Regeringens proposition

1997/98:139

Ändringar i fiskelagen, m.m.

Prop.

1997/98:139

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Harpsund den 12 mars 1998

Thage G[REDACTED_EFTERNAMN]

 Annika[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Jordbruksdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att utländska medborgare, som omfattas av

Sveriges internationella åtaganden om etableringsfrihet, arbetskraftens

fria rörlighet och utbyte av tjänster, skall likställas med svenska

medborgare i fråga om fiske som bedrivs med stöd av yrkesfiskelicens.

Det enligt fiskelagen (1993:787) gällande bosättningskravet för sådan

licens föreslås ersatt av ett krav på att fisket skall ha anknytning till

svensk fiskerinäring.

Vidare föreslås att det i fiskelagen införs ett bemyndigande som gör

det möjligt att meddela föreskrifter om krav på utrustning för automatisk

överföring av uppgifter om fiskefartyg och deras position.

I propositionen föreslås också att riksdagen godkänner Avtalet om

genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas

havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och

förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd med

den förklaring som regeringen förordar. Bestämmelserna i fiskelagen om

utländska myndigheters kontroll av svenska fiskare föreslås, som en följd

av ett godkännande av avtalet, kompletterad med en möjlighet för

inspektörer att, vid allvarliga överträdelser av internationellt

överenskomna bestämmelser om fiske, föra fartyget till hamn.

Ändringarna i fiskelagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1998.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 3

3 Ärendet och dess beredning 5

4 Satellitövervakning av havsfisket 6

5 Rätten att fiska yrkesmässigt 8

6 Avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta

nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om

bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd 13

6.1 Avtalet och det internationella fisket 13

6.2 Godkännande av avtalet 17

7 Författningskommentar 20

Bilaga 1 Förteckning över remissinstanserna 21

Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag 22

Bilaga 3 Lagrådets yttrande 24

Bilaga 4 Avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta

nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982

om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd i engelsk och svensk lydelse 25

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 mars 1998 105

Rättsdatablad 106

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787),

2. godkänner Avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta

nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande

och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd

med den förklaring som regeringen förordar.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787)

Härigenom föreskrivs att 13, 22, 30 och 33 §§ fiskelagen (1993:787)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §

Utländska medborgare får fiska med handredskap i enlighet med

bestämmelserna i 8 och 9 §§ om svenska medborgares rätt att fiska.

Utländska medborgare, som

omfattas av Sveriges

internationella åtaganden om

etableringsfrihet, arbetskraftens

fria rörlighet och utbyte av

tjänster, får fiska yrkesmässigt i

samma utsträckning som svenska

medborgare, om de beviljas

yrkesfiskelicens enligt 30 §.

Utan stöd av enskild fiskerätt får annat fiske bedrivas av utländska

medborgare bara om det medges i föreskrifter som meddelas av

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utländska

medborgare som är stadigvarande bosatta här i landet är dock likställda

med svenska medborgare.

22 §

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om skyldighet för den som bedriver yrkesmässigt fiske att

lämna uppgifter om

1. fiskefartyg, fiskeredskap, fiskemetod, fångst, tid och plats för

fångsten, omlastning, landning, försäljning, och

2. andra förhållanden rörande fisket som är av betydelse för

tillämpningen av EG:s förordningar om den gemensamma

fiskeripolitiken.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

föreskriva att ett fiskefartyg skall

ha utrustning som automatiskt via

satellit överför information om

fartyget.

30 §

Yrkesfiskelicens kan beviljas

den som är stadigvarande bosatt i

Sverige och för vars försörjning

fisket är av väsentlig betydelse.

Licens får beviljas för viss tid.

Yrkesfiskelicens får beviljas den

för vars försörjning fisket är av

väsentlig betydelse, om fisket har

anknytning till svensk

fiskerinäring. Licens får beviljas

för viss tid.

När en fråga om licens prövas första gången skall tillgången på fisk

beaktas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer

meddelar närmare föreskrifter om

villkoret angående anknytningen

till svensk fiskerinäring.

33 §

Vid svenskt havsfiske utanför Sveriges sjöterritorium får efterlevnaden

av internationella överenskommelser om fiskevård och fiskets

bedrivande kontrolleras av de utländska myndigheter som anges i

föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

En sådan myndighet skall

lämnas tillträde till svenska

fiskefartyg och ges tillfälle att

undersöka fiskeredskap, fångst och

lastutrymmen samt att ta del av de

loggböcker och handlingar av

betydelse för fisket som finns

ombord.

En sådan utländsk myndighet

skall lämnas tillträde till svenska

fiskefartyg och ges tillfälle att

undersöka fiskeredskap, fångst,

lastutrymmen och utrustning i

övrigt samt att ta del av de

loggböcker och handlingar av

betydelse för fisket som finns

ombord. Finner myndigheten att

en bestämmelse för fisket

överträtts på ett allvarligt sätt får

den föra fartyget till hamn.

Befälhavaren på ett fiskefartyg

är skyldig att underlätta bordning

och kontrollens genomförande i

övrigt.

Befälhavaren på ett fiskefartyg

är skyldig att underlätta

åtgärdernas genomförande.

_________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

3 Ärendet och dess beredning

Sverige blev medlem i Europeiska unionen den 1 januari 1995 och deltar

sedan dess i den gemensamma fiskeripolitiken som bygger på EG-

fördragets bestämmelser om jordbruket. Politiken omfattar nyttjandet av

de levande resurserna i fiskevattnen och inom vattenbruket samt

beredning och avsättning av fiskeri- och vattenbruksprodukter.

Fiskeripolitiken regleras i huvudsak genom ett antal grundläggande

förordningar som kompletteras genom tillämpningsförordningar, beslut

av gemenskapen och nationella bestämmelser.

Fiskelagen (1993:787) som trädde i kraft den 1 januari 1994, reglerar

rätten till fiske samt fisket i Sveriges sjöterritorium och inom Sveriges

ekonomiska zon samt, när det anges särskilt, fiske med svenska fartyg

utanför detta område. Lagen har till följd av det svenska medlemskapet i

EU ändrats ett antal gånger. Inträdet i gemenskapen föranledde

kompletterande lagstiftning genom lagen (1994:1709) om EG:s

förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken (EG-lagen) (prop.

1994/95:75, bet. 1994/95:JoU7, rskr. 1994/95:126). Vidare ändrades

fiskelagen med ikraftträdande den 1 januari 1996 (prop. 1995/96:8, bet.

1995/96:JoU5, rskr. 1995/96:85) varvid de bestämmelser om fisket som

införts i EG-lagen fördes över till fiskelagen. Därefter har

påföljdsbestämmelserna i fiskelagen ändrats i anslutning till Sveriges

ratifikation av havsrättskonventionen med ikraftträdande den 1 juli 1996

(prop. 1995/96:140, bet. 1995/96:UU17, rskr. 1995/96:271). Slutligen

ändrades fiskelagens tillämpningsområde vad avser fiske i andra länders

vatten den 1 januari 1997 (prop. 1995/96:223, bet. 1995/96:JoU3, rskr.

1995/96:23).

Den gemensamma fiskeripolitiken utvecklas ständigt vilket föranleder

nya åtgärder av EG:s institutioner och därmed nya följdbeslut av

medlemsstaterna.

I promemorian Ändringar i fiskelagen m.m., Ds 1998:2, som utarbetats

inom Jordbruksdepartementet, föreslås i tre avseenden nationella åtgärder

med anledning av den gemensamma fiskeripolitiken, nämligen

 anpassning av svensk lagstiftning till den av gemenskapen beslutade

satellitövervakningen av fiskefartyg,

 anpassning av de svenska bestämmelserna om yrkesmässigt fiske till

principen om etableringsfriheten inom gemenskapen, och

 ratifikation av avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta

nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande

och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd

och införande av nödvändig följdlagstiftning.

Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över

remissinstanserna finns i bilaga 1. En sammanställning över

remissyttrandena finns i Jordbruksdepartementet (dnr Jo97/3466).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 19 februari 1998 att inhämta Lagrådets

yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 2.

Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran.

Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. I förhållande till lagrådsremissen

har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten.

4 Satellitövervakning av havsfisket

Regeringens förslag: Bestämmelsen i 22 § fiskelagen om

uppgiftsskyldighet kompletteras med möjlighet för regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att

fiskefartyg skall ha utrustning som automatiskt via satellit överför

information om fartyget.

Departementspromemorians förslag: I promemorian föreslås att

överföringen av information skall kunna avse både fartyget och fisket.

Remissinstanserna: Kammarrätten i Göteborg anser att bestämmelser

om kravet på utrustning bör meddelas i lag och att endast rätten att

meddela erforderliga tillämpningsföreskrifter bör delegeras.

Fiskeriverket anser att informationsöverföringen endast bör avse

uppgifter om fartyget. Verket påpekar att EG:s föreskrifter om

satellitkontroll inte kräver mer än positionsrapportering och att

utrustningen för automatisk överföring knappast kan förmedla någon

information om själva fisket. Vidare anser verket att en ändring av

straffbestämmelsen i 40 § bör övervägas eftersom gemenskapen gör

ägaren ansvarig för vissa åtgärder.

Remissinstanserna har i övrigt inte haft några invändningar mot

lagförslaget.

Skälen för regeringens förslag: Ett viktigt inslag i den gemensamma

fiskeripolitiken är kontrollen av fisket. Kontrollen på fiskeområdet

regleras genom rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober

1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma

fiskeripolitiken. I förordningen finns bl.a. bestämmelser om insamlande

av nödvändiga uppgifter för resurspolitiken, exempelvis uppgifter om

fartyg, redskap, fiskeinriktning, fångster och landningar. I förordningen

ges bestämmelser om de fiskandes loggboksplikt och skyldighet att

lämna landningsdeklaration, att göra anmälan vid landning i andra länder

än flaggstaten och att lämna uppgifter om omlastningar mellan fartyg.

Medlemsstaten skall meddela kommissionen vilka fångster dess fartyg

landar från olika bestånd. Staten skall övervaka fisket och därmed

förbunden verksamhet i sina vatten, bl.a. genom inspektioner av fartyg

och landningar av fisk. Skyldigheten att kontrollera fisket omfattar även

de egna fartyg som är verksamma utanför gemenskapens vatten. Vidare

skall staten se till att lämpliga och effektiva åtgärder vidtas vid

överträdelser av den gemensamma fiskeripolitiken.

Av artikel 3 i kontrollförordningen följer att det skall finnas ett system

för fortlöpande kontroll av gemenskapens fiskefartygs positioner.

Förordningen har ändrats genom rådets förordning (EG) nr 686/97 av

den 14 april 1997 om ändring av förordningen (EEG) nr 2847/93 om

införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken.

Ändringen innebär bl.a. att artikel 3 fick en ny lydelse, innefattande mer

detaljerade bestämmelser om systemet för övervakning av fiskefartygens

positioner. I kommissionens förordning (EG) nr 1489/97 av den 29 juli

1997 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning

(EEG) nr 2847/93 vad beträffar satellitbaserade kontrollsystem för fartyg

finns ytterligare detaljföreskrifter.

Gemenskapsreglerna föreskriver att en medlemsstat måste upprätta ett

satellitbaserat kontrollsystem som möjliggör kontroll av fiskefartygens

position. Detta system skall senast den 30 juni 1998 kunna tillämpas på

gemenskapens fiskefartyg med en längd överstigande 20 meter mellan

perpendiklarna eller med en längd över allt av 24 meter, om fartyget

 fiskar på det fria havet, utom i Medelhavet,

 fiskar i tredje lands vatten, under förutsättning att bestämmelser har

införts i överenskommelser med berörda tredje länder om tillämpning av

ett kontrollsystem för fartyg från sådana länder som fiskar i

gemenskapsvatten, eller

 fångar fisk för tillverkning av fiskmjöl eller fiskolja.

Senast vid ingången av år 2000 skall kontrollsystemet tillämpas för

alla gemenskapens fartyg av nämnda storlek oberoende av vilket fiske de

används till.

Systemet är inte tillämpligt på fartyg som endast fiskar inom 12 sjömil

från flaggstatens baslinje eller som aldrig är mer än 24 timmar till havs

räknat från avgång till återkomst i hamn.

En medlemsstat får införa motsvarande kontrollsystem även i fråga om

andra fartyg som för dess flagg. En sådan åtgärd berättigar till samma

ekonomiska stöd som lämnas för de fartygskategorier för vilka

gemenskapens kontrollsystem är tvingande.

De s.k. satellitföljare som installeras på fartygen skall säkerställa

automatisk överföring av uppgifter om fartygets identitet och om

fartygets senaste position. Normalt skall dessa uppgifter lämnas minst

varannan timme. Vid fiske utanför gemenskapsvatten gäller andra

tidsintervall. När ett fartyg ligger i hamn är den längsta tiden mellan

positionsrapporterna 24 timmar. Om fartyget stannar i hamn mer än 48

timmar får satellitföljaren stängas av medan fartyget ligger i hamn under

förutsättning att nästa rapport sänds från samma position som den senaste

rapporten.

Befälhavaren på fartyget är ansvarig för att utrustningen fungerar och

att informationen överförs. Om en satellitföljare är bristfällig eller ur

funktion skall befälhavaren, fartygsägaren eller dennes representant

minst en gång per dygn meddela föreskrivna uppgifter per telefax,

telefon eller radio. Detsamma gäller om flaggstatens kontrollsystem inte

fungerar. En satellitföljare som inte fungerar tillfredsställande skall

normalt åtgärdas inom en månad. Medlemsstaten skall underrätta de

ansvariga för fartyget om satellitföljaren verkar vara bristfällig eller om

kontrollsystemet inte fungerar.

Varje medlemsstat skall ha ett centrum för fiskekontroll som sköter

kontrollen av samtliga fiskefartyg som för dess flagg och andra staters

fartyg som fiskar i dess vatten. I varje stat skall en behörig myndighet

utses för denna verksamhet. Medlemsstaterna får upprätta gemensamma

centra.

Medlemsstaterna måste säkerställa att uppgifterna som samlas in finns

bevarade och, på särskild framställan, tillgängliga för kommissionen i

maskinläsbar form under minst tre år.

Det är medlemsstaterna som ansvarar för att fartygen förses med

nödvändig satellitutrustning och att den information som lämnas via

utrustningen tas om hand på föreskrivet sätt. Systemet förutsätter att de

nämnda förordningarna kompletteras med nationella bestämmelser.

I 22 § fiskelagen bemyndigas regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om uppgiftsskyldighet för

det svenska yrkesmässiga fisket. Denna skyldighet avser uppgifter om

fiskefartyg, fiskeredskap, fiskemetod, fångst, tid och plats för fångsten,

omlastning, landning, försäljning och andra förhållanden rörande fisket

som är av betydelse för tillämpningen av EG:s förordningar om den

gemensamma fiskeripolitiken. Fiskeriverket har meddelat

detaljföreskrifter om uppgiftsskyldigheten.

Gemenskapssystemet om satellitövervakning innebär att en fiskare

måste ha utrustning ombord som används för automatiserat

uppgiftslämnande via satellit. Det krävs inte någon aktiv medverkan av

den enskilde fiskaren när uppgiften lämnas. Fartyget kan identifieras och

dess position fastställas oavsett om den fiskande själv skickar rapporter

eller ej.

För att säkerställa genomförandet av det gemensamma satellitsystemet

bör bestämmelserna om uppgiftsskyldighet i 22 § fiskelagen

kompletteras. Regeringen delar Fiskeriverkets uppfattning att

bestämmelsen bör begränsas till att avse den information som krävs

enligt EG:s föreskrifter om satellitkontroll. Bestämmelsen bör därför

endast avse utrustning för automatisk överföring av information om

fiskefartyget.

Fiskelagens bestämmelser om uppgiftsskyldighet har i dag formen av

bemyndiganden till stöd för föreskrifter som får meddelas av regeringen

eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det är naturligt att den

lagstiftningstekniken tillämpas också i fråga om det automatiska

övervakningssystemet. Fiskeriverket anser att straffbestämmelserna i

fiskelagen bör ses över eftersom det nya övervakningssystemet

förutsätter att även fartygsägaren ansvarar för verksamheten. Enligt

regeringens uppfattning bör ägarens ansvar komma till uttryck i

föreskrifter meddelade med stöd av det föreslagna bemyndigandet. Med

föreskrifter utformade på det sättet kommer fiskelagens nuvarande

straffbestämmelser att omfatta även ägaren.

5 Rätten att fiska yrkesmässigt

Regeringens förslag: I 13 § fiskelagen införs en bestämmelse om att

utländska medborgare som omfattas av Sveriges internationella

åtaganden om etableringsfrihet, arbetskraftens fria rörlighet och

utbyte av tjänster har rätt att fiska yrkesmässigt här i landet om de

beviljas yrkesfiskelicens. I 30 § fiskelagen föreskrivs att

yrkesfiskelicens i fortsättningen skall beviljas den för vars försörjning

fisket är av väsentlig betydelse, om fisket har anknytning till svensk

fiskerinäring. Regeringen eller den myndighet som regeringen

bestämmer bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om villkoret

angående anknytningen till svensk fiskerinäring.

Departementspromemorians förslag: I promemorian föreslås en ny

lydelse av 30 § fiskelagen som i huvudsak överensstämmer med

regeringens förslag. I promemorian föreslås däremot ingen ändring av 13

§ fiskelagen.

Remissinstanserna: Sveriges Fiskares Riksförbund (SFR) avvisar

promemorians förslag om ändring av förutsättningarna för

yrkesfiskelicens. SFR anser att den avgörande frågan är om det är helt

klart att EG-rätten förbjuder tillämpningen av kriteriet stadigvarande

bosättning för erhållande av yrkesfiskelicens. Om ett bosättningskrav

skulle befinnas inte vara förenligt med EG-rätten måste lagtexten om

fisket har anknytning till svensk fiskerinäring kompletteras med motiv

och tillämpningsföreskrifter som möjliggör en reell koppling till den

svenska fiskerinäringen. I övrigt är remissinstanserna i huvudsak positiva

till förslaget. Kammarrätten i Göteborg anser dock att rätten för

utländska medborgare, som omfattas av Sveriges internationella

åtaganden om etableringsfrihet, arbetskraftens fria rörlighet och utbyte av

tjänster, att fiska här i landet om yrkesfiskelicens beviljas, bör anges i 13

§ fiskelagen. Fiskeriverket påtalar behovet av tydliga kriterier i

lagstiftningen och att begreppet anknytning till svensk fiskerinäring

bör utvecklas.

Skälen för regeringens förslag: En grundprincip för den

gemensamma fiskeripolitiken är att alla medlemsländers fiskefartyg har

lika tillträde till fiskevattnen och fiskresurserna. Från denna princip görs

det ett antal undantag, bl.a. fördelas gemenskapens fiskresurser via

nationella kvoter avsedda att fiskas av den berörda statens fartyg. Syftet

med fördelningen av nationella fiskekvoter är att tillförsäkra

medlemsländerna en andel av gemenskapens totala fångstvolymer.

Fördelningen grundas bl.a. på det traditionella fiske som den av

fiskerinäringen beroende lokalbefolkningen i landet dragit fördel av före

etablerandet av kvotsystemet. Denna kvotfördelning har stimulerat till

s.k. "kvothoppning". Med detta avses att ett fiskeföretag genom förvärv

av fiskefartyg som hör till en annan stats fiskeflotta får möjlighet att

nyttja den statens fiskekvoter trots att fartygens besättningar ofta inte är

bosatta i landet och fångsterna till stor del landas i andra länder.

Begränsningar av möjligheterna för utländska företag och medborgare att

delta i fisket av de kvoter som kommer register- eller flaggstaten till del

har föranlett flera avgöranden i EG-domstolen (se målen C-221/89,

Factortame, REG I 1991, s. 3905, C-3/87, Agegate, REG 1989, s. 4459

och C-216/87, Jaderow, REG 1989, s. 4509).

EG-domstolen utgår från att det ankommer på medlemsländerna att i

enlighet med internationell rätt fastställa villkoren för ett fartygs

registrering och rätt att föra landets flagg. Bedömningen av vad som är

en erforderlig koppling mellan fartyg och land för att få ingå i landets

fartygsflotta måste dock ske med beaktande av gemenskapsrätten i

övrigt. Det innebär att medlemsstaten måste beakta förbudet mot

diskriminering, den fria etableringsrätten och proportionalitetsprincipen.

Krav på viss nationalitet eller bosättning i landet som förutsättning för

registrering av ett fartyg i landet är därmed oförenliga med

gemenskapsrätten. Enligt EG-domstolen strider det t.ex. mot

gemenskapsrätten att som villkor för att erhålla fiskelicens kräva att

minst 75 procent av besättningen skall vara bosatt i landet.

Gemenskapsrätten hindrar däremot inte att ett medlemsland som

villkor för registrering av ett fiskefartyg kräver att fartyget har en reell

ekonomisk koppling till landet om det enbart rör relationen mellan

fartygets fiskeoperationer och befolkningen som är beroende av fisket

och anknuten industri.

Det är t.ex. möjligt att åberopa landningar och återkommande besök i

landets hamnar för att påvisa att det finns ett samband mellan fartygets

verksamhet och landets fiskeberoende befolkning. Landningar av

fångster kan således accepteras som en omständighet bland andra, under

förutsättning att det inte direkt eller indirekt innebär en skyldighet att

landa fartygets fångster i landets hamnar eller hindrar normala

fiskeoperationer. Medlemslandet kan enligt EG-domstolen även kräva att

besättningen, på något sätt som står i överensstämmelse med

gemenskapsrätten, bidrar till socialförsäkringssystemet i landet.

De svenska reglerna om fartygsregistrering i sjölagen har ändrats per

den 1 juli 1997 (prop. 1996/97:130, bet. 1996/97:LU16, rskr.

1996/97:243). Numera kan ett fartyg som till hälften eller mer ägs av

fysiska eller juridiska personer inom det Europeiska ekonomiska

samarbetsområdet under vissa förutsättningar som anknyter till EG-

domstolens avgöranden i bl.a. nämnda mål registreras i Sverige, om

ägaren så begär.

En kuststat har enligt folkrätten möjlighet att förbehålla fisket för den

egna statens medborgare. Enligt 13 § fiskelagen (1993:787) får fiske på

Sveriges sjöterritorium, där fisket är fritt för var och en, och i Sveriges

ekonomiska zon endast utövas av svenska medborgare och andra som är

stadigvarande bosatta i Sverige. Utländska medborgare som inte

uppfyller bosättningskravet får normalt bara fiska med handredskap.

Enligt samma lagrum får regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer föreskriva om utländska medborgares fiske i

landet. Denna föreskriftsrätt har regeringen anförtrott åt Fiskeriverket

såvitt avser genomförandet av internationella överenskommelser.

Regeringen har vidare givit länsstyrelserna uppgiften att meddela

tillstånd i särskilda fall till annat än yrkesmässigt fiske. En utländsk

medborgare som inte är fast bosatt i Sverige måste således stödja sin rätt

att fiska på föreskrifter meddelade av Fiskeriverket eller på tillstånd av

länsstyrelsen.

Fiske i större omfattning utan stöd av enskild fiskerätt vad avser

redskapsanvändningen, t.ex. med notredskap, är förbehållet yrkesmässigt

fiske med stöd av yrkesfiskelicens. För yrkesfiskelicens krävs enligt 30 §

fiskelagen dels att fiskaren är stadigvarande bosatt i Sverige, dels att

fisket är av väsentlig betydelse för fiskarens försörjning. När licensen

prövas första gången beaktas dessutom tillgången på fisk. Det ställs i

fiskelagen inte några krav på företagsform eller ägande av utrustning och

fartyg.

För utländska medborgare gäller, som nämnts i det föregående, som

huvudregel ett krav på bosättning för rätt att fiska i Sverige utan stöd av

enskild fiskerätt. Bosättningskravet för yrkesfiskelicensen har således

inte någon självständig betydelse för en utländsk medborgares rätt till

licens.

EG-fördragets bestämmelser om bl.a. den fria etableringsrätten och

domstolens uttalanden om principernas tillämpning torde innebära att ett

bosättningskrav som gäller för etablering inom svenskt yrkesfiske inte

kan behållas. De svenska bestämmelserna om förutsättningarna för

yrkesfiske måste således anpassas till gemenskapsrätten.

Enligt fiskelagen får utländska medborgare som inte är bosatta i

Sverige bedriva annat fiske än handredskapsfiske bara om det medges i

föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer. Fiskelagen ger således redan i dag utrymme för

att med stöd av särskilda föreskrifter låta utländska medborgare verka

inom svenskt fiske. Regeringen anser emellertid att grundläggande

förutsättningar för rätten att verka inom svenskt fiske bör anges i

fiskelagen.

Den utvidgning som bör komma i fråga för att tillgodose

gemenskapsrättens krav bör avse rätt att fiska yrkesmässigt för utländsk

medborgare som omfattas av Sveriges internationella åtaganden om

etableringsfrihet, arbetskraftens fria rörlighet och utbyte av tjänster.

Yrkesmässigt fiske måste som huvudregel utövas med stöd av

yrkesfiskelicens. Sådan licens kan i dag endast den få som är

stadigvarande bosatt i Sverige. SFR ifrågasätter om det är helt klart att

EG-rätten förbjuder tillämpningen av kriteriet stadigvarande bosättning

för erhållande av yrkesfiskelicens. EG-domstolen har emellertid funnit

att det inte finns någon koppling mellan de fiskandes bosättning och

syftet att genom nationella fiskekvoter tillgodose fiskeberoende

befolkning och områden. Ett krav på bosättning har under dessa

förhållanden inte ansetts tillåtet när det gäller bl.a. besättningen på

fartygen. I Sverige är det en nödvändig förutsättning att någon som deltar

i fisket av de svenska kvoterna har yrkesfiskelicens för att yrkesmässigt

kunna fiska de kvoter Sverige tilldelats. Det innebär att ett

bosättningskrav för licensen utgör just en sådan koppling som domstolen

underkänt. Enligt regeringens bedömning får det anses vara klart att ett

bosättningskrav för yrkesfiskelicens är oförenligt med gemenskapsrätten.

