9 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 § taxeringslagen (1990:324) skall ha

följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

7 §

Skattenämnden är beslutför när

ordföranden eller vice ordföranden

och fyra övriga ledamöter är

närvarande. Fler än ordföranden

eller vice ordföranden och fem

övriga ledamöter får inte delta i

behandlingen av ett ärende.

Skattenämnden är beslutför när

ordföranden eller vice ordföranden

och tre övriga ledamöter är

närvarande. Nämnden är dock

beslutför med tre ledamöter, bland

dem ordföranden eller vice ord-

föranden, om de är ense om

utgången i ärendet. Fler än

ordföranden eller vice ordföranden

och fem övriga ledamöter får inte

delta i behandlingen av ett ärende.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration

och kontrolluppgifter

dels att 2 kap. 13, 16, 18, 21 och 24 §§, 3 kap. 7 och 57 §§ samt 4 kap.

1 och 4 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 2 a §, av följande

lydelse,

dels att ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen

(1998:234) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 a §

Vad som i denna lag sägs om

personnummer skall i före-

kommande fall i stället gälla

samordningsnummer enligt 18 a §

folkbokföringslagen (1991:481).

2 kap.

13 §1

Särskild självdeklaration skall lämnas om

1. den skattskyldige är annan juridisk person än dödsbo,

2. den skattskyldige är skyldig att i självdeklaration lämna uppgift om

inkomst av näringsverksamhet,

3. den skattskyldige är

företagsledare eller delägare i

fåmansföretag, fåmansägt handels-

bolag, företag som enligt 3 § 12 a

mom. tredje stycket lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt

skall behandlas som fåmansföretag

eller, om uppgifter skall lämnas

enligt 24 §, i företag som upphört

att vara sådant företag,

3. den skattskyldige är

företagsledare eller delägare i

fåmansföretag, fåmansägt handels-

bolag, företag som enligt 3 § 12 a

mom. fjärde stycket lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt

skall behandlas som fåmansföretag

eller, om uppgifter skall lämnas

enligt 24 §, i företag som upphört

att vara sådant företag,

4. den skattskyldige enligt 10 kap. 31 § skattebetalningslagen

(1997:483) skall redovisa utgående och ingående mervärdesskatt i sin

självdeklaration,

5. den skattskyldige inte varit bosatt i Sverige under hela beskatt-

ningsåret, eller

6. den skattskyldige inte mottagit förtryckt blankett för förenklad

självdeklaration senast den 15 april taxeringsåret.

16 §2

Fåmansföretag och företag, som

enligt 3 § 12 a mom. tredje stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag skall i självdeklara-

tionen lämna uppgifter om deläga-

res eller honom närstående persons

namn, personnummer och adress

och i förekommande fall aktie-

eller andelsinnehav varvid, om det

förekommer olika röstvärden för

innehavet, dessa skall anges; dock

behöver uppgifter inte lämnas för

närstående person, som inte

uppburit ersättning från, träffat

avtal med eller haft liknande

förhållande med företaget.

Fåmansföretag och företag, som

enligt 3 § 12 a mom. fjärde stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag skall i självdeklara-

tionen lämna uppgifter om deläga-

res eller honom närstående persons

namn, personnummer och adress

och i förekommande fall aktie-

eller andelsinnehav varvid, om det

förekommer olika röstvärden för

innehavet, dessa skall anges; dock

behöver uppgifter inte lämnas för

närstående person, som inte

uppburit ersättning från, träffat

avtal med eller haft liknande

förhållande med företaget.

Delägare i ett handelsbolag skall lämna de uppgifter som behövs för att

beräkna det justerade ingångsvärdet för andelen i bolaget såsom andelens

ursprungliga ingångsvärde, tillskott och uttag.

Skall den skattskyldige enligt 10 kap. 31 § skattebetalningslagen

(1997:483) redovisa mervärdesskatt i sin självdeklaration, skall han

lämna de uppgifter som behövs för att besluta om mervärdesskatten.

Dotterföretag enligt 1 kap. 5 §

aktiebolagslagen (1975:1385),

1 kap. 4 § lagen (1987:667) om

ekonomiska föreningar, 1 kap. 6 §

bankaktiebolagslagen (1987:618),

1 kap. 2 § sparbankslagen

(1987:619), 1 kap. 5 § lagen

(1995:1570) om medlemsbanker,

1 kap. 9 § försäkringsrörelselagen

(1982:713) eller 1 kap. 1 och

1 a §§ lagen (1980:1103) om

årsredovisning m.m. i vissa

företag, skall i självdeklarationen

lämna uppgift om namn och

organisationsnummer för moder-

företag jämte aktie eller andels-

innehav med angivande av

röstvärde samt, i förekommande

fall, uppgifter om namn och

organisationsnummer för dettas

moderföretag. Ägaruppgifterna

skall avse förhållandena vid senast

avslutade beskattningsår.

Dotterföretag enligt 1 kap. 5 §

aktiebolagslagen (1975:1385),

1 kap. 4 § lagen (1987:667) om

ekonomiska föreningar, 1 kap. 2 §

sparbankslagen (1987:619), 1 kap.

5 § lagen (1995:1570) om

medlemsbanker, 1 kap. 9 § för-

säkringsrörelselagen (1982:713)

eller 1 kap. 1 och 1 a §§ lagen

(1980:1103) om årsredovisning

m.m. i vissa företag, skall i själv-

deklarationen lämna uppgift om

namn och organisationsnummer

för moderföretag jämte aktie eller

andelsinnehav med angivande av

röstvärde samt, i förekommande

fall, uppgifter om namn och orga-

nisationsnummer för dettas moder-

företag. Ägaruppgifterna skall

avse förhållandena vid senast

avslutade beskattningsår.

18 §3

Har en överenskommelse enligt

3 kap. 2 a § lagen (1962:381) om

allmän försäkring träffats om att

en viss ersättning från arbetsgivare

som är bosatt utomlands eller är

utländsk juridisk person skall

hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete, skall den som

uppbär ersättningen ange detta i

sin självdeklaration.

Har en överenskommelse enligt

3 kap. 2 a § första stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

träffats om att en viss ersättning

från arbetsgivare som är bosatt

utomlands eller är utländsk

juridisk person skall hänföras till

inkomst av annat förvärvsarbete,

skall den som uppbär ersättningen

ange detta i sin självdeklaration.

Detsamma gäller om en sådan

överenskommelse träffats som

avses i 3 kap. 2 a § andra stycket

2 d samma lag.

21 §4

Om ett fåmansföretag, ett

företag, som enligt 3 § 12 a mom.

tredje stycket lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt skall behand-

las som fåmansföretag, en del-

ägare i ett fåmansägt handelsbolag

eller en näringsidkare som är

fysisk person gjort avdrag vid

inkomstbeskattningen för något av

följande slag av ersättningar vilka

har tillgodoförts mottagare i utlan-

det, skall i självdeklarationen

lämnas uppgift om ersättningarnas

sammanlagda belopp för varje

land. Skyldigheten gäller ersätt-

ningar som avser

1. ränta, utom sådan som utgår

därför att betalning inte erlagts i

rätt tid,

2. royalty eller annan ersättning

för upphovsrätt eller någon annan

liknande rättighet såsom rätt till

patent, varumärke, mönster samt

litterärt och konstnärligt verk.

Om ett fåmansföretag, ett före-

tag, som enligt 3 § 12 a mom.

fjärde stycket lagen (1947:576)

om statlig inkomstskatt skall

behandlas som fåmansföretag, en

delägare i ett fåmansägt handels-

bolag eller en näringsidkare som

är fysisk person gjort avdrag vid

inkomstbeskattningen för något av

följande slag av ersättningar vilka

har tillgodoförts mottagare i utlan-

det, skall i självdeklarationen läm-

nas uppgift om ersättningarnas

sammanlagda belopp för varje

land. Skyldigheten gäller ersätt-

ningar som avser

1. ränta, utom sådan som utgår

därför att betalning inte erlagts i

rätt tid,

2. royalty eller annan ersättning

för upphovsrätt eller någon annan

liknande rättighet såsom rätt till

patent, varumärke, mönster samt

litterärt och konstnärligt verk.

24 §5

Företagsledare i fåmansföretag,

företag, som enligt 3 § 12 a mom.

tredje stycket lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt skall

behandlas som fåmansföretag,

eller fåmansägt handelsbolag och

närstående till sådan person samt

delägare i företaget skall i

självdeklarationen lämna de

uppgifter som behövs för att

tillämpa gällande bestämmelser

rörande beräkningen av hans

inkomst från företaget och

bestämmelserna i 3 § 12 mom.

lagen om statlig inkomstskatt.

Därvid skall uppgifter lämnas

bland annat om hans arbetsupp-

gifter i företaget, om vad han

tillskjutit till eller uppburit från

företaget i form av pengar, varor

eller annat, om utgifter för hans

privata kostnader som företaget

betalat samt om avtal eller andra

förhållanden mellan honom och

företaget.

Företagsledare i fåmansföretag,

företag, som enligt 3 § 12 a mom.

fjärde stycket lagen (1947:576)

om statlig inkomstskatt skall

behandlas som fåmansföretag,

eller fåmansägt handelsbolag och

närstående till sådan person samt

delägare i företaget skall i

självdeklarationen lämna de

uppgifter som behövs för att

tillämpa gällande bestämmelser

rörande beräkningen av hans

inkomst från företaget och

bestämmelserna i 3 § 12 mom.

lagen om statlig inkomstskatt.

Därvid skall uppgifter lämnas

bland annat om hans arbetsupp-

gifter i företaget, om vad han

tillskjutit till eller uppburit från

företaget i form av pengar, varor

eller annat, om utgifter för hans

privata kostnader som företaget

betalat samt om avtal eller andra

förhållanden mellan honom och

företaget.

Skyldighet för person som avses

i första stycket att lämna de upp-

gifter som behövs för att tillämpa

reglerna i 3 § 12 mom. lagen om

statlig inkomstskatt gäller även

efter det att företaget upphört att

vara fåmansföretag eller företag,

som enligt 3 § 12 a mom. tredje

stycket lagen om statlig inkomst-

skatt skall behandlas som fåmans-

företag.

Skyldighet för person som avses

i första stycket att lämna de upp-

gifter som behövs för att tillämpa

reglerna i 3 § 12 mom. lagen om

statlig inkomstskatt gäller även

efter det att företaget upphört att

vara fåmansföretag eller företag,

som enligt 3 § 12 a mom. fjärde

stycket lagen om statlig inkomst-

skatt skall behandlas som fåmans-

företag.

3 kap.

7 §6

Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av bil-

förmån och kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 4 andra

eller tredje stycket av anvisning-

arna till 42 § nämnda lag tillämpas

endast i enlighet med beslut av

skattemyndigheten med stöd av

9 kap. 2 § andra stycket skattebe-

talningslagen (1997:483). Värdet

av annan bostadsförmån här i

landet än förmån av semester-

bostad skall beräknas i enlighet

med bestämmelserna i 8 kap. 15

och 16 §§ skattebetalningslagen.

Dessutom skall i fråga om sådan

förmån anges om bostaden är

belägen på taxeringsenhet som i

fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) benämns småhusen-

het.

Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av bil-

förmån och kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 4 andra

fjärde styckena av anvisningarna

till 42 § nämnda lag tillämpas

endast i enlighet med beslut av

skattemyndigheten med stöd av

9 kap. 2 § andra stycket skattebe-

talningslagen (1997:483). Värdet

av annan bostadsförmån här i

landet än förmån av semester-

bostad skall beräknas i enlighet

med bestämmelserna i 8 kap. 15

och 16 §§ skattebetalningslagen.

Dessutom skall i fråga om sådan

förmån anges om bostaden är

belägen på taxeringsenhet som i

fastighetstaxeringslagen

(1979:1152) benämns småhusen-

het.

Om värdet av en förmån justerats enligt 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen skall anges att justering skett.

Det sammanlagda värdet av andra förmåner än bilförmån skall anges

särskilt för sig.

I fråga om bilförmån skall uppgift lämnas om

1. bilens modellbeteckning och årsmodell,

2. nedsättning av värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, på grund

av att den skattskyldige utgett ersättning för förmånen,

3. värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, efter nedsättning

enligt 2,

4. värdet av förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen och

5. antalet kilometer tjänstekörning som ersättning för kostnader för

drivmedel för resa i tjänsten med förmånsbil avser.

57 §7

I varje kontrolluppgift skall anges namn och postadress samt

personnummer eller organisationsnummer för såväl den uppgiftsskyldige

som den uppgiften avser.

För dödsbo får i stället för organisationsnummer den avlidnes

personnummer anges. Om personnummer eller organisationsnummer inte

kan anges för den som uppgiften avser, skall i stället dennes födelsetid

redovisas eller, i fråga om kontrolluppgifter enligt 22 § i de fall

borgenären är en juridisk person, namn, postadress och personnummer

för den som får förfoga över räntan eller fordran. Om ett konto innehas

av flera än fem personer, får uppgifter lämnas om en person som förfogar

över kontot i stället för om samtliga innehavare (förfogarkonto) samt i

förekommande fall om den beteckning på innehavarkretsen som används

för kontot. I så fall skall anges att det är fråga om ett förfogarkonto. I

fråga om skuld som är gemensam för flera än fem personer får på

motsvarande sätt uppgifter lämnas om en person som ansvarar för lånet i

stället för om samtliga gäldenärer (gemensamt lån) samt i förekommande

fall om den beteckning på låntagarkretsen som används för lånet. I så fall

skall anges att det är fråga om ett gemensamt lån. Om ett finansiellt

instrument ägs gemensamt av flera får uppgift enligt 32 c § lämnas för

den som anges på avräkningsnotan i stället för samtliga ägare. Om

skattemyndigheten har tilldelat den uppgiftsskyldige ett särskilt

redovisningsnummer, skall detta, i annan kontrolluppgift än sådan som

avser ränta, utdelning eller betalning till eller från utlandet, anges i stället

för den uppgiftsskyldiges personnummer eller organisationsnummer.

Den som för egen räkning öppnar ett inlåningskonto, anskaffar ett

räntebärande värdepapper eller på annat sätt placerar pengar för

förräntning skall ange sitt personnummer, om mottagaren är skyldig att

utan föreläggande lämna kontrolluppgift beträffande räntan. Detta gäller

inte den som inte har tilldelats personnummer.

I en kontrolluppgift som lämnas

av fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag eller företag, som

enligt 3 § 12 a mom. tredje stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag, skall det anges om

personen är företagsledare eller

honom närstående person eller

delägare i företaget.

I en kontrolluppgift som lämnas

av fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag eller företag, som

enligt 3 § 12 a mom. fjärde stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag, skall det anges om

personen är företagsledare eller

honom närstående person eller

delägare i företaget.

4 kap.

1 §8

Den som enligt denna lag är skyldig att lämna självdeklaration,

kontrolluppgift eller andra uppgifter till ledning för taxering är också

skyldig att i skälig omfattning genom räkenskaper, anteckningar eller på

annat lämpligt sätt sörja för att underlag finns för att fullgöra

deklarations- eller uppgiftsskyldigheten och för kontroll av den.

Fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag och företag, som

enligt 3 § 12 a mom. tredje stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag, är skyldigt att sörja

för att underlag finns för kontroll

av vad företagsledaren eller

honom närstående person eller

delägare tillskjutit till och tagit ut

ur företaget av pengar, varor eller

annat. Företaget skall vidare som

underlag för kontroll av trakta-

mentsersättning, som betalats ut

till företagsledaren eller honom

närstående person eller delägare,

bevara verifikation av övernatt-

ningskostnader, om ersättningen

varit avsedd att täcka sådan

kostnad.

Fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag och företag, som

enligt 3 § 12 a mom. fjärde stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag, är skyldigt att sörja

för att underlag finns för kontroll

av vad företagsledaren eller

honom närstående person eller

delägare tillskjutit till och tagit ut

ur företaget av pengar, varor eller

annat. Företaget skall vidare som

underlag för kontroll av trakta-

mentsersättning, som betalats ut

till företagsledaren eller honom

närstående person eller delägare,

bevara verifikation av övernatt-

ningskostnader, om ersättningen

varit avsedd att täcka sådan

kostnad.

Underlag skall bevaras under sex år efter utgången av det kalenderår

underlaget avser.

Det finns särskilda föreskrifter om skyldigheten att föra räkenskaper.

4 §9

Riksskatteverket får medge

undantag från bestämmelserna i

denna lag om uppgiftsskyldighet

för fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag och företag, som

enligt 3 § 12 a mom. tredje stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag, om det finns

särskilda skäl med hänsyn till

verksamhetens art och omfattning.

Riksskatteverket får medge

undantag från bestämmelserna i

denna lag om uppgiftsskyldighet

för fåmansföretag, fåmansägt

handelsbolag och företag, som

enligt 3 § 12 a mom. fjärde stycket

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt skall behandlas som

fåmansföretag, om det finns

särskilda skäl med hänsyn till

verksamhetens art och omfattning.

Denna lag träder i kraft såvitt

gäller ändringarna i 2 kap. 32 och

33 §§ samt 3 kap. 33, 34, 47 och

58 §§ den 1 januari 1999. I övrigt

träder lagen i kraft den 1 juli 1998

och tillämpas första gången vid

2000 års taxering.

Denna lag träder i kraft såvitt

gäller ändringarna i 2 kap. 32 och

33 §§ samt 3 kap. 33, 34, 47 och

58 §§ den 1 januari 1999. I övrigt

träder lagen i kraft den 1 juli 1998

och tillämpas första gången vid

2002 års taxering.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. Den nya bestämmelsen i 3 kap. 7 § tillämpas första gången vid 2000

års taxering.

2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1643) om

särskilda regler för beskattning av inkomst från

handelsbolag i vissa fall

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1992:1643) om särskilda regler för

beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa fall skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 §

Överlåtaren skall ta upp ett

belopp motsvarande realisations-

vinst på grund av överlåtelsen som

inkomst av aktiv näringsverk-

samhet från handelsbolaget. Har

överlåtelsen under samma

räkenskapsår för handelsbolaget

föregåtts av en eller flera över-

låtelser från fysisk person bosatt i

Sverige eller svenskt dödsbo skall

beloppet enligt första meningen

ökas med ett belopp motsvarande

summan av realisationsvinsterna

från nu nämnda överlåtelser.

Vad som föreskrivs i första

stycket första meningen gäller

även för realisationsvinst på grund

av att tilläggsköpeskilling erhållits

efter det räkenskapsår för handels-

bolaget då överlåtelsen skedde om

överlåtaren eller någon närstående

till honom direkt eller indirekt

varit verksam i handelsbolaget

efter överlåtelsen och det inte är

uppenbart att verksamheten saknat

betydelse för storleken av tilläggs-

köpeskillingen.

Vid beräkningen av realisations-

vinst med tillämpning av första

och andra styckena skall andelens

justerade ingångsvärde inte ökas

med belopp motsvarande realisa-

tionsvinsten.

Överlåtaren skall ta upp ett

belopp motsvarande realisations-

vinst på grund av överlåtelsen som

inkomst av aktiv näringsverk-

samhet från handelsbolaget. Har

överlåtelsen under samma

räkenskapsår för handelsbolaget

föregåtts av en eller flera över-

låtelser från fysisk person bosatt i

Sverige eller svenskt dödsbo skall

beloppet enligt första meningen

ökas med ett belopp motsvarande

summan av realisationsvinsterna

från nu nämnda överlåtelser.

Vad som föreskrivs i första

stycket första meningen gäller

även för realisationsvinst på grund

av att tilläggsköpeskilling erhållits

efter det räkenskapsår för handels-

bolaget då överlåtelsen skedde. I

annat fall än då tilläggsköpe-

skillingen beräknas på grundval

av handelsbolagets vinst eller

omsättning eller liknande för det

nämnda räkenskapsåret gäller

detta dock endast om överlåtaren

eller någon närstående till honom

 direkt eller indirekt varit

verksam i handelsbolaget efter

överlåtelsen och det inte är uppen-

bart att verksamheten saknat

betydelse för storleken av tilläggs-

köpeskillingen.

Vid beräkningen av realisations-

vinst med tillämpning av första

och andra styckena skall andelens

justerade ingångsvärde inte ökas

med belopp motsvarande realisa-

tionsvinsten.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas på

överlåtelser efter den 20 september 1999.

