Regeringens proposition

1995/96:116

Antalet ledamöter i Högsta domstolen och Regeringsrätten m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 7 december 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att minimiantalet ledamöter i Högsta domstolen bestäms

till sexton i stället för nuvarande tjugo och i Regeringsrätten till fjorton i

stället för sexton. I samband därmed föreslås att att Högsta domstolen vid

avgörande i s.k. halvt plenum skall bestå av nio - i stället för som för

närvarande tolv - ledamöter. Vidare föreslås att Högsta domstolen med en ledamot

skall kunna avgöra ytterligare ett antal frågor, som nu kan avgöras med tre

ledamöter. Det gäller t.ex. frågor om avvisning av överklagande till Högsta

domstolen.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3

2 Lagtext.................................................... 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken...... 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna

 förvaltningsdomstolar............................... 8

3 Ärendet och dess beredning................................. 9

4 Antalet justitieråd och Högsta domstolens sammansättning... 9

5 Minimiantalet regeringsråd................................. 12

6 Lagrådets arbetsförhållanden............................... 13

7 Kostnadsmässiga konsekvenser............................... 14

8 Ikraftträdande............................................. 14

9 Författningskommentar...................................... 15

 9.1 Lag om ändring i rättegångsbalken................... 15

 9.2 Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna

 förvaltningsdomstolar............................... 16

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag.........................

 17

Bilaga 2 Lagrådets yttrande..................................

 22

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 december 1995. 23

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i rättegångsbalken,

 2. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4-6 §§, 55 kap. 11 § samt 58 kap. 6 § rätte-

gångsbalken skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

4 §1

--------------------------------------------------------------------

 Högsta domstolen består av Högsta domstolen består av

tjugo justitieråd eller det sexton justitieråd eller det

högre antal som behövs. högre antal som behövs.

Justitieråden skall vara Justitieråden skall vara

lagfarna. De får inte inneha lagfarna. De får inte inneha

eller utöva något annat ämbete. eller utöva något annat ämbete.

 Regeringen förordnar ett av justitieråden att vara domstolens ordförande.

 Högsta domstolen skall vara delad i två eller flera avdelningar. Avdelningarna

är lika behöriga att ta upp mål som Högsta domstolen handlägger.

 Högsta domstolens ordförande är även ordförande på en avdelning. Ordförande på

annan avdelning är det justitieråd som regeringen förordnar.

 Justitieråden indelas till tjänstgöring på avdelningarna för viss tidsperiod

enligt de grunder som Högsta domstolen beslutar.

 När ett justitieråd på grund av sjukdom eller därmed jämförlig omständighet

inte kan tjänstgöra i Högsta domstolen, får den som avgått med ålderspension

från sin tjänst som justitieråd förordnas att tillfälligt tjänstgöra som

ersättare. Vad som i lag eller annan författning föreskrivs om justitieråd skall

även tillämpas på ersättare.

5 §2

--------------------------------------------------------------------

 Finner någon av högsta dom- Finner någon av Högsta dom-

stolens avdelningar vid över- stolens avdelningar vid över-

läggning till dom eller beslut läggning till dom eller beslut

att den mening som råder på att den mening som råder på

avdelningen avviker från en avdelningen avviker från en

rättsgrundsats eller rättsgrundsats eller

lagtolkning, som förut varit lagtolkning, som förut varit

antagen av högsta domstolen, får antagen av Högsta domstolen, får

avdelningen besluta att målet avdelningen besluta att målet

eller, om det är lämpligt, en eller, om det är lämpligt, en

viss fråga i målet skall avgöras viss fråga i målet skall avgöras

av högsta domstolen i dess av Högsta domstolen i dess

helhet eller med tolv helhet eller med nio ledamöter.

ledamöter. Sådant beslut får också Sådant beslut får också meddelas,

meddelas, om det i annat fall om det i annat fall är av

är av särskild betydelse för särskild betydelse för

rättstillämpningen att målet rättstillämpningen att målet eller

eller viss fråga avgörs av högsta viss fråga avgörs av Högsta

domstolen i dess helhet eller domstolen i dess helhet eller

med tolv ledamöter. Vid prövning med nio ledamöter. Vid prövning

med tolv ledamöter skall målet med nio ledamöter skall målet

eller frågan hänskjutas till eller frågan hänskjutas till

avgörande av domstolen i dess avgörande av domstolen i dess

helhet, om minst fyra av de helhet, om minst tre av de nio

tolv ledamöterna begär detta. ledamöterna begär detta.

 Om det i särskilda, för avdelningen kända domar eller beslut, på olika tider

har gjort sig gällande mot varandra stridande åsikter i fråga om viss

rättsgrundsats eller lagtolkning inom Högsta domstolen, gäller första stycket

första meningen endast om avdelningen finner att den rådande meningen avviker

från den dom eller det beslut som meddelades senast.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket gäller inte mål Första stycket gäller inte mål

som angår den som är häktad eller som angår den som är häktad eller

mål som annars enligt särskild mål som annars enligt särskild

föreskrift kräver ett skyndsamt föreskrift kräver ett skyndsamt

avgörande, om målet inte utan avgörande, om målet inte utan

menlig tidsutdräkt kan avgöras menlig tidsutdräkt kan avgöras av

av Högsta domstolen i dess Högsta domstolen i dess helhet

helhet eller med tolv leda- eller med nio ledamöter.

möter.