För att säkerställa att en EES-medborgare kan utnyttja sin rätt att vara

verksam inom det svenska yrkesfisket enligt EG-fördraget och EES-

avtalet bör därför förutsättningarna för yrkesfiskelicens i 30 § fiskelagen

ändras.

Det finns med stöd av de nämnda avgörandena av EG-domstolen i

stället möjlighet att föreskriva att fisket skall ha en reell anknytning till

den svenska fiskenäringen. Det nuvarande bosättningskravet bör således

ersättas av en allmän bestämmelse i lagen om att det som förutsättning

för yrkesfiskelicens skall vara fråga om ett fiske som har anknytning till

svensk fiskerinäring.

Av principen om proportionalitet följer att kraven för att erhålla licens

inte får vara mer långtgående än vad som krävs för att säkerställa en

verklig ekonomisk anknytning mellan fiskaren och medlemsstaten.

Härvid måste de förutsättningar som EG-domstolen har slagit fast

beaktas. Det måste säkerställas att de som inte bor i landet men som

omfattas av Sveriges åtaganden om etableringsfrihet, arbetskraftens fria

rörlighet och utbyte av tjänster får reella möjligheter att etablera sig inom

svenskt yrkesfiske.

Av EG-domstolens avgöranden följer att det får krävas ett antal

alternativa bevis för att det fiske som skall bedrivas är till nytta för den

fiskeberoende lokalbefolkningen i landet. Det är mot denna bakgrund

lämpligt att en allmänt hållen bestämmelse i lagen om anknytning till

svensk fiskerinäring kompletteras med ytterligare föreskrifter som ger

ledning vid prövningen av licensansökningar. Regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter

som närmare beskriver vilka omständigheter angående anknytningen till

svensk fiskerinäring som kan åberopas till stöd för en ansökan om licens.

Det är naturligt att platsen för landningar och utgångshamnen för

fisketurerna tillmäts betydelse när en sökande åberopar omständigheter

till stöd för sin licensansökan. Att det inte får ställas krav på bosättning

innebär inte att bosättningen skulle sakna betydelse som ett alternativt

bevis för anknytning till landets fiskeberoende befolkning eller

fiskeberoende områden.

I föreskrifter till lagbestämmelsen bör en precisering kunna göras av de

bevis för anknytning som kan åberopas. Exempel på sådana preciseringar

är att minst 50 procent av fångstvärdet landas i Sverige, att minst hälften

av fiskefärderna utgår från svensk hamn eller att minst hälften av

deltagarna i det fiske licenssökanden avser att bedriva är bosatta i landet.

Föreskrifterna måste ge sökande möjlighet att åberopa också andra

omständigheter eller en kombination av omständigheter till stöd för sin

ansökan om licens.

Fiskeriverket och SFR föreslår att det inte skall vara tillåtet att mer

permanent samtidigt vara aktiv inom fiske i flera länder. Enligt

regeringens uppfattning bör det vid en prövning av om en anknytning

föreligger vara möjligt att beakta i vad mån en fiskandes aktivitet inom

ett annat lands fiske utgör en omständighet som försvagar värdet av

övriga omständigheter som åberopas till stöd för ansökan om licens.

Som Fiskeriverket konstaterar måste det, om flera olika

omständigheter åberopas för att påvisa anknytning till ett medlemsland,

överlåtas åt rättstillämpningen att i sista hand avgöra vad som utgör

tillräckliga omständigheter för att få licens.

Utöver yrkesfiskelicens är innehav av fartygstillstånd en förutsättning

för yrkesmässigt fiske med fartyg. Enligt 21 § andra stycket fiskelagen

får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela

föreskrifter om krav på sådant särskilt tillstånd för användning av fartyg

för yrkesmässigt fiske. Enligt Fiskeriverkets föreskrifter får fartyg med

en största längd av minst fem meter användas för yrkesmässigt fiske i

havet endast efter tillstånd av verket. Fartyget skall vara registrerat som

fiskefartyg i sjöfartsregistret. Vidare gäller bl.a. att fartyget skall ha en

reell ekonomisk anknytning till Sverige och att tillståndshavaren och

befälhavaren skall inneha yrkesfiskelicens.

Om rätten att fiska i landet och om yrkesfiskelicens ändras i enlighet

med vad som angivits i det föregående torde villkoren för fartygstillstånd

kunna anpassas till de nya förutsättningarna för fartygstillstånd utan

ändring av det nuvarande bemyndigandet i fiskelagen.

6 Avtalet om genomförande av

bestämmelserna i Förenta nationernas

havsrättskonvention av den 10 december

1982 om bevarande och förvaltning av

gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd

6.1 Avtalet och det internationella fisket

En stor del av det internationella samarbetet på fiskeområdet sker inom

ramen för regionala överenskommelser och i regionala

fiskeorganisationer. Flertalet av de svenska föreskrifterna för främst

yrkesfisket har redan före medlemskapet i unionen haft sin grund i

sådana åtaganden. För Sverige väsentliga organisationer är främst

Fiskerikommissionen för Östersjön International Baltic Sea Fishery

Commission (IBSFC) och Nordostatlantiska fiskerikommissionen

 North East Atlantic Fisheries Commission (NEAFC).

Internationella fiskeöverenskommelser med tredje land är ett väsentligt

inslag i den gemensamma fiskeripolitiken. Det är gemenskapen som

företräder medlemsländerna i dessa sammanhang. Det är därför naturligt

att gemenskapen tagit Sveriges plats i bl.a. IBSFC och NEAFC. Frågor

av betydelse för internationella fiskeöverenskommelser som trots

gemenskapskompetensen på området ändå hänför sig till respektive stats

kompetens är exempelvis flaggfrågor.

Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982,

som reglerar näst intill all fredlig användning av världshaven, utgör idag

den folkrättsliga grunden för det internationella samarbetet på

fiskeområdet. Konventionen trädde i kraft den 16 november 1994, tolv

månader efter det att den ratificerats av 60 stater. Sverige ratificerade

konventionen den 25 juni 1996 (prop.1995/96:140, bet.1995/96:UU17,

rskr.1995/96:271 och regeringsbeslut 1996-06-13). Konventionen har i

dag 120 parter, däribland flertalet EU-medlemsländer.

Havsrättskonventionen ger stater rätt att utanför sjöterritoriet inrätta en

ekonomisk zon, EEZ (Exclusive Economic Zone), om maximalt 200

sjömil räknat från baslinjerna. I den ekonomiska zonen har kuststaten

bl.a. suveräna rättigheter vad avser de marina levande tillgångarna, men

även en plikt att bevara och förvalta dessa. Därutöver ålägger

konventionen en skyldighet för alla stater att samarbeta om bevarandet av

fiskbestånden i det fria havet, däribland långvandrande fiskbestånd och

sådana bestånd som rör sig såväl i det fria havet som i staternas

ekonomiska zoner, s.k. gränsöverskridande fiskbestånd.

Även om rättigheter och skyldigheter vad gäller förvaltningen av

fiskeresurserna i de ekonomiska zonerna blivit fastlagda i och med

havsrättskonventionen så har samarbetsformerna för bevarande och

nyttjande av fiskbestånden i det fria havet inte ansetts tillräckliga för att

hindra överutnyttjande och utfiskning. En effekt av detta överutnyttjande

är att det under de senaste två decennierna har uppstått ett flertal mer

eller mindre allvarliga konflikter mellan stater som har intressen av

samma bestånd. Flertalet av världens stora fiskbestånd anses vara i stort

behov av ytterligare bevarande- och förvaltningsåtgärder och för de

gränsöverskridande fiskbestånden har denna utveckling varit särskilt

påtaglig. En svårighet har dock varit att få till stånd ett regelsystem där

samma långtgående åtgärder för bevarande och förvaltning vidtas i såväl

det fria havet som i områden under nationell fiskejurisdiktion.

Denna alarmerande situation för världsfisket uppmärksammades i

Förenta nationernas konferens om miljö och utveckling, UNCED, som

hölls i Rio de Janeiro år 1992. Den vid konferensen upprättade

handlingsplanen Agenda 21 reglerar i kapitel 17 skyddet av den

marina miljön inklusive de marina levande tillgångarna. Ett av

programområdena för kapitel 17, område C, rör frågan om ett hållbart

nyttjande av, liksom bevarande av, de marina levande tillgångarna i det

fria havet. Sedan Rio-konferensen har tre multilaterala

överenskommelser med denna målsättning antagits av världssamfundet.

Överenskommelsen för att se till att fiskefartyg följer internationella

bevarande- och förvaltningsåtgärder vid fiske på det fria havet

(Flaggkonventionen) är inriktad på att förhindra att fartyg kringgår

förvaltningsåtgärder genom omflaggning till s.k. bekvämlighetsflagg.

Överenskommelsen, som antogs år 1993 och godkändes av Sverige år

1994, behandlar bl.a. flaggstaternas ansvar och skyldighet att informera

om fartyg som fiskar på det fria havet. Överenskommelsen har ännu inte

trätt i kraft.

Överenskommelsen om en uppförandekod för ansvarsfullt fiske är inte

bindande. Den omfattar allt slags fiske och vattenbruk. I koden slås fast

att rätten till fiske innefattar ett ansvar att bevara ekosystemet.

Den tredje och mest genomgripande överenskommelsen efter UNCED

är avtalet om genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas

havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och

förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Denna

överenskommelse står i direkt relation till havsrättskonventionens

regelsystem för det internationella samarbetet på fiskeriområdet och skall

tolkas och tillämpas i havsrättskonventionens anda.

Avtalets grundläggande intention är att vidareutveckla de

samarbetsformer som regleras i havsrättskonventionen då dessa inte

ansetts tillräckliga för att hejda överutnyttjande och stävja konflikter

inom det internationella fisket. Avtalets övergripande syfte är att

säkerställa ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av de

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånden i det fria havet. Då

dessa bestånd rör sig över stora områden och under sin livstid

förekommer såväl inom som utanför kuststaters jurisdiktionsområden, är

delar av avtalet även tillämpliga i fråga om sådana bestånd när de

uppehåller sig inom nationell jurisdiktion. Härigenom undviks att

åtgärder vidtagna inom det ena området urholkar resultatet av åtgärder

vidtagna inom det andra. Kuststater och fjärrfiskenationer är följaktligen

skyldiga att samarbeta så att samstämmiga åtgärder vidtas.

Avtalet bygger på att kuststater och stater som fiskar på det fria havet

skall samarbeta i regionala fiskeorganisationer. Organisationerna skall

vara öppna för ansökan om medlemskap från alla länder med ett reellt

intresse av det fiske som bedrivs inom ramen för sådana organisationer.

En viktig princip är att förvaltningen av fiskbestånden måste ske på ett

varsamt sätt genom försiktighetsåtgärder. Försiktighetsprincipen skall

vara en ledstjärna för alla åtgärder om bevarande och nyttjande av

bestånden.

I avtalet finns dels utförliga bestämmelser om standardkrav för

insamling och spridning av information, såsom vetenskapliga och

statistiska data, dels riktlinjer för tillämpningen av s.k. referenspunkter

för att med utgångspunkt från en försiktighetsprincip bevara och förvalta

bestånden.

Det folkrättsligt sett mest genomgripande momentet i avtalet är

skapandet av det system för kontroll, bordande och inspektion av

fiskefartyg som skall upprättas inom ramen för de regionala

organisationerna. Härigenom har den i havsrättskonventionen centrala

principen om flaggstatsjurisdiktion på det fria havet modifierats så vitt

avser fiskefartyg. Detta system går i stort ut på att inom ramen för de

regionala organisationerna kan en annan stat än flaggstaten bemyndigas

att på det fria havet vidta vissa åtgärder mot fiskefartyg som bryter mot

organisationens bestämmelser. En sådan rätt har ansetts nödvändig i

situationer då en stat inte uppfyller sitt flaggstatsansvar vid överträdelser

begångna av egna fiskefartyg.

I första hand är flaggstaten skyldig att oavsett var en överträdelse skett

ingripa mot denna. Varje påstådd överträdelse av åtgärder vidtagna enligt

avtalet skall undersökas. Fartyget skall inspekteras och rapport om detta

skall lämnas till den stat som påtalat överträdelsen och till berörd

organisation. Vidare skall det infordras uppgifter från ansvariga för

fartyget om verksamheten. Ärendet skall överlämnas till åtal och det

skall säkerställas att fartyget inte upptar fiske igen på det fria havet innan

sanktionerna har genomförts. Sanktionerna skall vara tillräckliga för att

effektivt avskräcka från överträdelser och dessutom beröva de fiskande

inkomsterna från verksamheten.

På det fria havet inom områden som omfattas av en fiskeorganisation

får en avtalsslutande part som deltar i organisationen borda en annan

avtalsslutande stats fartyg oavsett om den staten deltar i organisationen

eller inte. Staterna skall inom ramen för organisationerna fastställa

förfaranden för bordande och inspektion.

Om det vid bordande och inspektion finns klar anledning anta att ett

fartyg har överträtt bestämmelser om fisket, skall bevis säkras och

flaggstaten omedelbart underrättas om den ifrågasatta överträdelsen.

Flaggstaten skall svara inom viss tid och snarast genomföra en

undersökning och vidta åtgärder samt underrätta den inspekterande staten

om vad som framkommit. Alternativt kan flaggstaten bemyndiga den

inspekterande staten att genomföra undersökningen. I sistnämnda fall

skall den inspekterande staten utan dröjsmål meddela flaggstaten vad

som framkommer varefter flaggstaten skall vidta nödvändiga åtgärder

mot fartyget eller överlåta även detta på inspektionsstaten.

Om inspektionen visar att det är fråga om en allvarlig överträdelse och

flaggstaten inte uppfyller sina skyldigheter enligt avtalet får inpektörerna

stanna kvar ombord. De får säkra bevis och utan dröjsmål föra fartyget

till närmaste hamn för vidare inspektion, varvid flaggstaten skall

underrättas. Däremot är det endast flaggstaten som har rätt att lagföra. De

berörda länderna skall säkerställa besättningens välbefinnande oavsett

nationalitet. Flaggstaten kan alltid ingripa för att uppfylla sina

skyldigheter. Om fartyget står under den inspekterande statens ledning

skall den staten på flaggstatens begäran överlämna fartyget till

flaggstaten tillsammans med resultatet av undersökningen.

Med allvarliga överträdelser avses bl.a. fiske utan licens och

underlåtenhet att föra fiskeloggbok. Dit hör även att allvarligt

felrapportera fångster, fiska på otillåten plats eller tid, fiska utan

tillgänglig kvot eller av bestånd som inte är tillåtna, använda förbjudna

redskap, förfalska eller dölja fartygets märkning eller registrering och att

dölja, manipulera eller undanröja bevis.

Inspektörerna skall iaktta allmänt vedertagna internationella regler,

förfaranden och praxis när det gäller fartygets och besättningens

säkerhet. De skall minimera störningen av fiskeverksamheten och, om

möjligt, undvika åtgärder som skadar fångsten samt undvika trakasserier.

Åtgärder som vidtas av andra stater än flaggstaten skall stå i proportion

till hur allvarlig överträdelsen är. Inspektionsstaten är ansvarig för skada

eller förlust som uppstår till följd av alltför långtgående åtgärder.

Inspektörer skall styrka sin identitet och underrätta en flaggstat om

inspektionen. De får inte förhindra kontakt mellan befälhavaren och

flaggstaten. Vidare skall de rapportera till flaggstaten och omedelbart

lämna fartyget när inspektionen är avslutad, om det inte finns bevis för

allvarliga överträdelser.

Inspektionen får avse fartyget, licens, redskap, utrustning, fisk och

fiskprodukter och handlingar av betydelse. Flaggstaten skall säkerställa

att befälhavaren underlättar bordandet och debarkering, samarbetar vid

inspektionen och inte hindrar inspektörerna, tillåter dem att kontakta

berörda staters myndigheter samt erbjuder rimlig hjälp inklusive mat och

husrum.

Inspektörerna skall undvika användning av tvång utom när det är

nödvändigt för att säkerställa inspektörernas säkerhet och om de hindras i

sin tjänsteutövning. Graden av tvång får inte överskrida vad som är

skäligt med hänsyn till omständigheterna.

En hamnstat är skyldig att vidta åtgärder enligt internationell rätt utan

att det diskriminerar fartyg från någon stat. Det gäller inspektion av

handlingar, redskap och fångster. Hamnstaten kan förbjuda landningar

och omlastningar av fångster som tagits i strid mot organisationernas

regler för det fria havet.

6.2 Godkännande av avtalet

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner Avtalet om

genomförande av bestämmelserna i Förenta nationernas

havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och

förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd

med följande förklaringar:

 Förklaring i enlighet med artikel 47.1 i avtalet och artikel 5.2 i

havsrättskonventionens bilaga IX med innebörden att Sverige som

medlem i Europeiska gemenskapen har överfört behörighet till

gemenskapen avseende vissa sakområden i avtalet. Vidare anges att

en detaljerad förklaring om den närmare innebörden av den överförda

behörigheten kommer att göras i enlighet med bestämmelserna i

artikel 47.1 i avtalet och konventionens bilaga IX.

I 33 § fiskelagen införs en möjlighet för utländska myndigheters

inspektörer att vid allvarliga överträdelser föra ett svenskt fiskefartyg

till hamn.

Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med

regeringens förslag.

Remissinstanserna: Fiskeriverket och Kustbevakningen har framfört

vissa synpunkter på hur den föreslagna lagändringen bör utformas. I

övrigt tillstyrker remissinstanserna förslaget.

Skälen för regeringens förslag: Avtalet grundat på

havsrättskonventionen tillsammans med uppförandekoden och

flaggkonventionen ger nödvändiga ramar för ett varaktigt nyttjande av

fiskbestånden i världen. Dessa överenskommelser kan ses som steg i en

långsiktig process som innebär dels förstärkta regionala

fiskeorganisationer, dels praktiska förvaltningsåtgärder. Åtgärderna

bygger på de riktlinjer och principer som anges i överenskommelserna,

bl.a. försiktighetsprincipen.

Avtalet ålägger kuststater och fjärrfiskenationer att samarbeta i frågor

om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd. Syftet är att på lång sikt säkerställa ett varaktigt nyttjande av

fiskbestånden. Gemenskapens fiskare fiskar av dessa bestånd. Det är

därför angeläget för gemenskapen att, inom ramen för den gemensamma

fiskeripolitiken, delta som part i sådana internationella organisationer

som har att svara för genomförandet av avtalet. Efter ett beslut av rådet

den 10 juni 1996 undertecknade gemenskapen och dess medlemsstater

avtalet.

Nästa steg är ratificeringen av avtalet. I samband med ratificeringen

skall även behörighets- och tolkningsförklaringar lämnas. När

gemenskapen tillträder avtalet kommer den, i enlighet med artikel 38, 47

och 49 i avtalet, att deponera ratifikationsinstrument och

behörighetsförklaringar samt eventuella tolkningsförklaringar inom sitt

behörighetsområde. Gemenskapen skall härvid bl.a. lämna en detaljerad

förklaring om arten och räckvidden av den behörighet som dess

medlemsstater överlämnat till den. Enligt artikel 47.1 i avtalet och artikel

5.2 i havsrättskonventionens bilaga IX skall medlemsländerna avge en

förklaring om överlåtelse av behörighet till gemenskapen.

För att Sverige skall kunna ratificera avtalet krävs vissa förberedande

nationella åtgärder. Det ankommer enligt 10 kap. 2 § regeringsformen på

riksdagen att godkänna för riket bindande internationella

överenskommelser som förutsätter att lag ändras. Som framgår av det

följande erfordras lagstiftning för att Sverige skall kunna leva upp till de

förpliktelser som följer av avtalet. Riksdagen måste därför godkänna

avtalet. Sverige måste vid en kommande deponering av

ratifikationsdokumentet lämna en förklaring i vilken det erinras om att

staten som medlem i den Europeiska unionen har överfört behörigheten

till gemenskapen när det gäller vissa områden som omfattas av avtalet.

Regeringen föreslår därför att riksdagen även godkänner följande

förklaring:

Sverige erinrar om att Sverige såsom medlem i Europeiska

gemenskapen har överlåtit behörighet till gemenskapen i vissa frågor

som regleras av avtalet. En detaljerad förklaring om beskaffenheten och

omfattningen av den behörighet som har överlåtits till Europeiska

gemenskapen kommer att avges i vederbörlig ordning i enlighet med

bestämmelserna i artikel 47.1 i avtalet och i havsrättskonventionens

bilaga IX.

Texten är likalydande med den förklaring som riksdagen godkände

inför Sveriges ratificering av havsrättskonventionen.

Svenska fiskefartygs verksamhet på haven regleras genom EG:s

förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken och nationellt genom

fiskelagen (1993:787) med följdförfattningar. Sveriges nuvarande

fiskelagstiftning och de möjligheter den ger att nationellt vidta åtgärder

mot svenska fiskare torde i huvudsak uppfylla de krav avtalet ställer på

parterna.

Avtalet förutsätter emellertid att även andra länder kan ingripa mot

svenska fiskare med olika kontrollåtgärder när de befinner sig utanför

svenska vatten. På det fria havet som täcks av en regional organisation

skall det vara möjligt för en avtalsslutande part som deltar i

organisationen att borda och inspektera fiskefartyg som för en annan

avtalsslutande stats flagg, oavsett om staten deltar i organisationen eller

ej. Syftet är att säkerställa att bevarande- och förvaltningsåtgärderna

följs.

I svensk fiskelagstiftning finns redan regler om sådana åtgärder. I 33 §

fiskelagen finns bestämmelser om internationell kontroll av svenska

fiskefartyg. Vid svenskt havsfiske utanför Sveriges sjöterritorium får

efterlevnaden av internationella överenskommelser om fiske kontrolleras

av de utländska myndigheter som anges i föreskrifter som meddelas av

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Den

utländska myndigheten skall lämnas tillträde till svenska fartyg för att

där undersöka fiskeredskap, fångst och lastutrymmen samt där ta del av

loggböcker och handlingar av betydelse för fisket. Befälhavaren skall

underlätta bordning och kontrollens genomförande i övrigt. Överträdelser

av bestämmelsen är straffsanktionerade i 38 § fiskelagen.

Bestämmelsen infördes ursprungligen år 1981 i lagen (1950:596) om

rätt till fiske (prop. 1981/82:18, bet.1981/82:JoU7, rskr.1981/82:26).

Bestämmelsen föranleddes av Sveriges godkännande av konventionen

om fiskesamarbete i Nordostatlanten som ersatte 1959 års

Nordostatlantiska fiskekonvention. Enligt denna konvention åtar sig de

fördragsslutande parterna att främja internationellt samarbete för att

bevara och på bästa sätt nyttja fiskeresurserna. Konventionen ger

fiskekommissionen (NEAFC) rätt att avge rekommendationer om fisket i

områden utanför nationell jurisdiktion och, om kuststaten går med på det,

även i områden under nationell jurisdiktion. Kommissionen kan också ge

rekommendationer om hur kontrollen av fisket skall utövas. All kontroll

av de nationella fiskevattnen måste dock ske på kuststatens begäran.

Bestämmelsen utformades med beaktande av att det fanns anledning

räkna med att myndigheter från konventionsparterna skulle ges rätt att

utföra undersökningar ombord på varandras fartyg. Dessa befogenheter

förväntades i första hand komma att utövas vid fiske utanför de

nationella zonerna men kunde också, om den berörda parten så önskade,

komma till användning även inom den egna zonen. Dessa kontroller

kunde förväntas innebära intrång jämförbara med husrannsakan.

Eftersom det saknades lagstöd för inskränkningar i det dåvarande

skyddet enligt RF 2:6 vad avser kroppsvisitation, husrannsakan och

liknande i fråga om kontroller av fisket enligt internationella

överenskommelser, var det angeläget att ändra svensk lag. Bestämmelsen

som endast avsåg svenskt havsfiske utanför sjöterritoriet gavs en generell

utformning så att den kunde tillämpas också på framtida konventioner på

fiskets område. De kontrollerande myndigheternas befogenheter

inbegriper inte rätt att tillgripa våld eller att avbryta ett pågående fiske.

Det förutsätts vidare att myndigheterna utövar sina befogenheter till sjöss

och att de inte kan kräva att fartyget går till någon hamn.

Inför en ratifikation av avtalet erfordras en mer långtgående

lagstiftning. För att leva upp till förpliktelserna enligt avtalet bör 33 §

fiskelagen kompletteras med en bestämmelse att andra länders behöriga

myndigheter, vid allvarliga överträdelser, får föra ett svenskt fiskefartyg

till hamn.

Befogenheten kan komma att utnyttjas om en befälhavare vägrar att

medverka vid den främmande myndighetens kontroll. Det kan också

inträffa att någon form av tvång blir aktuellt vid myndighetsutövningen.

Avtalet föreskriver dock att tvångsåtgärder skall undvikas utom när det är

nödvändigt för att säkerställa inspektörernas säkerhet och om de hindras i

sin tjänsteutövning. Graden av tvång får inte heller överskrida vad som är

skäligt med hänsyn till omständigheterna.

Lagändringen kräver riksdagsbeslut med kvalificerad majoritet

eftersom den avser överlämnande av myndighetsutövning till utländska

myndigheter.

7 Författningskommentar

13 §

Som ett nytt andra stycke har införts en regel som innebär att EES-

medborgare ges rätt att fiska yrkesmässigt här i landet, om de beviljas

svensk yrkesfiskelicens.

22 §

Enligt det nya andra stycket kan föreskrifter meddelas om automatisk

överföring av uppgifter om fartyget via satellit. Det innebär att

information skall kunna lämnas om verksamheten med fartyget utan

annan aktiv medverkan av den fiskande än att denne ser till att

utrustningen är i drift.