2.12 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 3 och 5 §§ samt 9 kap. 2 §

skattebetalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

3 §

Skatteavdrag skall inte göras, om

1. ersättningen är mindre än 100 kronor,

2. det kan antas att det som utbetalaren kommer att betala ut till

mottagaren under inkomståret inte uppgår till 1 000 kronor,

3. utbetalarens sammanlagda

ersättning för arbete till mot-

tagaren understiger 10 000 kronor

under inkomståret och utbetalaren

är en fysisk person eller ett dödsbo

samt vad som betalas ut inte utgör

utgift i en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet,

4. ersättningen betalas ut till en

idrottsutövare av en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom.

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja

idrottslig verksamhet och ersätt-

ningen under inkomståret under-

stiger ett halvt basbelopp enligt

lagen (1962:381) om allmän

försäkring,

3. utbetalarens sammanlagda

ersättning för arbete till mot-

tagaren understiger 10 000 kronor

under inkomståret och

a) utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo,

b) ersättningen inte utgör utgift i

en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet,

c) utbetalaren och mottagaren

inte har träffat en sådan överens-

kommelse som avses i 3 kap. 2 a §

andra stycket 2 d lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

samt

d) det inte är fråga om sådan

ersättning för arbete som avses i

12 kap. 16 § föräldrabalken,

4. ersättningen betalas ut till en

idrottsutövare av en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom.

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja

idrottslig verksamhet och ersätt-

ningen under inkomståret under-

stiger ett halvt basbelopp enligt

lagen om allmän försäkring,

5. ersättningen betalas ut av ett handelsbolag till en delägare i bolaget,

6. ersättningen är familjebidrag till någon som tjänstgör inom total-

försvaret, eller

7. ersättningen är sjukpenning eller annan ersättning som avses i punkt

11 av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) till

mottagare som debiterats preliminär skatt för inkomståret.

5 §

Skatteavdrag skall inte heller

göras, om den som tar emot

ersättningen har en F-skattsedel

antingen när ersättningen för

arbetet bestäms eller när den

betalas ut. En uppgift om innehav

av F-skattsedel får godtas, om den

lämnas i en anbudshandling, en

faktura eller någon jämförlig

handling som även innehåller

utbetalarens och betalnings-

mottagarens namn och adress samt

betalningsmottagarens person-

nummer eller organisations-

nummer. Uppgiften om innehav av

F-skattsedel får dock inte godtas,

om den som betalar ut ersättningen

känner till att uppgiften är oriktig.

Skatteavdrag skall inte heller

göras, om den som tar emot

ersättningen har en F-skattsedel

antingen när ersättningen för

arbetet bestäms eller när den

betalas ut. En uppgift om innehav

av F-skattsedel får godtas, om den

lämnas i en anbudshandling, en

faktura eller någon jämförlig

handling som även innehåller

utbetalarens och betalnings-

mottagarens namn och adress samt

betalningsmottagarens person-

nummer, samordningsnummer

eller organisationsnummer. Upp-

giften om innehav av F-skattsedel

får dock inte godtas, om den som

betalar ut ersättningen känner till

att uppgiften är oriktig.

Om betalningsmottagaren har F-skattsedel med sådant villkor som

avses i 4 kap. 9 §, får skatteavdrag underlåtas endast om F-skattsedeln

åberopas skriftligen.

9 kap.

2 §1

Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i enlig-

het med 8 kap. 14, 15 och 17 §§. Sådan drivmedelsförmån som avses i

punkt 2 sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen

(1928:370) skall dock värderas till marknadsvärdet.

På begäran av arbetsgivaren får skattemyndigheten bestämma värdet

av förmånen om

1. det finns grund för jämkning

av värdet av bilförmån eller kost-

förmån enligt punkt 4 andra eller

tredje stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen, eller

1. det finns grund för jämkning

av värdet av bilförmån eller kost-

förmån enligt punkt 4 andra fjärde

styckena av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen, eller

2. bostadsförmånsvärde som bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker med

mer än 10 % från det värde som följer av 42 § första stycket kommunal-

skattelagen och punkt 1 andra stycket av anvisningarna till den paragra-

fen.

Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagaren om skattemyndighetens

beslut.

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2. Den nya bestämmelsen i 9 kap. 2 § tillämpas första gången på

förmån som getts ut från och med den 1 januari 1999.

2.13 Förslag till lag om ändring i personuppgiftslagen

(1998:204)

Härigenom föreskrivs att 22 § personuppgiftslagen (1998:204) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

Uppgifter om personnummer får

utan samtycke behandlas bara när

det är klart motiverat med hänsyn

till

Uppgifter om personnummer

eller samordningsnummer får utan

samtycke behandlas bara när det är

klart motiverat med hänsyn till

a) ändamålet med behandlingen,

b) vikten av en säker identifiering, eller

c) något annat beaktansvärt skäl.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 och 8 §§ lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

7 §

Ersättning för utfört arbete som avses i 3 § räknas, i annat fall än om

den har betalats ut från semesterkassa, som pensionsgrundande inkomst

av annat förvärvsarbete om den har betalats ut till en mottagare som hade

en F-skattsedel antingen när ersättningen bestämdes eller när den

betalades ut. Om mottagaren hade en F-skattsedel med villkor enligt

4 kap. 9 § skattebetalningslagen (1997:483) räknas ersättningen som

inkomst av annat förvärvsarbete bara om F-skattsedeln har åberopats

skriftligen.

Den som har lämnat uppgift om

innehav av en F-skattsedel i en

anbudshandling, en faktura eller

någon därmed jämförlig handling,

som även innehåller uppgifter om

utbetalarens och betalnings-

mottagarens namn och adress eller

andra för identifiering godtagbara

uppgifter samt uppgift om

betalningsmottagarens person-

nummer eller organisations-

nummer skall anses ha haft en

sådan skattsedel. Uppgiften om

innehav av en F-skattsedel gäller

även som sådant skriftligt åbero-

pande av F-skattsedel som avses i

första stycket. Det som nu sagts

gäller dock inte om den som har

betalat ut ersättningen känt till att

uppgiften om innehav av F-skatt-

sedel var oriktig.

Den som har lämnat uppgift om

innehav av en F-skattsedel i en

anbudshandling, en faktura eller

någon därmed jämförlig handling,

som även innehåller uppgifter om

utbetalarens och betalnings-

mottagarens namn och adress eller

andra för identifiering godtagbara

uppgifter samt uppgift om

betalningsmottagarens person-

nummer, samordningsnummer

eller organisationsnummer skall

anses ha haft en sådan skattsedel.

Uppgiften om innehav av en F-

skattsedel gäller även som sådant

skriftligt åberopande av F-skatt-

sedel som avses i första stycket.

Det som nu sagts gäller dock inte

om den som har betalat ut ersätt-

ningen känt till att uppgiften om

innehav av F-skattsedel var

oriktig.

8 §

Som pensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete räknas också

ersättning för arbete som avses i 3 § om

1. utbetalaren var en fysisk person eller ett dödsbo,

2. den ersättning som har

betalats ut inte har utgjort utgift i

en näringsverksamhet som utbe-

talaren har bedrivit, och

3. ersättningen tillsammans med

annan ersättning för arbete från

samma utbetalare under

inkomståret har understigit 10 000

kronor.

2. den ersättning som har

betalats ut inte har utgjort utgift i

en näringsverksamhet som utbe-

talaren har bedrivit,

3. ersättningen tillsammans med

annan ersättning för arbete från

samma utbetalare under

inkomståret har understigit 10 000

kronor,

4. utbetalaren och mottagaren

inte har träffat en sådan överens-

kommelse som avses i 3 kap. 2 a §

andra stycket 2 d lagen

(1962:381) om allmän försäkring,

och

5. det inte är fråga om sådan

ersättning för arbete som avses i

12 kap. 16 § föräldrabalken.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:938) om

behandling av personuppgifter om

totalförsvarspliktiga

Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1998:938) om behandling av

personuppgifter om totalförsvarspliktiga skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 §

I automatiserat register över totalförsvarspliktiga får endast följande

personuppgifter föras in:

1. personnummer, namn, adress,

telefonnummer och folkbok-

föringsort,

1. personnummer eller sam-

ordningsnummer, namn, adress,

telefonnummer och folkbok-

föringsort,

2. hinder för genomförande av utredning som avses i 3 § första stycket,

för utbildning eller för krigsplacering eller annat ianspråktagande av den

registrerade för totalförsvarets räkning,

3. boende- och familjeförhållanden samt försörjning, om uppgiften

behövs för att Totalförsvarets pliktverk skall kunna fullgöra sina

åligganden i fråga om förmåner till totalförsvarspliktiga,

4. utbildning, anställning, kunskaper, färdigheter, anlag och intressen

som har betydelse för bedömningen av den registrerades användbarhet

inom totalförsvaret,

5. fysisk och psykisk hälsa och förmåga jämte de uppgifter som ligger

till grund för bedömningen härav,

6. om den registrerade är svensk medborgare eller inte,

7. utgången i mål om ansvar för brott mot totalförsvarsplikten,

8. att den registrerade har dömts till påföljd för brott som framgår av

uppgift ur belastningsregistret som Totalförsvarets pliktverk fått del av,

9. att den registrerade genomgått säkerhetsprövning enligt säkerhets-

skyddslagen (1996:627), vilken säkerhetsklass prövningen avsett och

resultatet av denna,

10. vad som bestämts vid inskrivningen enligt lagen (1994:1809) om

totalförsvarsplikt eller lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att

fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning,

11. krigsplacering, annat ianspråktagande av den registrerade för

totalförsvaret eller särskild uppgift som han eller hon skall utföra vid

höjd beredskap,

12. tjänstgöring inom totalförsvaret samt betyg, vitsord, förordnanden

och utmärkelser som är att hänföra till denna, samt

13. personliga förhållanden i övrigt som åberopas av den registrerade,

om de rör hans eller hennes tjänstgöring inom totalförsvaret.

Andra känsliga personuppgifter än sådana uppgifter som rör hälsa eller

religiös övertygelse får inte föras in i ett automatiserat register över

totalförsvarspliktiga. Uppgifter om religiös övertygelse får endast

registreras om den registrerade har lämnat sitt uttryckliga samtycke till

att uppgifterna behandlas i registret och de rör hans eller hennes

tjänstgöring inom totalförsvaret.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:353) om

rättspsykiatriskt forskningsregister

Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt

forskningsregister skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5§

För varje person får uppgifter

om namn, personnummer, kön,

medborgarskap, födelseland, hem-

kommun och sysselsättning

registreras.

För varje person får uppgifter

om namn, personnummer eller

samordningsnummer, kön, med-

borgarskap, födelseland, hem-

kommun och sysselsättning

registreras.

3 Ärendet och dess beredning

I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1998:/99:100 s. 167f.) utta-

lade regeringen att ekonomiska styrmedel har visat sig effektiva för att

hejda eller minska miljöhot samt att en successivt ökad miljörelatering av

skattesystemet bidrar till att viktiga miljömål kan uppnås. Regeringen

aviserade att ett förslag bereddes inom Regeringskansliet om en möjlig-

het att sätta ned förmånsvärdet för s.k. miljöbilar. Detta arbete resulte-

rade i promemorian Förmånsbeskattning av miljöbilar (Ds 1999:34). En

sammanfattning av promemorians förslag finns i bilaga 1 och promemo-

rians lagförslag i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En för-

teckning över de remissinstanser som har yttrat sig finns i bilaga 3. En

sammanställning över remissyttrandena har upprättats och finns

tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi1999/2243).

Regeringen tar nu upp förslaget om ändrad förmånsbeskattning för

miljöbilar till behandling.

Regeringen tar också upp frågan om skyldighet för privatpersoner att

göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på ersättning för arbete.

I prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten till år

2000, ändrade anslag för budgetåret 1995/96, finansiering m.m. avisera-

des att regeringen avsåg att låta se över reglerna för anlitande av tjänster

och analysera vilken roll privatpersoners köp av tjänster har för

privatekonomin. Vidare uttalade regeringen att i anslutning till denna

översyn borde Riksskatteverket analysera möjligheterna till administra-

tiva förenklingar när det gäller den privata tjänstesektorn.

Genom beslut den 5 september 1996 uppdrog regeringen åt Riks-

skatteverket att analysera möjligheterna att förenkla redovisning och

betalning av preliminär skatt och arbetsgivaravgifter samt kontrollupp-

giftslämnande när en privatperson har anställt eller anlitat en annan

privatperson för att utföra ett arbete. Uppdraget redovisades i Riksskatte-

verkets Rapport 1996:5 Redovisning av privata tjänster.

Den 5 september 1996 bemyndigade regeringen också det statsråd som

har till uppgift att föredra ärenden om skatter att tillkalla en särskild utre-

dare med uppdrag att analysera förutsättningarna för tjänstesektorns

utveckling. Utredaren hade också att beakta resultatet av Riksskatte-

verkets arbete. Som särskild utredare förordnades ekonomen Dan
[REDACTED_EFTERNAMN]. Utredningen antog namnet Tjänstebeskattnings-utredningen

och avlämnade i mars 1997 betänkandet Skatter, tjänster och syssel-

sättning (SOU 1997:17). En sammanfattning av utredningens förslag till

förenklad betalning av skatter och avgifter när en uppdragstagare anlitas

finns i bilaga 4 och utredningens lagförslag i bilaga 5. Betänkandet har

remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som har yttrat

sig finns i bilaga 6. En sammanställning över remissyttrandena har upp-

rättats och finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi97/999).

Regeringen behandlar vidare en skrivelse från Riksskatteverket till

Finansdepartementet den 20 mars 1998 med hemställan om att beslutför-

hetsreglerna i 2 kap. 7 § taxeringslagen (1990:324) ändras så att en

skattenämnd skall vara beslutför med ett lägre antal övriga ledamöter än

vad som gäller för närvarande, om en ledamot får förhinder sedan

kallelse till sammanträdet sänts ut. Finansdepartementet har den

12 januari 1999 i en promemoria angående översyn av reglerna om

beslutförhet i skattenämnd lämnat förslag till ändring av dessa regler. En

sammanfattning av promemorians förslag till beslutförhetsregler finns i

bilaga 7. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 8. Remissyttrandena finns tillgängliga i

Finansdepartementet (dnr Fi98/972).

I propositionen föreslås också en komplettering till reglerna om att

registrerade trossamfund, däribland Svenska kyrkan och dess organisa-

toriska delar, i skattehänseende skall likställas med ideella föreningar.

Det är fråga om en ändring i bestämmelserna om grundavdrag i lagen

(1947:576) om statlig inkomstskatt.

Vidare har med anledning av de nya relationerna mellan staten och

Svenska kyrkan en följdändring utarbetats i lagen (1941:416) om arvs-

skatt och gåvoskatt. Synpunkter på detta förslag har under hand inhäm-

tats från Kammarkollegiet.

Regeringen beslutade den 29 juni 1995 att en särskild utredare skulle

tillkallas med uppgift att se över lagen (1991:483) om fingerade person-

uppgifter. Utredaren fick också i uppdrag att se över vissa frågor med

anknytning till folkbokföringslagen (1991:481). Utredningen överläm-

nade i april 1996 betänkandet Några folkbokföringsfrågor (SOU

1996:68). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av

remissyttrandena finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi96/2700).

Regeringen föreslog i en proposition om skydd för förföljda personer,

samordningsnummer, m.m. (prop. 1997/98:9) att personer som inte är

folkbokförda här i landet skall tilldelas ett särskilt samordningsnummer i

stället för personnummer. Regeringens förslag byggde i allt väsentligt på

den ovan nämnda utredningens förslag. Förslaget har antagits av riksda-

gen (bet. 1997/98:SkU5, rskr. 1997/98:76). Bestämmelserna om samord-

ningsnummer träder i kraft den 1 januari 2000. I propositionen föreslogs

de ändringar i folkbokföringslagen (1991:481) som behövdes för genom-

förandet av reformen. Regeringen föreslår nu de ändringar i andra lagar

som föranleds av att samordningsnummer skall tilldelas personer som

inte är folkbokförda här i landet.

En skyldighet för värdepappersinstitut att lämna kontrolluppgift om

utfärdande av optioner och slutförande av options- och terminsaffärer

även i de fall avräkningsnota inte skall upprättas infördes den 1 juli 1998

efter förslag i prop. 1997/98:134. Kontrolluppgifterna skall lämnas första

gången inför 2000 års taxering. I en skrivelse som inkom den 7 april

1999 har Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen

hemställt om att den utökade kontrolluppgiftsskyldigheten för options-

och terminsaffärer skall tillämpas första gången vid 2002 års taxering.

Hemställan har skickats på remiss till Datainspektionen, Ekobrotts-

myndigheten, Finansinspektionen och Riksskatteverket. Deras remiss-

yttranden finns tillgängliga i Finansdepartementet (dnr Fi1999/1349).

Regeringen tar nu upp frågan till behandling.

Riksdagen beslöt hösten 1998 efter förslag i prop. 1998/99:15 om

skatteregler vid omstrukturering av företag. Vidare upphörde bankaktie-

bolagslagen (1987:618) att gälla den 1 januari 1999. Regeringen lägger

nu fram förslag till nödvändiga följdändringar i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

Med anledning av Lagrådets yttrande över regeringens förslag till ny

inkomstskattelag föreslås slutligen ett förtydligande i lagen (1992:1643)

om särskilda regler för beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa

fall. Ärendet har beretts i Finansdepartementet. Synpunkter har

underhand inhämtats från Riksskatteverket. De synpunkter som framförts

har i allt väsentligt beaktats.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 26 augusti 1999 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 9. Lagrådets yttrande finns i

bilaga 10. Lagrådets synpunkter har i huvudsak följts. Synpunkterna

kommenteras i avsnitt 4.2 och författningskommentaren.

Övriga lagförslag är av sådan enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande

saknar betydelse.

4 Förmånsbeskattning av s.k. miljöbilar

4.1 Allmänna bestämmelser om bilförmån

4.1.1 Hur förmånsvärdet beräknas

Enligt 32 § 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) skall till intäkt av

tjänst hänföras avlöning, arvode och kostnadsersättning samt annan för-

mån i pengar, bostad eller annat som utgått för tjänsten. Som skatteplik-

tig förmån räknas därför bl.a. bilförmån. Skatteplikt för bilförmån upp-

kommer när skattskyldig för privat bruk i mer än ringa omfattning nyttjar

bil som tillkommer honom på grund av anställning, uppdragsförhållande

eller annan liknande grund. Med ringa omfattning avses enligt förarbe-

tena ett fåtal tillfällen per år och en sammanlagd körsträcka på högst 100

mil (prop. 1993/94:90 s. 93). Enligt punkt 1 a av anvisningarna till 22 §

kommunalskattelagen kan privat bruk av bil som ingår i egen närings-

verksamhet bli föremål för uttagsbeskattning. För värdering tillämpas då

samma regler som gäller i ett anställningsförhållande.

Reglerna för värdering av förmån av fri eller delvis fri bil återfinns i

punkterna 2 och 4 av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen och

tillämpas såväl vid inkomsttaxeringen som vid beräkning av skatteavdrag

och arbetsgivaravgifter. Reglerna fick i huvudsak sin nuvarande utform-

ning 1996 och justerades 1997 (prop. 1996/97:19, bet. 1996/97:FiU1,

SFS 1996:1208 samt prop. 1996/97:173, bet. 1997/98:SkU4, SFS

1997:770).

Huvudregeln

Huvudregeln innebär att värdet av bilförmån exklusive drivmedel för helt

kalenderår skall bestämmas till ett fast belopp med tillägg av ett räntere-

laterat och ett prisrelaterat belopp.

Det fasta beloppet motsvarar 0,3 prisbasbelopp. Vid beräkningen

används det för beskattningsåret gällande prisbasbeloppet. Det ränterela-

terade beloppet skall beräknas till 75 procent av statslåneräntan vid

utgången av november månad andra året före taxeringsåret multiplicerat

med nybilspriset för årsmodellen. Det prisrelaterade beloppet skall för en

bil med ett nybilspris för årsmodellen som uppgår till högst 7,5 prisbas-

belopp beräknas till 9 procent av nybilspriset. Överstiger nybilspriset 7,5

prisbasbelopp skall det prisrelaterade beloppet bestämmas till 9 procent

av 7,5 prisbasbelopp med tillägg av ett belopp motsvarande 20 procent av

den del av nybilspriset som överstiger 7,5 prisbasbelopp. Till nybilspriset

för årsmodellen skall i förekommande fall läggas anskaffningskostnaden

för all extrautrustning.