 När ett mål eller en fråga avgörs av Högsta domstolen i dess helhet, skall, om

laga hinder inte möter, alla justitieråden delta i avgörandet.

6 §3

 En avdelning av Högsta domstolen är domför med fem ledamöter. Fler än sju

ledamöter får inte sitta i rätten.

--------------------------------------------------------------------

 Om prövningen är av enkel Om prövningen är av enkel

beskaffenhet, är avdelningen beskaffenhet, är avdelningen

domför med tre ledamöter vid domför med tre ledamöter vid

prövning av prövning av

 1. frågor om förening av mål

enligt 14 kap. 7 a §,

 2. överklagande av hovrätts

avvisningsbeslut som avses i

54 kap. 17 §,

 3. frågor om avvisning av ett

överklagande hos Högsta dom-

stolen,

--------------------------------------------------------------------

 4. frågor om häktning och 1. frågor om häktning och

reseförbud som avses i 55 kap. reseförbud som avses i 55 kap. 8 §

8 § andra stycket tredje me- andra stycket tredje meningen,

ningen, 2. ansökningar om resning

 5. ansökningar om resning eller återställande av försutten

eller återställande av försutten tid eller

tid eller 3. klagan över domvilla.

 6. klagan över domvilla.

 Har Högsta domstolen tidigare lämnat en ansökan om resning från samma

sökande beträffande samma avgörande utan bifall och anför sökanden inget nytt

som är av betydelse för prövningen av ansökningen, är avdelningen domför med en

ledamot, om ansökningen avslås eller avvisas.

 Frågor om prövningstillstånd får avgöras av en ledamot. Fler än tre ledamöter

får inte delta. Frågor om prövningstillstånd som har förklarats vilande enligt

54 kap. 11 § andra stycket avgörs dock av de ledamöter som prövar målet.

--------------------------------------------------------------------

 Vid beslut om avskrivning av En avdelning av Högsta dom-

mål efter återkallelse och vid stolen är domför med en ledamot

prövning av frågor som avses i vid prövning av

55 kap. 8 § andra stycket första 1. frågor om avskrivning av mål

och andra meningarna är avdel- efter återkallelse,

ningen domför med en ledamot. 2. frågor om avvisning av ett

 överklagande hos Högsta dom-

 stolen,

 3. frågor om förening av mål

 enligt 14 kap. 7 a §,

 4. överklagande av hovrätts

 avvisningsbeslut som avses i 54

 kap. 17 § eller

 5. frågor som avses i 55 kap.

 8 § andra stycket första och

 andra meningarna.

55 kap.

11 §4Högsta domstolen får utan huvudförhandling avgöra

 1. en prejudikatfråga,

 2. ett mål i vilket Högsta domstolen med stöd av bestämmelserna i 12 § i allt

väsentligt grundar avgörandet i övrigt på hovrättens bedömning,

 3. ett mål som har tagits upp omedelbart av hovrätten eller

--------------------------------------------------------------------

 4. ett sådant mål eller en 4. ett sådant mål eller en sådan

sådan fråga i ett mål som skall fråga i ett mål som skall avgöras

avgöras av Högsta domstolen i av Högsta domstolen i dess

dess helhet eller med tolv helhet eller med nio ledamöter.

ledamöter.

 Beträffande avgörande i övrigt i Högsta domstolen av mål utan huvudförhandling

skall i tvistemål 50 kap. 13 § och i brottmål 51 kap. 13 § tillämpas.

58 kap.

6 §5

 Om resningsansökan inte avvisas, skall den tillsammans med därvid fogade

handlingar delges motparten. Denne skall samtidigt föreläggas att inkomma med

skriftlig förklaring. Om ansökningen är ogrundad, får den dock avslås

omedelbart.

--------------------------------------------------------------------

 Om prövning av ansökningen Om prövning av ansökningen sker

sker i hovrätt, tillämpas 52 i hovrätt tillämpas 52 kap.

kap. 8-12 §§. Om ansökningen tas 8-12 §§. Om ansökningen tas upp

upp omedelbart av högsta omedelbart av Högsta domstolen,

domstolen, tillämpas 56 kap. 9, tillämpas 56 kap. 8, 9 och 11 §§.

10 och 12 §§.

 Rätten får förordna att, till dess annat föreskrivs, vidare åtgärder för

verkställighet av domen inte skall äga rum.

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1994:1034.

2 Senaste lydelse 1989:352.

3 Senaste lydelse 1994:1034.

4 Senaste lydelse 1994:1034.

5 Senaste lydelse 1988:1451.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar

 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 §1

--------------------------------------------------------------------

 Regeringsrätten består av Regeringsrätten består av

sexton regeringsråd eller det fjorton regeringsråd eller det

högre antal som behövs. Minst två högre antal som behövs. Minst två

tredjedelar av antalet rege- tredjedelar av antalet rege-

ringsråd skall vara lagfarna. ringsråd skall vara lagfarna.

Regeringsråden får inte inneha Regeringsråden får inte inneha

eller utöva något annat ämbete. eller utöva något annat ämbete.

 Regeringsråd utnämns av regeringen. Regeringen förordnar ett av regeringsråden

att vara domstolens ordförande.

 När ett regeringsråd på grund av sjukdom eller därmed jämförlig omständighet

inte kan tjänstgöra i regeringsrätten, får den som avgått med ålderspension från

sin tjänst som regeringsråd förordnas att tillfälligt tjänstgöra som ersättare.