30 §

Det hittillsvarande bosättningskravet ersätts av ett krav att fisket skall ha

anknytning till svensk fiskerinäring.

De närmare föreskrifter som får meddelas med stöd av det nya tredje

stycket är avsedda att grundas på bl.a. EG-domstolens avgöranden på

området.

33 §

Genom ändringen blir det möjligt för andra länders myndigheter att föra

svenska fiskefartyg till hamn. En förutsättning för en sådan åtgärd är att

den är påkallad till följd av en allvarlig överträdelse av sådana

fiskebestämmelser som beslutats inom ramen för internationella

överenskommelser. Exempel på vad som avses med allvarliga

överträdelser har lämnats i den allmänna motiveringen (avsnitt 6.2).

Den tidigare preciseringen av befälhavarens skyldigheter i sista stycket

har formulerats om för att täcka också en eventuell ilandföring.

Förteckning över remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över departementspromemorian (Ds 1998:2)

Ändringar i fiskelagen m.m. avgivits av Riksåklagaren, Kustbevak-

ningen, Fiskeriverket, Kammarrätten i Göteborg, Sveriges fiskares

riksförbund, Norra Bohusläns Producentorganisation och

Naturskyddsföreningen.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787)

Härigenom föreskrivs att 13, 22, 30 och 33 §§ fiskelagen (1993:787)

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

13 §

Utländska medborgare får fiska med handredskap i enlighet med

bestämmelserna i 8 och 9 §§ om svenska medborgares rätt att fiska.

Utländska medborgare, som

omfattas av Sveriges

internationella åtaganden om

etableringsfrihet, arbetskraftens

fria rörlighet och utbyte av

tjänster, får fiska yrkesmässigt i

samma utsträckning som svenska

medborgare, om de beviljas

yrkesfiskelicens enligt 30 §.

Utan stöd av enskild fiskerätt får annat fiske bedrivas av utländska

medborgare bara om det medges i föreskrifter som meddelas av

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utländska

medborgare som är stadigvarande bosatta här i landet är dock likställda

med svenska medborgare.

22 §1

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om skyldighet för den som bedriver yrkesmässigt fiske att

lämna uppgifter om

1. fiskefartyg, fiskeredskap, fiskemetod, fångst, tid och plats för

fångsten, omlastning, landning, försäljning, och

2. andra förhållanden rörande fisket som är av betydelse för

tillämpningen av EG:s förordningar om den gemensamma

fiskeripolitiken.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får

föreskriva att ett fiskefartyg skall

ha utrustning som automatiskt via

satellit överför information om

fartyget.

30 §

Yrkesfiskelicens kan beviljas

den som är stadigvarande bosatt i

Sverige och för vars försörjning

fisket är av väsentlig betydelse.

Licens får beviljas för viss tid.

Yrkesfiskelicens får beviljas den

för vars försörjning fisket är av

väsentlig betydelse, om fisket har

anknytning till svensk

fiskerinäring. Licens får beviljas

för viss tid.

När en fråga om licens prövas första gången skall tillgången på fisk

beaktas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer

meddelar ytterligare föreskrifter

om villkoren för yrkesfiskelicens.

33 §

Vid svenskt havsfiske utanför Sveriges sjöterritorium får efterlevnaden

av internationella överenskommelser om fiskevård och fiskets

bedrivande kontrolleras av de utländska myndigheter som anges i

föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

En sådan myndighet skall

lämnas tillträde till svenska

fiskefartyg och ges tillfälle att

undersöka fiskeredskap, fångst och

lastutrymmen samt att ta del av de

loggböcker och handlingar av

betydelse för fisket som finns

ombord.

En sådan utländsk myndighet

skall lämnas tillträde till svenska

fiskefartyg och ges tillfälle att

undersöka fiskeredskap, fångst,

lastutrymmen och utrustning i

övrigt samt att ta del av de

loggböcker och handlingar av

betydelse för fisket som finns

ombord. Myndigheten får också,

med åberopande av att en

bestämmelse för fisket överträtts

på ett allvarligt sätt, föra fartyget

till hamn.

Befälhavaren på ett fiskefartyg

är skyldig att underlätta bordning

och kontrollens genomförande i

övrigt.

Befälhavaren på ett fiskefartyg

är skyldig att underlätta

åtgärdernas genomförande.

_________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-03-05

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Sigvard

Holstad, justitierådet Ingegerd Westlander.

Enligt en lagrådsremiss den 19 februari 1998 (Jordbruksdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag

om ändringar i fiskelagen (1993:787).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Daniel[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Avtalet om genomförande av bestämmelserna i

Förenta nationernas havsrättskonvention av den

10 december 1982 om bevarande och förvaltning av

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd

AGREEMENT FOR THE IMPLEMENTATION OF THE

PROVISIONS OF THE UNITED NATIONS CONVENTION ON THE

LAW OF THE SEA OF 10 DECEMBER 1982 RELATING TO THE

CONSERVATION AND MANAGEMENT OF STRADDLING FISH

STOCKS AND HIGHLY MIGRATORY FISH STOCKS

The state parties to this agreement,

Recalling the relevant provisions of the United Nations Convention on

the Law of the Sea of 10 December 1982,

Determined to ensure the long-term conservation and sustainable use of

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks,

Resolved to improve cooperation between States to that end,

Calling for more effective enforcement by flag States, port States and

coastal States of the conservation and management measures adopted for

such stocks,

Seeking to address in particular the problems identified in chapter 17,

programme area C, of Agenda 21 adopted by the United Nations

Conference on Environment and Development, namely, that the

management of high seas fisheries is inadequate in many areas and that

some resources are overutilized; noting that there are problems of

unregulated fishing, over-capitalization, excessive fleet size, vessel

reflagging to escape controls, insufficiently selective gear, unreliable

databases and lack of sufficient cooperation between States,

Committing themselves to responsible fisheries,

Conscious of the need to avoid adverse impacts on the marine

environment, preserve biodiversity, maintain the integrity of marine

ecosystems and minimize the risk of long-term or irreversible effects of

fishing operations,

Recognizing the need for specific assistance, including financial,

scientific and technological assistance, in order that developing States

can participate effectively in the conservation, management and

sustainable use of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks,

Convinced that an agreement for the implementation of the relevant

provisions of the Convention would best serve these purposes and

contribute to the maintenance of international peace and security,

Affirming that matters not regulated by the Convention or by this Agree-

ment continue to be governed by the rules and principles of general

international law,

Have agreed as follows:

PART I

GENERAL PROVISIONS

Article 1

Use of terms and scope

1. For the purposes of this Agreement:

(a) "Convention" means the United Nations Convention on the Law of

the Sea of 10 December 1982;

(b) "conservation and management measures" means measures to

conserve and manage one or more species of living marine resources that

are adopted and applied consistent with the relevant rules of international

law as reflected in the Convention and this Agreement;

(c) "fish" includes molluscs and crustaceans except those belonging to

sedentary species as defined in Article 77 of the Convention; and

(d) "arrangement" means a cooperative mechanism established in

accordance with the Convention and this Agreement by two or more

States for the purpose, inter alia, of establishing conservation and

management measures in a subregion or region for one or more

straddling fish stocks or highly migratory fish stocks.

(2) (a) "States Parties" means States which have consented to be bound

by this Agreement and for which the Agreement is in force.

(b) This Agreement applies mutatis mutandis:

(i) to any entity referred to in Article 305, paragraph 1 (c), (d) and (e), of

the Convention and

(ii) subject to article 47, to any entity referred to as an "international

organization" in Annex IX, Article 1, of the Convention

which becomes a Party to this Agreement, and to that extent "States

Parties" refers to those entities.

3. This Agreement applies mutatis mutandis to other fishing entities

whose vessels fish on the high seas.

Article 2

Objective

The objective of this Agreement is to ensure the long-term conservation

and sustainable use of straddling fish stocks and highly migratory fish

stocks through effective implementation of the relevant provisions of the

Convention.

Article 3

Application

1. Unless otherwise provided, this Agreement applies to the conservation

and management of straddling fish stocks and highly migratory fish

stocks beyond areas under national jurisdiction, except that articles 6 and

7 apply also to the conservation and management of such stocks within

areas under national jurisdiction, subject to the different legal regimes

that apply within areas under national jurisdiction and in areas beyond

national jurisdiction as provided for in the Convention.

2. In the exercise of its sovereign rights for the purpose of exploring and

exploiting, conserving and managing straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks within areas under national jurisdiction, the coastal

State shall apply mutatis mutandis the general principles enumerated in

article 5.

3. States shall give due consideration to the respective capacities of

developing States to apply articles 5, 6 and 7 within areas under national

jurisdiction and their need for assistance as provided for in this

Agreement. To this end, Part VII applies mutatis mutandis in respect of

areas under national jurisdiction.

Article 4

Relationship between this Agreement and the Convention

Nothing in this Agreement shall prejudice the rights, jurisdiction and

duties of States under the Convention. This Agreement shall be

interpreted and applied in the context of and in a manner consistent with

the Convention.

PART II

CONSERVATION AND MANAGEMENT OF STRADDLING FISH

STOCKS AND HIGHLY MIGRATORY FISH STOCKS

Article 5

General principles

In order to conserve and manage straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks, coastal States and States fishing on the high seas

shall, in giving effect to their duty to cooperate in accordance with the

Convention:

(a) adopt measures to ensure long-term sustainability of straddling fish

stocks and highly migratory fish stocks and promote the objective of

their optimum utilization;

(b) ensure that such measures are based on the best scientific evidence

available and are designed to maintain or restore stocks at levels capable

of producing maximum sustainable yield, as qualified by relevant

environmental and economic factors, including the special requirements

of developing States, and taking into account fishing patterns, the

interdependence of stocks and any generally recommended international

minimum standards, whether subregional, regional or global;

(c) apply the precautionary approach in accordance with article 6;

(d) assess the impacts of fishing, other human activities and

environmental factors on target stocks and species belonging to the same

ecosystem or associated with or dependent upon the target stocks;

(e) adopt, where necessary, conservation and management measures for

species belonging to the same ecosystem or associated with or dependent

upon the target stocks, with a view to maintaining or restoring

populations of such species above levels at which their reproduction may

become seriously threatened;

(f) minimize pollution, waste, discards, catch by lost or abandoned gear,

catch of non-target species, both fish and non-fish species, (hereinafter

referred to as non-target species) and impacts on associated or dependent

species, in particular endangered species, through measures including, to

the extent practicable, the development and use of selective,

environmentally safe and cost-effective fishing gear and techniques;

(g) protect biodiversity in the marine environment;

(h) take measures to prevent or eliminate overfishing and excess fishing

capacity and to ensure that levels of fishing effort do not exceed those

commensurate with the sustainable use of fishery resources;

(i) take into account the interests of artisanal and subsistence fishers;

(j) collect and share, in a timely manner, complete and accurate data

concerning fishing activities on, inter alia, vessel position, catch of target

and non-target species and fishing effort, as set our in Annex I, as well as

information from national and international research programmes;

(k) promote and conduct scientific research and develop appropriate

technologies in support of fishery conservation and management; and

(l) implement and enforce conservation and management measures

through effective monitoring, control and surveillance.

Article 6

Application of the precautionary approach

1. States shall apply the precautionary approach widely to conservation,

management and exploitation of straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks in order to protect the living marine resources and

preserve the marine environment.

2. States shall be more cautious when information is uncertain, unreliable

or inadequate. The absence of adequate scientific information shall not

be used as a reason for postponing or failing to take conservation and

management measures.

3. In implementing the precautionary approach, States shall:

(a) improve decision-making for fishery resource conservation and

management by obtaining and sharing the best scientific information

available and implementing improved techniques for dealing with risk

and uncertainty;

(b) apply the guidelines set out in Annex II and determine, on the basis of

the best scientific information available, stock-specific reference points

and the action to be taken if they are exceeded;

(c) take into account, inter alia, uncertainties relating to the size and

productivity of the stocks, reference points, stock condition in relation to

such reference points, levels and distribution of fishing mortality and the

impact of fishing activities on non-target and associated or dependent

species, as well as existing and predicted oceanic, environmental and

socio-economic conditions; and

(d) develop data collection and research programmes to assess the impact

of fishing on non-target and associated or dependent species and their

environment, and adopt plans which are necessary to ensure the

conservation of such species and to protect habitats of special concern.

4. States shall take measures to ensure that, when reference points are

approached, they will not be exceeded. In the event that they are

exceeded, States shall, without delay, take the action determined under

paragraph 3 (b) to restore the stocks.

5. Where the status of target stocks or non-target or associated or

dependent species is of concern, States shall subject such stocks and

species to enhanced monitoring in order to review their status and the

efficacy of conservation and management measures. They shall revise

those measures regularly in the light of new information.

6. For new or exploratory fisheries, States shall adopt as soon as possible

cautious conservation and management measures, including, inter alia,

catch limits and effort limits. Such measures shall remain in force until

there are sufficient data to allow assessment of the impact of the fisheries

on the long-term sustainability of the stocks, whereupon conservation

and management measures based on that assessment shall be

implemented. The latter measures shall, if appropriate, allow for the

gradual development of the fisheries.

7. If a natural phenomenon has a significant adverse impact on the status

of straddling fish stocks or highly migratory fish stocks, States shall

adopt conservation and management measures on an emergency basis to

ensure that fishing activity does not exacerbate such adverse impact.

States shall also adopt such measures on an emergency basis where

fishing activity presents a serious threat to the sustainability of such

stocks. Measures taken on an emergency basis shall be temporary and

shall be based on the best scientific evidence available.

Article 7

Compatibility of conservation and management measures

1. Without prejudice to the sovereign rights of coastal States for the

purpose of exploring and exploiting, conserving and managing the living

marine resources within areas under national jurisdiction as provided for

in the Convention, and the right of all States for their nationals to engage

in fishing on the high seas in accordance with the Convention:

(a) with respect to straddling fish stocks, the relevant coastal States and

the States whose nationals fish for such stocks in the adjacent high seas

area shall seek, either directly or through the appropriate mechanisms for

cooperation provided for in Part III, to agree upon the measures

necessary for the conservation of these stocks in the adjacent high seas

area;

(b) with respect to highly migratory fish stocks, the relevant coastal

States and other States whose nationals fish for such stocks in the region

shall cooperate, either directly or through the appropriate mechanisms for

cooperation provided for in Part III, with a view to ensuring conservation

and promoting the objective of optimum utilization of such stocks

throughout the region, both within and beyond the areas under national

jurisdiction.

2. Conservation and management measures established for the high seas

and those adopted for areas under national jurisdiction shall be

compatible in order to ensure conservation and management of the

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks in their entirety.

To this end, coastal States and States fishing on the high seas have a duty

to cooperate for the purpose of achieving compatible measures in respect

of such stocks. In determining compatible conservation and management

measures, States shall:

(a) take into account the conservation and management measures adopted

and applied in accordance with article 61 of the Convention in respect of

the same stocks by coastal States within areas under national jurisdiction

and ensure that measures established in respect of such stocks for the

high seas do not undermine the effectiveness of such measures;

(b) take into account previously agreed measures established and applied

for the high seas in accordance with the Convention in respect of the

same stocks by relevant coastal States and States fishing on the high

seas;

(c) take into account previously agreed measures established and applied

in accordance with the Convention in respect of the same stocks by a

subregional or regional fisheries management organization or

arrangement;

(d) take into account the biological unity and other biological

characteristics of the stocks and the relationships between the distribution

of the stocks, the fisheries and the geographical particularities of the

region concerned, including the extent to which the stocks occur and are

fished in areas under national jurisdiction;

(e) take into account the respective dependence of the coastal States and

the States fishing on the high seas on the stocks concerned; and

(f) ensure that such measures do not result in harmful impact on the

living marine resources as a whole.

3. In giving effect to their duty to cooperate, States shall make every

effort to agree on compatible conservation and management measures

within a reasonable period of time.

4. If no agreement can be reached within a reasonable period of time, any

of the States concerned may invoke the procedures for the settlement of

disputes provided for in Part VIII.

5. Pending agreement on compatible conservation and management

measures, the States concerned, in a spirit of understanding and

cooperation, shall make every effort to enter into provisional

arrangements of a practical nature. In the event that they are unable to

agree on such arrangements, any of the States concerned may, for the

purpose of obtaining provisional measures, submit the dispute to a court

or tribunal in accordance with the procedures for the settlement of

disputes provided for in Part VIII.

6. Provisional arrangements or measures entered into or prescribed

pursuant to paragraph 5 shall take into account the provisions of this Part,

shall have due regard to the rights and obligations of all States

concerned, shall not jeopardize or hamper the reaching of final agreement

on compatible conservation and management measures and shall be

without prejudice to the final outcome of any dispute settlement

procedure.

7. Coastal States shall regularly inform States fishing on the high seas in

the subregion or region, either directly or through appropriate

subregional or regional fisheries management organizations or

arrangements, or through other appropriate means, of the measures they

have adopted for straddling fish stocks and highly migratory fish stocks

within areas under their national jurisdiction.

8. States fishing on the high seas shall regularly inform other interested

States, either directly or through appropriate subregional or regional

fisheries management organizations or arrangements, or through other

appropriate means, of the measures they have adopted for regulating the

activities of vessels flying their flag which fish for such stocks on the

high seas.

PART III

MECHANISMS FOR INTERNATIONAL COOPERATION

CONCERNING STRADDLING FISH STOCKS AND HIGHLY

MIGRATORY FISH STOCKS

Article 8

Cooperation for conservation and management

1. Coastal States and States fishing on the high seas shall, in accordance

with the Convention, pursue cooperation in relation to straddling fish

stocks and highly migratory fish stocks either directly or through

appropriate subregional or regional fisheries management organizations

or arrangements, taking into account the specific characteristics of the

subregion or region, to ensure effective conservation and management of

such stocks.

2. States shall enter into consultations in good faith and without delay,

particularly where there is evidence that the straddling fish stocks and

highly migratory fish stocks concerned may be under threat of over-

exploitation or where a new fishery is being developed for such stocks.

To this end, consultations may be initiated at the request of any interested

State with a view to establishing appropriate arrangements to ensure

conservation and management of the stocks. Pending agreement on such

arrangements, States shall observe the provisions of this Agreement and

shall act in good faith and with due regard to the rights, interests and

duties of other States.

3. Where a subregional or regional fisheries management organization or

arrangement has the competence to establish conservation and

management measures for particular straddling fish stocks or highly

migratory fish stocks, States fishing for the stocks on the high seas and

relevant coastal States shall give effect to their duty to cooperate by

becoming members of such organization or participants in such

arrangement, or by agreeing to apply the conservation and management

measures established by such organization or arrangement. States having

a real interest in the fisheries concerned may become members of such

organization or participants in such arrangement. The terms of

participation in such organization or arrangement shall not preclude such

States from membership or participation; nor shall they be applied in a

manner which discriminates against any State or group of States having a

real interest in the fisheries concerned.

4. Only those States which are members of such an organization or

participants in such an arrangement, or which agree to apply the

conservation and management measures established by such organization

or arrangement, shall have access to the fishery resources to which those

measures apply.

5. Where there is no subregional or regional fisheries management

organization or arrangement to establish conservation and management

measures for a particular straddling fish stock or highly migratory fish

stock, relevant coastal States and States fishing on the high seas for such

stock in the subregion or region shall cooperate to establish such an

organization or enter into other appropriate arrangements to ensure

conservation and management of such stock and shall participate in the

work of the organization or arrangement.

6. Any State intending to propose that action be taken by an

intergovernmental organization having competence with respect to living

resources should, where such action would have a significant effect on

conservation and management measures already established by a

competent subregional or regional fisheries management organization or

arrangement, consult through that organization or arrangement with its

members or participants. To the extent practicable, such consultation

should take place prior to the submission of the proposal to the

intergovernmental organization.

Article 9

Subregional and regional fisheries management organizations and

arrangements

1. In establishing subregional or regional fisheries management

organizations or in entering into subregional or regional fisheries

management arrangements for straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks, States shall agree, inter alia, on:

(a) the stocks to which conservation and management measures apply,

taking into account the biological characteristics of the stocks concerned

and the nature of the fisheries involved;

(b) the area of application, taking into account article 7, paragraph 1, and

the characteristics of the subregion or region, including socio- economic,

geographical and environmental factors;

(c) the relationship between the work of the new organization or

arrangement and the role, objectives and operations of any relevant

existing fisheries management organizations or arrangements; and

(d) the mechanisms by which the organization or arrangement will obtain

scientific advice and review the status of the stocks, including, where

appropriate, the establishment of a scientific advisory body.

2. States cooperating in the formation of a subregional or regional

fisheries management organization or arrangement shall inform other

States which they are aware have a real interest in the work of the

proposed organization or arrangement of such cooperation.

Article 10

Functions of subregional and regional fisheries management

organizations and arrangements

In fulfilling their obligation to cooperate through subregional or regional

fisheries management organizations or arrangements, States shall:

(a) agree on and comply with conservation and management measures to

ensure the long-term sustainability of straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks;

(b) agree, as appropriate, on participatory rights such as allocations of

allowable catch or levels of fishing effort;

(c) adopt and apply any generally recommended international minimum

standards for the responsible conduct of fishing operations;

(d) obtain and evaluate scientific advice, review the status of the stocks

and assess the impact of fishing on non-target and associated or

dependent species;

(e) agree on standards for collection, reporting, verification and exchange

of data on fisheries for the stocks;

(f) compile and disseminate accurate and complete statistical data, as

described in Annex I, to ensure that the best scientific evidence is

available, while maintaining confidentiality where appropriate;

(g) promote and conduct scientific assessments of the stocks and relevant

research and disseminate the results thereof;

(h) establish appropriate cooperative mechanisms for effective

monitoring, control, surveillance and enforcement;

(i) agree on means by which the fishing interests of new members of the

organization or new participants in the arrangements will be

accommodated;

(j) agree on decision-making procedures which facilitate the adoption of

conservation and management measures in a timely and effective

manner;

(k) promote the peaceful settlement of disputes in accordance with Part

VIII;

(l) ensure the full cooperation of their relevant national agencies and

industries in implementing the recommendations and decisions of the

organization or arrangement; and

(m) give due publicity to the conservation and management measures

established by the organization or arrangement.

Article 11

New members or participants

In determining the nature and extent of participatory rights for new

members of a subregional or regional fisheries management organization,

or for new participants in a subregional or regional fisheries management

arrangement, States shall take into account, inter alia:

(a) the status of the straddling fish stocks and highly migratory fish

stocks and the existing level of fishing effort in the fishery;

(b) the respective interests, fishing patterns and fishing practices of new

and existing members or participants;

(c) the respective contributions of new and existing members or

participants to conservation and management of the stocks, to the

collection and provision of accurate data and to the conduct of scientific

research on the stocks;

(d) the needs of coastal fishing communities which are dependent mainly

on fishing for the stocks;

(e) the needs of coastal States whose economies are overwhelmingly

dependent on the exploitation of living marine resources; and

(f) the interests of developing States from the subregion or region in

whose areas of national jurisdiction the stocks also occur.

Article 12

Transparency in activities of subregional and regional fisheries

management organizations and arrangements

1. States shall provide for transparency in the decision-making process

and other activities of subregional and regional fisheries management

organizations and arrangements.

2. Representatives from other intergovernmental organizations and

representatives from non-governmental organizations concerned with

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks shall be afforded

the opportunity to take part in meetings of subregional and regional

fisheries management organizations and arrangements as observers or

otherwise, as appropriate, in accordance with the procedures of the

organization or arrangement concerned. Such procedures shall not be

unduly restrictive in this respect. Such intergovernmental organizations

and non-governmental organizations shall have timely access to the

records and reports of such organizations and arrangements, subject to

the procedural rules on access to them.

Article 13

Strengthening of existing organizations and arrangements

States shall cooperate to strengthen existing subregional and regional

fisheries management organizations and arrangements in order to

improve their effectiveness in establishing and implementing

conservation and management measures for straddling fish stocks and

highly migratory fish stocks.

Article 14

Collection and provision of information and cooperation in scientific

research

1. States shall ensure that fishing vessels flying their flag provide such

information as may be necessary in order to fulfil their obligations under

this Agreement. To this end, States shall in accordance with Annex I:

(a) collect and exchange scientific, technical and statistical data with

respect to fisheries for straddling fish stocks and highly migratory fish

stocks;

(b) ensure that data are collected in sufficient detail to facilitate effective

stock assessment and are provided in a timely manner to fulfil the

requirements of subregional or regional fisheries management

organizations or arrangements; and

(c) take appropriate measures to verify the accuracy of such data.

2. States shall cooperate, either directly or through subregional or

regional fisheries management organizations or arrangements:

(a) to agree on the specification of data and the format in which they are

to be provided to such organizations or arrangements, taking into account

the nature of the stocks and the fisheries for those stocks; and

(b) to develop and share analytical techniques and stock assessment

methodologies to improve measures for the conservation and

management of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks.

3. Consistent with Part XIII of the Convention, States shall cooperate,

either directly or through competent international organizations, to

strengthen scientific research capacity in the field of fisheries and

promote scientific research related to the conservation and management

of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks for the benefit

of all. To this end, a State or the competent international organization

conducting such research beyond areas under national jurisdiction shall

actively promote the publication and dissemination to any interested

States of the results of that research and information relating to its

objectives and methods and, to the extent practicable, shall facilitate the

participation of scientists from those States in such research.

Article 15

Enclosed and semi-enclosed seas

In implementing this Agreement in an enclosed or semi-enclosed sea,

States shall take into account the natural characteristics of that sea and

shall also act in a manner consistent with Part IX of the Convention and

other relevant provisions thereof.

