Regeringens proposition

1995/96:4

Internationell rättshjälp

på förundersökningsstadiet

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 21 juni 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås lagändringar som syftar till att förbättra Sveriges

möjligheter att medverka till att brott, som berör flera stater, kan utredas och

lagföras.

 Den svenska lagstiftningen saknar regler om sådan internationell rättshjälp på

förundersökningsstadiet som gäller förhör. Det innebär att Sverige inte kan

bistå främmande stat med sådana åtgärder om den som skall höras inte medverkar

frivilligt. Eftersom många länder har ett krav på ömsesidighet i sin

lagstiftning på området, kan denna brist dessutom inverka negativt på Sveriges

möjligheter att få motsvarande hjälp. I propositionen föreslås att det införs

regler som gör det möjligt för en svensk åklagare att lämna utländsk

undersökningsdomare eller åklagare bistånd med förhör på

förundersökningsstadiet. Härigenom kan tvångsmedel tillgripas om den som skall

höras inte medverkar frivilligt. Vidare föreslås att även en annan utländsk

myndighet än en undersökningsdomare eller åklagare blir behörig att göra

framställning om förhör i den utsträckning Sverige kommit överens om detta med

den främmande staten. En sådan behörighet förutsätter sålunda att Sverige

godtagit den vid bilaterala eller multilaterala förhandlingar.

 Den svenska lagstiftningen om bevisupptagning åt utländsk domstol tillåter i

brottmål endast utländsk domstol eller undersökningsdomare att göra

framställning om bevisupptagning. En del främmande staters rättsordning innebär

att det ankommer på någon annan, t.ex. en åklagare, att begära bevisupptagning

vid utländsk domstol. I propositionen föreslås att utländska åklagare skall vara

behöriga att göra framställning om bevisupptagning vid svensk domstol. Om

Sverige kommit överens om detta med den främmande staten skall även annan ha

rätt att göra framställning om bevisupptagning.

 I propositionen föreslås också att lagen (1946:817) om bevisupptagning vid

utländsk domstol ändras så att svenska åklagare kan hos svensk domstol utverka

att bevisupptagning på förundersökningsstadiet skall ske vid utländsk domstol.

Vidare införs en möjlighet att hålla bevisupptagning i form av förhör med

målsägande vid utländsk domstol. I samband med detta förtydligas lagtexten så

att det klart framgår att bevisupptagning vid utländsk domstol även omfattar

förhör med medmisstänkta som inte är tilltalade i målet.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1996.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 4

2 Lagtext.................................................... 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om

 bevisupptagning åt utländsk domstol................. 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om

 bevisupptagning vid utländsk domstol................ 7

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa

 bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet

 8

3 Ärendet och dess beredning................................. 10

4 Internationell rättshjälp i brottmål....................... 10

 4.1 Gällande ordning.................................... 10

 4.2 Reformbehovet....................................... 13

5 Internationell rättshjälp på förundersökningsstadiet....... 14

 5.1 Bistånd av svensk åklagare.......................... 14

 5.2 Bevisupptagning vid svensk domstol.................. 16

 5.3 Bevisupptagning vid utländsk domstol................ 17

6 Ekonomiska konsekvenser.................................... 19

7 Ikraftträdande............................................. 19

8 Författningskommentar...................................... 19

 8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:816) om

 bevisupptagning åt utländsk domstol................. 19

 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:817) om

 bevisupptagning vid utländsk domstol................ 20

 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa

 bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet

 20

Bilaga 1 Promemorians lagförslag.............................

 22

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över

 departementspromemorian Sveriges tillträde till

 Europarådets förverkandekonvention (Ds 1993:17)..... 26

Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag.........................

 27

Bilaga 4 Lagrådets yttrande..................................