Vad som i lag eller annan författning föreskrivs om regeringsråd skall även

tillämpas på ersättare.

 Om regeringsråds tjänstgöring i Lagrådet är särskilt föreskrivet.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1994:1042.

3 Ärendet och dess beredning

Högsta domstolen har i en skrivelse till regeringen föreslagit att minimiantalet

ledamöter i Högsta domstolen bestäms till sexton. I samband därmed har domstolen

också föreslagit vissa ändringar vad avser domstolens domförhetsregler.

 Regeringsrätten har i en skrivelse till regeringen föreslagit en minskning av

minimiantalet ledamöter i Regeringsrätten

 Högsta domstolens ordförande, Regeringsrättens ordförande, Hovrätten för Nedre

Norrland, Kammarrätten i Jönköping, Domstolsverket och Sveriges Advokatsamfund

som har beretts tillfälle att yttra sig över ett utkast till lagrådsremiss har

inte haft något att erinra mot förslagen. Utkastets lagförslag överensstämmer

helt med de till Lagrådet remitterade förslagen.

Lagrådet

Lagrådet har yttrat sig över lagförslagen. Lagrådsremissens lagförslag har

intagits som bilaga 1 och Lagrådets yttrande som bilaga 2. Regeringen har följt

Lagrådets förslag beträffande lydelsen av 3 kap. 6 § rättegångsbalken.

Regeringen återkommer i avsnitt 5 till Lagrådets synpunkter beträffande

sammansättningsreglerna i Regeringsrätten. Lagrådet har inte haft något att

erinra i övrigt mot de föreslagna lagändringarna.

4 Antalet justitieråd och Högsta domstolens sammansättning

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Minimiantalet justitieråd minskas från tjugo|

| till sexton. Vid s.k. halvt plenum skall Högsta domstolen bestå |

| av nio ledamöter. Om minst tre av dessa begär det skall Högsta |

| domstolen i stället avgöra målet eller frågan i plenum. En |

| avdelning av Högsta domstolen skall vara domför med ett |

| justitieråd i ytterligare ett antal fall. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Högsta domstolen består av tjugo justitieråd

eller det högre antal som behövs. För närvarande finns det tjugoen justitieråd.

 Det föreskrivna antalet justitieråd i Högsta domstolen minskades i samband med

en fullföljdsreform år 1971 (prop. 1971:45, SFS 1971:218). I rättegångsbalken

(RB) föreskrevs då att Högsta domstolen skulle utgöras av tjugotvå justitieråd,

men en särskild övergångsbestämmelse innebar att antalet tills vidare kunde vara

högre.

 Genom en lagändring år 1974 (prop. 1974:35, SFS 1974:573) bestämdes att Högsta

domstolen skulle utgöras av tjugotvå justitieråd eller det högre antal som av

särskilda skäl fanns erforderligt.

 I anledning av en skrivelse från Högsta domstolen bestämdes minimiantalet

justitieråd genom en lagändring år 1994 till tjugo (prop. 1993/94:190, SFS

1994:1034). I skrivelsen (se prop. 1993/94:190 s. 110) påpekades att det hade

varit möjligt att minska antalet justitieråd till tjugotvå trots att

tillströmningen av mål och ärenden fortsatt att öka. Detta berodde, enligt

Högsta domstolens skrivelse, på de ändringar i domförhetsreglerna som hade

genomförts under senare år, framför allt möjligheten till enmansprövning i

dispensfrågor. Enligt Högsta domstolens skrivelse var det inte uteslutet att en

viss minskning av antalet ledamöter i Högsta domstolen skulle visa sig möjlig i

framtiden. Högsta domstolen framhöll därför att det är angeläget att inte lagen

lägger hinder i vägen för en annars genomförbar minskning av ledamotsantalet.

Regeringen delade Högsta domstolens uppfattning. I samband härmed avskaffades

kravet på att det skulle finnas särskilda skäl för att ha fler ledamöter i

Högsta domstolen än minimiantalet. I stället föreskrivs numera att det får

finnas fler ledamöter i Högsta domstolen än minimiantalet om det behövs (se 3

kap. 4 § RB och prop. 1993/94:190 s. 111).

 Högsta domstolen har ånyo tillskrivit regeringen i frågan om antalet ledamöter

i domstolen och föreslår nu att minimiantalet justitieråd bestäms till sexton.

Det är naturligtvis viktigt - som sägs i skrivelsen - att det inte finns

rättsliga hinder för en anpassning av ledamotsantalet till vad som vid varje

tidpunkt behövs. Det bör därför enligt regeringens mening föreskrivas i 3 kap. 4

§ första stycket RB att Högsta domstolen skall bestå av sexton ledamöter eller

det högre antal som behövs.

 Den 1 juli 1989 infördes som alternativ till plenum i Högsta domstolen en

möjlighet till prövning av ett mål eller en fråga i ett mål med tolv ledamöter,

s.k. halvt plenum (se prop. 1988/89:78 s. 52 f. och 74 samt jfr SOU 1986:1 s.

165 f. och 169 f.). När det nu föreslås att minimiantalet ledamöter i Högsta

domstolen skall minskas är det naturligt att också minska antalet ledamöter som

skall avgöra ett mål eller en fråga i halvt plenum. Det antal ledamöter som

skall ingå i en sådan sammansätning bör lämpligen bestämmas till nio. I samband

härmed bör det antal ledamöter som behövs för att ett mål eller en fråga i ett

mål skall hänskjutas till avgörande i plenum bestämmas till tre.