Article 16

Areas of high seas surrounded entirely by an area under the national

jurisdiction of a single State

1. States fishing for straddling fish stocks and highly migratory fish

stocks in an area of the high seas surrounded entirely by an area under

the national jurisdiction of a single State and the latter State shall

cooperate to establish conservation and management measures in respect

of those stocks in the high seas area. Having regard to the natural

characteristics of the area, States shall pay special attention to the

establishment of compatible conservation and management measures for

such stocks pursuant to Article 7. Measures taken in respect of the high

seas shall take into account the rights, duties and interests of the coastal

State under the Convention, shall be based on the best scientific evidence

available and shall also take into account any conservation and

management measures adopted and applied in respect of the same stocks

in accordance with Article 61 of the Convention by the coastal State in

the area under national jurisdiction. States shall also agree on measures

for monitoring, control, surveillance and enforcement to ensure

compliance with the conservation and management measures in respect

of the high seas.

2. Pursuant to Article 8, States shall act in good faith and make every

effort to agree without delay on conservation and management measures

to be applied in the carrying out of fishing operations in the area referred

to in paragraph 1. If, within a reasonable period of time, the fishing

States concerned and the coastal State are unable to agree on such

measures, they shall, having regard to paragraph 1, apply Article 7,

paragraphs 4, 5 and 6, relating to provisional arrangements or measures.

Pending the establishment of such provisional arrangements or measures,

the States concerned shall take measures in respect of vessels flying their

flag in order that they not engage in fisheries which could undermine the

stocks concerned.

PART IV

NON-MEMBERS AND NON-PARTICIPANTS

Article 17

Non-members of organizations and non-participants in arrangements

1. A State which is not a member of a subregional or regional fisheries

management organization or is not a participant in a subregional or

regional fisheries management arrangement, and which does not

otherwise agree to apply the conservation and management measures

established by such organization or arrangement, is not discharged from

the obligation to cooperate, in accordance with the Convention and this

Agreement, in the conservation and management of the relevant

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks.

2. Such a State shall not authorize vessels flying its flag to engage in

fishing operations for the straddling fish stocks or highly migratory fish

stocks which are subject to the conservation and management measures

established by such organization or arrangement.

3. States which are members of a subregional or regional fisheries

management organization or participants in a subregional or regional

fisheries management arrangement shall, individually or jointly, request

the fishing entities referred to in Article 1, paragraph 3, which have

fishing vessels in the relevant area to cooperate fully with such

organization or arrangement in implementing the conservation and

management measures it has established, with a view to having such

measures applied de facto as extensively as possible to fishing activities

in the relevant area. Such fishing entities shall enjoy benefits from

participation in the fishery commensurate with their commitment to

comply with conservation and management measures in respect of the

stocks.

4. States which are members of such an organization or participants in

such an arrangements shall exchange information with respect to the

activities of fishing vessels flying the flags of States which are neither

members of the organization nor participants in the arrangements and

which are engaged in fishing operations for the relevant stocks. They

shall take measures consistent with this Agreement and international law

to deter activities of such vessels which undermine the effectiveness of

subregional or regional conservation and management measures.

PART V

DUTIES OF THE FLAG STATE

Article 18

Duties of the flag State

1. A State whose vessels fish on the high seas shall take such measures as

may be necessary to ensure that vessels flying its flag comply with

subregional and regional conservation and management measures and

that such vessels do not engage in any activity which undermines the

effectiveness of such measures.

2. A State shall authorize the use of vessels flying its flag for fishing on

the high seas only where it is able to exercise effectively its

responsibilities in respect of such vessels under the Convention and this

Agreement.

3. Measures to be taken by a State in respect of vessels flying its flag

shall include:

(a) control of such vessels on the high seas by means of fishing licences,

authorizations or permits, in accordance with any applicable procedures

agreed at the subregional, regional or global level;

(b) establishment of regulations:

(i) to apply terms and conditions to the licence, authorization or permit

sufficient to fulfil any subregional, regional or global obligations of the

flag State;

(ii) to prohibit fishing on the high seas by vessels which are not duly

licensed or authorized to fish, or fishing on the high seas by vessels

otherwise than in accordance with the terms and conditions of a licence,

authorization or permit;

(iii) to require vessels fishing on the high seas to carry the licence,

authorization or permit on board at all times and to produce it on demand

for inspection by a duly authorized person; and

(iv) to ensure that vessels flying its flag do not conduct unauthorized

fishing within areas under the national jurisdiction of other States;

(c) establishment of a national record of fishing vessels authorized to fish

on the high seas and provision of access to the information contained in

that record on request by directly interested States, taking into account

any national laws of the flag State regarding the release of such

information;

(d) requirements for marking of fishing vessels and fishing gear for

identification in accordance with uniform and internationally

recognizable vessel and gear marking systems, such as the Food and

Agriculture Organization of the United Nations Standard Specifications

for the Marking and Identification of Fishing Vessels;

(e) requirements for recording and timely reporting of vessel position,

catch of target and non-target species, fishing effort and other relevant

fisheries data in accordance with subregional, regional and global

standards for collection of such data;

(f) requirements for verifying the catch of target and non-target species

through such means as observer programmes, inspection schemas,

unloading reports, supervision of transshipment and monitoring of landed

catches and market statistics;

(g) monitoring, control and surveillance of such vessels, their fishing

operations and related activities by, inter alia:

(i) the implementation of national inspection schemes and subregional

and regional schemes for cooperation in enforcement pursuant to articles

21 and 22, including requirements for such vessels to permit access by

duly authorized inspectors from other States;

(ii) the implementation of national observer programmes and subregional

and regional observer programmes in which the flag State is a

participant, including requirements for such vessels to permit access by

observers from other States to carry out the functions agreed under the

programmes; and

iii) the development and implementation of vessel monitoring systems,

including, as appropriate, satellite transmitter systems, in accordance

with any national programmes and those which have been subregionally,

regionally or globally agreed among the States concerned;

(h) regulation of transshipment on the high seas to ensure that the

effectiveness of conservation and management measures is not

undermined; and

(i) regulation of fishing activities to ensure compliance with subregional,

regional or global measures, including those aimed at minimizing catches

of non-target species.

4. Where there is a subregionally, regionally or globally agreed system of

monitoring, control and surveillance in effect, States shall ensure that the

measures they impose on vessels flying their flag are compatible with

that system.

PART VI

COMPLIANCE AND ENFORCEMENT

Article 19

Compliance and enforcement by the flag State

1. A State shall ensure compliance by vessels flying its flag with

subregional and regional conservation and management measures for

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks. To this end, that

State shall:

(a) enforce such measures irrespective of where violations occur;

(b) investigate immediately and fully any alleged violation of subregional

or regional conservation and management measures, which may include

the physical inspection of the vessels concerned, and report promptly to

the State alleging the violation and the relevant subregional or regional

organization or arrangement on the progress and outcome of the

investigation;

(c) require any vessel flying its flag to give information to the

investigating authority regarding vessel position, catches, fishing gear,

fishing operations and related activities in the area of an alleged

violation;

(d) if satisfied that sufficient evidence is available in respect of an alleged

violation, refer the case to its authorities with a view to instituting

proceedings without delay in accordance with its laws and, where

appropriate, detain the vessel concerned; and

(e) ensure that, where it has been established, in accordance with its laws,

a vessel has been involved in the commission of a serious violation of

such measures, the vessel does not engage in fishing operations on the

high seas until such time as all outstanding sanctions imposed by the flag

State in respect of the violation have been complied with.

2. All investigations and judicial proceedings shall be carried out

expeditiously. Sanctions applicable in respect of violations shall be

adequate in severity to be effective in securing compliance and to

discourage violations wherever they occur and shall deprive offenders of

the benefits accruing from their illegal activities. Measures applicable in

respect of masters and other officers of fishing vessels shall include

provisions which may permit, inter alia, refusal, withdrawal or

suspension of authorizations to serve as masters or officers on such

vessels.

Article 20

International cooperation in enforcement

1. States shall cooperate, either directly or through subregional or

regional fisheries management organizations or arrangements, to ensure

compliance with and enforcement of subregional and regional

conservation and management measures for straddling fish stocks and

highly migratory fish stocks.

2. A flag State conducting an investigation of an alleged violation of

conservation and management measures for straddling fish stocks or

highly migratory fish stocks may request the assistance of any other State

whose cooperation may be useful in the conduct of that investigation. All

States shall endeavour to meet reasonable requests made by a flag State

in connection with such investigations.

3. A flag State may undertake such investigations directly, in cooperation

with other interested States or through the relevant subregional or

regional fisheries management organization or arrangement. Information

on the progress and outcome of the investigations shall be provided to all

States having an interest in, or affected by, the alleged violation.

4. States shall assist each other in identifying vessels reported to have

engaged in activities undermining the effectiveness of subregional,

regional or global conservation and management measures.

5. States shall, to the extent permitted by national laws and regulations,

establish arrangements for making available to prosecuting authorities in

other States evidence relating to alleged violations of such measures.

6. Where there are reasonable grounds for believing that a vessel on the

high seas has been engaged in unauthorized fishing within an area under

the jurisdiction of a coastal State, the flag State of that vessel, at the

request of the coastal State concerned, shall immediately and fully

investigate the matter. The flag State shall cooperate with the coastal

State in taking appropriate enforcement action in such cases and may

authorize the relevant authorities of the coastal State to board and inspect

the vessel on the high seas. This paragraph is without prejudice to article

111 of the Convention.

7. States Parties which are members of a subregional or regional fisheries

management organization or participants in a subregional or regional

fisheries management arrangement may take action in accordance with

international law, including through recourse to subregional or regional

procedures established for this purpose, to deter vessels which have

engaged in activities which undermine the effectiveness of or otherwise

violate the conservation and management measures established by that

organization or arrangement from fishing on the high seas in the

subregion or region until such time as appropriate action is taken by the

flag State.

Article 21

Subregional and regional cooperation in enforcement

1. In any high seas area covered by a subregional or regional fisheries

management organization or arrangement, a State Party which is a

member of such organization or a participant in such arrangement may,

through its duly authorized inspectors, board and inspect, in accordance

with paragraph 2, fishing vessels flying the flag of another State Party to

this Agreement, whether or not such State Party is also a member of the

organization or a participant in the arrangement, for the purpose of

ensuring compliance with conservation and management measures for

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks established by that

organization or arrangement.

2. States shall establish, through subregional or regional fisheries

management organizations or arrangements, procedures for boarding and

inspection pursuant to paragraph 1, as well as procedures to implement

other provisions of this article. Such procedures shall be consistent with

this article and the basic procedures set out in article 22 and shall not

discriminate against non-members of the organization or non-

participants in the arrangement. Boarding and inspection as well as any

subsequent enforcement action shall be conducted in accordance with

such procedures. States shall give due publicity to procedures established

pursuant to this paragraph.

3. If, within two years of the adoption of this Agreement, any

organization or arrangement has not established such procedures,

boarding and inspection pursuant to paragraph 1, as well as any

subsequent enforcement action, shall, pending the establishment of such

procedures, be conducted in accordance with this article and the basic

procedures set out in article 22.

4. Prior to taking action under this article, inspecting States shall, either

directly or through the relevant subregional or regional fisheries

management organization or arrangement, inform all States whose

vessels fish on the high seas in the subregion or region of the form of

identification issued to their duly authorized inspectors. The vessels used

for boarding and inspection shall be clearly marked and identifiable as

being on government service. At the time of becoming a Party to this

Agreement, a State shall designate an appropriate authority to receive

notifications pursuant to this article and shall give due publicity of such

designation through the relevant subregional or regional fisheries

management organization or arrangement.

5. Where, following a boarding and inspection, there are clear grounds

for believing that a vessel has engaged in any activity contrary to the

conservation and management measures referred to in paragraph 1, the

inspecting State shall, where appropriate, secure evidence and shall

promptly notify the flag State of the alleged violation.

6. The flag State shall respond to the notification referred to in paragraph

5 within three working days of its receipt, or such other period as may be

prescribed in procedures established in accordance with paragraph 2, and

shall either:

(a) fulfil, without delay, its obligations under article 19 to investigate

and, if evidence so warrants, take enforcement action with respect to the

vessel, in which case it shall promptly inform the inspecting State of the

results of the investigation and of any enforcement action taken; or

(b) authorize the inspecting State to investigate.

7. Where the flag State authorizes the inspecting State to investigate an

alleged violation, the inspecting State shall, without delay, communicate

the results of that investigation to the flag State. The flag State shall, if

evidence so warrants, fulfil its obligations to take enforcement action

with respect to the vessel. Alternatively, the flag State may authorize the

inspecting State to take such enforcement action as the flag State may

specify with respect to the vessel, consistent with the rights and

obligations of the flag State under this Agreement.

8. Where, following boarding and inspection, there are clear grounds for

believing that a vessel has committed a serious violation, and the flag

State has either failed to respond or failed to take action as required

under paragraphs 6 or 7, the inspectors may remain on board and secure

evidence and may require the master to assist in further investigation

including, where appropriate, by bringing the vessel without delay to the

nearest appropriate port, or to such other port as may be specified in

procedures established in accordance with paragraph 2. The inspecting

State shall immediately inform the flag State of the name of the port to

which the vessel is to proceed. The inspecting State and the flag State

and, as appropriate, the port State shall take all necessary steps to ensure

the well-being of the crew regardless of their nationality.

9. The inspecting State shall inform the flag State and the relevant

organization or the participants in the relevant arrangement of the results

of any further investigation.

10. The inspecting State shall require its inspectors to observe generally

accepted international regulations, procedures and practices relating to

the safety of the vessel and the crew, minimize interference with fishing

operations and, to the extent practicable, avoid action which would

adversely affect the quality of the catch on board. The inspecting State

shall ensure that boarding and inspection is not conducted in a manner

that would constitute harassment of any fishing vessel.

11. For the purposes of this article, a serious violation means:

(a) fishing without a valid licence, authorization or permit issued by the

flag State in accordance with article 18, paragraph 3 (a);

(b) failing to maintain accurate records of catch and catch-related data, as

required by the relevant subregional or regional fisheries management

organization or arrangement, or serious misreporting of catch, contrary to

the catch reporting requirements of such organization or arrangement;

(c) fishing in a closed area, fishing during a closed season or fishing

without, or after attainment of, a quota established by the relevant

subregional or regional fisheries management organization or

arrangement;

(d) directed fishing for a stock which is subject to a moratorium or for

which fishing is prohibited;

(e) using prohibited fishing gear;

(f) falsifying or concealing the markings, identity or registration of a

fishing vessel;

(g) concealing, tampering with or disposing of evidence relating to an

investigation;

(h) multiple violations which together constitute a serious disregard of

conservation and management measures; or

(i) such other violations as may be specified in procedures established by

the relevant subregional or regional fisheries management organization

or arrangement.

12. Notwithstanding the other provisions of this article, the flag State

may, at any time, take action to fulfil its obligations under article 19 with

respect to an alleged violation. Where the vessel is under the direction of

the inspecting State, the inspecting State shall, at the request of the flag

State, release the vessel to the flag State along with full information on

the progress and outcome of its investigation.

13. This article is without prejudice to the right of the flag State to take

any measures, including proceedings to impose penalties, according to its

laws.

14. This article applies mutatis mutandis to boarding and inspection by a

State Party which is a member of a subregional or regional fisheries

management organization or a participant in a subregional or regional

fisheries management arrangement and which has clear grounds for

believing that a fishing vessel flying the flag of another State Party has

engaged in any activity contrary to relevant conservation and

management measures referred to in paragraph 1 in the high seas area

covered by such organization or arrangement, and such vessel has

subsequently, during the same fishing trip, entered into an area under the

national jurisdiction of the inspecting State.

15. Where a subregional or regional fisheries management organization

or arrangement has established an alternative mechanism which

effectively discharges the obligation under this Agreement of its

members or participants to ensure compliance with the conservation and

management measures established by the organization or arrangement,

members of such organization or participants in such arrangement may

agree to limit the application of paragraph 1 as between themselves in

respect of the conservation and management measures which have been

established in the relevant high seas area.

16. Action taken by States other than the flag State in respect of vessels

having engaged in activities contrary to subregional or regional

conservation and management measures shall be proportionate to the

seriousness of the violation.

17. Where there are reasonable grounds for suspecting that a fishing

vessel on the high seas is without nationality, a State may board and

inspect the vessel. Where evidence so warrants, the State may take such

action as may be appropriate in accordance with international law.

18. States shall be liable for damage or loss attributable to them arising

from action taken pursuant to this article when such action is unlawful or

exceeds that reasonably required in the light of available information to

implement the provisions of this article.

Article 22

Basic procedures for boarding and inspection pursuant to article 21

1. The inspecting State shall ensure that its duly authorized inspectors:

(a) present credentials to the master of the vessel and produce a copy of

the text of the relevant conservation and management measures or rules

and regulations in force in the high seas area in question pursuant to

those measures;

(b) initiate notice to the flag State at the time of the boarding and

inspection;

(c) do not interfere with the master''''s ability to communicate with the

authorities of the flag State during the boarding and inspection;

(d) provide a copy of a report on the boarding and inspection to the

master and to the authorities of the flag State, noting therein any

objection or statement which the master wishes to have included in the

report;

(e) promptly leave the vessel following completion of the inspection if

they find no evidence of a serious violation; and

(f) avoid the use of force except when and to the degree necessary to

ensure the safety of the inspectors and where the inspectors are

obstructed in the execution of their duties. The degree of force used shall

not exceed that reasonably required in the circumstances.

2. The duly authorized inspectors of an inspecting State shall have the

authority to inspect the vessel, its licence, gear, equipment, records,

facilities, fish and fish products and any relevant documents necessary to

verify compliance with the relevant conservation and management

measures.

3. The flag State shall ensure that vessel masters:

(a) accept and facilitate prompt and safe boarding by the inspectors;

(b) cooperate with and assist in the inspection of the vessel conducted

pursuant to these procedures;

(c) do not obstruct, intimidate or interfere with the inspectors in the

performance of their duties;

(d) allow the inspectors to communicate with the authorities of the flag

State and the inspecting State during the boarding and inspection;

(e) provide reasonable facilities, including, where appropriate, food and

accommodation, to the inspectors; and

(f) facilitate safe disembarkation by the inspectors.

4. In the event that the master of a vessel refuses to accept boarding and

inspection in accordance with this article and article 21, the flag State

shall, except in circumstances where, in accordance with generally

accepted international regulations, procedures and practices relating to

safety at sea, it is necessary to delay the boarding and inspection, direct

the master of the vessel to submit immediately to boarding and

inspection and, if the master does not comply with such direction, shall

suspend the vessel''''s authorization to fish and order the vessel to return

immediately to port. The flag State shall advise the inspecting State of

the action it has taken when the circumstances referred to in this

paragraph arise.

Article 23

Measures taken by a port State

1. A port State has the right and the duty to take measures, in accordance

with international law, to promote the effectiveness of subregional,

regional and global conservation and management measures. When

taking such measures a port State shall not discriminate in form or in fact

against the vessels of any State.

2. A port State may, inter alia, inspect documents, fishing gear and catch

on board fishing vessels, when such vessels are voluntarily in its ports or

at its offshore terminals.

3. States may adopt regulations empowering the relevant national

authorities to prohibit landings and transshipments where it has been

established that the catch has been taken in a manner which undermines

the effectiveness of subregional, regional or global conservation and

management measures on the high seas.

4. Nothing in this article affects the exercise by States of their

sovereignty over ports in their territory in accordance with international

law.

PART VII

REQUIREMENTS OF DEVELOPING STATES

Article 24

Recognition of the special requirements of developing States

1. States shall give full recognition to the special requirements of

developing States in relation to conservation and management of

straddling fish stocks and highly migratory fish stocks and development

of fisheries for such stocks. To this end, States shall, either directly or

through the United Nations Development Programme, the Food and

Agriculture Organization of the United Nations and other specialized

agencies, the Global Environment Facility, the Commission on

Sustainable Development and other appropriate international and

regional organizations and bodies, provide assistance to developing

States.

2. In giving effect to the duty to cooperate in the establishment of

conservation and management measures for straddling fish stocks and

highly migratory fish stocks, States shall take into account the special

requirements of developing States, in particular:

(a) the vulnerability of developing States which are dependent on the

exploitation of living marine resources, including for meeting the

nutritional requirements of their populations or parts thereof;

(b) the need to avoid adverse impacts on, and ensure access to fisheries

by, subsistence, small-scale and artisanal fishers and women fishworkers,

as well as indigenous people in developing States, particularly small

island developing States; and

(c) the need to ensure that such measures do not result in transferring,

directly or indirectly, a disproportionate burden of conservation action

onto developing States.

Article 25

Forms of cooperation with developing States

1. States shall cooperate, either directly or through subregional, regional

or global organizations:

(a) to enhance the ability of developing States, in particular the least-

developed among them and small island developing States, to conserve

and manage straddling fish stocks and highly migratory fish stocks and to

develop their own fisheries for such stocks;

(b) to assist developing States, in particular the least-developed among

them and small island developing States, to enable them to participate in

high seas fisheries for such stocks, including facilitating access to such

fisheries subject to articles 5 and 11; and

(c) to facilitate the participation of developing States in subregional and

regional fisheries management organizations and arrangements.

2. Cooperation with developing States for the purposes set out in this

article shall include the provision of financial assistance, assistance

relating to human resources development, technical assistance, transfer of

technology, including through joint venture arrangements, and advisory

and consultative services.

3. Such assistance shall, inter alia, be directed specifically towards:

(a) improved conservation and management of straddling fish stocks and

highly migratory fish stocks through collection, reporting, verification,

exchange and analysis of fisheries data and related information;

(b) stock assessment and scientific research; and

(c) monitoring, control, surveillance, compliance and enforcement,

including training and capacity-building at the local level, development

and funding of national and regional observer programmes and access to

technology and equipment.

Article 26

Special assistance in the implementation of this Agreement

1. States shall cooperate to establish special funds to assist developing

States in the implementation of this Agreement, including assisting

developing States to meet the costs involved in any proceedings for the

settlement of disputes to which they may be parties.

2. States and international organizations should assist developing States

in establishing new subregional or regional fisheries management

organizations or arrangements, or in strengthening existing organizations

or arrangements, for the conservation and management of straddling fish

stocks and highly migratory fish stocks.

PART VIII

PEACEFUL SETTLEMENT OF DISPUTES

Article 27

Obligation to settle disputes by peaceful means

States have the obligation to settle their disputes by negotiation, inquiry,

mediation, conciliation, arbitration, judicial settlement, resort to regional

agencies or arrangements, or other peaceful means of their own choice.

Article 28

Prevention of disputes

States shall cooperate in order to prevent disputes. To this end, States

shall agree on efficient and expeditious decision-making procedures

within subregional and regional fisheries management organizations and

arrangements and shall strengthen existing decision- making procedures

as necessary.

Article 29

Disputes of a technical nature

Where a dispute concerns a matter of a technical nature, the States

concerned may refer the dispute to an ad hoc expert panel established by

them. The panel shall confer with the States concerned and shall

endeavour to resolve the dispute expeditiously without recourse to

binding procedures for the settlement of disputes.

Article 30

Procedures for the settlement of disputes

1. The provisions relating to the settlement of disputes set out in Part XV

of the Convention apply mutatis mutandis to any dispute between States

Parties to this Agreement concerning the interpretation or application of

this Agreement, whether or not they are also Parties to the Convention.

2. The provisions relating to the settlement of disputes set out in Part XV

of the Convention apply mutatis mutandis to any dispute between States

Parties to this Agreement concerning the interpretation or application of a

subregional, regional or global fisheries agreement relating to straddling

fish stocks or highly migratory fish stocks to which they are parties,

including any dispute concerning the conservation and management of

such stocks, whether or not they are also Parties to the Convention.

3. Any procedure accepted by a State Party to this Agreement and the

Convention pursuant to article 287 of the Convention shall apply to the

settlement of disputes under this Part, unless that State Party, when

signing, ratifying or acceding to this Agreement, or at any time

thereafter, has accepted another procedure pursuant to article 287 for the

settlement of disputes under this Part.

4. A State Party to this Agreement which is not a Party to the

Convention, when signing, ratifying or acceding to this Agreement, or at

any time thereafter, shall be free to choose, by means of a written

declaration, one or more of the means set out in article 287, paragraph 1,

of the Convention for the settlement of disputes under this Part. Article

287 shall apply to such a declaration, as well as to any dispute to which

such State is a party which is not covered by a declaration in force. For

the purposes of conciliation and arbitration in accordance with Annexes

V, VII and VIII to the Convention, such State shall be entitled to

nominate conciliators, arbitrators and experts to be included in the lists

referred to in Annex V, Article 2, Annex VII, Article 2, and Annex VIII,

Article 2, for the settlement of disputes under this Part.

5. Any court or tribunal to which a dispute has been submitted under this

Part shall apply the relevant provisions of the Convention, of this

Agreement and of any relevant subregional, regional or global fisheries

agreement, as well as generally accepted standards for the conservation

and management of living marine resources and other rules of

international law not incompatible with the Convention, with a view to

ensuring the conservation of the straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks concerned.

Article 31

Provisional measures

1. Pending the settlement of a dispute in accordance with this Part, the

parties to the dispute shall make every effort to enter into provisional

arrangements of a practical nature.

2. Without prejudice to article 290 of the Convention, the court or

tribunal to which the dispute has been submitted under this Part may

prescribe any provisional measures which it considers appropriate under

the circumstances to preserve the respective rights of the parties to the

dispute or to prevent damage to the stocks in question, as well as in the

circumstances referred to in Article 7, paragraph 5, and Article 16,

paragraph 2.

3. A State Party to this Agreement which is not a Party to the Convention

may declare that, notwithstanding article 290, paragraph 5, of the

Convention, the International Tribunal for the Law of the Sea shall not be

entitled to prescribe, modify or revoke provisional measures without the

agreement of such State.

Article 32

Limitations on applicability of procedures for the settlement of disputes

Article 297 paragraph 3, of the Convention applies also to this

Agreement.