Sexårsbilar och äldre bilar

För äldre bilar gäller en spärregel som innebär att om bilen är sex år eller

äldre skall nybilspriset för årsmodellen anses motsvara fyra prisbas-

belopp, om inte det verkliga nybilspriset med tillägg av

anskaffningskostnad för extrautrustning är högre.

4.1.2 Nedsättning av förmånsvärdet

Värdet av bilförmån skall schablonmässigt sättas ned om den

skattskyldige använt bilen för omfattande körning i tjänsten. För den som

kört minst 3 000 mil i tjänsten under ett kalenderår skall förmånsvärdet

bestämmas till 75 procent av det värde som skulle följa vid beräkning av

förmånsvärdet enligt huvudregeln eller spärregeln.

Delvis fri bil

Nedsättning av förmånsvärdet skall ske, om förmånshavaren betalar

ersättning för annat än drivmedel till arbetsgivaren eller själv betalar

vissa kostnader för bilen. Förmånsvärdet skall då sättas ned med ersätt-

ningens belopp.

Del av år

Om den skattskyldige har bilförmån endast under en del av året skall

förmånsvärdet sättas ned med en tolftedel för varje hel kalendermånad

som han inte åtnjutit förmånen.

4.1.3 Jämkning av förmånsvärdet

Värdet av bilförmån får enligt punkt 4 av anvisningarna till 42 § kommu-

nalskattelagen jämkas nedåt eller uppåt, om det finns synnerliga skäl.

Som synnerliga skäl för jämkning nedåt av värdet av bilförmån anses

att bilen använts som arbetsredskap, att bilen använts i taxinäring och har

körts minst 6 000 mil i tjänsten under ett kalenderår och dispositionen för

privat körning i mer än ringa utsträckning varit begränsad eller att andra

sådana omständigheter föreligger.

I de fall den skattskyldige har haft förmånen av fri eller delvis fri bil

endast under en kortare tidsperiod exempelvis under semestern bör

förmånsvärdet jämkas uppåt. Förmånsvärdet bör då beräknas till det

belopp som motsvarar den inbesparing som gjorts jämfört med om bilen i

stället hyrts under denna tidsperiod.

Bilar som deltar i test

Jämkning nedåt av bilförmånsvärdet får också ske när bilen ingår i en

större grupp av bilar som deltar i ett test eller liknade för utprovning av

en ny eller förbättrad miljö- eller säkerhetsteknik eller dylikt och bilen i

det utförandet inte finns att köpa på den allmänna marknaden inom

Europeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna. I prop.

1996/97:19 s. 63 anges att sådana bilar många gånger har ett lika högt

och ibland högre nybilspris än sina traditionella motsvarigheter på bil-

marknaden. Det är då rimligt att den som deltar i ett sådant försök eller

test skall kunna få värdet jämkat nedåt. Försöket eller testet innebär ju att

tekniken inte är fullt utprovad eller att man t.ex. inte vet hur bilen klarar

ett kallt klimat. Även andra inskränkningar kan förekomma, som t.ex. är

fallet för de bilar som körs på andra drivmedel än bensin eller dieselolja

för vilka det endast finns få tankställen. På s. 91 i nämnda proposition

anges att jämkning bör ske ned till en nivå som motsvarar förmånsvärdet

för motsvarande bil utan den särskilda utrustningen eller tekniken som

testas eller är under utprovning eller med beaktande av de särskilda

inskränkningar som deltagandet i testet får antas medföra.

4.1.4 Förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel

(drivmedelsförmån)

Om arbetsgivaren betalar drivmedel för den skattskyldiges privata kör-

ning skall den skattskyldige påföras förmån av fritt drivmedel med ett

belopp som motsvarar förmånens marknadsvärde multiplicerat med 1,2.

Marknadsvärdet skall antas motsvara värdet av den mängd drivmedel

som kan antas ha förbrukats för den sträcka som bilen totalt körts under

förmånstiden, om inte den skattskyldige kan göra sannolikt att värdet är

något annat. Om arbetstagaren ersätter arbetsgivaren för drivmedel skall

förmånsvärdet sättas ned med ersättningens belopp.

4.2 Överväganden och förslag

Regeringens förslag: Om en bil är utrustad med teknik för drift helt

eller delvis med miljövänligare drivmedel än bensin och dieselolja

eller med elektricitet och bilens nybilspris därför är högre än ny-

bilspriset för närmast jämförbara bil utan sådan teknik, skall förmåns-

värdet få jämkas ned till en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den

jämförbara bilen.

Promemorieförslaget överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Promemorians förslag har överlag fått ett positivt

mottagande. Riksskatteverket ställer sig positiv till att nybilspriset för s.k.

miljöbilar får justeras ned till en nivå som motsvarar nybilspriset för en

jämförbar bil som drivs med endast bensin eller dieselolja.

Riksskatteverket förordar emellertid en bestämmelse om detta som är

utformad som en värderingsregel och som kompletterar den nuvarande

huvudregeln. Några remissinstanser anser att det bör övervägas om det

inte är möjligt att ytterligare sänka förmånsvärdet i de fall där miljöbilen

på grund av den särskilda tekniken är mindre brukbar än en jämförbar

traditionell bil. Svenska Arbetsgivareföreningen och Sveriges

Industriförbund avstyrker förslaget med motiveringen att de anförda

miljöskälen till stöd för förslaget om ändrad förmånsbeskattning av

miljöbilar inte är tillräckligt starka för att frångå principen om likformig

och neutral beskattning.

Skälen för regeringens förslag: Arbetet med att introducera bilar som

körs med miljövänligare drivmedel än dieselolja och bensin eller med

elektricitet (s.k. miljöbilar) pågår hos många biltillverkare. Högt ställda

miljökrav medför vanligen att kostnaden för biltillverkaren ökar, varför

försäljningspriset för dessa bilar blir högre. En bil som drivs med

exempelvis gas eller har dubblerade bränslesystem har i regel ett väsent-

ligt högre nybilspris än närmast jämförbara bil av samma märke och

årsmodell som drivs med endast bensin eller dieselolja. En annan för-

dyrande faktor är att produktionsserierna är korta. Med nuvarande bil-

förmånsregler får därför miljöbilen ett högre förmånsvärde än dess tradi-

tionella motsvarighet.

Exempel

Nybilspriset för en traditionell Volvo V 70 2,5 av 1999 års modell uppgår

till 227 000 kr, vilket för inkomståret 1999 ger ett förmånsvärde på

38 800 kr. En Volvo V 70 2,5 Bi-Fuel (som kan köras på både biogas och

bensin) har ett nybilspris på 267 000 kr. Förmånsvärdet blir då 43 700 kr,

vilket är 4 900 kr högre än det som gäller för originalmodellen.

De högre miljökraven leder däremot i regel inte till att komforten, till-

gängligheten eller körbarheten hos bilarna ökar. Många av miljöbilarna

har en begränsad räckvidd (särskilt elbilarna) och vad gäller gasbilar tar

gastanken upp en stor del av bilens bagageutrymme. Vidare är tillgången

på tankställen för andra drivmedel än bensin och dieselolja begränsad.

Detta försvårar introduktionen av miljöbilar på bilmarknaden.

Det finns i dag en mängd olika lösningar som alla syftar till att minska

bilarnas negativa miljöpåverkan. I promemorian (avsnitt 4.2) nämns

exempel på bränslen som kan komma att ersätta de traditionella driv-

medlen.

En av de grundläggande principerna i det nuvarande skattesystemet är

principen om likformig och neutral beskattning. Denna innebär att

skatteuttaget skall vara detsamma oavsett om en ersättning för arbete

utgår i form av kontant lön eller annan förmån, som exempelvis förmån

av fri bil. En utgångspunkt vid beskattning av bilförmån är således att

förmånen skall motsvara kostnaden för en motsvarande privat bil (prop.

1996/97:19 s. 55). Detta kommer också till uttryck i 42 § andra stycket

kommunalskattelagen där det anges som huvudregel att förmåner skall

värderas till marknadsvärdet. För att skattesystemet skall behålla sin sta-

bilitet och för att undvika ekonomiska snedvridningar av inte önskvärt

slag bör avsteg från neutralitetsprincipen göras endast om starka skäl

talar för det. En differentierad förmånsbeskattning av bilar med hänsyn

till deras effekt på miljön innebär ett avsteg från principen om likformig

och neutral beskattning.

Regeringen har i 1999 års vårproposition (prop. 1998/99:100 s. 167f)

sagt sig dela Skatteväxlingskommitténs bedömning att ekonomiska styr-

medel har visat sig effektiva för att hejda och minska miljöhot samt att

den successivt ökade miljörelateringen av skattesystemet bidrar till att

viktiga miljömål kan uppnås. Värderingsreglerna för bilförmån har under

de senaste åren genomgått förändringar som delvis har varit påverkade av

miljömässiga aspekter. Det senaste exemplet på detta är att värdet av bil-

förmån skall beräknas exklusive drivmedel. Inriktningen är att inneha-

varen av en förmånsbil själv betalar allt drivmedel och därmed får ett

incitament att köra mindre privat.

I promemorian sägs att det från flera håll framförts kritik mot den nu-

varande utformningen av bilförmånsreglerna som uppfattas som ett hin-

der mot det miljömässiga arbetet och utvecklingen av nya drivmedel.

Man efterlyser flera incitament i skattesystemet i syfte att nå positiva

miljöeffekter. Genom gynnsammare bilförmånsregler skulle introduk-

tionen av miljöbilar på bilmarknaden kunna underlättas. Därigenom

skulle bättre förutsättningar skapas för att göra beståndet av förmånsbilar

miljövänligare än i dag. Förmånsbilarnas egenskaper ger dessutom kvar-

dröjande effekter i bilparken genom att bilarna säljs vidare som andra-

handsbilar. Sammantaget anses de anförda positiva miljöeffekterna av en

ändrad förmånsbeskattning av miljöbilar motivera ett avsteg från princi-

pen om likformig och neutral beskattning.

De i promemorian anförda omständigheterna till stöd för en positiv

särbehandling av miljöbilarna vid förmånsbeskattningen godtas eller

lämnas utan erinran av de flesta remissinstanserna. Även regeringen an-

sluter sig till den gjorda bedömningen. Det är således regeringens upp-

fattning att förmånsreglerna för miljöbilar bör förbättras. Det återstår

härefter att ta ställning till det sätt på vilket detta bör ske.

I promemorian redovisas tre olika lösningar, nämligen en ändring av

huvudregeln, en ny möjlighet att sätta ned förmånsvärdet respektive en

ny jämkningsregel.

Redan i det nuvarande skattesystemet finns en möjlighet att få bilför-

månsvärdet jämkat nedåt med hänsyn till bilens miljöegenskaper. I punkt

4 tredje stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen före-

skrivs att jämkning av förmånsvärdet får ske när bilen ingår i en större

grupp bilar som deltar i ett test eller liknade för utprovning av en förbätt-

rad miljö- eller säkerhetsteknik eller dylikt och bilen i det utförandet inte

finns att köpa på den allmänna marknaden inom Europeiska unionens

medlemsländer eller EES-länderna. Jämkning på denna grund bör enligt

motiven (prop. 1996/97:19 s. 63) endast vara möjlig när det är fråga om

utveckling av teknik eller drivmedel som kan förbättra bilarnas miljö-

eller trafiksäkerhetsegenskaper. I motiven (s. 91) uttalas även att jämk-

ning i ett sådant fall bör ske ned till en nivå som motsvarar förmåns-

värdet för motsvarande bil utan den särskilda utrustning eller teknik som

testas eller är under utprovning eller med beaktande av de särskilda

inskränkningar som deltagandet i testet får antas medföra. För det fall

bilen sedermera efter avslutat test eller liknande finns att köpa på den

allmänna marknaden upphör möjligheten till jämkning av förmånsvärdet

på den grunden.

Jämkningsgrunderna vid beräkning av värdet på bilförmån är även i

övrigt i allt väsentligt knutna till bilens fysiska skick och tillstånd.

Jämkning nedåt av förmånsvärdet får bl.a. ske när bilen har karaktär av

arbetsredskap eller använts i taxinäring. Möjligheten att jämställa

förmånsvärdet för miljöbilar med förmånsvärdet för närmast jämförbara

konventionella bil är också knuten till bilens fysiska skick. En

jämkningsregel kan också sägas innebära en fortsatt jämkningsmöjlighet

för s.k. testbilar. När de introduceras på marknaden bortfaller den

nuvarande jämkningsmöjligheten, trots att dessa bilar då normalt torde ha

ett högre nybilspris än de konventionella bilmodellerna.

Nedsättning av förmånsvärdet skall ske dels när den skattskyldige be-

talar ersättning till arbetsgivaren för att nyttja bilen, dels när den skatt-

skyldige har haft förmånen endast en del av året. Dessutom skall nedsätt-

ning av förmånsvärdet ske vid omfattande tjänstekörning. Dessa omstän-

digheter är i regel knutna till den skattskyldiges användning av förmåns-

bilen. Förhållandena är emellertid i princip desamma för konventionella

bilar och miljöbilar.

En tredje möjlighet är som nämnts att komplettera huvudregeln. Detta

skulle kunna ske genom att nybilspriset för miljöbilarna beräknas och

anges på det sätt som nu sker med övriga bilar. Riksskatteverket förordar

denna lösning och framhåller främst dess administrativa fördelar.

Regeringen gör följande bedömning. En ändring av nedsättningsreg-

lerna torde vara den minst ändamålsenliga lösningen eftersom dessa

regler är knutna till förmånstagarens användning av bilen. En nedsätt-

ningsregel för miljöbilar skulle således bryta systematiken i reglernas

uppbyggnad.

En ny jämkningsregel blir aktuell att tillämpa vid den skattskyldiges

inkomsttaxering och när arbetsgivare hos skattemyndigheten ansökt om

justering av underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter och skatte-

avdrag enligt skattebetalningslagen. En ny jämkningsregel skulle enligt

Riksskatteverket medföra merarbete och merkostnader för skattemyndig-

heterna till följd av ett ökat antal jämkningsärenden. För närvarande är

emellertid antalet förmånsbilar för vilka jämkning enligt den föreslagna

regeln skulle ske starkt begränsat. Någon märkbar förändring för skatte-

myndigheterna bör det därför till en början inte bli. De av Riksskatte-

verket framförda farhågorna om en ökad administrativ börda torde därför

för närvarande vara överdrivna.

Den av Riksskatteverket föreslagna ändringen av huvudregeln skulle

medföra att fiktiva nybilspriser måste fastställas för miljöbilarna och an-

ges i verkets föreskrifter. Detta skulle innebära en principiellt mer ingri-

pande ändring av regelsystemet än ett införande av en jämkningsregel.

Med hänsyn bl.a. till att någon etablerad metod att fastställa fiktiva ny-

bilspriser på miljöbilar ännu inte finns är en sådan lösning mindre lämp-

lig.

Mot bakgrund av det anförda är det regeringens uppfattning att en

jämkningsregel leder till den mest ändamålsenliga lösningen. Den nya

bestämmelsen bör införas i ett nytt fjärde stycke i punkt 4 av anvis-

ningarna till 42 § kommunalskattelagen.

Bilförmånsvärdet för miljöbilar bör i likhet med förmånsvärdet för

bilar som deltar i test eller liknande jämkas ned till en nivå som motsva-

rar förmånsvärdet för motsvarande bil utan den särskilda utrustningen

eller tekniken. I första hand bör jämförelsen göras med bilar av samma

märke och årsmodell. Detta bör vara tämligen enkelt eftersom de flesta

bilar som drivs med andra drivmedel än bensin och dieselolja bygger på

modifikationer av redan framtagna originalmodeller. I andra hand kan

jämförelsen göras med nybilspriset för närmast jämförbara konventio-

nella bil i samma storleksklass eller med ett genomsnittligt nybilspris för

storleksklassen. Vid jämförelsen skall, i de fall förmånsvärdet för miljö-

bilen innefattar kostnader för extrautrustning, motsvarande värde läggas

till nybilspriset för den jämförbara bilen.

En svårighet föreligger beträffande miljöbilar som inte har någon kon-

ventionell motsvarighet på bilmarknaden. Klart är att även dessa unika

bilmodeller skall omfattas av förslaget. Lagrådet påpekar i sitt yttrande

att det inte kan uteslutas att det kan uppstå situationer där det framstår

som oklart vilken bilmodell som skall anses som närmast jämförbar

och att det är viktigt att en enhetlig rättstillämpning upprätthålls i detta

avseende. Enligt Lagrådets mening torde det främsta medlet att åstad-

komma ett sådant resultat vara genom verkställighetsföreskrifter på mot-

svarande sätt som redan finns vad gäller värdering av bilförmån.

Regeringen delar Lagrådets uppfattning att det är betydelsefullt att

upprätthålla en enhetlig rättstillämpning på området. Som tidigare

framhållits finns det emellertid inte ännu någon etablerad metod att

beräkna det nybilspris som skulle ha gällt för en miljöbil om den inte

varit försedd med den särskilda miljövänliga utrustningen. En sådan

bestämning av nybilspriset eller av ett belopp med vilket nybilspriset

skall sättas ned torde i praktiken utgöra en nödvändig del av en av Riks-

skatteverket utfärdad föreskrift om jämkning. För närvarande skulle det

därför knappast medföra någon ökad enhetlighet vid tillämpningen av

jämkningsregeln att ge Riksskatteverket i uppdrag att utfärda föreskrifter

på området. Regeringen vill därför inte förorda en sådan lösning. Det är

emellertid angeläget att följa utvecklingen på området för att därigenom

få ett underlag för en bedömning av jämkningsregelns praktiska funktion

och administrativa konsekvenser.

För det fall det saknas en konventionell motsvarighet på bilmarknaden

torde förmånsvärdet för den aktuella miljöbilen kunna jämföras med

förmånsvärdet för andra liknande miljöbilar som i sin tur jämförs med

motsvarande konventionella bil. En elbil som inte har någon konventio-

nell motsvarighet på marknaden skulle exempelvis kunna jämföras med

andra elbilar, som i sin tur jämförs med motsvarande konventionella bil.

Av särskild betydelse vid jämförelsen är den merkostnad som den

utvecklade utrustningen eller tekniken innebär i förhållande till den jäm-

förbara bilen. Hur stor jämkning som bör ske i ett sådant fall får bedömas

med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.

Som framgår av avsnitt 4.1 där de nuvarande reglerna om beskattning

av bilförmån beskrivs kan värdet av bilförmån komma att bestämmas

med hänsyn såväl till jämknings- som nedsättningsregler. Det kan alltså

förekomma situationer då flera regler är tillämpliga samtidigt när det

gäller att bestämma förmånsvärdet för den aktuella bilen. Likaså kan det

förekomma situationer där jämkning kan anses motiverad enligt flera

jämkningsgrunder i punkt 4 av anvisningarna till 42 § kommunalskatte-

lagen. För tydlighetens skull bör i detta sammanhang framhållas att

jämkning enligt en grund inte utesluter jämkning enligt en annan. I en

sådan situation bör storleken av jämkningen grunda sig på en samlad

bedömning av de hinder som begränsar det privata nyttjandet av för-

månsbilen.

4.3 Beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter

Reglerna för värdering av förmån av fri eller delvis fri bil tillämpas också

vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter. Vid beräkning av

underlag för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter skall skattepliktiga

förmåner tas upp till ett värde som bestäms enligt 8 kap. 14 17 §§ samt

9 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483). Om arbetstagaren betalat

ersättning för en förmån skall ersättningen beaktas vid beräkningen av

förmånsvärdet. Förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel skall värderas

till marknadsvärdet. Av 9 kap. 2 § skattebetalningslagen framgår vidare

att skattemyndigheten på begäran av arbetsgivaren får justera värdet av

förmånen om det finns grund för jämkning enligt punkt 4 andra eller

tredje stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen. Enligt

8 kap. 16 § skattebetalningslagen skall, om arbetsgivarens ansökan bevil-

jas, det justerade förmånsvärdet användas även vid beräkning av skatte-

avdrag.

Förslaget om införandet av ytterligare en jämkningsgrund med inrikt-

ning på miljöbilar föranleder en följdändring i 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen.