 Högsta domstolen har i sin skrivelse även tagit upp vissa frågor om Högsta

domstolens sammansättning.

 Enligt 3 kap. 4 § tredje stycket RB skall Högsta domstolen vara delad i två

eller flera avdelningar. En avdelning av Högsta domstolen är enligt huvudregeln

i 3 kap. 6 § första stycket RB domför med fem ledamöter. Utrymme finns enligt

samma lagrum för en sammansättning med sex eller sju ledamöter.

 I 3 kap. 6 § andra stycket RB anges att en avdelning, under den generella

förutsättningen att prövningen är av enkel beskaffenhet, är domför med tre

justitieråd vid prövning av frågor om förening av mål enligt 14 kap. 7 a §,

överklagande av hovrätts avvisningsbeslut som avses i 54 kap. 17 §, frågor om

avvisning av ett överklagande hos Högsta domstolen, frågor om häktning och

reseförbud som avses i 55 kap. 8 § andra stycket tredje meningen, ansökningar om

resning eller återställande av försutten tid och vid klagan över domvilla.

 Slutligen är en avdelning enligt 3 kap. 6 § tredje-femte styckena domför med

en ledamot i vissa fall. Det gäller när Högsta domstolen tidigare lämnat en

ansökan om resning från samma sökande beträffande samma avgörande utan bifall

och sökanden inte anför något nytt av betydelse för prövningen, om ansökan

avslås eller avvisas, frågor om prövningstillstånd och vid beslut om avskrivning

av mål efter återkallelse och vid prövning av frågor som avses i 55 kap. 8 §

andra stycket första och andra meningarna, dvs. frågor om kvarstad eller andra

åtgärder enligt 15 kap. eller 26-28 kap. RB och frågor om att dom eller beslut

får verkställas utan hinder av att de inte har vunnit laga kraft.

 De gällande domförhetsreglerna hänför sig huvudsakligen till två reformer år

1981 resp. 1989 (se prop. 1980/81:154 resp. 1988/89:78). Den förra reformen hade

sin grund i departementspromemorian Högsta domstolens och regeringsrättens

arbetsformer (Ds Ju 1980:12) och den senare i Rättegångsutredningens betänkande

Högsta domstolen och rättsbildningen (SOU 1986:1). Dessa reformer syftade

huvudsakligen till att öka utrymmet för en avdelning att avgöra vissa frågor med

en, två eller tre ledamöter. Det gäller frågor som typiskt sett är av enklare

beskaffenhet. Dessa frågor skall enligt reformen kunna avgöras i en mindre

kvalificerad sammansättning. Härmed ges utrymme för Högsta domstolen att

snabbare avgöra ett större antal mål. I slutändan gagnar detta Högsta domstolens

egentliga uppgift, dvs. att sörja för rättsbildningen.

 I 3 kap. 6 § andra stycket RB anges vissa fall då en avdelning är domför med

tre ledamöter, om prövningen är av enkel beskaffenhet. I många hithörande fall

är emellertid saken enligt Högsta domstolen så uppenbar att också en

sammansättning med tre ledamöter framstår som onödigt kvalificerad. Det torde

därför enligt domstolen inte möta några betänkligheter att här - i likhet med

vad som enligt tredje stycket medges för vissa resningsärenden - låta prövningen

utföras av endast en ledamot.

 De fall där det skulle vara tillräckligt med en prövning av en ledamot är

enligt regeringens och Högsta domstolens samstämmiga uppfattning i första hand

överklaganden av sådana avvisningsbeslut som avses i 54 kap. 17 § RB. Här kan

erinras om att Rättegångsutredningen i sitt betänkande om Högsta domstolen och

rättsbildningen föreslog att sådana beslut skulle omfattas av

dispensprövningsreglerna och därigenom kunna prövas av en enda ledamot.

Förslaget godtogs visserligen inte i propositionen, men detta synes inte ha

berott på att prövningen ansågs kräva en mer kvalificerad sammansättning än

dispensfrågor i allmänhet (prop. 1988/89:78 s. 58). Som påpekades i

propositionen förekommer det att ett överklagande av ett avvisningsbeslut tas

upp som en ansökan om återställande av försutten tid, när det kan finnas skäl

för ett sådant återställande. Skulle det bli möjligt att behandla överklaganden

av avvisningsbeslut i en mindre kvalificerad sammansättning än som gäller för

ärenden om återställande av försutten tid skall givetvis denna möjlighet inte

utnyttjas i fall av den typen.

 En annan kategori av fall där prövningen ofta är av mycket enkel beskaffenhet

utgörs av frågor om avvisning av överklaganden. Särskilt gäller detta då skälet

till avvisningen är att det råder fullföljdsförbud. En inte ovanlig situation av

detta slag är enligt Högsta domstolen att en part har överklagat ett avgörande

rörande exempelvis underhållsbidrag, trots att hovrätten inte har lämnat något

sådant tillstånd som krävs för ett överklagande.

 Också i många ärenden om förening av mål enligt 14 kap. 7 a § RB kan en

prövning med tre ledamöter framstå som onödigt kvalificerad. Om samtliga berörda

parter är överens om att målen bör förenas, och till vilken domstol, finns det

sällan anledning att överväga annat än att gå med på en sådan förening.