PART IX

NON-PARTIES TO THIS AGREEMENT

Article 33

Non-parties to this Agreement

1. States Parties shall encourage non-parties to this Agreement to become

parties thereto and to adopt laws and regulations consistent with its

provisions.

2. States Parties shall take measures consistent with this Agreement and

international law to deter the activities of vessels flying the flag of non-

parties which undermine the effective implementation of this Agreement.

PART X

GOOD FAITH AND ABUSE OF RIGHTS

Article 34

Good faith and abuse of rights

States Parties shall fulfil in good faith the obligations assumed under this

Agreement and shall exercise the rights recognized in this Agreement in

a manner which would not constitute an abuse of right.

PART XI

RESPONSIBILITY AND LIABILITY

Article 35

Responsibility and liability

States Parties are liable in accordance with international law for damage

or loss attributable to them in regard to this Agreement.

PART XII

REVIEW CONFERENCE

Article 36

Review conference

1. Four years after the date of entry into force of this Agreement, the

Secretary-General of the United Nations shall convene a conference with

a view to assessing the effectiveness of this Agreement in securing the

conservation and management of straddling fish stocks and highly

migratory fish stocks. The Secretary-General shall invite to the

conference all States Parties and those States and entities which are

entitled to become parties to this Agreement as well as those

intergovernmental and non-governmental organizations entitled to

participate as observers.

2. The conference shall review and assess the adequacy of the provisions

of this Agreement and, if necessary, propose means of strengthening the

substance and methods of implementation of those provisions in order

better to address any continuing problems in the conservation and

management of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks.

PART XIII

FINAL PROVISIONS

Article 37

Signature

This Agreement shall be open for signature by all States and the other

entities referred to in Article 1, paragraph 2 (b), and shall remain open

for signature at United Nations Headquarters for twelve months from the

fourth of December 1995.

Article 38

Ratification

This Agreement is subject to ratification by States and the other entities

referred to in Article 1, paragraph 2 (b). The instruments of ratification

shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.

Article 39

Accession

This Agreement shall remain open for accession by States and the other

entities referred to in Article 1, paragraph 2 (b). The instruments of

accession shall be deposited with the Secretary-General of the United

Nations.

Article 40

Entry into force

1. This Agreement shall enter into force 30 days after the date of deposit

of the 30th instrument of ratification or accession.

2. For each State or entity which ratifies the Agreement or accedes

thereto after the deposit of the 30th instrument of ratification or

accession, this Agreement shall enter into force on the 30th day

following the deposit of its instrument of ratification or accession.

Article 41

Provisional application

1. This Agreement shall be applied provisionally by a State or entity

which consents to its provisional application by so notifying the

depositary in writing. Such provisional application shall become

effective from the date of receipt of the notification.

2. Provisional application by a State or entity shall terminate upon the

entry into force of this Agreement for that State or entity or upon

notification by that State or entity to the depositary in writing, of its

intention to terminate provisional application.

Article 42

Reservations and exceptions

No reservations or exceptions may be made to this Agreement.

Article 43

Declarations and statements

Article 42 does not preclude a State or entity, when signing, ratifying or

acceding to this Agreement, from making declarations or statements,

however phrased or named, with a view, inter alia, to the harmonization

of its laws and regulations with the provisions of this Agreement,

provided that such declarations or statements do not purport to exclude or

to modify the legal effect of the provisions of this Agreement in their

application to that State or entity.

Article 44

Relation to other agreements

1. This Agreement shall not alter the rights and obligations of States

Parties which arise from other agreements compatible with this

Agreement and which do not affect the enjoyment by other States Parties

of their rights or the performance of their obligations under this

Agreement.

2. Two or more States Parties may conclude agreements modifying or

suspending the operation of provisions of this Agreement, applicable

solely to the relations between them, provided that such agreements do

not relate to a provision derogation from which is incompatible with the

effective execution of the object and purpose of this Agreement, and

provided further that such agreements shall not affect the application of

the basic principles embodied herein, and that the provisions of such

agreements do not affect the enjoyment by other States Parties of their

rights or the performance of their obligations under this Agreement.

3. States Parties intending to conclude an agreement referred to in

paragraph 2 shall notify the other States Parties through the depositary of

this Agreement of their intention to conclude the agreement and of the

modification or suspension for which it provides.

Article 45

Amendment

1. A State Party may, by written communication addressed to the

Secretary-General of the United Nations, propose amendments to this

Agreement and request the convening of a conference to consider such

proposed amendments. The Secretary-General shall circulate such

communication to all States Parties. If, within six months from the date

of the circulation of the communication, not less than one half of the

States Parties reply favourably to the request, the Secretary- General

shall convene the conference.

2. The decision-making procedure applicable at the amendment

conference convened pursuant to paragraph 1 shall be the same as that

applicable at the United Nations Conference on Straddling Fish Stocks

and Highly Migratory Fish Stocks, unless otherwise decided by the

conference. The conference should make every effort to reach agreement

on any amendments by way of consensus and there should be no voting

on them until all efforts at consensus have been exhausted.

3. Once adopted, amendments to this Agreement shall be open for

signature at United Nations Headquarters by States Parties for 12 months

from the date of adoption, unless otherwise provided in the amendment

itself.

4. Articles 38, 39, 47 and 50 apply to all amendments to this.

5. Amendments to this Agreement shall enter into force for the States

Parties ratifying or acceding to them on the 30th day following the

deposit of instruments of ratification or accession by two thirds of the

States Parties. Thereafter, for each State Party ratifying or acceding to an

amendment after the deposit of the required number of such instruments,

the amendment shall enter into force on the 30th day following the

deposit of its instrument of ratification or accession.

6. An amendment may provide that a smaller or a larger number of

ratifications or accessions shall be required for its entry into force than

are required by this article.

7. A State which becomes a Party to this Agreement after the entry into

force of amendments in accordance with paragraph 5 shall, failing an

expression of a different intention by that State:

(a) be considered as a Party to this Agreement as so amended; and

(b) be considered as a Party to the unamended Agreement in relation to

any State Party not bound by the amendment.

Article 46

Denunciation

1. A State Party may, by written notification addressed to the Secretary-

General of the United Nations, denounce this Agreement and may

indicate its reasons. Failure to indicate reasons shall not affect the

validity of the denunciation. The denunciation shall take effect one year

after the date of receipt of the notification, unless the notification

specifies a later date.

2. The denunciation shall not in any way affect the duty of any State

Party to fulfil any obligation embodied in this Agreement to which it

would be subject under international law independently of this

Agreement.

Article 47

Participation by international organizations

1. In cases where an international organization referred to in Annex IX,

Article 1, of the Convention does not have competence over all the

matters governed by this Agreement, Annex IX to the Convention shall

apply mutatis mutandis to participation by such international

organization in this Agreement, except that the following provisions of

that Annex shall not apply:

(a) Article 2 first sentence; and

(b) Article 3, paragraph 1.

2. In cases where an international organization referred to in Annex IX,

Article 1, of the Convention has competence over all the matters

governed by this Agreement, the following provisions shall apply to

participation by such international organization in this Agreement:

(a) at the time of signature or accession, such international organization

shall make a declaration stating:

(i) that it has competence over all the matters governed by this

Agreement;

(ii) that, for this reason, its member States shall not become States

Parties, except in respect of their territories for which the international

organization has no responsibility; and

(iii) that it accepts the rights and obligations of States under this

Agreement;

(b) participation of such an international organization shall in no case

confer any rights under this Agreement on member States of the

international organization;

(c) in the event of a conflict between the obligations of an international

organization under this Agreement and its obligations under the

agreement establishing the international organization or any acts relating

to it, the obligations under this Agreement shall prevail.

Article 48

Annexes

1. The Annexes from an integral part of this Agreement and, unless

expressly provided otherwise, a reference to this Agreement or to one of

its Parts includes a reference to the Annexes relating thereto.

2. The Annexes may be revised from time to time by States Parties. Such

revisions shall be based on scientific and technical considerations.

Notwithstanding the provisions of Article 45, if a revision to an Annex is

adopted by consensus at a meeting of States Parties, it shall be

incorporated in this Agreement and shall take effect from the date of its

adoption or from such other date as may be specified in the revision. If a

revision to an Annex is not adopted by consensus at such a meeting, the

amendment procedures set out in Article 45 shall apply.

Article 49

Depositary

The Secretary-General of the United Nations shall be depositary of this

Agreement and any amendments or revisions thereto.

Article 50

Authentic texts

The Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts of this

Agreement are equally authentic.

IN WITNESS WHEREOF, the undersigned Plenipotentiaries, being duly

authorized thereto, have signed this Agreement.

OPENED FOR SIGNATURE at New York, this fourth day of December,

one thousand nine hundred and ninety-five, in a single original, in the

Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish languages.

ANNEX I

STANDARD REQUIREMENTS FOR THE COLLECTION AND

SHARING OF DATA

Article 1

General principles

1. The timely collection, compilation and analysis of data are

fundamental to the effective conservation and management of straddling

fish stocks and highly migratory fish stocks. To this end, data from

fisheries for these stocks on the high seas and those in areas under

national jurisdiction are required and should be collected and compiled in

such a way as to enable statistically meaningful analysis for the purposes

of fishery resource conservation and management. These data include

catch and fishing effort statistics and other fishery-related information,

such as vessel-related and other data for standardizing fishing effort.

Data collected should also include information on non-target and

associated or dependent species. All data should be verified to ensure

accuracy. Confidentiality of non- aggregated data shall be maintained.

The dissemination of such data shall be subject to the terms on which

they have been provided.

2. Assistance, including training as well as financial and technical

assistance, shall be provided to developing States in order to build

capacity in the field of conservation and management of living marine

resources. Assistance should focus on enhancing capacity to implement

data collection and verification, observer programmes, data analysis and

research projects supporting stock assessments. The fullest possible

involvement of developing State scientists and managers in conservation

and management of straddling fish stocks and highly migratory fish

stocks should be promoted.

Article 2

Principles of data collection, compilation and exchange

The following general principles should be considered in defining the

parameters for collection, compilation and exchange of data from fishing

operations for straddling fish stocks and highly migratory fish stocks:

(a) States should ensure that data are collected from vessels flying their

flag on fishing activities according to the operational characteristics of

each fishing method (e.g., each individual tow for trawl, each set for

long-line and purse-seine, each school fished for pole-and-line and each

day fished for troll) and in sufficient detail to facilitate effective stock

assessment;

(b) States should ensure that fishery data are verified through an

appropriate system;

(c) States should compile fishery-related and other supporting scientific

data and provide them in an agreed format and in a timely manner to the

relevant subregional or regional fisheries management organization or

arrangement where one exists. Otherwise, States should cooperate to

exchange data either directly or through such other cooperative

mechanisms as may be agreed among them;

(d) States should agree, within the framework of subregional or regional

fisheries management organizations or arrangements, or otherwise, on

the specification of data and the format in which they are to be provided,

in accordance with this Annex and taking into account the nature of the

stocks and the fisheries for those stocks in the region. Such organizations

or arrangements should request non- members or non-participants to

provide data concerning relevant fishing activities by vessels flying their

flag;

(e) such organizations or arrangements shall compile data and make them

available in a timely manner and in an agreed format to all interested

States under the terms and conditions established by the organization or

arrangement; and

(f) scientists of the flag State and from the relevant subregional or

regional fisheries management organization or arrangement should

analyse the data separately or jointly, as appropriate.

Article 3

Basic fishery data

1. States shall collect and make available to the relevant subregional or

regional fisheries management organization or arrangement the following

types of data in sufficient detail to facilitate effective stock assessment in

accordance with agreed procedures:

(a) time series of catch and effort statistics by fishery and fleet;

(b) total catch in number, nominal weight, or both, by species (both

target and non-target) as is appropriate to each fishery. (Nominal weight

is defined by the Food and Agriculture Organization of the United

Nations as the live-weight equivalent of the landings);

(c) discard statistics, including estimates where necessary, reported as

number or nominal weight by species, as is appropriate to each fishery;

(d) effort statistics appropriate to each fishing method; and

(e) fishing location, date and time fished and other statistics on fishing

operations as appropriate.

2. States shall also collect where appropriate and provide to the relevant

subregional or regional fisheries management organization or

arrangement information to support stock assessment, including:

(a) composition of the catch according to length, weight and sex;

(b) other biological information supporting stock assessments, such as

information on age, growth, recruitment, distribution and stock identity;

and

(c) other relevant research, including surveys of abundance, biomass

surveys, hydro-acoustic surveys, research on environmental factors

affecting stock abundance, and oceanographic and ecological studies.

Article 4

Vessel data and information

1. States should collect the following types of vessel-related data for

standardizing fleet composition and vessel fishing power and for

converting between different measures of effort in the analysis of catch

and effort data:

(a) vessel identification, flag and port of registry;

(b) vessel type;

(c) vessel specifications (e.g., material of construction, date built,

registered length, gross registered tonnage, power of main engines, hold

capacity and catch storage methods); and

(d) fishing gear description (e.g., types, gear specifications and quantity).

2. The flag State will collect the following information:

(a) navigation and position fixing aids;

(b) communication equipment and international radio call sign; and

(c) crew size.

Article 5

Reporting

A State shall ensure that vessels flying its flag send to its national

fisheries administration and, where agreed, to the relevant subregional or

regional fisheries management organization or arrangement, logbook

data on catch and effort, including data on fishing operations on the high

seas, at sufficiently frequent intervals to meet national requirements and

regional and international obligations. Such data shall be transmitted,

where necessary, by radio, telex, facsimile or satellite transmission or by

other means.

Article 6

Data verification

States or, as appropriate, subregional or regional fisheries management

organizations or arrangements should establish mechanisms for verifying

fishery data, such as: (a) position verification through vessel monitoring

systems;

(b) scientific observer programmes to monitor catch, effort, catch

composition (target and non-target) and other details of fishing

operations;

(c) vessel trip, landing and transshipment reports; and

(d) port sampling.

Article 7

Data exchange

1. Data collected by flag States must be shared with other flag States and

relevant coastal States through appropriate subregional or regional

fisheries management organizations or arrangements. Such organizations

or arrangements shall compile data and make them available in a timely

manner and in an agreed format to all interested States under the terms

and conditions established by the organization or arrangement, while

maintaining confidentiality of non-aggregated data, and should, to the

extent feasible, develop database systems which provide efficient access

to data.

2. At the global level, collection and dissemination of data should be

effected through the Food and Agriculture Organization of the United

Nations. Where a subregional or regional fisheries management

organization or arrangement does not exist, that organization may also do

the same at the subregional or regional level by arrangement with the

States concerned.

ANNEX II

GUIDELINES FOR THE APPLICATION OF PRECAUTIONARY

REFERENCE POINTS IN CONSERVATION AND MANAGEMENT

OF STRADDLING FISH STOCKS AND HIGHLY MIGRATORY

FISH STOCKS

1. A precautionary reference point is an estimated value derived through

an agreed scientific procedure, which corresponds to the state of the

resource and of the fishery, and which can be used as a guide for

fisheries management.

2. Two types of precautionary reference points should be used:

conservation, or limit, reference points and management, or target,

reference points. Limit reference points set boundaries which are

intended to constrain harvesting within safe biological limits within

which the stocks can produce maximum sustainable yield. Target

reference points are intended to meet management objectives.

3. Precautionary reference points should be stock-specific to account,

inter alia, for the reproductive capacity, the resilience of each stock and

the characteristics of fisheries exploiting the stock, as well as other

sources of mortality and major sources of uncertainty.

4. Management strategies shall seek to maintain or restore populations of

harvested stocks, and where necessary associated or dependent species,

at levels consistent with previously agreed precautionary reference

points. Such reference points shall be used to trigger pre- agreed

conservation and management action. Management strategies shall

include measures which can be implemented when precautionary

reference points are approached.

5. Fishery management strategies shall ensure that the risk of exceeding

limit reference points is very low. If a stock falls below a limit reference

point or is at risk of falling below such a reference point, conservation

and management action should be initiated to facilitate stock recovery.

Fishery management strategies shall ensure that target reference points

are not exceeded on average.

6. When information for determining reference points for a fishery is

poor or absent, provisional reference points shall be set. Provisional

reference points may be established by analogy to similar and better-

known stocks. In such situations, the fishery shall be subject to enhanced

monitoring so as to enable revision of provisional reference points as

improved information becomes available.

7. The fishing mortality rate which generates maximum sustainable yield

should be regarded as a minimum standard for limit reference points. For

stocks which are not overfished, fishery management strategies shall

ensure that fishing mortality does not exceed that which corresponds to

maximum sustainable yield, and that the biomass does not fall below a

predefined threshold. For overfished stocks, the biomass which would

produce maximum sustainable yield can serve as a rebuilding target.

AVTAL OM GENOMFÖRANDE AV DE BESTÄMMELSER I

FÖRENTA NATIONERNAS HAVSRÄTTSKONVENTION AV DEN

10 DECEMBER 1982 OM BEVARANDE OCH FÖRVALTNING AV

GRÄNSÖVERSKRIDANDE OCH LÅNGVANDRANDE

FISKBESTÅND

DE AVTALSSLUTANDE STATERNA

som erinrar om de dithörande bestämmelserna i Förenta nationernas

konvention om havsrätt av den 10 december 1982,

som är beslutna att säkerställa långsiktigt bevarande och hållbart

utnyttjande gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd,

som är beslutna att i detta syfte förbättra samarbetet mellan stater,

som eftersträvar att flaggstater, hamnstater och kuststater på ett mer

effektivt sätt genomför de åtgärder som antagits

för bevarande och förvaltning av dessa bestånd,

som försöker att särskilt finna en lösning på de problem som nämns i

kapitel 17, programområde C i agenda 21 som

antagits av Förenta nationernas konferens om miljö och utveckling,

nämligen att regleringen av fisket på det fria havet i många avseenden är

otillräcklig och att vissa resurser överutnyttjas, och som noterar att det

finns problem med oreglerat fiske, överutnyttjande, onödigt stora

fiskeflottor, fartyg som flaggas om för att undvika inspektioner,

otillräckligt selektiva redskap, opålitliga databaser och brist på tillräckligt

samarbete mellan stater,

som förbinder sig att fiska på ett ansvarigt sätt,

som är medvetna om att det är nödvändigt att undvika oönskad inverkan

på den marina miljön, som önskar bibehålla den biologiska mångfalden,

upprätthålla det marina ekosystemets okränkbarhet och minimera risken

för att fiskeverksamhet medför långsiktig eller obotlig inverkan,

som inser behovet av särskilt stöd, inklusive finansiellt, vetenskapligt och

teknologiskt stöd, så att utvecklingsländer på ett effektivt sätt kan delta i

bevarandet, förvaltningen och det hållbara utnyttjandet av

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd,

som är övertygade om att ett avtal om genomförande av konventionens

dithörande bestämmelser bäst skulle tjäna dessa syften och medverka till

upprätthållandet av internationell fred och säkerhet,

som bekräftar att de frågor som inte regleras genom konventionen eller

genom detta avtal fortfar att styras av regler och principer i internationell

rätt,

har enats om följande.

DEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Definitioner av termer och omfattning

1. I detta avtal avses med

a) konvention: Förenta nationernas konvention om havsrätten av den

10 december 1982,

b) åtgärder för bevarande och förvaltning: åtgärder för att bevara och

förvalta en eller flera arter nu levande marina resurser som antas och

tillämpas i enlighet med de dithörande reglerna i internationell rätt såsom

de avspeglas i konventionen och i detta avtal,

c) fisk: inkluderar mollusker och skaldjur förutom dem som tillhör

sedentära arter enligt definitionen i artikel 77 i konventionen, och

d) arrangemang: en kooperativ mekanism som inrättas i enlighet med

konventionen och detta avtal av två eller flera stater bland annat för att i

en underregion eller region införa åtgärder för bevarande och förvaltning

som avser en eller flera gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd.

2. a) Med avtalsslutande stater avses stater som har samtyckt till att vara

bundna av detta avtal och för vilka avtalet gäller.

b) Detta avtal gäller i tillämpliga delar

i) för varje enhet som avses i artikel 305.1 c, d och e i konventionen, och

ii) om inte annat sägs i artikel 47 för varje enhet som hänvisas till som en

"internationell organisation" i artikel 1; i bilaga IX till konventionen, som

blir part i detta avtal och i detta avseende avser "parter" dessa enheter.

3. Detta avtal tillämpas med nödvändiga ändringar på andra fiskeenheter

vars fartyg fiskar på det fria havet.

Artikel 2

Målsättning

Målsättningen med detta avtal är att säkerställa långsiktigt bevarande och

hållbart utnyttjande av gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd genom effektivt genomförande av de dithörande

bestämmelserna i konventionen.

Artikel 3

Tillämpning

1. Om inte annat anges skall detta avtal gälla för bevarande och

förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd i

områden som ligger utanför nationell jurisdiktion, förutom att artiklarna

6 och 7 också skall tillämpas på bevarande och förvaltning av sådana

bestånd inom områden som står under nationell jurisdiktion, om inte

annat följer av de olika rättsordningar som gäller inom områden som står

under nationell jurisdiktion och i områden som inte omfattas av nationell

jurisdiktion enligt konventionen.

2. En kuststat skall, i tillämpliga delar, tillämpa de allmänna principer

som räknas up i artikel 5 när den utövar sina suveräna rättigheter att

utforska och utnyttja, bevara och förvalta gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd inom områden som står under nationell

jurisdiktion.

3. Staterna skall ta vederbörlig hänsyn till utvecklingsländers olika

möjligheter att tillämpa artiklarna 5, 6 och 7 inom områden som står

under nationell jurisdiktion och deras behov av stöd enligt detta avtal. I

detta syfte skall del VII gälla i tillämpliga delar för områden som står

under nationell jurisdiktion.

Artikel 4

Sambandet mellan detta avtal och konventionen

Ingenting i detta avtal skall hindra de rättigheter, den jurisdiktion och de

skyldigheter som staterna har enligt konventionen. Detta avtal skall

tolkas och tillämpas i konventionens anda och förenligt med denna.

DEL II

BEVARANDE OCH FÖRVALTNING AV

GRÄNSÖVERSKRIDANDE OCH LÅNGVANDRANDE

FISKBESTÅND

Artikel 5

Allmänna principer

I syfte att bevara och förvalta gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd skall kuststater och stater som fiskar i det fria havet när de

verkställer sina skyldigheter att samarbeta i enlighet med konventionen

a) vidta åtgärder för att säkerställa långsiktigt bevarande av

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja optimalt

utnyttjande av dessa,

b) säkerställa att sådana åtgärder baseras på bästa tillgängliga

vetenskapliga fakta och utformas så att de bibehåller och återuppbygger

bestånden till nivåer vid vilka de producerar maximalt hållbar

avkastning, med hänsyn tagen till relevanta miljöfaktorer och

ekonomiska faktorer, inklusive utvecklingsländernas särskilda behov,

och med hänsyn tagen till fiskemönster, beståndens ömsesidiga beroende

och varje allmänt rekommenderad internationell minimistandard,

antingen den är underregional, regional eller global,

c) tillämpa försiktighetsansatsen i enlighet med artikel 6,

d) uppskatta effekterna av fiske, annan mänsklig verksamhet och

miljöfaktorer på målbestånd och arter som tillhör samma ekosystem eller

som är associerade med eller är beroende av målbestånden,

e) vid behov anta åtgärder för bevarande och förvaltning av arter som

tillhör samma ekosystem eller som är associerade med eller är beroende

av målbestånden, i syfte att vidmakthålla eller återupprätta sådana arters

storlek över de nivåer där deras reproduktion kan vara allvarligt hotad,

f) minimera föroreningar, avfall, fångst kastad överbord, fångst genom

förlorade eller övergivna redskap, fångst av icke-målarter, både fisk och

icke-fiskarter (hädanefter kallade icke-målarter) och verkan på

associerade eller beroende arter, särskilt utrotningshotade arter, genom

åtgärder som, i möjligaste mån, inkluderar utveckling och utnyttjande av

selektiva, miljömässigt säkra och kostnadseffektiva fiskeredskap och

tekniker,

g) skydda den biologiska mångfalden i den marina miljön,

h) vidta åtgärder för att förebygga eller undanröja överfiske och

överskottsfiskekapacitet och för att säkerställa att fiskeansträngningen

inte överstiger nivåer som står i proportion till hållbart utnyttjande av

fiskeresurser,

i) ta hänsyn till småskaligt fiske och husbehovsfiske,

j) inom rimlig tid samla in och sprida komplett och riktig information om

fiskeverksamhet, bland annat fartygs position, fångst av målarter och

icke-målarter och fiskeansträngning, enligt bilaga I, liksom information

från nationella och internationella forskningsprogram,

k) främja och utföra vetenskaplig forskning och utveckla lämplig teknik

som stödjer bevarande och förvaltning av fiske, och

l) genomföra och verkställa åtgärder för bevarande och förvaltning

genom effektiv övervakning och kontroll.

Artikel 6

Tillämpning av försiktighetsansatsen

1. Staterna skall tillämpa försiktighetsansatsen vid bevarande, förvaltning

och utnyttjande av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd

för att skydda havets levande tillgångar och bevara havsmiljön.

2. Staterna skall vara mer försiktiga när informationen är osäker, opålitlig

eller ofullständig. Brist på riktig vetenskaplig information skall inte

användas som förevändning för att skjuta upp eller underlåta att vidta

åtgärder för bevarande eller förvaltning.