4.4 Kontrolluppgiftsskyldigheten

Den närmare regleringen av kontrolluppgiftsskyldigheten för bl.a. bil-

förmån finns i 3 kap. 4 7 §§ lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter. På kontrolluppgiften skall alltid anges värdet av bil-

förmån exklusive drivmedel enligt punkt 2 första fjärde styckena av an-

visningarna till 42 § kommunalskattelagen. Vid beräkning av värdet av

bilförmån skall bestämmelserna om jämkning i punkt 4 andra eller tredje

stycket av anvisningarna till 42 § i nämnda lag tillämpas endast om

skattemyndigheten på ansökan av arbetsgivaren beslutat om jämkning av

förmånsvärdet vid beräkning av underlaget för arbetsgivaravgifter.

Förslaget om införandet av ytterligare en jämkningsgrund med inrikt-

ning på miljöbilar föranleder en följdändring i 3 kap. 7 § lagen om

självdeklaration och kontrolluppgifter.

5 Privatpersoners redovisning av skatteavdrag

och arbetsgivaravgifter

5.1 Nuvarande ordning

5.1.1 Skyldighet att göra skatteavdrag och betala arbetsgivar-

avgifter

Skyldigheten att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på

ersättning för arbete beror i huvudsak på om mottagaren har A-skattsedel

eller F-skattsedel. Den som betalar ut ersättning för utfört arbete till en

person som har A-skattsedel är enligt huvudregeln skyldig att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Detsamma gäller om motta-

garen saknar skattsedel på preliminär skatt. Utbetalaren behöver dock

inte göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter om ersättningen

understiger 1 000 kr under inkomståret. Är utbetalaren en fysisk person

eller ett dödsbo behöver utbetalaren inte heller göra skatteavdrag eller

betala arbetsgivaravgifter om den sammanlagda ersättningen understiger

10 000 kr under inkomståret, under förutsättning att utgiften inte är en

kostnad i utbetalarens näringsverksamhet. Denna beloppsgräns kom till i

samband med lagstiftningen om F-skattsedel (se prop. 1991/92:112).

Syftet var att från reglerna om skyldighet att göra skatteavdrag och betala

arbetsgivaravgifter undanta vanliga transaktioner mellan enskilda perso-

ner samt mellan enskilda och näringsidkare som inte hade F-skattsedel,

eller enklare uttryckt transaktioner mellan privatpersoner. På ersättningar

understigande 10 000 kr skall i stället mottagaren själv betala skatt och

socialavgifter i form av egenavgifter. I regel sker detta först i samband

med debiteringen av den slutliga skatten.

5.1.2 Redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter

Den som har varit skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivar-

avgifter är skyldig att lämna en skattedeklaration. Förutom avdragen

skatt och arbetsgivaravgifter skall ingående och utgående mervärdesskatt

redovisas i deklarationen. Deklaration skall lämnas för varje redo-

visningsperiod. Normalt omfattar en redovisningsperiod en kalender-

månad. Skattemyndigheten registrerar den som är skyldig att göra skatte-

avdrag och betala arbetsgivaravgifter. Om skatteavdrag eller arbetsgivar-

avgifter inte skall redovisas för en eller flera perioder, måste detta skrift-

ligen anmälas till skattemyndigheten. I annat fall kan skönsbeskattning

komma att ske på grund av utebliven deklaration.

5.1.3 Skyldighet att lämna kontrolluppgift

Kontrolluppgift om lön, arvode och andra ersättningar eller förmåner

som utgör skattepliktig intäkt av tjänst skall lämnas av den som betalat ut

beloppet eller gett ut förmånen om de sammantagna uppgår till minst

100 kr för hela året.

På ersättningar som uppgår till mindre än 1 000 kr för hela året och

som betalas ut av fysiska personer med anledning av tillfälliga arbeten är

utbetalaren skyldig att lämna kontrolluppgift först efter föreläggande av

skattemyndigheten.

Uppgifterna skall lämnas till skattemyndigheten på blankett enligt fast-

ställt formulär senast den 31 januari året efter det år ersättningen betala-

des ut.

5.2 Kritik mot nuvarande ordning

Den beloppsgräns som finns i dag när det gäller skyldigheten att göra

skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter vid ersättningar för utfört

arbete mellan privatpersoner kan i sig skapa vissa tillämpningssvårig-

heter.

Antag att en uppdragstagare begär ersättning med 9 000 kr för utfört

arbete under ett år. Antag vidare att uppdragstagaren vill ha kompen-

sation för att han själv måste betala de på ersättningen belöpande

socialavgifterna. Genom kompensationen kommer den totala ersätt-

ningen att överstiga 10 000 kr vilket medför att skyldigheten att betala

socialavgifter övergår på den som betalar ut ersättningen. I den upp-

komna situationen vill uppdragsgivaren naturligtvis inte kompensera

uppdragstagaren för socialavgifterna. Om ersättningen då minskas med

kompensationen är man tillbaka vid utgångspunkten. Detta problem gör

sig för närvarande gällande vid ersättningar mellan ungefär 7 600 kr och

9 999 kr.

För gode män och förvaltare är det problem som beloppsgränsen med-

för särskilt uttalat. Enligt 12 kap. 16 § föräldrabalken har gode män och

förvaltare rätt till skälig ersättning för sitt arbete och sina omkostnader.

Beslut om sådan ersättning fattas av överförmyndaren som också

bestämmer om ersättningen, i stället för med kommunens medel, skall

betalas med medel som tillhör huvudmannen. I de fall ersättningen för

arbete skall betalas med huvudmannens medel är gode mannen eller för-

valtaren skyldig att betala socialavgifter på belopp understigande

10 000 kr. Han får därigenom ut en lägre ersättning än den som får

ersättningen utbetald från kommunen eftersom en kommun alltid är

skyldig att betala arbetsgivaravgifter om ersättningen uppgår till minst

1 000 kr under inkomståret. Problemet skulle kunna lösas genom

tillämpning av två ersättningsnivåer med särskild kompensation till den

som själv skall betala socialavgifterna. Ersättningsnivån ligger emellertid

ofta i det intervall där sådan kompensation enligt vad som ovan sagts

leder till praktiska problem.

Vidare uppfattas de regler som gäller när en privatperson anlitar någon

annan person för ett uppdrag eller ett tillfälligt arbete i många fall som så

svårtillämpade att de direkt motverkar en korrekt redovisning av skatt

och arbetsgivaravgifter. Ett problem är bristande kunskap om gällande

regler. Den skriftliga information som skatteförvaltningen tillhandahåller

riktar sig i första hand till företagare med anställd personal. Informatio-

nen är i regel också mycket omfattande. Riksskatteverket har inlett ett

försök med att ge riktad information i förenklad form till privatpersoner

som har tillfälligt anställda. Avsikten är att detta försök skall utökas. Ett

annat problem är att själva förfarandet anses betungande. Vidare har

anförts att det är svårt att komma ihåg att kontrolluppgift skall lämnas

eftersom detta i regel skall ske lång tid efter det ersättningen har betalats

ut.

5.3 Överväganden och förslag

Regeringens förslag: När det gäller ersättningar mellan privat-

personer skall utbetalare och mottagare ha möjlighet att träffa en

överenskommelse om att utbetalaren skall göra skatteavdrag och

betala arbetsgivaravgifter redan då ersättningen uppgår till minst

1 000 kr under inkomståret.

Om en sådan överenskommelse har träffats skall den som uppbär

ersättningen ange detta i sin självdeklaration.

För ersättning för arbete till god man eller förvaltare skall utbetala-

ren alltid göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter om ersätt-

ningen uppgår till minst 1 000 kr under inkomståret.

Tjänstebeskattningsutredningens förslag: Utredningen föreslår att

en fysisk person som har A-skattsedel och tar emot ersättning för utfört

arbete från en annan fysisk person skall vara skyldig att betala preliminär

skatt och socialavgifter även på ersättningar som uppgår till 10 000 kr

eller mer.

Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker eller

har inget att erinra mot utredningens förslag. Juridiska fakultetsnämnden

vid Stockholms universitet anser dock att förslaget strider mot den upp-

bördsrättsliga principen att endast den som har en F-skattsedel skall vara

skyldig att själv betala sin preliminära skatt och svara för sina social-

avgifter. Branschsaneringsutredningen avstyrker förslaget och menar att

sannolikheten för att skatter och avgifter betalas in minskar om upp-

dragstagaren görs betalningsansvarig.

Skälen för regeringens förslag: Frågan om skyldighet att betala skatt

och socialavgifter vid ersättningar för arbete mellan privatpersoner har

tidigare varit föremål för flera utredningar. Riksskatteverket har i sin

rapport Redovisning av privata tjänster (RSV Rapport 1996:5) redovisat

två alternativa förslag när det gäller betalningsskyldigheten för skatt och

avgifter. De innebär i korthet följande. Det första förslaget utgår ifrån att

göra det så enkelt som möjligt för den som är uppdragsgivare. Förslaget

innebär att uppdragstagaren själv skall betala skatt och socialavgifter

oavsett ersättningens storlek. Den nuvarande skyldigheten för privatper-

soner att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på ersättningar

till uppdragstagare som betalar A-skatt eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt och som uppgår till minst 10 000 kr tas således bort. Det

andra förslaget innebär i likhet med vad som gäller i dag att uppdragsgi-

varen har betalningsskyldighet för skatter och avgifter om ersättningen

uppgår till minst 10 000 kr men en möjlighet införs att ingå avtal om att

uppdragsgivaren skall göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter

redan då ersättningen uppgår till 1 000 kr. Tjänstebeskattningsutred-

ningens förslag överensstämmer med Riksskatteverkets första förslag.

Tjänstebeskattningsutredningens förslag leder visserligen till att de

med beloppsgränsen förknippade problemen får en lösning, men försla-

get strider enligt regeringens mening mot den grundläggande principen i

uppbördssystemet att skattsedelsinnehavet skall vara avgörande för vem

som skall betala preliminär skatt och socialavgifter. Denna lösning är

därför mindre lämplig. Den motsatta lösningen, dvs. att ta bort belopps-

gränsen och i stället ålägga uppdragsgivaren skyldighet att göra skatte-

avdrag och betala socialavgifter på ersättning för utfört arbete oavsett

ersättningens belopp, medför å andra sidan att många fler uppdragsgivare

skulle bli redovisningsskyldiga. En sådan regel skulle vidare med nöd-

vändighet behöva förses med undantag för att undvika oönskade effekter

som t.ex. att en fysisk person vid ett tandläkarbesök skulle vara tvungen

att efterfråga huruvida tandläkaren har F-skattsedel.

Regeringen föreslår därför att beloppsgränsen behålls, men att denna

kompletteras med en möjlighet för uppdragsgivaren och uppdragstagaren

att träffa en överenskommelse om att uppdragsgivaren skall göra skatte-

avdrag och betala arbetsgivaravgifter redan då ersättningen uppgår till

1 000 kronor eller mer. Har en överenskommelse träffats skall den som

uppbär ersättningen ange detta i sin självdeklaration. Med en sådan lös-

ning undanröjs det redovisade problemet på ett enkelt och administrativt

lätthanterligt sätt.

Avtalsmöjligheten kan dock inte alltid tillämpas när det gäller ersätt-

ning för utfört arbete till gode män och förvaltare eftersom huvudmannen

i många fall inte själv kan ingå avtal. Gode mannen eller förvaltaren kan

visserligen ofta ingå bindande avtal för huvudmannens räkning, men inte

med sig själv som motpart. Eftersom problemet med beloppsgränsen är

så uttalat för gode männen och förvaltarna föreslår regeringen att det in-

förs en särbestämmelse för denna kategori innebärande att huvudmannen

alltid är skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på

ersättningar på 1 000 kr eller mer för hela året.

Ändringarna förslås träda i kraft den 1 januari 2000.

Förslagen föranleder ändringar i 3 kap. 2 a § lagen (1962:381) om

allmän försäkring, 2 kap. 4 § lagen (1981:691) om socialavgifter, 2 kap.

18 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, 5 kap.

3 § skattebetalningslagen (1997:483) samt 2 kap. 8 § lagen (1998:674)

om inkomstgrundad ålderspension.

5.4 Fortsatt arbete med förenklingar för privatpersoner

vid redovisning av skatteavdrag och arbetsgivar-

avgifter

Regeringens bedömning: Redovisningen av skatteavdrag och arbets-

givaravgifter samt lämnande av kontrolluppgifter, när en privatperson

har anställt eller anlitat en annan privatperson för att utföra ett arbete

eller ett uppdrag, bör förenklas ytterligare. Riksskatteverket bör ges i

uppdrag att se över vilka möjligheter som finns att förenkla förfaran-

det samt att utforma förslag till de författningsändringar som kan

behövas.

Skälen för regeringens bedömning: En privatperson har normalt inte

tillräckliga kunskaper om hur redovisning av skatter och avgifter i

anställnings- och uppdragsförhållanden skall gå till. Reglerna är relativt

omfattande och riktar sig i första hand till näringsidkare. Det är enligt

regeringens mening angeläget att förenkla förfarandet när det gäller

redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter samt att underlätta

kontrolluppgiftslämnandet när ersättning för arbete betalas ut av privat-

personer. Utgångspunkten bör vara att inom ramen för gällande system

utforma regler om uppgiftslämnande m.m. som är anpassade till en

situation där arbets- eller uppdragsgivaren är en privatperson. Det bör

undersökas om de uppgifter som nu skall lämnas i skattedeklaration och

kontrolluppgift kan lämnas vid ett enda tillfälle på en blankett, samt om

denna redovisningsskyldighet kan fullgöras i anslutning till avslutat upp-

drag. Vidare bör eftersträvas att nödvändiga redovisningshandlingar är

enkelt utformade och att informationen är lättillgänglig.

Regeringen avser att ge Riksskatteverket i uppdrag att se över möjlig-

heterna att administrativt förenkla redovisningen och kontrollupp-

giftslämnandet för privata arbets- och uppdragsgivare enligt de riktlinjer

som angetts ovan. Uppdraget bör kunna redovisas före utgången av 1999.

När det gäller övriga frågor i syfte att underlätta för en privatperson att

anlita en annan person för ett tillfälligt arbete eller uppdrag kommer

regeringen att driva arbetet vidare inom Regeringskansliet. Regeringen

avser att återkomma till riksdagen i frågan under nästa år.

6 Beslutförhet i skattenämnd

6.1 Ärenden i skattenämnd

En skattemyndighet fattar enligt bestämmelser i taxeringslagen beslut om

taxering. I varje region finns en skattemyndighet som ansvarar för taxe-

ringsarbetet i regionen. Varje skattemyndighet har ett eller flera skatte-

kontor och vid varje skattekontor finns enligt bestämmelser i 2 kap. 1 §

andra stycket TL en skattenämnd. Skattenämnderna fattar beslut för

skattemyndigheternas räkning i de ärenden där ett behov av insyn och

inflytande av lekmän gör sig gällande. Dessa ärenden räknas upp i 2 kap.

4 § TL. Skattenämnderna avgör ärenden som

1. avser omprövning av en tvistig fråga och nämnden inte tidigare prö-

vat de omständigheter och bevis som den skattskyldige åberopar,

2. avser en skälighets- eller bedömningsfråga av väsentlig ekonomisk

betydelse för den skattskyldige eller

3. av någon annan särskild anledning bör prövas i skattenämnden.

Om ett beskattningsärende som avses i skattebetalningslagen

(1997:483) har ett nära samband med ett taxeringsärende som enligt 2

kap. 4 § TL skall avgöras i skattenämnd, får enligt 2 kap. 8 § skattebetal-

ningslagen även beskattningsärendet avgöras i skattenämnden, om det är

lämpligt att ärendena prövas i ett sammanhang.

En skattenämnd är enligt 2 kap. 7 § TL beslutför när ordföranden eller

vice ordföranden och fyra övriga ledamöter är närvarande. Fler än ord-

föranden eller vice ordföranden och fem övriga ledamöter får inte delta i

behandlingen av ett ärende. Vid omröstning har en ledamot som anmäler

skiljaktig mening rätt att få denna antecknad enligt 3 kap. 21 § förord-

ningen (1990:1293) med instruktion för skatteförvaltningen.

6.2 Skattenämndens sammansättning

Skattenämnden består av ordförande, vice ordförande och övriga leda-

möter enligt 2 kap. 5 § TL. Skattenämndens ordförande och vice ordfö-

rande skall vara tjänstemän vid skattemyndigheten och förordnas av

Riksskatteverket för högst fyra år i taget enligt 2 kap. 6 § TL. De övriga

ledamöterna väljs genom val som förrättas av landstingsfullmäktige. I

Gotlands län förrättas valet av kommunfullmäktige i Gotlands kommun.

Vid val av ledamöter skall eftersträvas att lekmannakåren får en allsidig

sammansättning med hänsyn till ledamöternas ålder, kön och yrke enligt

bestämmelser i 7 kap. 5 § TL.

Valbar till ledamot i skattenämnd är den som har rösträtt vid val av

kommunfullmäktige och som är folkbokförd i en kommun som ingår i

skattemyndighetens verksamhetsområde. Personen får vidare inte ha för-

valtare enligt 11 kap. 7 § föräldrabalken. En tjänsteman inom skatteför-

valtningen eller vid allmän förvaltningsdomstol eller en nämndeman vid

allmän förvaltningsdomstol får inte väljas till ledamot i skattenämnd. En

person som har fyllt sextio år eller uppger giltigt hinder är inte skyldig att

ta emot uppdrag som ledamot. Skattemyndigheten prövar självmant den

valdes behörighet enligt 7 kap. 6 § TL.

Riksskatteverket skall, enligt 3 kap. 18 § förordningen med instruktion

för skatteförvaltningen, efter förslag av skattemyndigheten,

1. fastställa det antal valda ledamöter som skall finnas vid varje skatte-

kontor,

2. fastställa det antal vice ordförande som skall finnas vid varje skatte-

kontor,

3. besluta om en skattenämnd skall bestå av flera avdelningar.

Besluten i dessa frågor skall avse en period på fyra år, räknat från och

med året efter det år då val i hela landet till landstings- och kommun-

fullmäktige har ägt rum.

Om en skattenämnd består av flera avdelningar fördelar skattemyndig-

heten ärendena mellan avdelningarna. Skattemyndigheten bestämmer

vidare ordförandens, vice ordförandens och de övriga ledamöternas

tjänstgöring i skattenämnden. Fördelningen av de övriga ledamöternas

tjänstgöring skall ske efter samråd med dem. Till sammanträde med

skattenämnden skall enligt 3 kap. 20 § förordningen med instruktion för

skatteförvaltningen fem övriga ledamöter kallas.

6.3 Ersättning till ledamöter i skattenämnd

Ledamöter får viss ersättning för sitt deltagande i sammanträde med en

skattenämnd. Arvode och annan ersättning till ledamöter i skattenämnden

för deltagande i sammanträden betalas av skattemyndigheten. Ersätt-

ningen beräknas enligt bestämmelserna i förordningen (1982:814) om

ersättning till nämndemän och vissa andra uppdragstagare inom dom-

stolsväsendet m.m. I fråga om arvode tillämpas de regler som gäller för

nämndemän i länsrätterna.

Utöver den ersättning som betalas ut från skattemyndigheterna finns

enligt 7 kap. 8 § TL möjlighet för landstingsfullmäktige att besluta att det

av landstingets medel skall utgå arvoden, reseersättningar, traktamenten

och andra ekonomiska förmåner till de ledamöter som valts av

landstingsfullmäktige. Ersättningen skall bestämmas utifrån de grunder

som gäller för förtroendevalda som avses i 4 kap. 14 § kommunallagen

(1991:900). Kommunfullmäktige har motsvarande rätt i fråga om de

kommunvalda ledamöterna.

I beskattningshänseende utgör ledamotens bostad tjänstestället.

Bestämmelsen infördes för att ledamöter i skattenämnd skall kunna full-

göra sitt uppdrag på samma ekonomiska villkor som en nämndeman i

länsrätt. Till följd härav är resor mellan bostadsorten och sammanträ-

desorten att betrakta som tjänsteresor vilket innebär rätt till avdrag för

reskostnaden enligt punkt 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskatte-

lagen (1928:370).