 Regeringen anser - i likhet med Högsta domstolen - att det givetvis från flera

synpunkter är önskvärt att undvika att mål och ärenden handläggs i en mera

kvalificerad sammansättning än saken kräver. För Högsta domstolen skulle det

vidare innebära vissa administrativa lättnader om de mål och ärenden där en

prövning av en ledamot framstår som fullt tillfredsställande också kan

handläggas i den formen. En sådan ordning är även ägnad att leda till snabbare

avgöranden. De frågor som nu avses är till sin karaktär sådana att det oftast är

tillräckligt att de prövas av ett justitieråd. Rättegångsbalken bör alltså

ändras så att Högsta domstolen i de fall som anges i 3 kap. 6 § andra stycket

1-3 är domför med en ledamot. Det finns i samband härmed anledning att poängtera

att de nu diskuterade bestämmelserna rör domförheten, dvs. det minsta antal

justitieråd som måste delta i avgörandet. Högsta domstolen kan alltså i dessa

fall bestå av flera ledamöter om så av någon anledning skulle krävas i ett

enskilt fall.

5 Minimiantalet regeringsråd

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Minimiantalet regeringsråd minskas från |

| sexton till fjorton. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 § lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar består Regeringsrätten av sexton regeringsråd eller det

högre antal som behövs. Enligt 4 § samma lag är Regeringsrätten delad i två

eller flera avdelningar. Den består för närvarande av sjutton ledamöter

uppdelade på tre avdelningar.

 På en avdelning dömer fem regeringsråd. Avdelningen är dock domför med fyra

regeringsråd, om tre av dessa är ense om slutet. I vissa fall är en avdelning

domför med ett, två eller tre regeringsråd (se 4 a § samma lag). Enligt 5 §

samma lag skall ett mål eller en viss fråga i ett mål avgöras av Regeringsrätten

i dess helhet, om avdelningen vid överläggning finner att den mening som råder

på avdelningen avviker från rättsgrundsats eller lagtolkning, som förut varit

antagen av regeringsrätten. Någon motsvarighet till Högsta domstolens möjlighet

att avgöra mål i s.k. halvt plenum finns inte för Regeringsrätten.

 Regeringsrätten har i en skrivelse till regeringen hemställt om att

minimiantalet regeringsråd minskas från sexton till fjorton. Regeringsrätten gör

den bedömningen att arbetsbelastningen i domstolen under hösten 1996 kommer att

vara sådan att det då är tillräckligt med fjorton regeringsråd.

 På samma sätt som för Högsta domstolen är det givetvis viktigt att det inte

finns några rättsliga hinder för en anpassning av ledamotsantalet till vad som

vid varje tidpunkt behövs. I 3 § lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar bör det därför föreskrivas att Regeringsrätten består av

fjorton ledamöter eller det högre antal som behövs.

 Lagrådet har noterat att det för Regeringsrättens del inte föreslås någon

förändring av sammansättningsreglerna motsvarande dem som föreslås för Högsta

domstolens del. För Regeringsrättens del gäller enligt 4 a § tredje stycket

lagen om allmänna förvaltningsdomstolar att en avdelning är domför med tre

regeringsråd vid prövning av talan mot beslut varigenom besvär avvisats såsom

för sent inkomna samt vid beslut om avvisande av för sent inkomna besvär. Enligt

Lagrådets mening bör det övervägas att föreskriva att avdelningen i dessa fall

är domför med ett regeringsråd.

 Regeringen har för avsikt att se över förvaltningsprocessen i ett bredare

perspektiv. I det arbetet ingår sammansättningsreglerna i bl.a. Regeringsrätten.

Enligt regeringens mening är det en fördel att se över Regeringsrättens

sammansättningsregler i detta större sammanhang. Regeringen avser alltså att

återkomma till den av Lagrådet väckta frågan.

6 Lagrådets arbetsförhållanden

Antalet ledamöter i Högsta domstolen och Regeringsrätten har betydelse inte bara

för målhanteringen i de båda domstolarna utan också för Lagrådets granskning av

regeringens lagförslag. I Lagrådet tjänstgör nämligen främst justitieråd och

regeringsråd. Fler än sammanlagt nio justitieråd och regeringsråd får dock inte

tas i anspråk för tjänstgöring i Lagrådet. Vid behov kan också andra lagfarna

personer förordnas att tjänstgöra som ledamöter av Lagrådet (se 2 § lagen

[1979:368] om Lagrådet).

 För att på bästa sätt hushålla med Högsta domstolens och Regeringsrättens

resurser får enligt regeringens mening inte fler domare från dessa domstolar tas

i anspråk för arbete i Lagrådet än vad som oundgängligen krävs med hänsyn till

lagstiftningsarbetet. Å andra sidan måste det i de båda domstolarna finnas så

många ledamöter att man klarar både den dömande och den laggranskande

verksamheten.

 Riksdagen har på senare år tidigarelagt de dagar då propositioner senast måste

ha avlämnats för att bli behandlade under hösten eller våren. Hösten 1995 var

detta datum den 12 oktober och våren 1996 blir det den 13 mars. Det är

ofrånkomligt att det inför dessa datum uppstår arbetstoppar i Lagrådet och det

kan då för regeringen bli nödvändigt att inkalla extra lagrådsavdelningar för

att lagrådsgranskningen skall kunna klaras av i tid.