3. När staterna genomför försiktighetsansatsen skall de

a) förbättra beslutsfattandet för bevarande och förvaltning av

fisketillgångar genom att samla in och sprida bästa tillgängliga

vetenskapliga information och införa förbättrade tekniker för att ta

hänsyn till risker och osäkerhet,

b) tillämpa riktlinjerna i bilaga II och, på grundval av bästa tillgängliga

vetenskapliga information, bestämma särskilda referenspunkter för varje

bestånd och de åtgärder som bör vidtas om dessa referenspunkter

överskrids,

c) bland annat ta hänsyn till osäkerhet när det gäller beståndens storlek

och produktivitet, referenspunkter, beståndets tillstånd i förhållande till

sådana referenspunkter, nivåer och fördelning avseende fiskdödlighet och

den verkan som fiskeverksamhet har på icke-målarter och associerade

eller beroende arter, liksom befintliga och förutspådda havs-, miljö- och

socioekonomiska förhållanden, och

d) utveckla program för informationsinsamling och forskning för att

uppskatta den verkan som fiske har på icke-målarter och associerade eller

beroende arter och deras miljö, och anta de program som behövs för att

säkerställa bevarandet av sådana arter och för att skydda livsmiljöer som

är av särskilt intresse.

4. Staterna skall vidta åtgärder för att säkerställa att när man närmar sig

referenspunkter, dessa inte överskrids. Om de skulle överskridas skall

staterna utan dröjsmål vidta den åtgärd som avses i punkt 3 b för att

återupprätta bestånden.

5. Om målbestånd eller icke-målarter eller associerade eller beroende

arters status ifrågasätts skall staterna låta dessa bestånd och arter bli

föremål för utökad övervakning för att granska deras status och hur

effektiva åtgärderna för bevarande och förvaltning är. De skall

regelbundet se över dessa åtgärder i ljuset av ny information.

6. För nya och undersökande fisken skall staterna så snart som möjligt

anta försiktighetsåtgärder för bevarande och förvaltning inklusive bland

annat fångstgränser och gränser för fiskeansträngning. Sådana åtgärder

skall gälla tills det finns tillräcklig information för att medge

uppskattning av fiskets inverkan på beståndens långsiktiga hållbarhet,

varefter åtgärder för bevarande och förvaltning baserade på denna

uppskattning skall genomföras. De senare åtgärderna skall, om så är

lämpligt, medge gradvis utveckling av fisket.

7. Om ett naturfenomen har betydande skadlig inverkan på

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd status, skall staterna

anta akutåtgärder för bevarande och förvaltning för att säkerställa att

fiskeaktiviteter inte förvärrar denna skadliga inverkan. Stater skall också

anta sådana akutåtgärder om fiskeverksamhet utgör ett allvarligt hot för

sådana bestånds hållbarhet. Akutåtgärder skall vara tillfälliga och skall

baseras på bästa tillgängliga vetenskapliga fakta.

Artikel 7

Samstämmighet mellan åtgärder för bevarande och förvaltning

1. Utan att det påverkar tillämpningen av kuststaternas suveräna

rättigheter när det gäller att utforska och utnyttja, bevara och förvalta

havets levande tillgångar inom områden som står under nationell

jurisdiktion enligt konventionen, och alla staters rätt att låta sina

medborgare utöva fiske på det fria havet i enlighet med konventionen

a) skall, när det gäller gränsöverskridande fiskbestånd, de relevanta

kuststaterna och de stater vars medborgare utövar fiske på sådana bestånd

på angränsande fritt hav, försöka komma överens, antingen direkt eller

genom lämpliga mekanismer för samarbete enligt del III, om de åtgärder

som är nödvändiga för bevarandet av detta bestånd i angränsande fritt

hav,

b) skall, när det gäller långvandrande fiskbestånd, de relevanta

kuststaterna och andra stater vars medborgare utövat fiske av sådana

bestånd i området samarbeta, antingen direkt eller genom lämpliga

mekanismer för samarbete enligt del III, i syfte att säkerställa bevarande

och främjande av målsättningen att uppnå optimalt utnyttjande av sådana

bestånd inom hela området, både inom och utom de områden som står

under nationell jurisdiktion.

2. De åtgärder för bevarande och förvaltning som fastställs för det fria

havet och de som antas för områden som står under nationell jurisdiktion

skall vara samstämmiga för att säkerställa bevarande och förvaltning av

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd i sin helhet. Därför

har kuststaterna och de stater som fiskar på det fria havet skyldighet att

samarbeta så att samstämmiga åtgärder vidtas avseende dessa bestånd.

När de beslutar om samstämmiga åtgärder för bevarande och förvaltning

skall staterna

a) ta hänsyn till de åtgärder för bevarande och förvaltning som

kuststaterna har antagit och tillämpat för samma bestånd i enlighet med

artikel 61 i konventionen i områden som står under nationell jurisdiktion

och säkerställa att åtgärder som fastställs för sådana bestånd i det fria

havet inte urholkar effekten av dessa åtgärder,

b) ta hänsyn till de tidigare överenskomna åtgärder som relevanta

kuststater och stater som fiskar på det fria havet i enlighet med

konventionen har fastställt och tillämpat i det fria havet för samma

bestånd,

c) ta hänsyn till de tidigare överenskomna åtgärder som en underregional

eller regional fiskeriförvaltningsorganisation eller ett

fiskeförvaltningsarrangemang i enlighet med konventionen har fastställt

och tillämpat för samma bestånd,

d) ta hänsyn till den biologiska enheten och beståndens övriga biologiska

särart och förhållandet mellan utbredning av bestånden, fisket och det

berörda områdets geografiska särart, inklusive i vilken omfattning som

bestånden uppträder och fiskas i områden som står under nationell

jurisdiktion,

e) ta hänsyn till i hur hög grad kuststater respektive stater som fiskar på

det fria havet är beroende av de berörda bestånden, och

f) säkerställa att sådana åtgärder inte resulterar i skadlig påverkan på

havets levande tillgångar som helhet.

3. När staterna iakttar sin skyldighet att samarbeta skall de anstränga sig

för att inom rimlig tid komma överens om samstämmiga åtgärder för

bevarande och förvaltning.

4. Om ingen överenskommelse kan nås inom rimlig tid kan vilken som

helst av de berörda staterna åberopa de förfaranden för lösande av tvister

som fastställs i del VIII.

5. I avvaktan på en överenskommelse om samstämmiga åtgärder för

bevarande och förvaltning skall de berörda staterna i en anda av

förståelse och samarbete på alla sätt anstränga sig för att ingå i tillfälliga

arrangemang av praktiskt slag. Om de inte kan komma överens om

sådana arrangemang kan vilken som helst av de berörda staterna, i syfte

att uppnå provisoriska åtgärder, underställa en domstol eller nämnd

denna tvist i enlighet med de förfaranden för lösande av tvister som

fastställs i del VIII.

6. Provisoriska arrangemang eller åtgärder som har ingåtts eller

föreskrivits enligt punkt 5 skall ta hänsyn till bestämmelserna i denna

del, skall fästa vederbörligt avseende vid alla berörda staternas rättigheter

och skyldigheter, skall inte riskera eller hindra att en slutlig

överenskommelse om samstämmiga åtgärder för bevarande och

förvaltning nås och skall inte påverka den slutliga utgången av något

förfarande för lösande av en tvist.

7. Kuststaterna skall regelbundet informera stater som fiskar på det fria

havet i en underregion eller region antingen direkt eller genom lämpliga

underregionala eller regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

fiskeförvaltningsarrangemang, eller genom andra lämpliga kanaler, om

de åtgärder som de har vidtagit gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd inom områden som står under deras nationella jurisdiktion.

8. Stater som fiskar på det fria havet skall regelbundet informera andra

berörda stater, antingen direkt eller genom lämpliga underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

fiskeförvaltningsarrangemang, eller genom andra lämpliga kanaler, om

de åtgärder som de har vidtagit för att reglera verksamheten för de fartyg

som för deras flagg och som fiskar sådana bestånd i det fria havet.

DEL III

MEKANISMER FÖR INTERNATIONELLT SAMARBETE

AVSEENDE GRÄNSÖVERSKRIDANDE OCH LÅNGVANDRANDE

FISKBESTÅND

Artikel 8

Samarbete för bevarande och förvaltning

1. Kuststater och stater som fiskar i det fria havet skall, enligt

konventionen, samarbeta avseende gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd, antingen direkt eller genom lämpliga

underregionala eller regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

arrangemang, och ta hänsyn till underregionens eller regionens särskilda

särart, för att säkerställa effektivt bevarande och effektiv förvaltning av

sådana bestånd.

2. Staterna skall inleda konsultationer i god tro och utan dröjsmål,

särskilt när det finns bevis för att de gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd i fråga kan vara hotade av överutnyttjande

eller om ett nytt fiske utvecklas för sådana bestånd. Konsultationer i detta

syfte kan inledas på begäran av en intresserad stat för att fastställa

lämpliga arrangemang för att säkerställa bevarande och förvaltning av

bestånden. I avvaktan på sådana arrangemang skall staterna iaktta

bestämmelserna i detta avtal och skall agera i god tro och med

vederbörlig hänsyn tagen till andra staters rättigheter, intressen och

skyldigheter.

3. Om underregionala eller regionala fiskeförvaltningsorganisationer

eller fiskeförvaltningsarrangemang har behörighet att fastställa åtgärder

för bevarande och förvaltning av vissa gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd skall stater somfiskar dessa bestånd på det fria

havet samt relevanta kuststater iaktta sin skyldighet att samarbeta genom

att bli medlemmar i en sådan organisation eller delta i ett sådant

arrangemang, eller genom att samtycka till att tillämpa de åtgärder för

bevarande och förvaltning som fastställs av en sådan organisation eller

ett sådant arrangemang. Stater som verkligen är intresserade av det

berörda fisket kan bli medlemmar i en sådan organisation eller delta i ett

sådant arrangemang. Villkoren för deltagande i en sådan organisation

eller ett sådant arrangemang skall inte utestänga sådana stater från

medlemsskap eller deltagande, inte heller skall de tillämpas på ett sådant

sätt att de diskriminerar mot någon stat eller grupp av stater som har

reellt intresse av det berörda fisket.

4. Endast de stater som är medlemmar i en sådan organisation eller

deltagare i ett sådant arrangemang, eller som samtycker till att tillämpa

de åtgärder för bevarande och förvaltning som fastställs av en sådan

organisation eller ett sådant arrangemang, skall få tillgång till de

fisketillgångar som dessa åtgärder avser.

5. Om det inte finns underregionala eller regionala fiskeorganisationer

eller arrangemang för att fastställa åtgärder för bevarande eller

förvaltning av ett visst gränsöverskridande eller långvandrande

fiskbestånd skall de relevanta kuststater och stater som bedriver fiske på

det fria havet på sådana bestånd i det underområdet eller området

samarbeta för att upprätta en sådan organisation eller ingå i något annat

lämpligt arrangemang för att säkerställa bevarande och förvaltning av

sådana bestånd och skall delta i arbetet i denna organisation eller detta

arrangemang.

6. Varje stat som avser att föreslå att åtgärder skall vidtas av en

mellanstatlig organisation som har behörighet vad gäller levande

tillgångar bör, om en sådan åtgärd skulle få stor effekt på åtgärder för

bevarande och förvaltning som redan har fastställts av en behörig

underregional eller regional fiskeförvaltningsorganisation eller ett

behörigt underregionalt eller regionalt fiskeförvaltningsarrangemang,

samråda i organisationen eller arrangemanget med dess medlemmar eller

deltagare. I den mån det är praktiskt möjligt bör sådan samråd äga rum

innan förslaget läggs fram i den mellanstatliga organisationen.

Artikel 9

Underregionala och regionala fiskeförvaltningsorganisationer och

fiskeförvaltningsarrangemang

1. När underregionala eller regionala fiskeförvaltningsorganisationer

upprättas eller underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsarrangemang införs för gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd skall staterna bland annat komma överens om

a) för vilka bestånd som åtgärder för bevarande och förvaltning skall

gälla, med hänsyn tagen till de berörda beståndens biologiska särart samt

det slag av fiske det gäller,

b) tillämpningsområdet, med hänsyn tagen till artikel 7.1 och

underregionens eller regionens särart, inklusive socioekonomiska

faktorer, geografiska faktorer och miljöfaktorer,

c) förhållandet mellan den nya organisationens eller det nya

arrangemangets arbete och eventuell relevant befintlig

fiskeförvaltningsorganisation eller befintligt

fiskeförvaltningsarrangemangs roll, målsättning och verksamhet, och

d) de mekanismer som organisationen eller arrangemanget skall förlita

sig på för att erhålla vetenskaplig vägledning och granskning av

beståndens status, inklusive, i tillämpliga fall, inrättandet av en

vetenskaplig rådgivande grupp.

2. Stater som samarbetar för att bilda underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationer eller fiskeförvaltningsarrangemang skall

informera andra stater som de vet har ett reellt intresse av den

organisations eller det arrangemangs arbete som samarbete rör.

Artikel 10

Underregionala och regionala fiskeförvaltningsorganisationers och

fiskeförvaltningsarrangemangs funktioner

När de fullgör sina skyldigheter att samarbeta i underregionala eller

regionala förvaltningsorganisationer eller fiskearrangemang, skall

staterna

a) komma överens om och åtlyda åtgärder för bevarande och förvaltning

för att säkerställa en långsiktig uthållighet hos gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd,

b) när så är lämpligt komma överens om rättigheter för deltagare i fisket

såsom fördelning av tillåten fångst eller nivåer för fiskeansträngning,

c) anta och tillämpa varje allmänt rekommenderad internationell

minimistandard för ansvarsfullt genomförande av fiskeverksamhet,

d) samla in och utvärdera vetenskapliga uppgifter, granska beståndens

status och uppskatta effekten av fiske på icke-målarter och associerade

eller beroende arter,

e) komma överens om standarder för insamling, rapportering, kontroll

och utbyte av information om fiske på bestånden,

f) sammanställa och sprida riktig och komplett statistik information,

såsom beskrivs i bilaga I, för att säkerställa att bästa vetenskapliga

underlag finns tillgängligt, samtidigt som sekretess i tillämpliga fall

upprätthålls,

g) främja och genomföra vetenskapliga analyser av bestånden samt

relevant forskning och sprida resultaten från dessa,

h) upprätta lämpliga samarbetsmekanismer för effektiv övervakning,

kontroll, inspektion och regeltillämpning,

i) komma överens om metoder för att tillmötesgå fiskeintressen som nya

medlemmar i organisationen eller nya deltagare i arrangemanget har,

j) komma överens om förfaranden för beslutsfattande som medverkar till

att åtgärder för bevarande och förvaltning kan antas på ett snabbt och

effektivt sätt,

k) främja fredligt lösande av tvister i enlighet med del VIII,

l) säkerställa fullt samarbete från relevanta nationella organ och

industrier med att genomföra organisationens eller arrangemangets

rekommendationer och beslut, och

m) ge åtgärder för bevarande och förvaltning som fastställs av

organisationen eller arrangemanget vederbörlig publicitet.

Artikel 11

Nya medlemmar eller deltagare

När arten och omfattningen av deltagarrättigheter för nya medlemmar i

en underregional eller regional fiskeförvaltningsorganisation eller för nya

deltagare i ett underregionalt eller regionalt

fiskeförvaltningsarrangemang bestäms, skall staterna bland annat ta

hänsyn till

a) de gränsöverskridande och långvandrande fiskbeståndens status samt

befintliga nivåer avseende insats inom det fisket,

b) nya och befintliga medlemmars eller deltagares respektive intressen,

fiskemönster och fiskepraxis,

c) nya och befintliga medlemmars eller deltagares respektive bidrag till

bevarande och förvaltning av bestånden, till insamling och inlämnande

av riktig information och till genomförande av vetenskaplig forskning

om bestånden,

d) de behov som de kustfiskesamhällen som huvudsakligen är beroende

av fiske på bestånden har,

e) de behov som de kuststater vars ekonomier till övervägande del är

beroende av utnyttjande av havets levande tillgångar har, och

f) de intressen som utvecklingsländer i underregionen eller regionen, som

har nationell jurisdiktion i områden där bestånden också uppträder, har.

Artikel 12

Insyn i underregionala och regionala fiskeförvaltningsorganisationers

och fiskeförvaltningsarrangemangs verksamhet

1. Staterna skal vidta åtgärder för insyn i beslutsprocesser och andra

aktiviteter i underregionala och regionala fiskeförvaltningsorganisationer

och fiskeförvaltningsarrangemang.

2. Företrädare för andra mellanstatliga organisationer och från icke-

statliga organisationer som sysslar med gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd skall ges möjlighet att delta i möten med

underregionala och regionala fiskeförvaltningsorganisationer och

fiskeförvaltningsarrangemang som observatörer eller på annat lämpligt

sätt, i enlighet med den berörda organisationens eller arrangemangets

förfaranden. Sådana förfaranden skall inte vara onödigt restriktiva i detta

avseende. Sådana mellanstatliga och icke-statliga organisationer skall få

snabb tillgång till sådana organisationers och arrangemangs protokoll och

rapporter, om inte annat sägs i arbetsordningen om tillgång till dessa

protokoll.

Artikel 13

Stärkande av befintliga organisationer och arrangemang

Staterna skall samarbeta för att stärka befintliga underregionala och

regionala fiskeförvaltningsorganisationer och

fiskeförvaltningsarrangemang så att de på ett mer effektivt sätt kan

upprätta och genomföra åtgärder för bevarande och förvaltning av

gemensamma fiskbestånd och starkt vandrande arter.

Artikel 14

Insamling och tillhandahållande av information och samarbete inom

vetenskaplig forskning

1. Staterna skall säkerställa att fiskefartyg som för deras flagg

tillhandahåller den information som är nödvändig för att de skall kunna

fullfölja sina skyldigheter enligt detta avtal. I detta syfte skall staterna i

enlighet med bilaga I

a) insamla och utbyta vetenskaplig, teknisk och statistisk information om

fiske på gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd,

b) säkerställa att tillräckligt detaljerad information samlas in för att

underlätta effektiv analys av bestånd och att den tillhandahålls tillräckligt

snabbt för att uppfylla underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationers eller fiskeförvaltningsarrangemangs

behov, och

c) vidta lämpliga åtgärder för att kontrollera riktigheten i sådan

information.

2. Staterna skall samarbeta, antingen direkt eller i underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

fiskeförvaltningsarrangemang

a) för att komma överens om en detaljerad beskrivning avseende

upplysningar och i vilket format de skall lämnas in till sådana

organisationer eller arrangemang, med hänsyn tagen till beståndens art

och fisket på dessa bestånd, och

b) för att utveckla och delge analystekniker och metodologier för att

uppskatta bestånd för att förbättra åtgärder för bevarande och förvaltning

av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd.

3. I enlighet med del XIII i konventionen skall staterna samarbeta

antingen direkt eller i behöriga internationella organisationer för att

stärka vetenskaplig forskningskapacitet för fiske och främja vetenskaplig

forskning om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd till allas förmån. I detta syfte skall en stat

eller den behöriga internationella organisation som genomför sådan

forskning på områden som står utanför nationell jurisdiktion aktivt

främja publicering och spridning av resultaten av denna forskning och

information om dess målsättning och metoder till varje berörd stat och, i

den utsträckning det är praktiskt möjligt, underlätta för vetenskapsmän

från berörda stater att delta i sådan forskning.

Artikel 15

Slutna och halvslutna hav

När detta avtal tillämpas i ett slutet eller halvslutet hav skall staterna ta

hänsyn till detta havs särskilda egenskaper och skall också handla på ett

sätt som är förenligt med del IX i konventionen och andra dithörande

bestämmelser i detta.

Artikel 16

Områden av det fria havet som i sin helhet omges av ett område som står

under en enda stats nationella jurisdiktion

1. Stater som fiskar gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd i

ett område i det fria havet som i sin helhet omges av ett område som står

under en enda stats nationella jurisdiktion skall den senare staten

samarbeta för att fastställa åtgärder för bevarande och förvaltning av

dessa bestånd i det fria havet. Med hänsyn till områdets naturliga

egenskaper skall staterna särskilt ge akt på att i enlighet med artikel 7

införa förenliga åtgärder för bevarande och förvaltning av sådana

bestånd. Åtgärder som vidtas för det fria havet skall ta hänsyn till de

rättigheter, skyldigheter och intressen som kuststaten har enligt

konventionen skall baseras på bästa tillgängliga vetenskapliga underlag

och skall också ta hänsyn till eventuella åtgärder för bevarande och

förvaltning som kuststaten, i enlighet med artikel 61 i konventionen, har

antagit och tillämpat för samma bestånd i det område som står under

nationell jurisdiktion. Staterna skall också komma överens om åtgärder

för övervakning, kontroll och verkställighet för att säkra att åtgärder för

bevarande och förvaltning för det fria havet följs.

2. Staterna skall i enlighet med artikel 8 agera i god tro och på alla sätt

anstränga sig för att utan dröjsmål komma överens om de åtgärder för

bevarande och förvaltning som skall tillämpas vid fiskeverksamhet i det

område som avses i punkt 1. Om de berörda fiskande staterna och

kuststaten inte kan komma överens om sådana åtgärder inom rimlig tid

skall de, med hänsyn till punkt 1, tillämpa punkterna 4-6 i artikel 7

avseende tillfälliga arrangemang eller åtgärder. I avvaktan på att sådana

tillfälliga arrangemang eller åtgärder införs skall berörda stater vidta

åtgärder för de fartyg som för deras flagg så att dessa fartyg inte inleder

ett fiske som skulle kunna försvaga berörda bestånd.

DEL IV

ICKE-MEDLEMMAR OCH ICKE-DELTAGARE

Artikel 17

Icke-medlemmar i organisationer och icke-deltagare i arrangemang

1. En stat som inte är medlem i en underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller inte är deltagare i ett underregionalt

eller regionalt fiskeförvaltningsarrangemang, och som inte på annat sätt

samtycker till att tillämpa de åtgärder för bevarande och förvaltning som

en sådan organisation eller ett sådant arrangemang har fastställt, fritas

inte från skyldigheten att samarbeta enligt konventionen och detta avtal,

för bevarande och förvaltning av de relevanta gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånden.

2. En sådan stat skall inte ge de fartyg som för dess flagg tillstånd att

inleda fiske på gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd som är

föremål för åtgärder för bevarande och förvaltning som en sådan

organisation eller ett sådant arrangemang har fastställt.

3. Stater som är medlemmar i en underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller deltagare i ett underregionalt eller

regionalt fiskeförvaltningsarrangemang skall, individuellt eller

gemensamt, be de fiskeenheter som avses i artikel 1.3 som har

fiskefartyg i det berörda området att till fullo samarbeta med en sådan

organisation eller ett sådant arrangemang för att genomföra de åtgärder

för bevarande och förvaltning som den organisationen eller det

arrangemanget har fastställt så att dessa åtgärder i praktiken kan

tillämpas så brett som möjligt på fiskeverksamhet i det berörda området.

Sådana fiskeenheter skall åtnjuta fördelar av deltagandet i fisket som står

i proportion till de åtaganden de gör för att följa åtgärder för bevarande

och förvaltning vad avser bestånden.

4. De stater som är medlemmar i en sådan organisation eller deltagare i

ett sådant arrangemang skall utbyta information om den verksamhet som

bedrivs av fiskefartyg som för de staters flagg vilka varken är

medlemmar i organisationen eller deltagare i arrangemanget och som

sysslar med fiske av de berörda bestånden. De skall vidta åtgärder som är

förenliga med detta avtal och med internationell rätt för att avskräcka

dessa fartyg från att bedriva verksamhet som urholkar effekten av

underregionala eller regionala åtgärder för bevarande och förvaltning.

DEL V

FLAGGSTATENS SKYLDIGHETER

Artikel 18

Flaggstatens skyldigheter

1. En stat vars fartyg fiskar på öppet hav skall vidta nödvändiga åtgärder

för att säkerställa att fartyg som för dess flagg följer underregionala och

regionala åtgärder för bevarande och förvaltning och att sådana fartyg

inte sysslar med någon verksamhet som urholkar effekten av sådana

åtgärder.

2. En stat skall tillåta att fartyg som för dess flagg används för fiske på

det fria havet endast om den på ett effektivt sätt kan ta sitt ansvar enligt

konventionen och detta avtal för sådana fartyg.

3. En stat skall vidta följande åtgärder avseende fartyg som för dess

flagg:

a) Kontroll av sådana fartyg på det fria havet genom fiskelicenser,

godkännande eller tillstånd, enligt något lämpligt förfarande som har

överenskommits på underregional, regional eller global nivå.

b) Införande av bestämmelser

i) för att tillämpa villkor för licensen, godkännandet eller tillståndet som

är tillräckliga för att uppfylla flaggstatens underregionala, regionala eller

globala skyldigheter,

ii) för att förbjuda fartyg som inte är vederbörligen försedda med licens

eller godkännande att fiska på öppet hav, eller för att förbjuda fartyg att

fiska på öppet hav på annat sätt än i enlighet med villkoren i en licens, ett

godkännande eller tillstånd,

iii) för att begära att fartyg som fiskar på öppet hav alltid skall hålla

licensen, godkännandet eller tillståndet tillgängligt ombord och kunna

visa upp den eller det för inspektion av en vederbörligen bemyndigad

person, och

iv) för att säkerställa att fartyg som för dess flagg inte utför otillåtet fiske

inom områden som står under andra staters nationella jurisdiktion.

c) Upprättande av ett nationellt register över fiskefartyg som har tillstånd

att fiska på det fria havet och bestämmelser om att tillgång till den

information som finns i detta register skall lämnas ut på begäran av

direkt berörda stater, med hänsyn tagen till de eventuella nationella lagar

som finns i flaggstaten om frisläppande av sådan information.

d) Krav på märkning av fiskefartyg och fiskeredskap enligt enhetliga och

internationellt igenkännliga fartygs- och redskapsmärkningssystem,

såsom FAO:s standardspecifikationer för märkning och identifiering av

fiskefartyg (Food and Agriculture Organization of the United Nations

Standard Specifications for the Marking and Identification of Fishing

Vessels).

e) Krav på registrering och snabb rapportering av fartygsposition, fångst

av målarter och icke-målarter, fiskeansträngning och annan dithörande

fiskeinformation i enlighet med underregionala, regional och globala

standarder för insamling av sådan information.

f) Krav på kontroll av fångst av målarter och icke-målarter exempelvis

genom observationsprogram, inspektionssystem, lossningsrapporter,

övervakning av omlastning och kontroll av lossad fångst samt

marknadsstatistik.

g) Övervakning och kontroll av sådana fartyg, deras fiskeverksamhet och

dithörande verksamhet, bland annat genom

i) tillämpning av nationella inspektionssystem och underregionala och

regionala samarbetssystem som införts enligt artiklarna 21 och 22,

inklusive krav på att sådana fartyg ger vederbörligen bemyndigade

inspektörer från andra stater tillträde,

ii) tillämpning av ett nationellt observationsprogram och underregionala

och regionala observationsprogram där flaggstaten deltar, inklusive krav

att sådana fartyg ger observatörer från andra stater tillträde så att de kan

utföra de uppgifter de har enligt programmen, och

iii) utveckling och tillämpning av fartygsövervakningssystem, inklusive,

i tillämpliga fall, satellitöverföringssystem, i enlighet med eventuella

nationella program och dem som har överenskommits underregionalt,

regionalt eller globalt mellan berörda stater.

h) Bestämmelser för omlastning på det fria havet för att säkerställa att

effekten av åtgärder för bevarande och förvaltning inte urholkas.

i) Bestämmelser för fiskeaktiviteter för att säkerställa att underregionala,

regionala eller globala åtgärder efterlevs, inklusive de som syftar till att

minimera fångsten av icke målarter.