6.4 Deltagande i skattenämndssammanträden

Utgångspunkten för Riksskatteverkets skrivelse om ändring i beslutför-

hetsreglerna är att det finns problem som hänger samman med att skatte-

nämnden inte blir beslutför. Det förekommer inte sällan att sammanträ-

den i skattenämnd måste ställas in på grund av att inte tillräckligt många

ledamöter inställer sig till sammanträdet. Riksskatteverket har uppgett att

problem uppkommer dels då ledamöter visserligen lämnar återbud men

med mycket kort varsel, dels då ledamöter uteblir utan att meddela för-

hinder och någon ersättare inte går att finna. Det förekommer även att

ledamöter lämnar sammanträdet innan samtliga ärenden är avgjorda.

Problemen med inställda sammanträden varierar från region till region

men är störst i storstadsområdena och framförallt i Stockholm. I

Göteborg uppges att cirka 20 procent av ledamöterna lämnar återbud. I

Skåne uppgår motsvarande siffra till 25 35 procent av ledamöterna och

den är ännu högre i Stockholm. I övriga landet är antalen återbud cirka

10 procent. Det förekommer att ledamöter reser långt för att delta i

sammanträden. Det har t.ex. inträffat att ledamöter har rest med flyg från

Gotland till Stockholm, för att finna att sammanträdet måste ställas in på

grund av bristande beslutförhet.

Inställda sammanträden medför ökade kostnader men problemen är

inte enbart ekonomiska. Sammanträden som ställs in med kort varsel

innebär merarbete t.ex. vad avser förberedelser inför föredragningar av

komplicerade eller omfattande ärenden. Att sammanträden inte kan

genomföras som planerat ökar också risken för att skattenämnden inte

kan fatta beslut i samtliga ärenden eftersom skattemyndigheten inte alltid

hinner sätta ut ett nytt sammanträde inom de tidsfrister som gäller för

beslut om taxering. Inställda sammanträden innebär därutöver ett ökat

administrativt arbete eftersom mycket tid måste ägnas åt att försöka hitta

ledamöter som åtar sig att komma.

6.5 Överväganden och förslag

Regeringens förslag: Skattenämnden skall vara beslutför när ord-

föranden eller vice ordföranden samt tre övriga ledamöter är närva-

rande. Nämnden skall vidare vara beslutför med tre ledamöter, bland

dem ordföranden eller vice ordföranden, om de är ense om utgången i

ärendet.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av Föreningen Auktoriserade

Revisorer, Sveriges Advokatsamfund och Sveriges Industriförbund.

Förslaget lämnas utan erinran av Justitiekanslern, Riksdagens Ombuds-

män och Landstingsförbundet. Domstolsverket anför att man inte har

något att erinra mot de föreslagna ändringarna men att syftet att minska

risken för inställda sammanträden i och för sig bör kunna tillgodoses

genom en översyn av rutiner för kallelser till ett sådant sammanträde.

Verket erinrar om att nämndemannainstitutet har mycket gamla traditio-

ner i Sverige och att lekmannamedverkan vid taxeringsbeslut vilar på

historisk grund. Att sänka antalet övriga ledamöter från fyra till tre leder

till minskade kostnader och effektivisering av förfarandet. Riksskatte-

verket och Kammarrätten i Sundsvall anför att man är positiv till försla-

get men föreslår också att det maximala antalet ledamöter bör begränsas

till fyra. Riksskatteverket föreslår vidare att det till sammanträde i skatte-

nämnd alltid skall kallas tre övriga ledamöter och att fyra sådana leda-

möter får kallas. Länsrätten i Stockholms län anför att om man regel-

mässigt kallar in fler än vad som behövs för beslutförhet kan detta

inverka på moralen - det är inte lika nödvändigt att dyka upp. Länsrätten

i Norrbottens län avstyrker förslaget och anför att lekmannainflytandet

bör vara större ju längre ner man kommer i instansordningen. Genom

förslaget skulle valmöjlighet finnas mellan att kalla tre, fyra eller fem

ledamöter eftersom det endast behövs tre ledamöter för att bestämma

utgången vid en omröstning. Länsrätten anser vidare att förslaget saknar

den grundläggande förutsättningen för lekmännens deltagande i

beslutsprocessen som utgörs av att ledamöterna diskuterar och debatterar

och har möjlighet att avge skiljaktig mening när man inte är ense om

utgången.

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare konstaterats upp-

kommer olägenheter när sammanträden med skattenämnden måste ställas

in på grund av att inte tillräckligt antal ledamöter infinner sig till

sammanträdet. Riksskatteverket har i en skrivelse till regeringen föresla-

git ett tillägg till beslutförhetsregeln i 2 kap. 7 § TL som innebär att

skattenämnden är beslutför med ordföranden eller vice ordföranden och

två övriga ledamöter om en nämndeman får förhinder sedan kallelse till

sammanträdet sänts ut. I skrivelsen hänvisas bl.a. till bestämmelsen i

17 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Den bestämmelsen är

dock tillämplig endast om en ledamot får förfall sedan handläggningen

har påbörjats genom förhandling eller föredragning. Med detta menas att

ett eller flera sammanträden har ägt rum men att handläggningen ännu

inte avslutats. Att ett sammanträde måste ställas in på grund av att

ledamöter som kallats till sammanträdet inte infinner sig skiljer sig från

den situation som åsyftas med bestämmelsen i lagen om allmänna

förvaltningsdomstolar. Här är det fråga om förfall som uppkommer innan

handläggningen av ärendet påbörjats. Problemet med inställda

sammanträden när förhinder uppkommit sedan kallelse sänts ut till

ledamoten men innan handläggningen påbörjas kan därför inte avhjälpas

med en motsvarande regel beträffande skattenämnderna.

För närvarande är skattenämnden beslutför när ordföranden eller vice

ordföranden och fyra övriga ledamöter är närvarande. Som nämnts tidi-

gare skall fem övriga ledamöter kallas till sammanträdet. Lekmannamed-

verkan vid beslutsfattandet är av stort värde från flera synpunkter. De

mest betydelsefulla skälen för lekmannamedverkan i beslutsprocessen är

allmänhetens intresse av insyn i skattemyndighetens verksamhet och att

denna ligger i linje med de allmänna värderingar som präglar samhället.

För att ärenden skall avgöras effektivt och rationellt saknas dock skäl att

ha större sammansättning i nämnden än vad som krävs för att behovet av

medborgerlig insyn och inflytande i beslutsprocessen skall tillgodoses.

I promemorian om översyn av beslutförhetsreglerna i skattenämnd

föreslås att minimiantalet övriga ledamöter i skattenämnden sänks från

fyra till tre. Vidare föreslås i promemorian en kompletterande regel som

innebär att skattenämnden är beslutför med tre ledamöter, däribland ord-

föranden eller vice ordföranden, om man är ense om utgången i ärendet.

Vid oenighet kan ärendet inte avgöras med färre antal övriga ledamöter

än tre.

Sammanträden som måste ställas in på grund av att skattenämnden inte

är beslutför innebär ökade kostnader för ersättning till de lekmannaleda-

möter som inställt sig men också kostnadsökningar för handläggning och

administration hos skattekontoret. Det har även framkommit att proble-

men medför andra inte önskvärda effekter. När ledamöter efter återbud

kallas in med kort varsel ökar t.ex. risken för att nämnden inte får den

allsidiga sammansättning som lekmannaledamöterna skall representera.

Det är enligt regeringens uppfattning angeläget att minska dessa olägen-

heter utan att kraven på rättssäkerhet och kvalitet i beslutsprocessen

åsidosätts.

Förslaget till huvudregel i promemorian innebär att antalet lekmän vid

handläggningen i skattenämnd kommer att överensstämma med det antal

nämndemän som deltar vid handläggning av bl.a. skattemål vid länsrätt.

Vad gäller frågan om den kompletterande beslutförhetsregeln genom vil-

ken ordföranden eller vice ordföranden och två ledamöter kan fatta beslut

i vissa fall, kan konstateras att även om fem övriga ledamöter deltagit i

handläggningen hade utgången blivit densamma eftersom ordföranden

har utslagsröst vid lika röstetal enligt 3 kap. 21 § förordningen med

instruktion för skatteförvaltningen och 18 § förvaltningslagen

(1986:223). Det bör dock påpekas att om oenighet råder bland de närva-

rande ledamöterna, skall ärendet alltid avgöras med minst tre övriga

ledamöter.

Med det nu redovisade förslaget kommer det enligt regeringens

mening även fortsättningsvis att delta så många lekmannaledamöter i

beslutsfattandet i skattenämnden, att de krav som kan uppställas på insyn

i beslutsprocessen tillgodoses. Lekmannainflytandet är enligt förslaget

också så stort att allmänna värderingar kommer till uttryck och kan

beaktas i skattenämndens beslut. Förslagen kan inte anses innebära att

kraven på kvalitet i verksamheten sänks, utan bidrar i stället till att ären-

den avgörs på ett rationellt och effektivt sätt och att redovisade problem

minskas.

En särskild fråga i sammanhanget är hur många ledamöter som skall

kallas till ett sammanträde. Riksskatteverket och Kammarrätten i

Sundsvall har i remissyttranden anfört att det högsta tillåtna antalet

övriga ledamöter som får närvara vid sammanträde med skattenämnden

bör bestämmas till fyra. Som tidigare anförts är det huvudsakliga skälet

till den föreslagna ändringen att minska de olägenheter som uppkommer

när inte tillräckligt antal ledamöter inställer sig till sammanträde med

nämnden. Om antalet ledamöter som skall kallas till sammanträdet sänks

från fem till fyra, ökar risken att de problem förslagen avser lösa i viss

utsträckning kommer att kvarstå. Regeringen anser därför att antalet

ledamöter, utöver ordföranden eller vice ordföranden, som skall kallas

till sammanträde i skattenämnden och som också utgör det maximala

antalet ledamöter som får delta i dess avgöranden fortfarande skall vara

fem. Någon möjlighet för skattemyndigheten att välja hur många leda-

möter som skall kallas till sammanträdet föreligger därmed inte.

Länsrätten i Norrbottens län har i sitt remissyttrande framfört att

förslaget saknar den grundläggande förutsättningen för lekmännens del-

tagande i beslutsprocessen som utgörs av att ledamöterna sammanträffar,

diskuterar, debatterar och sedan beslutar en utgång och att de som inte är

ense om utgången har möjlighet att avge skiljaktig mening. Rätten att få

avvikande mening antecknad regleras i 3 kap. 21 § förordningen med

instruktion för skatteförvaltningen och 19 § förvaltningslagen. Denna rätt

inskränks inte genom den föreslagna ändringen i beslutförhetsreglerna.

Även fortsättningsvis gäller att en ledamot kan anmäla avvikande mening

och få denna mening antecknad.

7 Följdändringar med anledning av stat-

kyrkareformen

7.1 Bakgrund

Den 1 januari 2000 ändras relationerna mellan staten och Svenska kyr-

kan. I propositionen Staten och trossamfunden begravningsverksam-

heten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. (prop.

1998/99:38 ) har lämnats förslag på vissa ändringar av bl.a. inkomst-

beskattningsreglerna och fastighetstaxeringsreglerna som är nödvändiga

mot bakgrund av kyrkans nya ställning. Riksdagen har under våren 1999

(bet. 1998/99:KU18, rskr. 1998/99:176) beslutat i de frågor som

behandlas i propositionen. Ändringarna i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt finns i SFS 1999:296 och ändringarna i fastighetstaxe-

ringslagen (1979:1152) finns i SFS 1999:300. Det är nu fråga om vissa

ändringar i lagen om statlig inkomstskatt och lagen (1941:416) om arvs-

skatt och gåvoskatt.

7.2 Lagen om statlig inkomstskatt

Regeringens förslag: Registrerade trossamfund, däribland Svenska

kyrkan och dess organisatoriska delar, skall ha rätt till statligt

grundavdrag med 15 000 kronor vid inkomsttaxeringen.

Skälen för regeringens förslag: I propositionen Staten och

trossamfunden begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen,

avgiftsbetalningen, m.m. (prop. 1998/99:38) lade regeringen fram vissa

förslag som hade sin grund i ändringen av relationerna mellan staten och

Svenska kyrkan. Ett av förslagen innebar att registrerade trossamfund,

däribland Svenska kyrkan och dess organisatoriska delar, skall i

skattehänseende likställas med ideella föreningar vilket innebär att de

under vissa förutsättningar blir begränsat skattskyldiga. Förslaget

föranledde en ändring i 7 § 5 mom. lagen om statlig inkomstskatt.

För att registrerade trossamfund fullt ut skall likställas med ideella

föreningar i skattehänseende fordras att sådana trossamfund också

medges ett statligt grundavdrag på 15 000 kronor vid inkomsttaxeringen.

Något sådant förslag lades inte fram i den nyss nämnda propositionen.

Det görs i stället nu.

7.3 Lagen om arvsskatt och gåvoskatt

Regeringens förslag: Svenska kyrkan och andra trossamfund skall

även fortsättningsvis vara fria från arvs- och gåvoskatt.

Skälen för regeringens förslag: En utgångspunkt för de förändringar

som skall göras i fråga om arvs- och gåvobeskattningen bör vara att det i

enlighet med principbeslutet om relationsändringen mellan staten och

Svenska kyrkan bör eftersträvas ökad likställighet mellan de olika

trossamfunden (prop. 1995/96:80 s. 15). En annan utgångspunkt är att

reformen inte syftar till att förändra beskattningssituationen för

samfunden utöver vad som med nödvändighet följer av själva

principbeslutet om relationsändringen (jfr. prop. 1998/99:38 s. 214).

Svenska kyrkan bör även fortsättningsvis vara fri från arvs- och

gåvoskatt. Sådan skattefrihet bör också på samma sätt som hittills

gälla andra trossamfund. En hänvisning till 2 § i den nya lagen

(1998:1593) om trossamfund är nödvändig. Det finns ingen anledning att

i detta sammanhang kräva att trossamfundet skall vara registrerat. Något

sådant krav finns inte enligt gällande rätt.

Frikyrkoförsamlingarna och Svenska kyrkans församlingar utgör

definitionsmässigt trossamfund, dvs. gemenskaper för religiös

verksamhet i vilka det ingår att anordna gudstjänst. Begreppet församling

kan därför utgå ur bestämmelsen. Till kategorin kyrka hör efter

relationsändringen mellan staten och Svenska kyrkan i princip endast

Lunds domkyrka. För att beskattningssituationen skall vara oförändrad

bör begreppet kyrka därför finnas kvar i bestämmelsen.

Ändringen föreslås träda i kraft den 1 januari 2000.

8 Samordningsnummer

Regeringens förslag: Uppgift om samordningsnummer skall få

registreras i register som förs av myndigheter inom vars

verksamhetsområde samordningsnummer får tilldelas.

Samordningsnummer skall anges i deklarationer och andra

handlingar som lämnas till ledning för taxering, m.m.

Skälen för regeringens förslag: För varje folkbokförd person

fastställs enligt 18 § folkbokföringslagen (1991:481) ett personnummer

som identitetsbeteckning. Vidare fastställs i dag personnummer för

personer som inte är folkbokförda i de fall som anges i lag eller annan

författning. Uttryckligt författningsstöd för tilldelning av personnummer

för personer som inte är folkbokförda föreligger endast i fråga om

personer som förekommer i rättsväsendets register och

totalförsvarspliktiga. Enligt praxis sker emellertid också tilldelning av

personnummer för registrering i skatteregister, körkortsregister,

sjömansregister, register hos allmän försäkringskassa samt för utfärdande

av pass och registrering i passregister.

Personnummer skall från och med den 1 januari 2000 tilldelas endast

personer som folkbokförs här i landet. Den nuvarande tilldelningen av

personnummer till personer som inte är folkbokförda skall ersättas med

tilldelning av ett särskilt samordningsnummer. Den som enligt nuvarande

regler erhållit personnummer utan att vara folkbokförd kommer dock att

ha kvar sitt personnummer och inte tilldelas samordningsnummer.

Bestämmelser om samordningsnummer finns i 18 a § folkbokförings-

lagen.

Samordningsnumret är konstruerat som ett personnummer, dvs. anges

med två siffror för vardera år, månad och dag i nu nämnd ordning. Det

skall dock ha sifferkombinationer som inte kan förekomma i person-

numret varför födelsedagen adderas med talet 60. Därefter anges ett

tresiffrigt individnummer, som är udda för män och jämnt för kvinnor,

samt en kontrollsiffra. Detta innebär att för en person som är född den

3 januari 1961 kommer samordningsnumret att inledas med siffrorna

610163.

Tilldelning av samordningsnummer skall i första hand ske för de

ändamål för vilka personnummer nu tilldelas utan att folkbokföring sker.

Något hinder mot att låta även andra myndigheter och verksamhets-

områden använda samordningsnummer finns dock inte. Det ankommer

på regeringen att pröva vilka samhällsområden som skall få rekvirera

samordningsnummer.

Samordningsnummer får enligt 5 § folkbokföringsförordningen

(1991:749) tilldelas med anledning av registrering i skatteregister,

registrering i polisregister eller i övrigt inom rättsväsendets

informationssystem, utfärdande av pass och registrering i passregister,

registrering hos allmän försäkringskassa, sjömansregistrering,

registrering i körkortsregister och totalförsvarsplikt. Bestämmelsen träder

i kraft den 1 januari 2000.

På flertalet av de områden där samordningsnummer får tilldelas finns

särskilda författningar som reglerar vilka uppgifter myndigheten får

registrera. Särskilda bestämmelser har därvid tagits in om att

personnummer får registreras. Dessa bestämmelser behöver därför ändras

så att berörda register också får innehålla uppgifter om

samordningsnummer. Regeringen föreslår därför ändringar i

skatteregisterlagen (1980:343), utsökningsregisterlagen (1986:617),

lagen (1998:938) om behandling av personuppgifter om

totalförsvarspliktiga och lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt

forskningsregister. I fråga om övriga områden som berörs regleras

myndighetens registrering av uppgift om personnummer i förordning.

På beskattningsområdet finns också bestämmelser om att

personnummer skall anges i deklarationer och kontrolluppgifter, m.m. I

de fall en skattskyldig tilldelats samordningsnummer skall detta i stället

för personnummer anges i deklarationer och andra handlingar som ges in

till skattemyndigheten. Detta föranleder ändringar i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter, skattebetalningslagen (1997:483),

fastighetstaxeringslagen (1979:1152), lagen (1962:381) om allmän

försäkring och lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

Vidare finns bestämmelser om användning av personnummer i

personuppgiftslagen (1998:204). Enligt 22 § personuppgiftslagen får

uppgifter om personnummer behandlas utan samtycke bara när det är

klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av

en säker identifiering, eller något annat beaktansvärt skäl. Vad som gäller

personnummer bör enligt regeringens mening även gälla användningen

av samordningsnummer.

9 Kontrolluppgiftsskyldighet vid options- och

terminsaffärer

Regeringens förslag: Skyldigheten för värdepappersinstitut enligt 3

kap. 32 c § andra stycket lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter, att lämna kontrolluppgifter om utfärdande av

optioner och slutförande av options- och terminsaffärer även om

avräkningsnota inte skall upprättas skall tillämpas första gången vid

2002 års taxering.

Svenska Bankföreningens och Svenska Fondhandlareföreningens

förslag överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Finansinspektionen tillstyrker hemställan.

Riksskatteverket motsätter sig inte att kontrolluppgiftsskyldigheten skjuts

upp till 2002 års taxering. Datainspektionen anser att

kontrolluppgiftsskyldigheten bör skjutas upp om det finns risk för att

uppgifter om enskildas förhållanden blir missvisande eller felaktiga om

uppgiftsskyldigheten införs. Ekobrottsmyndigheten avstår från att lämna

synpunkter på förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Kontrolluppgifterna är en viktig

grundsten för en effektiv och likformig beskattning. För de personer som

lämnar förenklad självdeklaration bygger taxeringarna huvudsakligen på

uppgifter från kontrolluppgifter. Det är därför viktigt att

kontrolluppgifterna är tillförlitliga.

Kontrolluppgifter om options- och terminsaffärer skall sedan 1997 års

taxering lämnas av värdepappersinstituten i de fall en avräkningsnota

skall upprättas. En skyldighet för värdepappersinstituten att lämna

kontrolluppgifter om utfärdande av optioner och slutförande av options-

och terminsaffärer även i de fall avräkningsnota inte skall upprättas

infördes den 1 juli 1998 efter förslag i prop. 1997/98:134.