 För att en proposition skall kunna avlämnas till riksdagen inom dessa tider

måste lagrådsgranskningen i princip vara slutförd två veckor tidigare. Det

innebär i sin tur att Lagrådet efter sommaruppehållet måste ha inlett sitt

arbete i god tid dessförinnan för att granskningen skall kunna klaras av i tid.

 Lagrådets ledamöter är enligt 15 § lagrådslagen berättigade till tre månaders

ledighet om året på tid som de själva bestämmer. Denna ledighet har vanligen

tagits ut under perioden 15 juni-15 september. Det har i regeringskansliet

ifrågasatts om detta är förenligt med den nya ordning för avlämnandet av

propositioner som riksdagen beslutat. Om ledigheten även fortsättningsvis skall

vara så lång måste den uppenbarligen tas ut på annan tid än som hittills varit

brukligt. I annat fall hinner Lagrådet inte - utan att extra avdelningar

inkallas - genomföra sitt granskningsarbete i sådan tid att regeringen kan

överlämna propositionerna inom de frister riksdagen bestämt.

 Vid kontakter med företrädare för Statsrådsberedningen och Justitie-

departementet har Lagrådets ledamöter förklarat sig vara beredda att fördela

ledigheten över året på sådant sätt att man kan inleda lagrådsgranskningen den 1

september eller, om arbetsmängden så kräver, redan i mitten av augusti. Mot

denna bakgrund finner regeringen att det för närvarande inte finns någon

anledning att ändra reglerna om ledighet för Lagrådets ledamöter.

7 Kostnadsmässiga konsekvenser

Minskningen av minimiantalet ledamöter i de båda högsta instanserna möjliggör

vissa besparingar. Det är inte säkert att antalet ledamöter i de båda

domstolarna faktiskt kommer att nedbringas till minimiantalet. Det är därför

inte möjligt att ange om det blir några besparingar. Det väsentliga är att man

genom ändringen undanröjer ett rättsligt hinder för en annars möjlig

besparingsåtgärd.

 Ändringen av domförhetsreglerna i Högsta domstolen möjliggör för domstolen att

bättre utnyttja givna resurser. Några direkta besparingar följer inte av

reformen.

8 Ikraftträdande

Ändringarna i rättegångsbalken och ändringen i lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar bör lämpligen träda i kraft den 1 april 1996. Några

övergångsbestämmelser är inte påkallade.

9 Författningskommentar

9.1 Lag om ändring i rättegångsbalken

3 kap.

4 §

I paragrafens första stycke föreskrivs att det lägsta antalet justitieråd i

Högsta domstolen är sexton.

 Paragrafen är i övrigt oförändrad.

5 §

I paragrafens första och tredje stycke har den ändringen gjorts att ett visst

mål eller en viss fråga i ett mål under vissa förutsättningar kan avgöras av nio

ledamöter i stället för tolv. I första stycket har också den ändringen gjorts

att ett mål eller en fråga skall hänskjutas till avgörande av Högsta domstolen i

dess helhet om minst tre av nio - i stället för minst fyra av tolv - ledamöter

begär det.

6 §

I paragrafens andra stycke anges i tre punkter olika fall då Högsta domstolen är

domför med tre ledamöter. Det gäller vid prövning av frågor om häktning och

reseförbud som avses i 55 kap. 8 § andra stycket tredje meningen RB, ansökningar

om resning och återställande av försutten tid samt klagan över domvilla.

 Vid prövning av frågor om förening av mål enligt 14 kap. 7 a § RB,

överklagande av hovrätts avvisningsbeslut som avses i 54 kap. 17 § RB samt

avvisning av ett överklagande hos Högsta domstolen är Högsta domstolen domför

med en ledamot, vilket framgår av att denna uppräkning har flyttats från andra

till femte stycket. Femte stycket har också omarbetats redaktionellt bl.a. till

följd av påpekanden från Lagrådet.

55 kap.

11 §

I paragrafens första stycke har en ändring gjorts i det att det i fjärde punkten

hänvisas till att Högsta domstolen kan avgöra ett mål eller en fråga i ett mål

med nio - i stället för tolv - ledamöter.

58 kap.

6 §

I paragrafens andra stycke har den ändringen gjorts att de paragrafer i 56 kap.

RB som räknas upp är 8, 9 och 11 i stället för som nu felaktigt anges 9, 10 och

12 (se prop. 1987/88:58 s. 4 och 32 f. och prop. 1993/94:190 s. 66 f.).

9.2 Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar

3 §

I paragrafens första stycke föreskrivs att Regeringsrätten består av fjorton

ledamöter eller det högre antal som behövs.

 Paragrafen är i övrigt oförändrad.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4-6 §§, 55 kap. 11 § samt 58 kap. 6 § rätte-

gångsbalken skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

4 §2

--------------------------------------------------------------------

 Högsta domstolen består av Högsta domstolen består av

tjugo justitieråd eller det sexton justitieråd eller det

högre antal som behövs. högre antal som behövs.

Justitieråden skall vara Justitieråden skall vara

lagfarna. De får inte inneha lagfarna. De får inte inneha

eller utöva något annat ämbete. eller utöva något annat ämbete.

 Regeringen förordnar ett av justitieråden att vara domstolens ordförande.

 Högsta domstolen skall vara delad i två eller flera avdelningar. Avdelningarna

är lika behöriga att ta upp mål som Högsta domstolen handlägger.