4. Om det finns ett underregionalt, regionalt eller globalt överenskommet

system för övervakning och kontroll skall staterna säkerställa att de

åtgärder som de ålägger de fartyg som för deras flagg är förenliga med

detta system.

DEL VI

EFTERLEVNAD OCH VERKSTÄLLIGHET

Artikel 19

Flaggstatens efterlevnad och verkställighet

1. En stat skall säkerställa att de fartyg som för dess flagg följer

underregionala och regionala åtgärder för bevarande och förvaltning

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. I detta syfte skall

staten

a) framtvinga efterlevnad av sådana åtgärder oaktat var överträdelser

sker,

b) omedelbart och till fullo undersöka varje påstådd överträdelse av

underregionala eller regionala åtgärder för bevarande och förvaltning,

vilket kan omfatta fysisk inspektion av det berörda fartyget, och

omedelbart rapportera om utveckling och resultat av undersökningen till

den stat som anfört överträdelsen och till den relevanta underregionala

eller regionala organisationen eller arrangemanget,

c) kräva att varje fartyg som för dess flagg skall lämna information till

den undersökande myndigheten om fartygsposition, fångst, fiskeredskap,

fiskeverksamhet och dithörande verksamhet inom området för den

påstådda överträdelsen,

d) om den är övertygad om att det finns tillfredsställande bevis avseende

en påstådd överträdelse, överlämna fallet till sina myndigheter i syfte att

utan dröjsmål väcka talan enligt sina lagar och, i tillämpliga fall,

kvarhålla det berörda fartyget, och

e) om den i enlighet med sina lagar har fastställt att ett fartyg har begått

en allvarlig överträdelse av sådana bestämmelser, säkerställa att fartyget

inte inleder fiskeverksamhet på öppet hav förrän alla utestående

sanktioner som flaggstaten har ålagt för överträdelsen har följts.

2. Alla undersökningar och rättsliga förhandlingar skall utföras snabbt.

Sanktioner som tillämpas för överträdelser skall vara tillräckligt stränga

för att effektivt garantera efterlevnad och avskräcka från överträdelser

var de än kan uppstå och skall utestänga de skyldiga från inkomster som

härstammar från deras illegala verksamhet. Åtgärder som tillämpas

avseende befälhavaren och andra befäl på fiskefartyg skall inkludera

bestämmelser som bland annat kan tillåta avslag, återkallelse eller

upphävande av tillstånd att arbeta som befälhavare eller befäl på sådana

fartyg.

Artikel 20

Internationellt samarbete avseende verkställighet

1. Staterna skall samarbeta, antingen direkt eller i underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

fiskeförvaltningsarrangemang, för att säkerställa att underregionala och

regionala åtgärder för bevarande och förvaltning av gränsöverskridande

och långvandrande fiskbestånd följs och verkställs.

2. En flaggstat som utför en undersökning av en påstådd överträdelse av

åtgärder för bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd kan begära hjälp av en annan stat vars

samarbete kan vara till nytta i denna undersökning. Alla stater skall

anstränga sig att tillmötesgå rimliga begäranden som en flaggstat gör i

samband med en sådan undersökning.

3. En flaggstat kan genomföra en sådan undersökning direkt, i samarbete

med andra berörda stater eller genom relevanta underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

fiskeförvaltningsarrangemang. Information om utveckling och resultatet

av undersökningen skall ges till alla stater som är intresserade av, eller

påverkas av, den påstådda överträdelsen.

4. Staterna skall hjälpa varandra med att identifiera fartyg som har

rapporterats utöva verksamhet som urholkar effekten av underregionala,

regionala eller globala åtgärder för bevarande och förvaltning.

5. Staterna skall, i den utsträckning som nationella lagar och regler

medger detta, upprätta arrangemang för att tillhandahålla bevis som berör

påstådda överträdelser av sådana åtgärder till åklagarmyndigheterna.

6. Om det finns tillräcklig grund för att anta att ett fartyg som befinner

sig på det fria havet tidigare har utfört otillåtet fiske inom ett område som

står under en kuststats jurisdiktion skall det fartygets flaggstat, på

begäran av den berörda kuststaten, undersöka ärendet omedelbart och till

fullo. Flaggstaten skall samarbeta med kuststaten när den i dessa fall

vidtar lämpliga åtgärder och kan ge kuststatens relevanta myndigheter

tillstånd att borda och inspektera fartyget på det fria havet. Denna punkt

påverkar inte bestämmelserna i artikel 111 i konventionen.

7. Avtalsslutande stater som är medlemmar i en underregional eller

regional fiskeförvaltningsorganisation eller deltagare i ett underregionalt

eller regionalt fiskeförvaltningsarrangemang kan vidta åtgärder enligt

internationell rätt, inklusive genom tillämpning av underregionala eller

regionala förfaranden upprättade för detta ändamål, för att avskräcka de

fartyg som har varit inblandade i verksamhet som urholkar effekten av

eller på annat sätt överträder de åtgärder som den organisationen eller det

arrangemanget har upprättat för bevarande och förvaltning från fiske i

öppet hav i den underregionen eller regionen tills flaggstaten har vidtagit

lämpliga åtgärder.

Artikel 21

Underregionalt och regionalt samarbete avseende verkställighet

1. På varje fritt hav som täcks av en underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller ett underregionalt eller regionalt

fiskeförvaltningsarrangemang kan en avtalsslutande stat som är medlem

av en sådan organisation eller deltagare i ett sådant arrangemang, genom

sina vederbörligen bemyndigade inspektörer, i enlighet med punkt 2

borda och inspektera fiskefartyg som för en annan avtalsslutande stats

flagg, vare sig denna avtalsslutande stat också är medlem i

organisationen eller deltagare i arrangemanget eller inte, i syfte att

säkerställa att de åtgärder för bevarande och förvaltning av

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd som den

organisationen eller det arrangemanget har fastställt följs.

2. Staterna skall, genom underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationer eller fiskeförvaltningsarrangemang,

fastställa förfaranden för bordande och inspektion enligt punkt 1, liksom

förfaranden för att tillämpa andra bestämmelser i denna artikel. Sådana

förfaranden skall stå i överensstämmelse med denna artikel och de

grundläggande förfaranden som fastställs i artikel 22 och skall inte

diskriminera de stater som inte är medlemmar i organisationen eller som

inte är medlemmar i arrangemanget. Bordande och inspektion liksom

varje efterföljande verkställighetsåtgärd skall utföras i enlighet med

sådana förfaranden. Staterna skall offentliggöra de förfaranden som

fastställs enligt denna punkt.

3. Om en organisation eller ett arrangemang inom två år från antagandet

av detta avtal inte har fastställt sådana förfaranden skall bordande och

inspektion enligt punkt 1, liksom varje efterföljande

verkställighetsåtgärd, i väntan på fastställande av sådana förfaranden

utföras i enlighet med denna artikel och de grundläggande förfaranden

som fastställs i artikel 22.

4. Innan åtgärder vidtas enligt denna artikel skall inspekterande stater,

antingen direkt eller genom relevant underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller underregionalt eller regionalt

fiskeförvaltningsarrangemang, informera alla stater vars fartyg fiskar på

öppet hav i underregionen eller regionen om vilken typ av

identifikationshandling som har utfärdats till deras vederbörligen

bemyndigade inspektörer. Fartygen som används för bordande och

inspektion skall vara tydligt märkta och identifierbara som varande i

statlig tjänst. Då en stat blir part i detta avtal skall den utse en lämplig

myndighet som skall ta emot meddelanden enligt denna artikel och skall

vederbörligen offentliggöra denna utnämning genom relevant

underregional eller regional fiskeförvaltningsorganisation eller

underregionalt eller regionalt fiskeförvaltningsarrangemang.

5. Om det efter bordande och inspektion finns klar anledning att anta att

ett fartyg har varit inblandat i någon verksamhet som strider mot de

åtgärder för bevarande och förvaltning som avses i punkt 1 skall den

inspekterande staten, i tillämpliga fall, säkra bevis och skall omedelbart

meddela flaggstaten om den påstådda överträdelsen.

6. Flaggstaten skall svara på det meddelande som avses i punkt 5 inom

tre arbetsdagar efter det att det erhölls, eller inom den tidsperiod som kan

föreskrivas i förfaranden som upprättas i enlighet med punkt 2, och skall

antingen

a) utan dröjsmål fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 19 att genomföra

en undersökning. Om bevisen ger anledning till detta skall flaggstaten

vidta verkställighetsåtgärder avseende fartyget och genast informera den

inspekterande staten om resultatet av undersökningen och om eventuell

verkställighetsåtgärd som har vidtagits, eller

b) bemyndiga den inspekterande staten att genomföra en undersökning.

7. Om flaggstaten bemyndigar den inspekterande staten att undersöka en

påstådd överträdelse skall den inspekterande staten utan dröjsmål

meddela flaggstaten resultaten av denna undersökning. Om bevisen ger

anledning till detta skall flaggstaten uppfylla sina skyldigheter att vidta

verkställighetsåtgärder avseende fartyget. Eller också kan flaggstaten

bemyndiga den inspekterande staten att, i överensstämmelse med

flaggstatens rättigheter och skyldigheter enligt detta avtal, vidta den

verkställighetsåtgärd som flaggstaten anger avseende fartyget.

8. Om det efter bordande och inspektion finns klar anledning att anta att

ett fartyg har begått en allvarlig överträdelse, och flaggstaten antingen

inte har reagerat eller misslyckats med att vidta åtgärd såsom krävs i

punkterna 6 och 7, kan inspektörerna stanna ombord och säkra bevis och

kan begära att kaptenen medverkar i ytterligare undersökning inklusive, i

tillämpliga fall, genom att utan dröjsmål föra fartyget till närmast

lämpliga hamn, eller till en sådana annan hamn som finns angiven i

förfaranden upprättade i enlighet med punkt 2. Den inspekterande staten

skall omedelbart informera flaggstaten om namnet på den hamn dit

fartyget beger sig. Den inspekterande staten och flaggstaten och, i

tillämpliga fall, hamnstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att

trygga besättningens välbefinnande oavsett deras nationalitet.

9. Den inspekterande staten skall informera flaggstaten och relevant

organisation eller deltagare i relevant arrangemang om resultaten av

eventuell ytterligare undersökning.

10. Den inspekterande staten skall kräva av sina inspektörer att de iakttar

allmänt vedertagna internationella regler, förfaranden och praxis

angående fartygets och besättningens säkerhet, minimerar störning av

fiskeverksamhet och, i görligaste mån, undviker åtgärder som skulle

kunna skada kvaliteten på fångsten ombord. Den inspekterande staten

skall garantera att bordande och inspektion inte utförs på ett sätt som

skulle kunna utgöra trakasseri av något fiskefartyg.

11. I denna artikel avses med allvarlig överträdelse

a) fiske utan giltig licens, godkännande eller tillstånd utfärdat av en

flaggstat enligt artikel 18.3 a,

b) underlåtenhet att föra exakta journaler över fångstrelaterade

upplysningar, såsom den relevanta underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationen eller det relevanta underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsarrangemanget kräver, eller allvarlig

felrapportering om fångst, i strid med de krav på fångstrapportering som

ställs av en sådan organisation eller ett sådant arrangemang,

c) fiske inom ett stängt område, fiske under otillåten period eller fiske

utan en kvot upprättad av den relevanta underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationen eller fiskeförvaltningsarrangemanget,

eller fiske efter att denna kvot har fyllts,

d) riktat fiske på bestånd som är föremål för moratorium eller

fiskeförbud,

e) användande av förbjudna fiskeredskap,

f) förfalskning eller döljande av ett fiskefartygs märkning, identitet eller

registrering,

g) döljande, manipulation med eller undanröjande av bebis som hör till

en undersökning,

h) flera överträdelser som tillsammans utgör ett allvarligt åsidosättande

av åtgärder för bevarande och förvaltning, eller

i) sådana andra överträdelser som kan anges i förfaranden som fastställts

av den relevanta underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationen eller det relevanta underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsarrangemanget.

12. Utan hinder av övriga bestämmelser i denna artikel, kan flaggstaten

när som helst vidta åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt

artikel 19 avseende en påstådd överträdelse. Om fartyget står under den

inspekterande statens ledning skall den inspekterande staten, på begären

av flaggstaten, frisläppa fartyget till flaggstaten tillsammans med

fullständig information om utvecklingen och resultatet av dess

undersökning.

13. Denna artikel påverkar inte flaggstatens rätt att vidta åtgärder,

inklusive rättsliga åtgärder för att i enlighet med sina lagar ålägga

påföljder.

14. Denna artikel gäller i tillämpliga delar för bordande och inspektion av

en avtalsslutande stat som är medlem i en underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller deltagare i ett underregionalt eller

regionalt fiskeförvaltningsarrangemang och som har klar anledning att

anta att ett fiskefartyg som för en annan avtalsslutande stats flagg är

inblandad i någon verksamhet som står i strid mot relevanta åtgärder för

bevarande och förvaltning enligt punkt 1 i ett område i det fria havet som

täcks av en sådan organisation eller arrangemang, och ett sådant fartyg

under samma fiskeexpedition därefter har inträtt på ett område som står

under den inspekterande statens nationella jurisdiktion.

15. Om en underregional eller regional fiskeförvaltningsorganisation

eller ett underregionalt eller regionalt fiskeförvaltningsarrangemang har

upprättat en alternativ mekanism som effektivt avlastar dess medlemmar

eller deltagare från den skyldighet de har enligt detta avtal att säkerställa

att de åtgärder som organisationen eller arrangemanget har fastställt om

bevarande eller förvaltning iakttas, kan medlemmar i en sådan

organisation eller deltagare i ett sådant arrangemang komma överens om

att begränsa giltigheten av punkt 1 inom sig för åtgärder för bevarande

och förvaltning som har fastställts för det relevanta området i öppet hav.

16. Åtgärder som vidtas av stater andra än flaggstaten avseende fartyg

som har varit inblandade i verksamhet som står i strid med

underregionala eller regionala åtgärder för bevarande och förvaltning

skall stå i proportion till hur allvarlig överträdelsen är.

17. Om det finns rimlig anledning att misstänka att ett fiskefartyg på

öppet hav är utan nationalitet kan en stat borda och inspektera fartyget.

Om bevis rättfärdigar detta kan staten vidta lämpliga åtgärder i enlighet

med internationell rätt.

18. Staterna skall stå skadeståndsansvariga för skada eller förlust som

kan tillskrivas dem och som har uppstått till följd av åtgärder som

vidtagits enligt denna artikel om sådana åtgärder är olagliga eller

överstiger vad som i ljuset av tillgänglig information rimligen krävs för

att genomföra bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 22

Grundläggande förfaranden för bordande och inspektion enligt artikel 21

1. Den inspekterande staten skall säkerställa att dess vederbörligen

bemyndigade inspektörer

a) visar sina identitetshandlingar för fartygets befälhavare och uppvisar

en kopia på den text som beskriver de relevanta åtgärderna för bevarande

och förvaltning eller regler och bestämmelser som gäller i det aktuella

område av det fria havet enligt dessa åtgärder,

b) meddelar flaggstaten vid bordande och inspektion,

c) inte förhindrar befälhavaren från att kommunicera med flaggstatens

myndigheter under bordande och inspektion,

d) överlämnar en kopia av rapporten om bordandet och inspektionen till

befälhavaren och till flaggstatens myndigheter, i vilken rapport eventuell

invändning eller förklaring som befälhavaren önskar inkludera skall

finnas med,

e) omedelbart lämnar fartyget efter avslutad inspektion om de inte finner

några bevis på allvarlig överträdelse, och

f) undviker användande av våld förutom om och i den mån det är

nödvändigt för att garantera inspektörernas säkerhet och om

inspektörerna hindras utföra sina uppgifter, varvid graden av det våld

som används inte skall överstiga det som omständigheterna rimligen

kräver.

2. En inspekterande stats vederbörligen bemyndigade inspektörer skall ha

tillåtelse att inspektera fartyget, dess licens, redskap, utrustning,

journaler, anordningar, fisk och fiskprodukter och varje relevant handling

som är nödvändig för att kontrollera efterlevnad av relevanta åtgärder för

bevarande och förvaltning.

3. Flaggstaten skall säkerställa att fartygsbefälhavare

a) godkänner och underlättar inspektörernas snabba och säkra bordande,

b) samarbetar med och hjälper till vid inspektionen av fartyget som utförs

enligt dessa förfaranden,

c) inte hindrar, hotar eller stör inspektörerna när de fullgör sina uppgifter,

d) tillåter inspektörerna att ta kontakt med flaggstatens och den

inspekterande statens myndigheter under bordande och

inspektion,

e) erbjuder inspektörerna rimlig hjälp, inklusive, i tillämpliga fall, mat

och husrum, och

f) underlättar inspektörernas säkra debarkering.

4. Om fartygets kapten vägrar att godta bordande och inspektion i

enlighet med denna artikel och artikel 21, skall flaggstaten, förutom

under omständigheter då det i enlighet med allmänt vedertagna

internationella bestämmelser, förfaranden och praxis avseende säkerhet

till sjöss är nödvändigt att skjuta upp bordande och inspektion, befalla

fartygets kapten att omedelbart medge bordande och inspektion och, om

kaptenen inte följer dessa order, skall upphäva fartygets tillstånd att fiska

och beordra fartyget att omedelbart återvända till hamn. Flaggstaten skall

meddela den inspekterande staten vilken åtgärd den har vidtagit när de

omständigheter som avses i denna punkt uppstår.

Artikel 23

Åtgärder vidtagna av en hamnstat

1. En hamnstat har rättighet och skyldighet att vidta åtgärder enligt

internationell rätt för att främja effektiviteten hos underregionala,

regionala och globala åtgärder för bevarande och förvaltning. När en

hamnstat vidtar sådana åtgärder skall den inte i form eller till innehåll

diskriminera fartyg från någon stat.

2. En hamnstat får bland annat inspektera handlingar, fiskeredskap och

fångst ombord på fiskefartyg när sådana fartyg av egen vilja befinner sig

i dess hamnar eller i dess terminaler till havs.

3. Staterna kan anta bestämmelser som bemyndiga relevant nationell

myndighet att förbjuda landningar och omlastningar om det har kunnat

konstatera att fångsten har tagits upp på ett sätt som urholkar effekten av

underregionala, regionala eller globala åtgärder för bevarande och

förvaltning på det fria havet.

4. Ingenting i denna artikel påverkar att staterna i enlighet med

internationell rätt utövar sin suveränitet i hamnar på sitt

territorium.

DEL VII

UTVECKLINGSLÄNDERS BEHOV

Artikel 24

Erkännande av utvecklingsländernas särskilda behov

1. Staterna skall helt erkänna utvecklingsländernas särskilda behov när

det gäller bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd och utveckling av fiske av sådana bestånd. I

detta syfte skall staterna ge hjälp till utvecklingsländerna antingen direkt

eller genom UNDP, FAO och andra specialiserade organ, den globala

miljöbyrån (the Global Environment Facility), kommissionen för hållbar

utveckling (the Commission on Sustainable Development) och andra

lämpliga internationella och regionala organisationer och organ.

2. När de iakttar sin skyldighet att samarbeta för att fastställa åtgärder för

bevarande och förvaltning gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd, skall staterna ta hänsyn till utvecklingsländernas särskilda

behov, och särskilt

a) den sårbarhet som präglar utvecklingsländer vilka är beroende av

utnyttjande av havets levande tillgångar, inklusive för att tillgodose

befolkningens, eller delar av befolkningens, näringsbehov,

b) behovet av att undvika skadliga effekter på, och garantera tillgång till

fiske för, småskaligt husbehovsfiske och kvinnliga fiskarbetare liksom

för den infödda befolkningen i utvecklingsländer, särskilt små ö-stater,

och

c) behovet att säkra att sådana åtgärder inte resulterar i att en

oproportionerligt stor börda vad avser åtgärder för bevarande, direkt eller

indirekt överförs på utvecklingsländerna.

Artikel 25

Samarbetsformer med utvecklingsländerna

1. Staterna skall samarbeta antingen direkt eller indirekt i underregionala,

regionala eller globala organisationer

a) för att förbättra utvecklingsländernas förmåga, och särskilt de minst

utvecklade bland dem och små ö-stater, att bevara och förvalta

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och att utveckla sitt

eget fiske av dessa bestånd,

b) för att bistå utvecklingsländerna, och särskilt de minst utvecklade

bland dem och små ö-stater, så att de får möjlighet att delta i fiske av

sådana bistånd på öppet hav, inklusive att underlätta tillgång till sådant

fiske om inte annat sägs i artiklarna 5 och 11, och

c) för att underlätta för utvecklingsländerna att delta i underregionala och

regionala fiskeförvaltningsorganisationer och

fiskeförvaltningsarrangemang.

2. Samarbete med utvecklingsländer för de ändamål som fastställs i

denna artikel skall inkludera finansiellt bistånd, bistånd avseende

utveckling av humanresurser, tekniskt bistånd, teknologiöverföring,

inklusive samriskföretag och rådgivande och samrådstjänster.

3. Sådant bistånd skall bland annat särskilt inriktas på

a) förbättrat bevarande och förvaltning av gemensamma fiskbestånd och

starkt vandrande arter genom insamling, rapportering, kontroll, utbyte

och analys av fiskeinformation och därmed sammanhängande

information,

b) uppskattning av bestånd och vetenskaplig forskning, och

c) övervakning, kontroll, inspektion, efterlevnad och verkställighet,

inklusive utbildning och kunskapsuppbyggnad på lokal nivå, utveckling

och finansiering av nationella och regionala observationsprogram och

tillgång till teknologi och utrustning.

Artikel 26

Särskilt bistånd för genomförande av detta avtal

1. Staterna skall samarbeta för att upprätta särskilda fonder för att hjälpa

utvecklingsländerna med att genomföra detta avtal, inklusive hjälp till

utvecklingsländerna att betala kostnader för eventuella överläggningar

för lösande av tvister som de är parter i.

2. Staterna och internationella organisationer bör hjälpa

utvecklingsländerna med att upprätta nya underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationer eller fiskeförvaltningsarrangemang, eller

att stärka befintliga organisationer eller arrangemang, för bevarande och

förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd.

DEL VIII

FREDLIGT LÖSANDE AV TVISTER

Artikel 27

Skyldighet att lösa tvister med fredliga medel

Staterna är skyldiga att lösa sina tvister genom förhandling,

undersökning, medling, förlikning, skiljedom, juridisk förlikning,

anlitande av regionala byråer eller arrangemang, eller andra fredliga sätt

som de själva väljer.

Artikel 28

Förebyggande av tvister

Staterna skall samarbeta i syfte att förebygga tvister. Därför skall staterna

komma överens om effektiva och snabba beslutsförfaranden inom de

underregionala och regionala fiskeförvaltningsorganisationerna och

fiskeförvaltningsarrangemangen och skall vid behov stärka befintliga

beslutsförfaranden.

Artikel 29

Tvister av teknisk art

Om en tvist avser ett tekniskt ärende kan de berörda staterna hänvisa

tvisten till en tillfällig expertpanel som upprättas av dem. Panelen skall

samråda med de berörda staterna och skall försöka att snabbt lösa tvisten

utan att hänvända sig till bindande förfaranden för lösande av tvister.

Artikel 30

Förfaranden för lösande av tvisten

1. Bestämmelserna om lösande av tvister i del XV i konventionen gäller i

tillämpliga delar för varje tvist mellan stater som är parter till detta avtal

när det gäller tolkningen eller tillämpningen av detta avtal, vare sig de

också är parter i konventionen eller inte.

2. Bestämmelserna om lösande av tvister i del XV i konventionen gäller i

tillämpliga delar för varje tvist mellan stater som är parter till detta avtal

när det gäller tolkningen eller tillämpningen av ett underregionalt,

regionalt eller globalt fiskeavtal som avser gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd till vilket de är parter, inklusive varje tvist om

bevarande och förvaltning av sådana bestånd, vare sig de också är parter

till konventionen eller inte.

3. Varje förfarande som godtas av en stat som är part till detta avtal och i

konventionen enligt artikel 287 i konventionen skall gälla för lösande av

tvister enligt denna del, förutom i de fall den avtalsslutande parten, vid

undertecknandet, ratificeringen eller anslutningen till detta avtal, eller

någon gång därefter, har godtagit ett annat förfarande enligt artikel 287

för lösande av tvister enligt denna del.