Kontrolluppgifterna skall lämnas första gången inför 2000 års taxering.

Options- och terminsaffärer är komplicerade i det avseendet att det

finns flera sätt att avsluta affärerna på. Det finns också olika

beskattningssätt. Svenska Bankföreningen och Svenska

Fondhandlareföreningen har redogjort för de svårigheter som föreligger

med att fullgöra den utvidgade kontrolluppgiftsskyldigheten. En

anledning är att de redan är hårt belastade med att förbereda sina

datasystem för eurotransaktioner och inför millenniumskiftet. En annan

är att den utvidgade skyldigheten är mer komplicerad än vad de har

förutsett.

För att kontrolluppgifterna skall vara tillförlitliga är det viktigt att de är

korrekta och lämnade på ett enhetligt sätt. Svenska Bankföreningens och

Svenska Fondhandlareföreningens uppfattning att det är omöjligt för

värdepappersinstituten att på ett tillfredsställande sätt fullgöra den

utvidgade kontrolluppgiftsskyldigheten redan inför 2000 års taxering

stöds av Finansinspektionens yttrande. Inspektionen har tillstyrkt att

tillämpningen skjuts fram. Riksskatteverket motsätter sig inte att en

senareläggning sker. Mot bakgrund härav gör regeringen den

bedömningen att det inte är meningsfullt att försöka framtvinga en

verkställighet av kontrolluppgiftsskyldigheten nu, utan en sådan

skyldighet bör införas först inför 2002 års taxering.

Föreningarna ifrågasätter också om den utvidgade

kontrolluppgiftsskyldigheten är utformad så att den tillhandahåller rätt

information för skattemyndigheterna och för de skattskyldiga.

Föreningarna föreslår att reglerna om kontrolluppgiftsskyldighet

avseende transaktioner med optioner och terminer ses över i samråd med

de finansiella instituten. Riksskatteverket har i sitt remissyttrande sagt sig

vara villigt att medverka i sådan översyn. Det har framkommit att

Riksskatteverket och värdepappersinstituten regelbundet träffas i syfte att

diskutera och informera om frågor kring uppgiftslämnandet. Det är

lämpligt att även denna fråga tas upp i det sammanhanget.

10 Avyttring av andelar i svenska handelsbolag i

vissa fall

Regeringens förslag: Regeringen föreslår att lagen (1992:1643) om

särskilda regler för beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa

fall förtydligas på så sätt att det klart framgår att en överlåtare av

andelar i ett handelsbolag alltid beskattas i inkomstslaget

näringsverksamhet för köpeskillingen om den beräknats på grundval

av handelsbolagets vinst eller omsättning eller dylikt avseende

avyttringsåret.

Bakgrund: Efter att 1990 års skattereform hade genomförts blev det

vanligt att andelar i handelsbolag med tillhörande årsvinst överläts. På

det sättet kunde inkomst av näringsverksamhet omvandlas till

kapitalvinst och tas upp i det lägre beskattade inkomstslaget kapital. För

att förhindra skattelindring genom sådana transaktioner infördes nya

bestämmelser genom lagen (1992:1643) om särskilda regler för

beskattning av inkomst från handelsbolag i vissa fall, SHBL.

Enligt huvudregeln i 2 § SHBL skall en reavinst vid försäljning av

andelar i handelsbolag under vissa i lagen närmare angivna

förutsättningar beskattas som inkomst av näringsverksamhet.

Tilläggsköpeskilling som erhålls efter utgången av överlåtelseåret

beskattas på motsvarande sätt bl.a. under förutsättning att överlåtaren

eller någon närstående till honom (direkt eller indirekt) varit verksam i

handelsbolaget efter överlåtelsen.

I lagrådsremissen med förslag till ny inkomstskattelag har dessa

bestämmelser placerats i lagförslagets 51 kapitel (3 4 §§). Lagrådet

anser (yttrande den 5 juli 1999) att bestämmelsernas innebörd inte är helt

klar. En svårighet hänför sig till att begreppet tillkommande ersättning

(motsvarar tilläggsköpeskilling i SHBL) inte definieras. Lagrådet yttrar

bl.a. följande. Osäkerhet kan exempelvis råda om en tillkommande

köpeskilling, vars storlek är kopplad till handelsbolagets vinst enligt

bokslutet för avyttringsåret, skall anses utgöra tillkommande

ersättning . Bedöms så vara fallet kommer överlåtaren att beskattas för

kapitalvinsten som inkomst av aktiv näringsverksamhet endast om

överlåtaren eller någon närstående varit verksam i bolaget efter

avyttringen. Med tanke på att hela kapitalvinsten kan vara hänförlig till

överlåtarens arbetsinsats även om denne inte varit verksam i bolaget efter

nämnda tidpunkt, skulle dock en beskattning i inkomstslaget kapital

strida mot regelsystemets uppbyggnad i övrigt.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar Lagrådets slutsats.

En ändring måste göras om det finns risk för att de förfaranden som

lagstiftningen syftar till att ingripa mot inte förhindras. Vi delar därför

Lagrådets uppfattning att förslaget till ny inkomstskattelag bör

förtydligas för att komma till rätta med frågan.

Det är angeläget att en motsvarande justering görs av gällande regler.

Det innebär ett ingrepp i 2 § andra stycket SHBL. En sådan ändring bör

genomföras så snart som möjligt. Regeringen föreslår med stöd av

undantagsbestämmelsen i 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen att

de föreslagna bestämmelserna tillämpas på överlåtelser fr.o.m dagen efter

överlämnandet av denna proposition. Regeringen avser att överlämna

propositionen till riksdagen den 20 september 1999. De nya reglerna bör

således tillämpas fr.o.m. den 21 september 1999.

11 Ekonomiska konsekvenser

Förslaget om justering av förmånsvärdet för s.k. miljöbilar innebär en

försvagning av de offentliga finanserna dels genom att den beräknade

inkomstskatten på förmånsvärdet sjunker, dels genom att underlaget för

arbetsgivaravgifter sjunker i motsvarande mån. Storleksordningen på

denna effekt på individnivå kan illustreras med hjälp av det tidigare

redovisade räkneexemplet (s. 46), där skillnaden i förmånsvärde uppgår

till ca 5 000 kr. En individ som betalar statlig inkomstskatt dvs. har en

taxerad inkomst överstigande 245 000 kr (1999 års förhållanden) och

som samtidigt betalar allmän pensionsavgift, har vid genomsnittlig

kommunalskatt (31,48 %) en marginalskatt på ca 55 %. Det reducerade

förmånsvärdet innebär för denne individ en skattelättnad på 2 750 kr. Till

detta kommer sänkta arbetsgivaravgifter där avgiftsuttaget är 33,06 %

med 1 650 kr. Detta ger ett totalt skatte- och avgiftsbortfall på 4 400 kr

för den aktuella bilen.

Det totala antalet förmånsbilar beräknas för 1999 uppgå till ca

180 000. För närvarande är antalet förmånsbilar för vilka justering enligt

de föreslagna reglerna skulle ske starkt begränsat, bl.a. som en följd av

det högre förmånsvärdet. Varje bedömning av antalet berörda bilar och

därmed av skatte- och avgiftsbortfallet blir därför osäker. För närvarande

kan inkomstbortfallet för den offentliga sektorn beräknas till 10 miljoner

kronor per år. Vid en utveckling där andelen bilar med justerat

förmånsvärde ökar genom att det blir skattemässigt lönsamt att disponera

de berörda bilmodellerna som tjänstebil i förhållande till att inneha dem

privat kan det alltså uppkomma ett större budgetbortfall som kan behöva

finansieras. Mot denna bakgrund finns anledning att följa upp de

föreslagna regeländringarna så att eventuella justeringar i skatteuttaget

kan göras. Finansiering skall i så fall ske inom ramen för den samlade

bilförmånsbeskattningen.

Den föreslagna ändringen i lagen om statlig inkomstskatt kommer att

innebära ett visst inkomstbortfall för staten.

Förslaget om beslutförhet i skattenämnd beräknas ge en marginell

minskning av administrationskostnaderna hos skattemyndigheterna.

Övriga förslag bedöms inte innebära några ekonomiska konsekvenser.

12 Författningskommentar

12.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

(1928:370)

Anvisningarna

till 23 §

punkt 20 d

Ändringen i anvisningspunkten är en följdändring med anledning av

den nya lagstiftningen om allmän pension.

till 42 §

punkt 4

I ett nytt fjärde stycke föreslås att jämkning skall kunna ske för s.k.

miljöbilar.

Om en bil är utrustad med teknik för drift helt eller delvis med

miljövänligare drivmedel än bensin och dieselolja eller med elektricitet

och bilens nybilspris därför är högre än nybilspriset för närmast

jämförbara bil utan sådan teknik, skall förmånsvärdet få jämkas ned till

en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen.

Enligt Lagrådet bör det av lagtexten framgå att förmånsvärdet skall

jämkas om bilen är utrustad med teknik för drift bl.a. med miljövänligare

drivmedel än bensin och dieselolja. Lagtexten har utformats i enlighet

med Lagrådets förslag.

Regeln har närmare kommenterats i avsnitt 4.2.

12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) om

arvsskatt och gåvoskatt

3 §

Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 7.3.

12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om

statlig inkomstskatt

8 §

I andra stycket har gjorts ett tillägg som innebär att också registrerade

trossamfund skall ha rätt att från den taxerade inkomsten göra ett statligt

grundavdrag med 15 000 kronor på samma sätt som sådana ideella

föreningar som avses i 7 § 5 mom. första stycket lagen om statlig

inkomstskatt. Tillägget innebär att bl.a. Svenska kyrkan och dess

organisatoriska delar ges rätt att göra ett sådant grundavdrag.

12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om

allmän försäkring

3 kap.

2 a §

Anledningen till ändringen förklaras i den allmänna motiveringen, se

avsnitt 5.

I paragrafen finns för närvarande bestämmelser som anger att

ersättning för arbete under vissa förutsättningar skall anses som inkomst

av annat förvärvsarbete vid beräkning av den sjukpenninggrundande

inkomsten. Bestämmelserna kan sägas vara undantag från vad som

föreskrivs i 2 §.

Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas enligt andra stycket 2

ersättning för arbete som betalas ut till mottagare som har A-skattsedel

eller en F-skattsedel med villkor enligt 4 kap. 9 § skattebetalningslagen

(1997:483) eller som saknar skattsedel på preliminär skatt, om

ersättningen tillsammans med annan ersättning för arbete från samma

utbetalare under inkomståret kan antas komma att understiga 10 000 kr

och utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo samt vad som

utbetalas inte utgör utgift i utbetalarens näringsverksamhet. Genom det

nu gjorda tillägget införs en möjlighet för utbetalare och mottagare att

träffa en överenskommelse om att ersättningen i stället skall hänföras till

inkomst av anställning.

Lagen (1981:691) om socialavgifter är lagtekniskt sammankopplad

med lagen om allmän försäkring vilket medför att den som betalar ut

sådan ersättning som enligt lagen om allmän försäkring skall anses som

inkomst av anställning anses vara arbetsgivare (se 1 kap. 2 § lagen om

socialavgifter). Ersättningen skall därför ingå i underlag för beräkning av

arbetsgivaravgifter. Genom en hänvisning från lagen om socialavgifter

till 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring är den som utger

ersättning för utfört arbete i annan form än pension skyldig att betala

arbetsgivaravgifter om ersättningen under ett år uppgår till minst 1 000 kr

även om något anställningsförhållande inte föreligger. Detta gäller dock

inte uppdragsersättning som enligt 2 a § samma kapitel skall anses som

inkomst av annat förvärvsarbete. Genom att parterna, i enlighet med

3 kap. 2 a § andra stycket 2 d, träffar en överenskommelse om att

ersättningen skall hänföras till inkomst av anställning blir den som utger

ersättningen skyldig att betala arbetsgivaravgifter på ersättningen redan

då ersättningen uppgår till 1 000 kr eller mer.

För gode män och förvaltare har intagits en särskild bestämmelse som

leder till att huvudmannen alltid blir skyldig att betala arbetsgivaravgifter

på ersättningar på 1 000 kr eller mer. Denna bestämmelse föranleds av att

avtalsmöjligheten inte alltid kan tillämpas när det gäller ersättning i dessa

situationer eftersom huvudmannen i många fall inte själv kan ingå avtal

och den gode mannen eller förvaltaren inte kan ingå avtal för

huvudmannens räkning med sig själv som motpart.

I enlighet med Lagrådets förslag har bestämmelsen som gäller

ersättning till god man och förvaltare förts över till ett nytt led.

20 kap.

2 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit

folkbokförda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas

ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop.

1997/97:9). Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för

beskattningsändamål.

12.5 Förslaget till lag om ändring i

fastighetstaxeringslagen (1979:1152)

18 kap.

4 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit

folkbokförda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas

ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop.

1997/97:9). Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för

beskattningsändamål.

12.6 Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen

(1980:343)

5 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit

folkbokförda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas

ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop.

1997/97:9). Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för

beskattningsändamål.

12.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

2 kap

4 §

I denna paragraf regleras vilka ersättningar som det skall bortses från vid

bestämmande av underlaget för beräkningen av arbetsgivaravgifter.

Ändringen i första stycket 11 föranleds av att utbetalare och mottagare

enligt 3 kap. 2 a § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring

har möjlighet att träffa en överenskommelse om att ersättning, som enligt

bestämmelserna i nämnda lagrum skall räknas som inkomst av annat

förvärvsarbete i stället skall hänföras till inkomst av anställning.

12.8 Förslaget till lag om ändring i utsökningsregister-

lagen (1986:617)

4 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit

folkbokförda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas

ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop.

1997/97:9).

12.9 Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen

(1990:324)

2 kap.

7 §

I bestämmelsen föreslås att skattenämnden skall vara beslutför när

ordföranden eller vice ordföranden och tre övriga ledamöter är

närvarande vid sammanträdet. Vidare föreslås att en regel införs som

innebär att skattenämnden är beslutför med tre ledamöter, bland dem

ordföranden eller vice ordföranden, om de är ense om utgången.

Regeln har närmare kommenterats i avsnitt 6.5.

12.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

1 kap.

2 a §

Bestämmelsen föranleds av att personer som inte är eller har varit

folkbokförda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas

ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop.

1997/97:9). Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för

beskattningsändamål. I de fall en skattskyldig tilldelats

samordningsnummer skall detta i stället för personnummer anges i

deklarationer, kontrolluppgifter och andra handlingar som ges in till

skattemyndigheten.

2 kap.

16 §

Bankaktiebolagslagen (1987:618) upphörde att gälla den 1 januari 1999.

Till följd härav har hänvisningen till nämnda lag i fjärde stycket tagits

bort.

18 §

Enligt 3 kap. 2 a § andra stycket 2 d lagen (1962:381) om allmän

försäkring finns en möjlighet att träffa en överenskommelse om att sådan

ersättning som enligt nämnda lagrum skall räknas som inkomst av annat

förvärvsarbete i stället skall anses som inkomst av anställning. Ett sådant

avtal medför att arbetsgivaravgifter i stället för egenavgifter skall betalas

för ersättningen för arbetet. För att överenskommelsen skall kunna

beaktas vid avgiftsdebiteringen måste skatteförvaltningen få vetskap om

denna. Genom bestämmelsen blir den som uppbär ersättningen skyldig

att i sin självdeklaration ange att en sådan överenskommelse träffats.

3 kap.

7 §

Ändringen i första stycket är en konsekvens av den nya jämkningsregeln

i punkt 4 fjärde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen

(1928:370).

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (1998:234)

om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Ändringen innebär att kontrolluppgiftsskyldigheten avseende options-

och terminsaffärer som infördes den 1 juli 1998 (se SFS 1998:234) skall

tillämpas första gången inför 2002 års taxering.

Övriga ändringar

I samband med att skatteregler avseende omstrukturering av företag

infördes (se prop. 1998/99:15) tillkom ett nytt stycke, andra stycket, i 3 §

12 a mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Det tidigare tredje

stycket utgör numera fjärde stycket. Till följd härav har alla hänvisningar

till förutvarande tredje stycket ändrats till fjärde stycket.

12.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1643) om

särskilda regler för beskattning av inkomst från

handelsbolag i vissa fall

2 §

Ändringen i andra stycket innebär att en överlåtare av andelar i ett

handelsbolag alltid beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet för

köpeskillingen om den beräknats på grundval av handelsbolagets vinst

eller omsättning eller dylikt avseende avyttringsåret.

12.12 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

(1997:483)

5 kap.

3 §

I paragrafen finns vissa undantag från huvudregeln i 2 § att skatteavdrag

skall göras från kontant ersättning för arbete. Skatteavdrag skall enligt

nuvarande bestämmelser i punkten 3 inte göras om utbetalarens

sammanlagda ersättning för arbete till mottagaren understiger 10 000 kr

under inkomståret och utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo

under förutsättning att vad som betalas ut inte utgör en utgift i

utbetalarens näringsverksamhet. Ändringen innebär att om utbetalaren

och mottagaren träffat en sådan överenskommelse som avses i 3 kap.

2 a § andra stycket 2 d lagen (1962:381) om allmän försäkring skall

utbetalaren göra skatteavdrag redan då ersättningen uppgår till 1 000 kr

eller mer. Detsamma gäller om det är fråga om ersättning för arbete till

god man eller förvaltare.

Härigenom uppnås samstämmighet mellan skyldigheten att göra

skatteavdrag och att betala arbetsgivaravgifter (se författningskommenta-

ren till 3 kap. 2 a § lagen om allmän försäkring när det gäller skyldighet

att betala arbetsgivaravgifter).

I enlighet med Lagrådets förslag har bestämmelsen om ersättning till

god man och förvaltare förts över till ett nytt led.

5 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit folkbok-

förda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas ett sär-

skilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop. 1997/97:9).

Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för beskattningsändamål.

9 kap.

2 §

Ändringen i andra stycket 1 är en konsekvens av den nya jämknings-

regeln i punkt 4 fjärde stycket av anvisningarna till 42 § kommunal-

skattelagen (1928:370).

12.13 Förslaget till lag om ändring i personuppgiftslagen

(1998:204)

22 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit folkbok-

förda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas ett sär-

skilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop. 1997/97:9).

Samordningsnumret är i likhet med personnumret ett unikt identifika-

tionsnummer och samma regler bör därför gälla för användningen av

samordningsnummer som för personnummer.

12.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

2 kap.

8 §

Enligt paragrafen skall ersättning för utfört arbete under vissa förut-

sättningar räknas som pensionsgrundande inkomst av annat förvärvs-

arbete. Enligt punkt 4, som är ny, gäller detta inte om sådan överens-

kommelse som avses i 3 kap. 2 a § andra stycket 2 d lagen (1962:381)

om allmän försäkring träffats. Inkomsten skall då enligt huvudregeln i

2 kap. 3 § lagen om inkomstgrundad ålderspension räknas som pensions-

grundande inkomst av anställning. Detsamma gäller om det är fråga om

ersättning för arbete till god man eller förvaltare. I enlighet med

Lagrådets förslag har bestämmelsen som gäller ersättning till god man

och förvaltare tagits in i en särskild punkt 5.

12.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:938) om

behandling av personuppgifter om totalförsvars-

pliktiga

9 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit folkbok-

förda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas ett sär-

skilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop. 1997/97:9).

Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för registrering av total-

försvarspliktiga.

12.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:353) om

rättspsykiatriskt forskningsregister

5 §

Ändringen föranleds av att personer som inte är eller har varit folkbok-

förda här i landet från och med den 1 januari 2000 skall tilldelas ett sär-

skilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop. 1997/97:9).

Samordningsnummer skall bl.a. få tilldelas för registrering i polisregister

och i övrigt inom rättsväsendets informationssystem. Till ett

rättspsykiatriskt forskningsregister hämtas en stor del av informationen

från dessa register.