 Högsta domstolens ordförande är även ordförande på en avdelning. Ordförande på

annan avdelning är det justitieråd som regeringen förordnar.

 Justitieråden indelas till tjänstgöring på avdelningarna för viss tidsperiod

enligt de grunder som Högsta domstolen beslutar.

 När ett justitieråd på grund av sjukdom eller därmed jämförlig omständighet

inte kan tjänstgöra i Högsta domstolen, får den som avgått med ålderspension

från sin tjänst som justitieråd förordnas att tillfälligt tjänstgöra som

ersättare. Vad som i lag eller annan författning föreskrivs om justitieråd skall

även tillämpas på ersättare.

5 §3

--------------------------------------------------------------------

 Finner någon av högsta dom- Finner någon av Högsta dom-

stolens avdelningar vid över- stolens avdelningar vid över-

läggning till dom eller beslut läggning till dom eller beslut

att den mening som råder på att den mening som råder på

avdelningen avviker från en avdelningen avviker från en

rättsgrundsats eller rättsgrundsats eller

lagtolkning, som förut varit lagtolkning, som förut varit

antagen av högsta domstolen, får antagen av Högsta domstolen, får

avdelningen besluta att målet avdelningen besluta att målet

eller, om det är lämpligt, en eller, om det är lämpligt, en

viss fråga i målet skall avgöras viss fråga i målet skall avgöras

av högsta domstolen i dess av Högsta domstolen i dess

helhet eller med tolv helhet eller med nio ledamöter.

ledamöter. Sådant beslut får också Sådant beslut får också meddelas,

meddelas, om det i annat fall om det i annat fall är av

är av särskild betydelse för särskild betydelse för

rättstillämpningen att målet rättstillämpningen att målet eller

eller viss fråga avgörs av högsta viss fråga avgörs av Högsta

domstolen i dess helhet eller domstolen i dess helhet eller

med tolv ledamöter. Vid prövning med nio ledamöter. Vid prövning

med tolv ledamöter skall målet med nio ledamöter skall målet

eller frågan hänskjutas till eller frågan hänskjutas till

avgörande av domstolen i dess avgörande av domstolen i dess

helhet, om minst fyra av de helhet, om minst tre av de nio

tolv ledamöterna begär detta. ledamöterna begär detta.

 Om det i särskilda, för avdelningen kända domar eller beslut, på olika tider

har gjort sig gällande mot varandra stridande åsikter i fråga om viss

rättsgrundsats eller lagtolkning inom Högsta domstolen, gäller första stycket

första meningen endast om avdelningen finner att den rådande meningen avviker

från den dom eller det beslut som meddelades senast.

--------------------------------------------------------------------

 Första stycket gäller inte mål Första stycket gäller inte mål

som angår den som är häktad eller som angår den som är häktad eller

mål som annars enligt särskild mål som annars enligt särskild

föreskrift kräver ett skyndsamt föreskrift kräver ett skyndsamt

avgörande, om målet inte utan avgörande, om målet inte utan

menlig tidsutdräkt kan avgöras menlig tidsutdräkt kan avgöras av

av Högsta domstolen i dess Högsta domstolen i dess helhet

helhet eller med tolv leda- eller med nio ledamöter.

möter.

 När ett mål eller en fråga avgörs av Högsta domstolen i dess helhet, skall, om

laga hinder inte möter, alla justitieråden delta i avgörandet.

6 §4

 En avdelning av Högsta domstolen är domför med fem ledamöter. Fler än sju

ledamöter får inte sitta i rätten.

--------------------------------------------------------------------

 Om prövningen är av enkel Om prövningen är av enkel

beskaffenhet, är avdelningen beskaffenhet, är avdelningen

domför med tre ledamöter vid domför med tre ledamöter vid

prövning av prövning av

 1. frågor om förening av mål

enligt 14 kap. 7 a §,

 2. överklagande av hovrätts

avvisningsbeslut som avses i

54 kap. 17 §,

 3. frågor om avvisning av ett

överklagande hos Högsta dom-

stolen,

--------------------------------------------------------------------

 4. frågor om häktning och 1. frågor om häktning och

reseförbud som avses i 55 kap. reseförbud som avses i 55 kap. 8 §

8 § andra stycket tredje me- andra stycket tredje meningen,

ningen, 2. ansökningar om resning

 5. ansökningar om resning eller återställande av försutten

eller återställande av försutten tid eller

tid eller 3. klagan över domvilla.

 6. klagan över domvilla.

 Har Högsta domstolen tidigare lämnat en ansökan om resning från samma

sökande beträffande samma avgörande utan bifall och anför sökanden inget nytt

som är av betydelse för prövningen av ansökningen, är avdelningen domför med en

ledamot, om ansökningen avslås eller avvisas.

 Frågor om prövningstillstånd får avgöras av en ledamot. Fler än tre ledamöter

får inte delta. Frågor om prövningstillstånd som har förklarats vilande enligt

54 kap. 11 § andra stycket avgörs dock av de ledamöter som prövar målet.