4. En stat som är part till detta avtal men som inte är part till

konventionen, skall vid undertecknande, ratificering eller anslutning till

detta avtal, eller när som helst därefter, vara fri att genom en skriftlig

förklaring välja en eller flera av de möjligheter som anges i artikel 287.1

i konventionen för lösande av tvister under denna del. Artikel 287 skall

gälla för en sådan förklaring, liksom för varje tvist som en sådan stat är

part i som inte omfattas av en gällande förklaring. För förlikning och

skiljedomsförfarande enligt bilagorna V, VII och VIII till konventionen,

skall en sådan stat ha rätt att utse förlikningsmän, skiljemän och experter

som skall inkluderas i de förteckningar som avses i artikel 2 bilaga V,

artikel 2 bilaga VII och artikel 2 bilaga VIII, för lösande av tvister enligt

denna del.

5. Varje domstol eller tribunal till vilken en tvist har överlämnats enligt

denna del skall tillämpa relevanta bestämmelser i konventionen, i detta

avtal och i varje relevant underregionalt, regionalt eller globalt fiskeavtal,

liksom allmänt godtagna standarder för bevarande och förvaltning av

havets levande tillgångar och andra regler i internationell rätt som är

förenliga med konventionen, i syfte att säkerställa bevarande av de

berörda gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånden.

Artikel 31

Tillfälliga åtgärder

1. I avvaktan på lösande av en tvist enligt denna del skall parterna i

tvisten göra sitt bästa för att ingå tillfälliga arrangemang av praktisk art.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 290 i konventionen kan

den domstol eller tribunal som handlägger tvisten enligt denna del

föreskriva en tillfällig åtgärd som den under rådande förhållanden anser

lämplig för att skydda parternas respektive rättigheter eller att förhindra

att bestånden i fråga tar skada, liksom under de förhållanden som avses i

artikel 7.5 och i artikel 16.2.

3. En stat som är part till detta avtal men som inte är part till

konventionen, får, trots bestämmelserna i artikel 290.5 i konventionen,

förklara att Internationella domstolen för havsrätt inte skall ha rätt att

föreskriva, ändra eller upphäva tillfälliga åtgärder utan denna stats

samtycke.

Artikel 32

Begränsningar av tillämpligheten för förfaranden avsedda för lösande av

tvister

Artikel 297.3 i konventionen gäller också för detta avtal.

DEL IX

ICKE-PARTER TILL DETTA AVTAL

Artikel 33

Icke-parter till detta avtal

1. De avtalsslutande staterna skall uppmuntra dem som inte är parter till

detta avtal att bli det och att anta lagar och författningar som stämmer

överens med dess bestämmelser.

2. De avtalsslutande staterna skall vidta åtgärder som stämmer överens

med detta avtal och internationell lagstiftning för att avskräcka fartyg

som för icke-parters flagg från sådan verksamhet som urholkar ett

effektivt genomförande av detta avtal.

DEL X

GOD TRO OCH MISSBRUK AV RÄTTIGHETER

Artikel 34

God tro och missbruk av rättigheter

De avtalsslutande staterna skall i god tro fullgöra de skyldigheter de har

enligt detta avtal och skall använda sig av sina rättigheter enligt detta

avtal på ett sätt som inte skulle kunna utgöra missbruk av rättighet.

DEL XI

ANSVAR OCH FÖRPLIKTELSE

Artikel 35

Ansvar och förpliktelse

Avtalsslutande stater är skadeståndsansvariga enligt internationell

lagstiftning för skada eller förlust som kan tillskrivas dem enligt detta

avtal.

DEL XII

ÖVERSYNSKONFERENS

Artikel 36

Översynskonferens

1. Fyra år efter dagen för ikraftträdande av detta avtal, skall Förenta

nationernas generalsekreterare sammankalla en konferens i syfte att

bedöma hur effektivt detta avtal är när det gäller att säkra bevarande och

förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd.

Generalsekreteraren skall inbjuda alla avtalsslutande stater samt de stater

och enheter som har rätt attbli parter till avtalet till konferensen liksom de

mellanstatliga och icke-statliga organisationer som har rätt att delta som

observatörer.

2. Konferensen skall granska och bedöma lämpligheten av

bestämmelserna i detta avtal och vid behov föreslå medel för att stärka

innehåll och metoder för genomförande av dessa bestämmelser för att

bättre komma till rätta med eventuellt fortsatta problem som rör

bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd.

DEL XIII

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 37

Undertecknande

Detta avtal skall stå öppet för undertecknande av samtliga stater och

andra enheter enligt artikel 1.2 b och skall stå öppet för undertecknande i

Förenta nationernas högkvarter under tolv månader från och med den

fjärde december 1995.

Artikel 38

Ratifikation

Detta avtal är föremål för ratifikation av stater och övriga enheter enligt

artikel 1.2 b. Ratifikationsinstrumenten skall deponeras hos Förenta

nationernas generalsekreterare.

Artikel 39

Anslutning

Detta avtal skall förbli öppet för anslutning av stater och övriga enheter

enligt artikel 1.2 b. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos Förenta

nationernas generalsekreterare.

Artikel 40

Ikraftträdande

1. Detta avtal skall träda i kraft 30 dagar efter den dag då det 30:e

ratifikationsinstrumentet eller anslutningsinstrumentet deponerades.

2. För varje stat eller enhet som ratificerar avtalet eller ansluter sig till

detta efter deponering av det 30:e ratifikationsinstrumentet eller

anslutningsinstrumentet, skall detta avtal träda i kraft den 30:e dagen

efter den dag då dess ratifikationsinstrument eller anslutningsinstrument

deponerades.

Artikel 41

Tillfällig tillämpning

1. Detta avtal skall tillämpas tillfälligt av en stat eller enhet som

samtycker till detta genom att skriftligt anmäla detta till depositarien.

Sådan tillfällig tillämpning skall gälla från den dag då anmälan erhölls.

2. En stats eller en enhets tillfälliga tillämpning skall upphöra då detta

avtal träder i kraft för den staten eller enheten eller då denna stat eller

enhet skriftligt till depositarien anmäler sin avsikt att upphöra med

tillfällig tillämpning.

Artikel 42

Reservationer och undantag

Inga reservationer mot eller undantag från detta avtal får göras.

Artikel 43

Förklaringar och redogörelser

Artikel 42 förhindrar ingen stat eller enhet att vid undertecknandet av,

ratificeringen av eller anslutningen till detta avtal avlägga en förklaring

eller redogörelse, hur den än må uttryckas eller benämnas, i syfte att

bland annat harmonisera sina lagar och förordningar med

bestämmelserna i detta avtal, förutsatt att en sådan förklaring eller

redogörelse inte syftar till att undanta eller ändra de rättsliga effekterna

av bestämmelserna i detta avtal när de tillämpas på den staten eller

enheten.

Artikel 44

Förhållande till andra avtal

1. Detta avtal skall inte ändra de avtalsslutande staternas rättigheter och

skyldigheter enligt andra avtal som är förenliga med detta avtal och som

inte påverkar andra avtalsslutande staters åtnjutande av rättigheter eller

fullgörande av skyldigheter enligt detta avtal.

2. Två eller flera avtalsslutande stater kan sluta avtal som ändrar eller

upphäver verkan av bestämmelserna i detta avtal och som är tillämpligt

endast på förbindelserna mellan dem, under förutsättning att sådana avtal

inte avser undantag från en bestämmelse om detta är oförenligt med

effektivt genomförande av detta avtals mål och syften, och dessutom

under förutsättning att sådana avtal inte påverkar tillämpningen av de

grundprinciper som innefattas i detta avtal, och att bestämmelserna i ett

sådant avtal inte påverkar övriga staters åtnjutande av rättigheter eller

fullgörande av skyldigheter enligt detta avtal.

3. Avtalsslutande stater som avser att sluta ett avtal enligt punkt 2 skall

anmäla sin avsikt att sluta ett avtal samt de ändringar eller upphävanden

som detta avtal avser till de övriga staterna genom detta avtals

depositarie.

Artikel 45

Ändring

1. En avtalsslutande stat kan genom skriftligt meddelande till Förenta

nationernas generalsekreterare förslå ändringar till detta avtal och begära

sammankallande av en konferens för att överväga sådana föreslagna

ändringar. Generalsekreteraren skall skicka ut sådana meddelanden till

alla avtalsslutande stater. Om minst hälften av de avtalsslutande staterna

har svarat positivt på begäran inom sex månader från den dag

meddelandet sändes ut, skall generalsekreteraren sammankalla

konferensen.

2. Det beslutsförfarande som skall tillämpas vid den ändringskonferens

som sammankallas enligt punkt 1 skall vara samma som det som

tillämpas vid Förenta nationernas konferens om gränsöverskridande och

långvandrande fiskbestånd, om inte annat beslutas av konferensen.

Konferensen skall anstränga sig för att nå överenskommelse om varje

ändring genom konsensus och ingen omröstning om dem skall

förekomma tills alla ansträngningar att nå konsensus har uttömts.

3. När de har antagits skall ändringar till detta avtal stå öppna för

undertecknande av avtalsslutande parter under tolv månader från den dag

de antogs i Förenta nationernas högkvarter, om inte annat bestäms i

själva ändringen.

4. Artiklarna 38, 39, 47 och 50 skall gälla för alla ändringar av detta

avtal.

5. Ändringar av detta avtal skall för de avtalsslutande stater som

ratificerar eller ansluter sig till dem träda i kraft den 30:e dagen efter det

att två tredjedelar av de avtalsslutande staterna har deponerat

ratifikationsinstrument eller anslutningsinstrument. För varje stat som

därefter ratificerar eller ansluter sig till en ändring skall ändringen träda i

kraft på den 30:e dagen efter det att staten har deponerat sina

ratifikationsinstrument eller anslutningsinstrument.

6. En ändring kan fastställa att ett större eller mindre antal ratificeringar

eller anslutningar skall krävas för att ändringen skallträda i kraft än vad

som anges i denna artikel.

7. En stat som blir part till detta efter det att ändringar har trätt i kraft

enligt punkt 5 skall i avsaknad av förklaring om en avvikande avsikt från

den staten

a) anses vara part till detta avtal såsom det är ändrat, och

b) anses vara part till avtalet före ändring, i förhållande till en

avtalsslutande stat som inte är bunden av den ändringen.

Artikel 46

Ogiltigförklaring

1. En avtalsslutande stat kan genom skriftlig anmälan till Förenta

nationernas generalsekreterare ogiltigförklara detta avtal och kan ange

sina skäl. Om skälen inte anges skall detta inte påverka

ogiltigförklaringens giltighet. Ogiltigförklaring skall träda i kraft ett år

efter den dag då anmälan mottogs, om inte ett senare datum anges i

anmälan.

2. Ogiltigförklaring skall inte på något sätt påverka någon stats

skyldighet att fullgöra någon skyldighet som inryms i detta avtal och som

den skulle vara underställd enligt internationell lagstiftning oavsett detta

avtal.

Artikel 47

Deltagande av internationella organisationer

1. I de fall då en internationell organisation som avses i artikel 1 i bilaga

IX i konventionen inte har behörighet i alla de frågor som styrs av detta

avtal skall bilaga IX till konventionen tillämpas i tillämpliga delar för en

sådan internationell organisations deltagande i detta avtal, förutom att

följande bestämmelser i den bilagan inte skall gälla:

a) Artikel 2, första meningen.

b) Artikel 3.1.

2. I de fall då en internationell organisation som avses i artikel 1 i bilaga

IX i konventionen har behörighet i alla de frågor som styrs av detta avtal

skall följande bestämmelser gälla för en sådan internationell

organisations deltagande i detta avtal:

a) Vid undertecknande eller anslutning skall en sådan internationell

organisation avge en förklaring

i) att den har behörighet i alla de frågor som styrs av detta avtal,

ii) att dess medlemmar av denna anledning inte skall bli avtalsslutande

stater, förutom vad avser de av deras områden som den internationella

organisationen inte ansvarar för, och

iii) att den godtar staters rättigheter och skyldigheter enligt detta avtal.

b) En sådan internationell organisations deltagande skall på intet sätt ge

medlemstaterna i den internationella organisationen några rättigheter.

c) I händelse av en konflikt mellan en internationell organisations

skyldigheter enligt detta avtal och dess skyldigheter enligt avtalet som

upprättar den internationella organisationen eller någon rättsakt som

hänför sig till det, skall skyldigheterna enligt detta avtal ta överhanden.

Artikel 48

Bilagor

1. Bilagorna utgör en integrerad del av detta avtal. Om inte något annat

uttryckligen anges inbegriper en hänvisning till detta avtal eller till en av

dess delar också en hänvisning till de bilagor som hänför sig till detta.

2. Bilagorna kan från tid till annan granskas av de avtalsslutande staterna.

Sådana granskningar skall baseras på vetenskapliga och tekniska

överväganden. Om en granskad version av en bilaga antas med

konsensus vid ett möte med de avtalsslutande staterna skall den med

undantag från bestämmelserna i artikel 45 införlivas med detta avtal och

skall träda i kraft från den dag den antogs eller från det eventuellt andra

datum som kan vara angivet i den granskade versionen. Om en

granskning av en bilaga inte antas med konsensus vid ett sådant möte

skall de ändringsförfaranden som fastställs i artikel 45 tillämpas.

Artikel 49

Depositarie

Förenta nationernas generalsekreterare skall vara depositarie för detta

avtal och för varje ändring eller granskning av detta.

Artikel 50

Giltiga texter

De arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texterna till

detta avtal är lika giltiga.

Till bekräftande härom har undertecknade ombud, därtill vederbörligen

befullmäktigade, undertecknat detta avtal. Öppet för undertecknande i

New York, den fjärde december nittonhundranittiofem, i ett enda

originalexemplar på arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och

spanska språket.

BILAGA I

STANDARDKRAV FÖR INSAMLING OCH SPRIDNING AV

INFORMATION

Artikel 1

Allmänna principer

1. Snabb insamling, sammanställning och analys av information är

grundläggande för effektivt bevarande och förvaltning av

gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. I detta syfte behövs

information om fiske på dessa bestånd på det fria havet och om fiske på

de bestånd som finns på områden som står under nationell jurisdiktion.

Denna information bör samlas in och sammanställas på ett sådant sätt att

den medger statistiskt meningsfull analys för bevarande och förvaltning

av fiskeresurser. Informationen skall inkludera statistik om fångst och

fiskeansträngning och annan fiske-relaterad information, såsom

exempelvis information om fartyg och andra upplysningar för

standardisering av fiskeansträngning. Insamlad information bör också

innehålla information om icke-målarter och associerade eller beroende

arter. All information bör kontrolleras för att garantera riktigheten.

Sekretessen för icke aggregerad information skall upprätthållas.

Spridning av sådan information skall bero på de villkor enligt vilka den

har lämnats.

2. Bistånd, inklusive utbildning liksom finansiellt och tekniskt stöd, skall

ges till utvecklingsländer för att bygga upp kapacitet avseende bevarande

och förvaltning av havets levande tillgångar. Stödet bör inriktas på att

förbättra kapaciteten att genomföra informationsinsamling och

informationskontroll, observationsprogram, informationsanalys och

forskningsprojekt som understöder beståndsuppskattning. Man bör

främja största möjliga medverkan av forskare och administratörer i

bevarande och förvaltning gränsöverskridande och långvandrande

fiskbestånd.

Artikel 2

Principer för insamling, sammanställning och utbyte av information

Följande allmänna principer bör följas vid definition av parametrar för

insamling, sammanställning och utbyte av information om

fiskeverksamhet som gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd:

a) Staterna bör säkerställa att information samlas in från fartyg som för

deras flagg under fiskeverksamhet enligt det som utmärker varje

fiskemetod (t.ex. varje enskilt drag vid trålfiske, varje set med långrev

och kast med snörpvad, varje stim som fiskas med stångrev och varje dag

för fiske med dörj) och i tillräcklig detalj för att underlätta effektiv

uppskattning av bestånden.

b) Staterna bör säkerställa att fiskeinformation kontrolleras genom ett

lämpligt system.

c) Staterna bör sammanställa fiske-relaterad och annan stödjande

vetenskaplig information och inom rimlig tid lämna in den i

överenskommet format till relevant underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller fiskeförvaltningsarrangemang när

sådan eller sådant finns. Annars bör staterna samarbeta för att utbyta

information antingen direkt eller genom sådana andra

samarbetsmekanismer som de kommer överens om.

d) Staterna skall inom ramen för underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationer eller fiskeförvaltningsarrangemang, eller

annat, komma överens om närmare angivande av informationen och det

format den skall lämnas in i, i enlighet med denna bilaga och med hänsyn

tagen till vilket slags bestånd det rör sig om och fisket på dessa bestånd i

området. Sådana organisationer eller arrangemang bör begära att de som

inte är medlemmar eller deltagare överlämnar information om relevant

fiskeverksamhet som utförs av fartyg som för deras flagg.

e) Sådana organisationer eller arrangemang skall sammanställa

information och inom rimlig tid hålla denna tillgänglig i ett

överenskommet format så att alla intresserade stater kan ta del av den på

de villkor som fastställs av organisationerna eller arrangemangen.

f) Vetenskapsmän från flaggstaten och från den relevanta underregionala

eller regionala fiskeförvaltningsorganisationen eller det relevanta

underregionala eller regionala fiskeförvaltningsarrangemanget bör

analysera informationen separat eller tillsammans, enligt vad som är

lämpligt.

Artikel 3

Grundläggande fiskeinformation

1. För att underlätta effektiv uppskattning av bestånden i enlighet med

överenskomna förfaranden skall staterna samla in och för den relevanta

underregionala eller regionala fiskeförvaltningsorganisationen eller det

relevanta underregionala eller regionala fiskeförvaltningsarrangemanget

hålla tillgänglig följande typer av information av tillräckligt detaljerat

slag:

a) Tidsserie över fångst- och fiskeansträngningsstatistik avseende fiske

och flotta.

b) Total fångst i antal, nominell vikt eller båda för varje art (både

målarter och icke-målarter) såsom det är lämpligast för varje typ av fiske.

(Nominell vikt definieras av FAO såsom den levande vikt som motsvarar

landad vikt.)

c) Statistik över fångst kastad över bord, inklusive vid behov

uppskattningar, rapporterad som antal eller nominell vikt per art, såsom

det är lämpligast för varje typ av fiske.

d) Statistik över fiskeansträngning lämplig för varje fiskemetod.

e) Fiskeplats, datum och tid för fisket och övrig statistik om

fiskeverksamhet som är lämplig.

2. För att stödja beståndsuppskattning skall staterna när så är lämpligt

också samla in och till relevant underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller fiskeförvaltningsarrangemang

överlämna information, inklusive

a) fångstens sammansättning avseende längd, vikt och kön,

b) övrig biologisk information till stöd för beståndsuppskattning, såsom

information om ålder, tillväxt, rekrytering, fördelning och identitet på

bestånd, och

c) övrig relevant forskning, inklusive undersökningar om

beståndsomfattning, om biomassa, hydro-akustiska undersökningar,

forskning om miljöfaktorer som påverkar beståndens omfattning, samt

oceanografiska och ekologiska studier.

Artikel 4

Uppgifter och information om fartyg

1. För att standardisera sammansättningen av flottorna och

fiskefartygskapaciteten och för att förvandla olika mått på

fiskeansträngning vid analysen av fångst och

fiskeansträngningsinformation bör staterna samla in fartygsrelaterad

information som anger

a) fartygsindentifikation, flagg och registreringshamn,

b) fartygstyp,

c) fartygsspecifikationer (t.ex. konstruktionsmaterial, byggnadsdatum,

registrerad längd, registrerat bruttotonnage, huvudmotorns effekt,

lastrumskapacitet och lagringsmetod för fångsten), och

d) beskrivning av fiskeredskap (t.ex. typer, redskapsspecifikationer och

antal).

2. Flaggstaten skall samla in information om

a) navigationsutrustning och utrustning för positionsbestämning,

b) kommunikationsutrustning och internationell radioanropsignal,

c) besättningsstorlek.

Artikel 5

Rapportering

En stat skall tillse att fartyg som för dess flagg till dess nationella

fiskeadministration och, om så har överenskommits, till den relevanta

underregionala eller regionala fiskeförvaltningsorganisationen eller det

relevanta underregionala eller regionala fiskeförvaltningsarrangemanget,

sänder in information ur loggboken om fångst och fiskeansträngning,

inklusive information om fiskeverksamhet på det fria havet, med

tillräcklig jämna mellanrum för att tillgodose nationella krav och

regionala och internationella åtaganden. Sådan information skall vid

behov överföras via radio, telex, telefax eller satellit eller med andra

medel.

Artikel 6

Kontroll av information

Staterna eller i tillämpliga fall underregionala eller regionala

fiskeförvaltningsorganisationer eller arrangemang bör upprätta

mekanismer för kontroll av fiskeinformation, såsom

a) positionskontroll genom fartygsövervakningssystem,

b) vetenskapliga observatörsprogram för att övervaka fångst,

fiskeansträngning, fångstens sammansättning (målart och icke-målart)

och andra omständigheter inom fiskeverksamheten,

c) fisketur, lossnings- och omlastningsrapporter, och

d) stickprovsundersökning i hamn.

Artikel 7

Informationsutbyte

1. Information som samlats in av flaggstaten måste delges till övriga

flaggstater och relevanta kuststater genom lämpliga underregionala eller

regionala fiskeförvaltningsorganisationer eller

fiskeförvaltningsarrangemang. Sådana organisationer eller arrangemang

skall inom rimlig tid sammanställa informationen och hålla den

tillgänglig i ett överenskommet format för alla intresserade stater på de

villkor som fastställs av organisationerna eller arrangemangen, samtidigt

som sekretess för icke aggregerad information upprätthålls, och bör i den

utsträckning det är möjligt utveckla databassystem som kan ge effektiv

tillgång till informationen.

2. På den globala nivån bör information samlas in och spridas genom

FAO. Om det inte finns någon underregional eller regional

fiskeförvaltningsorganisation eller något underregionalt eller regionalt

fiskeförvaltningsarrangemang, kan FAO göra samma sak på den

underregionala eller regionala nivån genom ett arrangemang med berörda

stater.

BILAGA II

RIKTLINJER FÖR TILLÄMPNING AV

FÖRSIKTIGHETSREFERENSPUNKTER VID BEVARANDE OCH

FÖRVALTNING AV GRÄNSÖVERSKRIDANDE OCH

LÅNGVANDRANDE FISKBESTÅND

1. En försiktighetsreferenspunkt är ett uppskattat värde som erhållits

genom ett överenskommet vetenskapligt förfarande, som motsvarar

resursernas och fiskets omfattning och som kan användas som ledning

för fiskeförvaltning.

2. Två typer av försiktighetsreferenspunkter bör användas: bevarande

referenspunkter eller gränsreferenspunkter och förvaltande

referenspunkter eller målreferenspunkter. Gränsreferenspunkter sätter de

gränser som skall användas för att hålla fångsten inom de säkra

biologiska gränser inom vilka bestånden kan producera maximalt hållbar

avkastning. Målreferenspunkter är avsedda att uppfylla förvaltningsmål.

3. Försiktighetsreferenspunkter bör anges för varje bestånd för att bland

annat ta hänsyn till reproduktionskapacitet, varje bestånds

återhämtningsförmåga och särart vad gäller fiske på det beståndet, liksom

andra orsaker till dödlighet och viktiga källor till osäkerhet.

4. Förvaltningsstrategierna skall sträva efter att upprätthålla eller

återuppbygga populationerna i utnyttjade bestånd, och vid behov i

associerade eller beroende arter, till nivåer som sammanfaller med

tidigare överenskomna försiktighetsreferenspunkter. Sådana

referenspunkter skall användas för att starta i förväg överenskomna

åtgärder för bevarande och förvaltning. Förvaltningsstrategierna skall

inkludera åtgärder som kan genomföras när man närmar sig de

försiktighetsreferenspunkterna.

5. Fiskeförvaltningsstrategierna skall säkerställa att risken för att

överskrida gränsreferenspunkterna är mycket liten. Om värdena för ett

bestånd faller under en gränsreferenspunkt eller riskerar falla under en

sådan referenspunkt, bör åtgärder för bevarande och förvaltning inledas

för att underlätta beståndets återhämtning. Fiskeförvaltningsstrategierna

skall säkerställa att målreferenspunkter normalt sett inte överskrids.

6. När information för att bestämma referenspunkter för ett fiske är dålig

eller inte finns, skall tillfälliga referenspunkter fastställas. Tillfälliga

referenspunkter kan fastställas genom jämförelse med liknande bestånd

och sådana bestånd som är bättre kända. I sådana situationer skall fisket

vara föremål för utökad övervakning så att en granskning av de tillfälliga

referenspunkterna blir möjlig när förbättrad information blir tillgänglig.

7. Den fiskdödlighetsomfattning som genererar maximalt hållbar

avkastning bör betraktas som en minimistandard för

gränsreferenspunkterna. För bestånd som inte är överfiskade, skall

fiskeförvaltningsstrategierna säkerställa att fiskdödligheten inte

överstiger den som motsvarar maximalt hållbar avkastning och att

biomassan inte faller under ett i förväg fastställt tröskelvärde. För

överfiskade bestånd kan den biomassa som skulle producera maximalt

hållbar avkastning tjäna som återuppbyggnadsmål.

Jordbruksdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 mars 1998

Närvarande: statsrådet Thage G[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:139 Ändringar i fiskelagen,

m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Fiskelagen (1993:787)

22 §, 30 §

397R0686 m.fl.

 Senaste lydelse 1995:1388.

1 Senaste lydelse 1995:1388.

Prop. 1997/98:139

107

1

Prop. 1997/98:139

Bilaga 1

Prop. 1997/98:139

Bilaga 2

Prop. 1997/98:139

Bilaga 3

Prop. 1997/98:139

Bilaga 4

Prop. 1997/98:139

Prop. 1997/98:139

Prop. 1997/98:139