Sammanfattning av Förmånsbeskattning av miljöbilar

(Ds 1999:34)

Regeringen har i 1999 års ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100

s. 168) redovisat att det inom Regeringskansliet pågår ett arbete med att

se över förmånsbeskattningen av s.k. miljöbilar. I promemorian föreslås

att det i kommunalskattelagen (1928:370) införs en möjlighet att jämka

förmånsvärdet för miljöbilar ned till en nivå som motsvarar

förmånsvärdet för närmast jämförbara bilar som drivs med endast bensin

eller dieselolja. En bil som drivs med exempelvis gas eller dubblerade

bränslesystem har i regel ett väsentligt högre nybilspris än närmast jäm-

förbara bil av samma märke och årsmodell som drivs med endast bensin

eller dieselolja. Med nuvarande bilförmånsregler medför detta att miljö-

bilen får ett högre förmånsvärde än dess traditionella motsvarighet, vilket

försvårar introduktionen av bilar som drivs med andra drivmedel än ben-

sin och dieselolja.

De föreslagna ändringarna syftar till att utifrån miljömässiga aspekter

förbättra de nuvarande reglerna för förmånsbeskattningen. Vidare före-

slås följdändringar i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-

uppgifter och skattebetalningslagen (1997:483).

De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas

första gången för beskattningsåret 1999 (2000 års taxering).

Lagförslag i promemorian Förmånsbeskattning av

miljöbilar (Ds 1999:34)

1. Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att punkt 4 av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Anvisningar

till 42 §

4. Om den skattskyldige utger ersättning för en förmån skall förmåns-

värdet, beräknat enligt punkterna 2 och 3, sättas ned med ersättningens

belopp.

Värdet av bilförmån och förmån av fri kost, beräknat enligt punkt 2

första-femte styckena eller punkt 3, får jämkas uppåt eller nedåt, om det

finns synnerliga skäl. Som synnerliga skäl för jämkning nedåt av värdet

av bilförmån anses

1. att bilen används som arbetsredskap,

2. att bilen används i taxinäring och har körts minst 60 000 kilometer i

tjänsten under kalenderåret och dispositionen för privat körning i mer än

ringa utsträckning varit begränsad eller

3. att andra sådana omständigheter föreligger.

Jämkning nedåt av bilförmånsvärdet får också ske när bilen ingår i en

större grupp av bilar som deltar i ett test eller liknade för utprovning av

en ny eller förbättrad miljö- eller säkerhetsteknik eller dylikt och bilen i

det utförandet inte finns att köpa på den allmänna marknaden inom Eu-

ropeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna.

Om bilen är utrustad med teknik

för drift med andra drivmedel än

bensin och dieselolja eller om den

helt eller delvis är inrättad för

drift med elektricitet och bilens

nybilspris därför är högre än

nybilspriset för närmast

jämförbara bil utan sådan särskild

utrustning eller teknik, får

förmånsvärdet jämkas ned till en

nivå som motsvarar förmånsvärdet

för den jämförbara bilen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas första gången

vid 2000 års taxering.

2. Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § skattebetalningslagen (1997:483)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap.

 2 §

Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i enlig-

het med 8 kap. 14, 15 och 17 §§. Sådan drivmedelsförmån som avses i

punkt 2 sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen

(1928:370) skall dock värderas till marknadsvärdet.

På begäran av arbetsgivaren får skattemyndigheten bestämma värdet

av förmånen om

1. det finns grund för jämkning

av värdet av bilförmån eller kost-

förmån enligt punkt 4 andra eller

tredje stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen, eller

1. det finns grund för jämkning

av värdet av bilförmån eller kost-

förmån enligt punkt 4 andra fjärde

styckena av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen, eller

2. bostadsförmånsvärde som bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker med

mer än 10 % från det värde som följer av 42 § första stycket kommunal-

skattelagen och punkt 1 andra stycket av anvisningarna till den paragra-

fen.

Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagaren om skattemyndighetens

beslut.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas första gången

på förmån som getts ut från och med den 1 januari 1999.

3. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

7 §

Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av bil-

förmån och kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 4 andra

eller tredje stycket av anvisning-

arna till 42 § nämnda lag tillämpas

endast i enlighet med beslut av

skattemyndigheten med stöd av 9

kap. 2 § andra stycket skattebetal-

ningslagen (1997:483). Värdet av

annan bostadsförmån här i landet

än förmån av semesterbostad skall

beräknas i enlighet med bestäm-

melserna i 8 kap. 15 och 16 §§

skattebetalningslagen. Dessutom

skall i fråga om sådan förmån an-

ges om bostaden är belägen på

taxeringsenhet som i fastighetstax-

eringslagen (1979:1152) benämns

småhusenhet.

Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av bil-

förmån och kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 4 andra

fjärde styckena av anvisningarna

till 42 § nämnda lag tillämpas en-

dast i enlighet med beslut av

skattemyndigheten med stöd av 9

kap. 2 § andra stycket skattebetal-

ningslagen (1997:483). Värdet av

annan bostadsförmån här i landet

än förmån av semesterbostad skall

beräknas i enlighet med bestäm-

melserna i 8 kap. 15 och 16 §§

skattebetalningslagen. Dessutom

skall i fråga om sådan förmån an-

ges om bostaden är belägen på

taxeringsenhet som i fastighetstax-

eringslagen (1979:1152) benämns

småhusenhet.

Om värdet av en förmån justerats enligt 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen skall anges att justering skett.

Det sammanlagda värdet av andra förmåner än bilförmån skall anges

särskilt för sig.

I fråga om bilförmån skall uppgift lämnas om

1. bilens modellbeteckning och årsmodell,

2. nedsättning av värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, på grund

av att den skattskyldige utgett ersättning för förmånen,

3. värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, efter nedsättning

enligt 2,

4. värdet av förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen och

5. antalet kilometer tjänstekörning som ersättning för kostnader för

drivmedel för resa i tjänsten med förmånsbil avser.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas första gången

vid 2000 års taxering.

Förteckning över remissinstanser till promemorian

Förmånsbeskattning av miljöbilar (Ds 1999:34)

Följande remissinstanser har avgett yttrande över departementsprome-

morian Förmånsbeskattning av miljöbilar (Ds 1999:34): Hovrätten för

Nedre Norrland, Kammarrätten i Sundsvall, Länsrätten i Stockholms län,

Kommunikationsforskningsberedningen (KFB), Konsumentverket,

Naturvårdsverket, Riksförsäkringsverket, Riksrevisionsverket, Riks-

skatteverket, Vägverket, Statens energimyndighet, Statens Institut för

Kommunikationsanalys, Statens väg- och transportinstitut, Bilindustri-

föreningen, Företagarnas Riksorganisation, Landsorganisationen i

Sverige, Svenska Arbetsgivareföreningen, Svenska Kommunförbundet,

Svenska Taxiförbundet, Svenska Petroleum Institutet, Sveriges Industri-

förbund och Volvo Personvagnar AB.

Sammanfattning av Tjänstebeskattningsutredningens

förslag till förenklad betalning av skatter och avgifter

när en uppdragstagare anlitas (SOU 1997:17)

Tjänstebeskattningsutredningen föreslår att den nuvarande skyldigheten

för privatpersoner att göra avdrag för preliminär skatt och betala

arbetsgivaravgifter på ersättningar som uppgår till minst 10 000 kr tas

bort. I stället bör den som betalar A-skatt och mottar ersättning för

arbete från en privatperson åläggas en skyldighet att betala preliminär

skatt och egenavgifter för sådana ersättningar.

Utredningen föreslår vidare att skyldigheten att lämna kontrolluppgift

senast den 31 januari under taxeringsåret tas bort för privatpersoner.

Kontrolluppgiftsskyldigheten skall i stället fullgöras i samband med att

ersättningen betalas ut. Uppgift om utbetald ersättning skall lämnas

senast 30 dagar efter det att utbetalningen gjordes. Denna uppgift utgör

kontrolluppgift.

Vidare föreslår utredningen att skattemyndigheten skall fatta ett

beskattningsbeslut med ledning av den uppgift om utbetald ersättning

som uppdragsgivaren lämnat. Beslutet skall avse preliminär skatt och

egenavgifter. Innan skattemyndigheten fattar sitt beslut skall

uppdragstagaren ges tillfälle att yttra sig. Den skatt som skall betalas

skall registreras på uppdragstagarens skattekonto. Skatten skall betalas

senast inom 30 dagar från beslutet.

Utdrag ur Tjänstebeskattningsutredningens lagförslag

(SOU 1997:17)

1. Förslag till lag om ändring i lagen (1997:xxx) om

betalning av skatter och avgifter

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:xxx) om betalning av

skatter och avgifter1

dels att 4 kap. 2 '''', 5 kap. 3 '''', 6 kap. 8 '''', 10 kap. 17 '''' och 11 kap. 16 ''''

skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas en ny bestämmelse, 11 kap. 6 a '''', och närmast

före den nya bestämmelsen en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

2 §

Den preliminära skatten skall betalas genom skatteavdrag (A-skatt)

eller enligt särskild debitering (F-skatt eller särskild A-skatt).

Preliminär skatt för

ersättningar som avses i 5 kap.

3 § 3 och skall betalas enligt

särskilda beskattningsbeslut av

den som har mottagit ersättningen.

5 kap.

3 §

Skatteavdrag skall inte göras om

1. ersättningen uppgår till mindre än 100 kronor,

2. det kan antas att det som utbetalaren kommer att betala ut till

mottagaren under inkomståret inte uppgår till 1 000 kronor,

3. utbetalarens sammanlagda

ersättning för arbete till mot-

tagaren understiger 10 000

kronor under inkomståret och

utbetalaren är en fysisk person

eller ett dödsbo samt vad som

betalas ut inte utgör utgift i

utbetalarens näringsverksamhet,

3. utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo samt vad

som betalas ut inte utgör utgift i

utbetalarens näringsverksamhet,

4. ersättningen betalas ut till en idrottsutövare av en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig

verksamhet och ersättningen under inkomståret understiger ett halvt

basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,

5. ersättningen betalas ut av ett handelsbolag till en delägare i bolaget,

6. ersättningen är familjebidrag till mottagare som tjänstgör inom

totalförsvaret, eller

7. ersättningen är sjukpenning eller annan ersättning som avses i punkt

11 av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) till

mottagare som debiterats preliminär skatt för inkomståret.

6 kap.

8 §

Vid beräkning av F-skatt skall om möjligt hänsyn tas till

1. den A-skatt som kan komma att betalas för den skattskyldige genom

skatteavdrag, och

2. sådana belopp som enligt 11 kap. 16 § 1 kan komma att

tillgodoräknas den skattskyldige utöver preliminär skatt.

3. den befrielse från att betala

socialavgifter som kan komma att

medges enligt lagen (199x:xxx) om

befrielse från socialavgifter m.m.

inom vissa verksamhetsområden.

10 kap.

17 §

En skattedeklaration skall ta upp

1. nödvändiga identifikationsuppgifter,

2. uppgift om den redovisningsperiod för vilken redovisning lämnas,

3. följande uppgifter om skatteavdrag :

a) den lön från vilken utbetalaren är skyldig att göra skatteavdrag,

b) avdraget belopp,

4. följande uppgifter om

arbetsgivaravgifter:

a) den lön för vilken utbeta-

laren är skyldig att betala

arbetsgivaravgifter,

b) avdrag enligt 9 kap. 3 §,

c) periodens avgifter,

4. följande uppgifter om

arbetsgivaravgifter:

a) den lön för vilken utbeta-

laren är skyldig att betala

arbetsgivaravgifter,

b) avdrag enligt 9 kap. 3 §,

c) periodens avgifter,

d) den lön för vilken social-

avgiftsbefrielse begärs enligt

lagen (199x:xxx) om befrielse från

socialavgifter m.m. inom vissa

verksamhetsområden samt omsätt-

ningen i den socialavgiftsbefriade

verksamheten och dess andel av

omsättningen i hela verksamheten,

5. följande uppgifter om mervärdesskatt:

a) utgående skatt,

b) ingående skatt,

c) omsättning, förvärv och överföringar av varor som transporteras

mellan EG-länder, och

6. de ytterligare uppgifter som behövs för beräkning och kontroll av

skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela närmare föreskrifter om vad en skattedeklaration skall ta upp.

11 kap.

Skatt enligt särskilt beslut

6 a §

Preliminärskatt för sådana

ersättningar som avses 5 kap. 3 §

3 skall debiteras mottagaren av

ersättningen så snart som möjligt

och beräknas på sätt som gäller

för skatteavdrag med tillägg för

egenavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter som

kan beräknas bli påförda på

ersättningen.

Första stycket skall tillämpas

endast om det kan antas att vad

utbetalaren kommer att betala ut

till mottagaren under inkomståret

kommer att överstiga 10 000

kronor.

16 §

För att avgöra om den skattskyldige skall betala in skatt eller få

tillbaka skatt skall skattemyndigheten

1. från den slutliga skatten göra avdrag för

a) debiterad F-skatt och särskild

A-skatt,

a) debiterad F-skatt och särskild

A-skatt, samt preliminär skatt som

debiterats enligt särskilt

beskattningsbeslut enligt 6 a §,

b) A-skatt som den skattskyldige skall betala på grund av beslut enligt

12 kap. 2 §,

c) preliminär skatt som den skattskyldiges arbetsgivare dragit av,

d) skatt som överförts från stat med vilken Sverige har ingått

överenskommelse om uppbörd och överföring av skatt,

e) skatt som betalats enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt

för utomlands bosatta och enligt lagen (1991:591) om särskild

inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. för den tid under

beskattningsåret då den skattskyldige varit bosatt i Sverige eller

stadigvarande vistats här,

2. till den slutliga skatten lägga

a) skatt som betalats tillbaka enligt 18 kap. 2 § andra stycket,

b) skatt som överförts till en annan stat enligt 18 kap. 5 § första

stycket,

c) skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324),

och

3. göra den årliga avstämningen av skattekontot enligt 3 kap. 6 §.

Denna lag träder i kraft den

2. Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 a § lagen (1962:381) skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

2 a §1

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall ersättning från

en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk

person anses som inkomst av annat förvärvsarbete, om ersättningen avser

arbete som utförts inom riket samt arbetsgivaren och arbetstagaren träffat

överenskommelse om att ersättningen skall hänföras till sådan inkomst.

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall som inkomst av

annat förvärvsarbete också anses ersättning som utgör skattepliktig

inkomst av tjänst enligt kommunalskattelagen (1928:370) och som, utan

att anställningsförhållande förelegat, utbetalas av fysisk person bosatt

utomlands eller utländsk juridisk person. Detta gäller dock inte i fråga

om sådan skattepliktig intäkt som avses i 11 kap. 2 § första stycket tredje

meningen.

Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas dessutom ersättning för

arbete under förutsättning att ersättningen betalas ut

1. till mottagare som har en F-skattesedel antingen när ersättningen

bestäms eller när den betalas ut,

2. mottagare som har en A-

skattesedel eller som saknar

skattsedel på preliminär skatt om

ersättningen tillsammans med

annan ersättning för arbete från

samma utbetalare under

inkomståret kan antas komma att

understiga 10 000 kronor och

utbetalaren är en fysisk person

eller ett dödsbo samt vad som

utbetalats inte utgör utgift i en av

utbetalaren bedriven näringsverk-

samhet,

2. mottagare som har en A-

skattsedel eller som saknar

skattsedel på preliminär skatt om

utbetalaren av ersättningen är en

fysisk person eller ett dödsbo samt

vad som utbetalats inte utgör utgift

i en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet,

3. till delägare i handelsbolag av bolaget,

4. till medlem i europeisk ekonomisk intressegruppering av

grupperingen.

Om i fall som avses i tredje

stycket 1 mottagaren har både en

F-skattesedel och en A-

skattesedel, räknas ersättningen

som inkomst av annat

förvärvsarbete bara om F-

skattesedeln skriftligen åberopas.

Om i fall som avses i tredje

stycket 1 mottagaren har både en

F-skattsedel och en A-skattsedel,

räknas ersättningen som inkomst

av annat förvärvsarbete bara om

F-skattsedeln skriftligen åberopas.

Denna lag träder i kraft den

3. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 59 § lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

59 §1

Kontrolluppgifterna skall läm-

nas senast den 31 januari under

taxeringsåret till den skattemyn-

dighet hos vilken den uppgifts-

skyldige är registrerad som

arbetsgivare.

Kontrolluppgifterna skall, om

inte annat följer av andra stycket,

lämnas senast den 31 januari under

taxeringsåret till den

skattemyndighet hos vilken den

uppgiftsskyldige är registrerad

som arbetsgivare.

Kontrolluppgift för ersättning

och förmån med anledning av

tillfälligt arbete, som getts ut av

fysisk person eller dödsbo och inte

utgör omkostnad i närings-

verksamhet skall, om avdrag för

preliminär A-skatt inte har gjorts,

lämnas senast 30 dagar efter det

att ersättningen har utbetalats.

Den som skattemyndigheten har tilldelat särskilda redovisnings-

nummer och på grund av detta registrerats hos flera skattemyndigheter

skall lämna kontrolluppgifterna till myndigheterna i enlighet med denna

registrering. Om den uppgiftsskyldige inte är registrerad eller inte vet

vilken skattemyndighet kontrolluppgifterna skall lämnas till, får han

lämna uppgifterna till skattemyndigheten i det län där han är bosatt.

Andra kontrolluppgifter än de som anges i 60 § skall vid avlämnandet

vara ordnade kommunvis. Vilken kommun kontrolluppgifterna avser

skall vara tydligt utmärkt.

Denna lag träder i kraft den

Förteckning över remissinstanser beträffande

Tjänstebeskattningsutredningens betänkande Skatter,

tjänster och sysselsättning (SOU 1997:17) såvitt avser

förslaget till förenklad betalning av skatter och

avgifter när en uppdragstagare anlitas.

Följande remissinstanser har avgett yttrande över betänkandet.

Riksskatteverket, Juridiska fakultetsnämnden vid Stockholms

universitet, Juridiska fakultetsnämnden vid Uppsala universitet,

Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Göteborgs universitet,

Samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Lunds universitet,

Landsorganisationen i Sverige, Landstingsförbundet, Lantbrukarnas

Riksförbund, Pensionärernas Riksorganisation, Svenska

Arbetsgivareföreningen, Svenska kommunförbundet, Sveriges

Köpmannaförbund, Villaägarnas Riksförbund, Sveriges Industriförbund,

Tjänstemännens Centralorganisation och Branschsaneringsutredningen.

Riksskatteverket har bifogat yttranden från skattemyndigheterna i

Stockholms, Södermanlands och Kalmar län.

Sammanfattning av promemorian Översyn av

reglerna om beslutförhet i skattenämnd

Riksskatteverket har i en skrivelse till Finansdepartementet den 20 mars

1998 hemställt att bestämmelsen om skattenämndens beslutförhet i 2 kap.

7 § taxeringslagen (1990:324) skall ändras på det sättet att nämnden skall

vara beslutför med ordföranden eller vice ordföranden och två övriga

ledamöter om en ledamot får förhinder sedan en kallelse till

sammanträdet sänts ut.

Finansdepartementet har i anledning av skrivelsen upprättat

promemorian Översyn av reglerna om beslutförhet i skattenämnd. I

promemorian lämnas förslag om att antalet övriga ledamöter i

skattenämnden ändras från fyra till tre. Vidare föreslås i promemorian att

kraven för beslutförhet mildras i de fall de närvarande är eniga. En

förebild för en sådan reglering finns i lagen (1998:189) om

förhandsbesked i skattefrågor. I lagen föreskrivs i 3 § att

skatterättsnämnden är beslutför när ordföranden vid sammanträdet samt

fem andra ledamöter är närvarande. Skatterättsnämnden är dock beslutför

med färre ledamöter, om tre av dem, bland dem ordföranden, är ense om

utgången i ärendet. I promemorian föreslås att en liknande regel införs

för skattenämnder. Bestämmelsen bör enligt promemorian kunna bidra

till att minska problemen med inställda sammanträden och medverka till

en snabbare och billigare handläggning.

Förteckning över remissinstanser till promemorian

Översyn av reglerna om beslutförhet i skattenämnd

Följande remissinstanser har avgett yttrande över Finansdepartementets

promemoria Översyn av reglerna om beslutförhet i skattenämnd:

Riksdagens ombudsmän, Justitiekanslern, Domstolsverket,

Riksskatteverket, Kammarrätten i Sundsvall, Länsrätten i Stockholms

län, Länsrätten i Norrbottens län, Landstingsförbundet, Sveriges

Advokatsamfund, Sveriges Industriförbund och Föreningen

Auktoriserade Revisorer.