--------------------------------------------------------------------

 Vid beslut om avskrivning av En avdelning av Högsta dom-

mål efter återkallelse och vid stolen är domför med en ledamot

prövning av frågor som avses i vid

55 kap. 8 § andra stycket första 1. beslut om avskrivning av

och andra meningarna är avdel- mål efter återkallelse,

ningen domför med en ledamot. 2. prövning av frågor som avses

 i 55 kap. 8 § andra stycket

 första och andra meningarna,

 3. frågor om förening av mål

 enligt 14 kap. 7 a §,

 4. överklagande av hovrätts

 avvisningsbeslut som avses i 54

 kap. 17 § eller

 5. frågor om avvisning av ett

 överklagande hos Högsta

 domstolen.

55 kap.

11 §5Högsta domstolen får utan huvudförhandling avgöra

 1. en prejudikatfråga,

 2. ett mål i vilket Högsta domstolen med stöd av bestämmelserna i 12 § i allt

väsentligt grundar avgörandet i övrigt på hovrättens bedömning,

 3. ett mål som har tagits upp omedelbart av hovrätten eller

--------------------------------------------------------------------

 4. ett sådant mål eller en 4. ett sådant mål eller en sådan

sådan fråga i ett mål som skall fråga i ett mål som skall avgöras

avgöras av Högsta domstolen i av Högsta domstolen i dess

dess helhet eller med tolv helhet eller med nio ledamöter.

ledamöter.

 Beträffande avgörande i övrigt i Högsta domstolen av mål utan huvudförhandling

skall i tvistemål 50 kap. 13 § och i brottmål 51 kap. 13 § tillämpas.

58 kap.

6 §6

 Om resningsansökan inte avvisas, skall den tillsammans med därvid fogade

handlingar delges motparten. Denne skall samtidigt föreläggas att inkomma med

skriftlig förklaring. Om ansökningen är ogrundad, får den dock avslås

omedelbart.

--------------------------------------------------------------------

 Om prövning av ansökningen Om prövning av ansökningen sker

sker i hovrätt, tillämpas 52 i hovrätt tillämpas 52 kap.

kap. 8-12 §§. Om ansökningen tas 8-12 §§. Om ansökningen tas upp

upp omedelbart av högsta omedelbart av Högsta domstolen,

domstolen, tillämpas 56 kap. 9, tillämpas 56 kap. 8, 9 och 11 §§.

10 och 12 §§.

 Rätten får förordna att, till dess annat föreskrivs, vidare åtgärder för

verkställighet av domen inte skall äga rum.

--------------------------------------------------------------------

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

2 Senaste lydelse 1994:1034.

3 Senaste lydelse 1989:352.

4 Senaste lydelse 1994:1034.

5 Senaste lydelse 1994:1034.

6 Senaste lydelse 1988:1451.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar

 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1971:289) om allmänna

förvaltningsdomstolar skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 §1

--------------------------------------------------------------------

 Regeringsrätten består av Regeringsrätten består av

sexton regeringsråd eller det fjorton regeringsråd eller det

högre antal som behövs. Minst två högre antal som behövs. Minst två

tredjedelar av antalet rege- tredjedelar av antalet rege-

ringsråd skall vara lagfarna. ringsråd skall vara lagfarna.

Regeringsråden får inte inneha Regeringsråden får inte inneha

eller utöva något annat ämbete. eller utöva något annat ämbete.

 Regeringsråd utnämns av regeringen. Regeringen förordnar ett av regeringsråden

att vara domstolens ordförande.

 När ett regeringsråd på grund av sjukdom eller därmed jämförlig omständighet

inte kan tjänstgöra i regeringsrätten, får den som avgått med ålderspension från

sin tjänst som regeringsråd förordnas att tillfälligt tjänstgöra som ersättare.

Vad som i lag eller annan författning föreskrivs om regeringsråd skall även

tillämpas på ersättare.

 Om regeringsråds tjänstgöring i Lagrådet är särskilt föreskrivet.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1996.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1994:1042.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-11-23

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i

Försäkringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 9 november 1995 (Justitiedepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i rättegångsbalken,

 2. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Mikael
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Lagrådet har i sak ingen erinran mot de föreslagna lagändringarna. Lagrådet

anser dock att det nya femte stycket i 3 kap. 6 § rättegångsbalken bör

omredigeras, så att det får följande lydelse:

 En avdelning av Högsta domstolen är domför med en ledamot vid prövning av

 1. frågor om avskrivning av mål efter återkallelse,

 2. frågor om avvisning av ett överklagande hos Högsta domstolen,

 3. frågor om förening av mål enligt 14 kap. 7 a §,

 4. överklagande av hovrätts avvisningsbeslut som avses i 54 kap. 17 § eller

 5. frågor som avses i 55 kap. 8 § andra stycket första och andra meningarna.

Ändringarna i 3 kap. 6 § femte stycket rättegångsbalken innebär att en avdelning

av Högsta domstolen blir domför med en ledamot bl.a. vid prövning av frågor om

avvisning av ett överklagande hos Högsta domstolen och vid prövning av

överklagande av hovrätts avvisningsbeslut. Några motsvarande ändringar av

Regeringsrättens domförhet har inte föreslagits. För Regeringsrättens del gäller

enligt 4 a § tredje stycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar att en

avdelning är domför med tre regeringsråd vid prövning av talan mot beslut

varigenom besvär avvisats såsom för sent inkomna samt vid beslut om avvisande av

för sent inkomna besvär. Enligt Lagrådets mening bör övervägas att föreskriva

att avdelningen i dessa fall är domför med ett regeringsråd.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 december 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1995/96:116 Antalet ledamöter i Högsta domstolen

och Regeringsrätten m.m.