Lagrådsremissens förslag till lagtext

1. Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att punkt 4 av anvisningarna till 42 § kommunal-

skattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

 Anvisningar

 till 42 §

4. Om den skattskyldige utger ersättning för en förmån skall förmåns-

värdet, beräknat enligt punkterna 2 och 3, sättas ned med ersättningens

belopp.

Värdet av bilförmån och förmån av fri kost, beräknat enligt punkt 2

första-femte styckena eller punkt 3, får jämkas uppåt eller nedåt, om det

finns synnerliga skäl. Som synnerliga skäl för jämkning nedåt av värdet

av bilförmån anses

1. att bilen används som arbetsredskap,

2. att bilen används i taxinäring och har körts minst 60 000 kilometer i

tjänsten under kalenderåret och dispositionen för privat körning i mer än

ringa utsträckning varit begränsad eller

3. att andra sådana omständigheter föreligger.

Jämkning nedåt av bilförmånsvärdet får också ske när bilen ingår i en

större grupp av bilar som deltar i ett test eller liknade för utprovning av

en ny eller förbättrad miljö- eller säkerhetsteknik eller dylikt och bilen i

det utförandet inte finns att köpa på den allmänna marknaden inom Eu-

ropeiska unionens medlemsländer eller EES-länderna.

Om bilen är utrustad med teknik

för drift helt eller delvis med

andra drivmedel än bensin och

dieselolja eller med elektricitet

och bilens nybilspris därför är

högre än nybilspriset för närmast

jämförbara bil utan sådan teknik,

får förmånsvärdet jämkas ned till

en nivå som motsvarar förmåns-

värdet för den jämförbara bilen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och tillämpas första gången

vid 2000 års taxering.

2. Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän

försäkring

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 a § lagen (1962:381) om allmän

försäkring skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

2 a §

Vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst skall ersättning från

en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk

person anses som inkomst av annat förvärvsarbete, om ersättningen avser

arbete som utförts inom riket samt arbetsgivaren och arbetstagaren träffat

överenskommelse om att ersättningen skall hänföras till sådan inkomst.

Som inkomst av annat förvärvsarbete räknas dessutom ersättning för

arbete under förutsättning att ersättningen betalats ut

1. till mottagare som har en F-skattsedel antingen när ersättningen

bestäms eller när den betalas ut,

2. till mottagare som har en A-

skattsedel eller en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 §

skattebetalningslagen (1997:483)

eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt, om ersättningen

tillsammans med annan ersättning

för arbete från samma utbetalare

under inkomståret kan antas

komma att understiga 10 000

kronor och utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo samt vad

som utbetalats inte utgör utgift i en

av utbetalaren bedriven närings-

verksamhet,

2. till mottagare som har en A-

skattsedel eller en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 §

skattebetalningslagen (1997:483)

eller som saknar skattsedel på

preliminär skatt, om

a) ersättningen tillsammans med

annan ersättning för arbete från

samma utbetalare under

inkomståret kan antas komma att

understiga 10 000 kronor,

b) utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo,

c) ersättningen inte utgör utgift i

en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet, och

d) utbetalaren och mottagaren

inte träffat en överenskommelse

om att ersättningen skall hänföras

till inkomst av anställning eller det

är fråga om sådan ersättning för

arbete som avses i 12 kap. 16 §

föräldrabalken.

3. till delägare i handelsbolag av bolaget,

4. till medlem i europeisk ekonomisk intressegruppering av

grupperingen.

Om i fall som avses i andra stycket 1 mottagaren har en F-skattsedel

med villkor enligt 4 kap. 9 § skattebetalningslagen, räknas ersättningen

som inkomst av annat förvärvsarbete bara om F-skattsedeln skriftligen

åberopas.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande i fråga om ersättningar som har betalats ut före

ikraftträdandet.

3. Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 § lagen (1981:691) om socialavgifter

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

4 §

Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från

1. ersättning till en och samme arbetstagare om den under året inte

uppgått till 1 000 kronor,

3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av

barn eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen

motsvarar sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som

arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 §

lagen (1962:381) om allmän försäkring,

4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen

(1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.,

5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som utförts i

hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte får göras

vid inkomsttaxeringen,

6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som

arbetstagare haft att täcka med ersättningen,

8. ersättning för arbete som har utförts utomlands till den del denna

inte räknas som pensionsgrundande inkomst enligt 2 kap. 16 § andra

stycket lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension,

9. ersättning för skiljemanna-uppdrag i fall där parterna i

skiljeförfarandet är av utländsk nationalitet,

10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen (1984:947)

om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Sverige inte

utgör skattepliktig intäkt,

11. ersättning som avses i 3 kap.

2 a § lagen om allmän försäkring,

11. ersättning som enligt 3 kap.

2 a § lagen om allmän försäkring

skall anses som inkomst av annat

förvärvsarbete,

12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i

kommunalskattelagen (1928:370),

13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 1-5 lagen (1990:659)

om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för

nämnda skatt,

14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig

verksamhet, om ersättningen från föreningen under året inte uppgått till

ett halvt prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring,

15. före utgången av år 1992 utbetalade ersättningar från en

vinstandelsstiftelse, som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän

försäkring, till den del de inte utgör ersättning för arbete för stiftelsens

räkning,

16. sådan ersättning från en vinstandelsstiftelse eller en annan juridisk

person med motsvarande ändamål från vilken enligt de fyra sista

meningarna i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om allmän försäkring skall

bortses vid beräkning av sjukpenninggrundande inkomst,

17. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1993

om ersättningen avser tid därefter och utgår på grund av

ansvarighetsförsäkring vilken åtnjuts enligt grunder som fastställts i

kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer,

18. ersättning för arbetsskada som inträffat före utgången av år 1992

om skadan anmälts till allmän försäkringskassa efter utgången av juni

1993 och ersättningen utgår på grund av sådan ansvarighetsförsäkring

som anges i 17,

19. ersättning enligt 2 kap. 5 § lagen om inkomstgrundad

ålderspension.

Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna

kan beräknas uppgå till minst 10 procent av arbetstagarens ersättning från

arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer får fastställa schablon för beräkning av

arbetstagares kostnader i viss verksamhet. Schablonen skall avse

bestämda yrkesgrupper och grundas på de genomsnittliga kostnaderna

inom respektive grupp.

Bestämmelserna i första stycket 17 och 18 gäller endast ersättning som

inte avser de första 180 dagarna efter skadetillfället och som för en och

samme arbetstagare beräknas på lönedelar som inte överstiger sju och en

halv gånger prisbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag skall

föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen

(1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget.

_________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

4. Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324)

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 7 § taxeringslagen (1990:324) skall ha

följande lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

7 §

Skattenämnden är beslutför när

ordföranden eller vice ordföranden

och fyra övriga ledamöter är

närvarande. Fler än ordföranden

eller vice ordföranden och fem

övriga ledamöter får inte delta i

behandlingen av ett ärende.

Skattenämnden är beslutför när

ordföranden eller vice ordföranden

och tre övriga ledamöter är

närvarande. Nämnden är dock

beslutför med tre ledamöter, bland

dem ordföranden eller vice

ordföranden, om de är ense om

utgången i ärendet. Fler än

ordföranden eller vice ordföranden

och fem övriga ledamöter får inte

delta i behandlingen av ett ärende.

_________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

5. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om

självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 18 § och 3 kap. 7 § lagen (1990:325)

om självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

18 §

Har en överenskommelse enligt

3 kap. 2 a § lagen (1962:381) om

allmän försäkring träffats om att

en viss ersättning från arbetsgivare

som är bosatt utomlands eller är

utländsk juridisk person skall

hänföras till inkomst av annat

förvärvsarbete, skall den som

uppbär ersättningen ange detta i

sin självdeklaration.

Har en överenskommelse enligt

3 kap. 2 a § första stycket lagen

(1962:381) om allmän försäkring

träffats om att en viss ersättning

från arbetsgivaren som är bosatt

utomlands eller är utländsk

juridisk person skall hänföras till

inkomst av annat förvärvsarbete,

skall den som uppbär ersättningen

ange detta i sin självdeklaration.

Detsamma gäller om en sådan

överenskommelse träffats som

avses i 3 kap. 2 a § andra stycket

2 d samma lag.

3 kap.

7 §

Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av bil-

förmån och kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 4 andra

eller tredje stycket av anvisning-

arna till 42 § nämnda lag tillämpas

endast i enlighet med beslut av

skattemyndigheten med stöd av 9

kap. 2 § andra stycket skattebetal-

ningslagen (1997:483). Värdet av

annan bostadsförmån här i landet

än förmån av semesterbostad skall

beräknas i enlighet med bestäm-

melserna i 8 kap. 15 och 16 §§

skattebetalningslagen. Dessutom

skall i fråga om sådan förmån an-

ges om bostaden är belägen på

taxeringsenhet som i fastighetstax-

eringslagen (1979:1152) benämns

småhusenhet.

Värdet av förmåner som utgått i

annat än pengar skall beräknas i

enlighet med bestämmelserna i

kommunalskattelagen (1928:370).

Vid beräkning av värdet av bil-

förmån och kostförmån skall dock

bestämmelserna i punkt 4 andra

fjärde styckena av anvisningarna

till 42 § nämnda lag tillämpas en-

dast i enlighet med beslut av

skattemyndigheten med stöd av 9

kap. 2 § andra stycket skattebetal-

ningslagen (1997:483). Värdet av

annan bostadsförmån här i landet

än förmån av semesterbostad skall

beräknas i enlighet med bestäm-

melserna i 8 kap. 15 och 16 §§

skattebetalningslagen. Dessutom

skall i fråga om sådan förmån an-

ges om bostaden är belägen på

taxeringsenhet som i fastighetstax-

eringslagen (1979:1152) benämns

småhusenhet.

Om värdet av en förmån justerats enligt 9 kap. 2 § andra stycket

skattebetalningslagen skall anges att justering skett.

Det sammanlagda värdet av andra förmåner än bilförmån skall anges

särskilt för sig.

I fråga om bilförmån skall uppgift lämnas om

1. bilens modellbeteckning och årsmodell,

2. nedsättning av värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, på grund

av att den skattskyldige utgett ersättning för förmånen,

3. värdet av bilförmånen, exklusive drivmedel, efter nedsättning

enligt 2,

4. värdet av förmån av fritt eller delvis fritt drivmedel enligt punkt 2

sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen och

5. antalet kilometer tjänstekörning som ersättning för kostnader för

drivmedel för resa i tjänsten med förmånsbil avser.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Bestämmelserna i 3 kap. 7 § tillämpas första gången vid 2000 års

taxering.

6. Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483)

Härigenom föreskrivs att 5 kap. 3 § och 9 kap. 2 § skattebetalnings-

lagen (1997:483) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

3 §

Skatteavdrag skall inte göras, om

1. ersättningen är mindre än 100 kr,

2. det kan antas att det som utbetalaren kommer att betala ut till

mottagaren under inkomståret inte uppgår till 1 000 kr,

3. utbetalarens sammanlagda

ersättning för arbete till

mottagaren understiger 10 000 kr

under inkomståret och utbetalaren

är en fysisk person eller ett dödsbo

samt vad som betalas ut inte utgör

utgift i en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet,

4. ersättningen betalas ut till en

idrottsutövare av en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom.

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja

idrottslig verksamhet och

ersättningen under inkomståret

understiger ett halvt basbelopp

enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring,

3. utbetalarens sammanlagda

ersättning för arbete till

mottagaren understiger 10 000

kronor under inkomståret och

a) utbetalaren är en fysisk

person eller ett dödsbo,

b) ersättningen inte utgör utgift i

en av utbetalaren bedriven

näringsverksamhet, samt

c) utbetalaren och mottagaren

inte träffat en sådan överens-

kommelse som avses i 3 kap. 2 a §

andra stycket 2 d lagen

(1962:381) om allmän försäkring

eller det är fråga om sådan

ersättning för arbete som avses i

12 kap. 16 § föräldrabalken,

4. ersättningen betalas ut till en

idrottsutövare av en sådan ideell

förening som avses i 7 § 5 mom.

lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt och som har till

huvudsakligt syfte att främja

idrottslig verksamhet och

ersättningen under inkomståret

understiger ett halvt basbelopp

enligt lagen om allmän försäkring,

5. ersättningen betalas ut av ett handelsbolag till en delägare i bolaget,

6. ersättningen är familjebidrag till någon som tjänstgör inom

totalförsvaret, eller

7. ersättningen är sjukpenning eller annan ersättning som avses i punkt

11 av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) till

mottagare som debiterats preliminär skatt för inkomståret.

9 kap.

2 §

Skattepliktiga förmåner skall tas upp till ett värde som bestäms i enlighet

med 8 kap. 14, 15 och 17 §§. Sådan drivmedelsförmån som avses i punkt

2 sjunde stycket av anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen

(1928:370) skall dock värderas till marknadsvärdet.

På begäran av arbetsgivaren får skattemyndigheten bestämma värdet

av förmånen om

1. det finns grund för jämkning

av värdet av bilförmån eller kost-

förmån enligt punkt 4 andra eller

tredje stycket av anvisningarna till

42 § kommunalskattelagen, eller

1. det finns grund för jämkning

av värdet av bilförmån eller kost-

förmån enligt punkt 4 andra fjärde

styckena av anvisningarna till 42 §

kommunalskattelagen, eller

2. bostadsförmånsvärde som bestäms enligt 8 kap. 15 § avviker med

mer än 10 % från det värde som följer av 42 § första stycket kommunal-

skattelagen och punkt 1 andra stycket av anvisningarna till den paragra-

fen.

Arbetsgivaren skall underrätta arbetstagaren om skattemyndighetens

beslut.

____________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Bestämmelserna i 9 kap. 2 § tillämpas första gången på förmån som

getts ut från och med den 1 januari 1999.

7. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 8 § lagen (1998:674) om

inkomstgrundad ålderspension skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

8 §

Som pensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete räknas också

ersättning för arbete som avses i 3 § om

1. utbetalaren var en fysisk person eller ett dödsbo,

2. den ersättning som har

betalats ut inte har utgjort utgift i

en näringsverksamhet som

utbetalaren har bedrivit, och

3. ersättningen tillsammans med

annan ersättning från samma

utbetalare under inkomståret har

understigit 10 000 kr.

2. den ersättning som har

betalats ut inte har utgjort utgift i

en näringsverksamhet som

utbetalaren har bedrivit,

3. ersättningen tillsammans med

annan ersättning från samma

utbetalare under inkomståret har

understigit 10 000 kr, och

4. utbetalaren och mottagaren

inte träffat en sådan överens-

kommelse som avses i 3 kap. 2 a §

andra stycket 2 d lagen

(1962:381) om allmän försäkring

eller det är fråga om sådan

ersättning för arbete som avses i

12 kap. 16 § föräldrabalken.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1999-09-03

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 26 augusti 1999 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

4. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324),

5. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll-

uppgifter,

6. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483),

7. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn

Michael Erliksson, kammarrättsassessorn Catharina[REDACTED_EFTERNAMN] och

kammarrättsassessorn Victoria Sjögren.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet.

Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen

Anvisningar till 42 §

Förslaget innebär att förmånsvärdet för en bil skall kunna jämkas om

bilen är utrustad med teknik för drift bl.a. med miljövänligare drivmedel

än bensin och dieselolja. Detta bör komma till uttryck i lagtexten, lämp-

ligen genom att ordet andra före drivmedel byts mot

 miljövänligare .

Lagtexten ger inte någon definition av begreppet närmast jämförbara

bil , och det torde ha antagits att frågan inte i praktiken skall komma att

vålla några bekymmer bl.a. därför att det ofta kan vara fråga om

modifikationer av en redan marknadsförd modell. Det kan emellertid inte

uteslutas att det kan uppstå situationer där det framstår som oklart vilken

bilmodell som skall anses närmast jämförbar . Det är naturligtvis viktigt

att en enhetlig rättstillämpning upprätthålls i detta avseende. Det främsta

medlet att åstadkomma ett sådant resultat torde vara genom verkställig-

hetsföreskrifter på motsvarande sätt som redan finns vad gäller värdering

av bilförmån. Det kan härvid framhållas att en justering av förordningen

(1986:1348) med bemyndigande för Riksskatteverket att meddela vissa

föreskrifter till kommunalskattelagen (1928:370) blir nödvändig så att

det klart framgår att Riksskatteverkets rätt att meddela verkställighets-

föreskrifter också omfattar angivandet av närmast jämförbar bil när det

gäller tillämpningen av punkten 4 av anvisningarna till 42 § kommunal-

skattelagen.

Förslagen till lag om ändring i lagen om allmän försäkring

3 kap. 2 a §

I andra stycket 2 d) föreslås ytterligare förutsättningar för att enligt

punkten 2 ersättning för arbete skall räknas som inkomst av annat

förvärvsarbete. De nya förutsättningarna avser två fall, nämligen dels när

viss överenskommelse träffats mellan utbetalaren och mottagaren, dels

när fråga är om ersättning till förordnade förmyndare, gode män och för-

valtare. I det senare fallet skall ersättningen alltid behandlas som inkomst

av anställning, om den inte utgår till innehavare av F-skattesedel. Enligt

ordalydelsen anges som förutsättning i det förra fallet - helt korrekt - att

överenskommelse inte träffats, i det senare fallet att det är fråga om så-

dan ersättning som nyss nämnts. Det senare ledet blir därmed miss-

visande.

Den avsedda innebörden kan uttryckas, antingen så att i stället för orden

 eller det är fråga om förs in samt det inte heller är fråga om , eller så

att vad som står i ledet d) om ersättning enligt föräldrabalken förs över

till ett nytt led e) av följande lydelse: e) det inte är fråga om sådan er-

sättning för arbete som avses i 12 kap. 16 § föräldrabalken.

I det senare fallet flyttas ordet och från slutet av ledet c) till det nya

slutet av ledet d). Detta alternativ är möjligen att föredraga eftersom det

är fråga om två väsensskilda undantag från huvudregeln i punkten 2 att

ersättning för arbete under övriga där angivna förutsättningar skall räknas

som inkomst av annat förvärvsarbete.

Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen

5 kap. 3 §

I punkten 3 bör göras motsvarande ändring som förordas beträffande

3 kap. 2 a § förslaget till lag om ändring i lagen om allmän försäkring.

Förslaget till lag om ändring i lagen om inkomstgrundad ålderspension

2 kap. 8 §

I paragrafen bör göras motsvarande ändring som förordas beträffande

3 kap. 2 a § förslaget till lag om ändring i lagen om allmän försäkring.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 september 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:6

 Senaste lydelse 1998:1666.

 Senaste lydelse 1996:1208.

1 Senaste lydelse 1980:75.

1 Senaste lydelse 1990:651.

1 Senaste lydelse 1998:547.

2 Senaste lydelse 1998:677.

1 Senaste lydelse 1997:451.

1 Senaste lydelse 1999:302.

1 Senaste lydelse 1999:597.

1 Senaste lydelse 1995:441.

1 Senaste lydelse 1997:495.

2 Senaste lydelse 1997:495.

3 Senaste lydelse 1993:1563.

4 Senaste lydelse 1995:1629.

5 Senaste lydelse 1995:1629.

6 Senaste lydelse 1997:774.

7 Senaste lydelse 1997:495.

8 Senaste lydelse 1995:1629.

9 Senaste lydelse 1995:1629.

1 Senaste lydelse 1997:773.

 Senaste lydelse 1996:1208.

 Senaste lydelse 1997:773.

 Senaste lydelse 1997:774.

1 Nuvarande lydelse enligt lagrådsremiss Ett nytt system för betalning av

skatter och

avgifter, m.m.

1 Senaste lydelse1996:1213

1 Nuvarande lydelse enligt lagrådsremiss Ett nytt system för betalning av

skatter och

avgifter, m.m.

 Senaste lydelse 1996:1208.

 Senaste lydelse 1998:547.

 Senaste lydelse 1999:597.

 Senaste lydelse 1993:1563.

 Senaste lydelse 1997:774.

 Senaste lydelse 1997:773.

Prop. 1999/2000:6

104

4

1

37

104

104

104

39

104

40

104

104

104

48

104

59

104

60

104

104

104

62

104

63

104

64

104

65

104

104

104

87

104

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 1

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 2

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 3

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 4

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 5

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 6

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 7

104

88

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 8

104

89

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 8

104

100

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 9

103

104

Prop. 1999/2000:6

Prop. 1999/2000:6

Bilaga 10