 32

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 juni 1995.... 33

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländskdomstol,

 2. lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol,

 3. lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om in-

ternationellt samarbete på brottmålsområdet.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt

utländsk domstol

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (l946:816) om bevisupptagning åt utländsk

domstol skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §1

--------------------------------------------------------------------

 Har i visst mål eller ärende Har i visst mål eller ärende en

utländsk domstol gjort framställ- utländsk domstol gjort framställ-

ning hos domstol här i riket om ning hos en svensk domstol om att

vidtagande av någon till rätte- det skall vidtas någon åtgärd som hör

gången hörande åtgärd, såsom till rättegången, såsom upptagande

upptagande av ed, anställande av av ed, anställande av förhör med

förhör med part eller upptagande part eller upptagande av bevis

av bevis genom vittne, sakkunnig genom vittne, sakkunnig eller syn

eller syn eller av skriftligt eller av skriftligt bevis, och

bevis, och varder framställningen överlämnas framställningen genom

genom Utrikesdepartementet Utrikesdepartementet till den

överlämnad till den svenska svenska domstolen, skall den

domstolen, skall den äskade begärda åtgärden vidtas i enlighet

åtgärden vidtagas efter vad i med denna lag. Vad som nu har

denna lag sägs. Vad sålunda sagts skall inte tillämpas, om det

stadgats äge dock ej tillämpning, är fråga om ansvar för en gärning som

där fråga är om ansvar för gärning inte motsvarar brott enligt

som ej motsvarar brott enligt svensk lag. I mål om ansvar för

svensk lag. Ej heller må i mål om brottslig gärning får inte heller

ansvar för brottslig gärning part en part höras under ed eller san-

höras på ed eller under sannings- ningsförsäkran.

försäkran. Avser en framställning enligt

 Avser framställning enligt första stycket fråga om ansvar för

första stycket fråga om ansvar för en gärning, som har karaktär av

gärning, som har karaktär av politiskt brott, skall denna lag

politiskt brott, äger denna lag tillämpas endast om framställningen

tillämpning endast om framställ- har gjorts av en domstol i en

ningen har gjorts av domstol i stat som har tillträtt den

stat som har tillträtt den europeiska konventionen den 27

europeiska konventionen den 27 januari 1977 om bekämpande av

januari 1977 om bekämpande av terrorism och gärningen utgör brott

terrorism och gärningen utgör som avses i denna konvention.

brott som avses i denna Lika med utländsk domstol anses

konvention. i denna lag utländsk undersök-

 ningsdomare och åklagare samt det

 Lika med utländsk domstol anses europeiska patentverket och annan

i denna lag annan utländsk som enligt en internationell

judiciell myndighet och det överenskommelse som är bindande för

europeiska patentverket. Sverige får göra sådan framställning.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

 1 Senaste lydelse 1979:99.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid

utländsk domstol

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk

domstol skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

--------------------------------------------------------------------

 I mål eller ärende som är vid I mål eller ärende vid en svensk

svensk domstol anhängigt må rätten domstol får domstolen besluta att

förordna, att bevis genom vittne, bevis skall tas upp vid en

sakkunnig, syn eller förhör med utländsk domstol. Sådan

part under sanningsförsäkran eller bevisupptagning får avse syn,

skriftligt bevis skall upptagas skriftligt bevis eller förhör med

vid utländsk domstol. vittne, sakkunnig, part under

 sanningsförsäkran, målsägande eller

 den som avses i 36 kap. 1 § andra

 eller tredje stycket rätte-

 I brottmål må bevisupptagning gångsbalken.

som nu sagts äga rum allenast om I brottmål får bevisupptagning

synnerliga skäl äro därtill. enligt första stycket äga rum

 endast om det finns synnerliga

 skäl.

 På begäran av åklagare får en

 svensk domstol besluta att åtgärder

 som avses i 23 kap. 13-15 §§

 rättegångsbalken skall vidtas vid

 en utländsk domstol.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottmålsområdet

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottmålsområdet skall införas två nya paragrafer,

9 och 10 §§, samt närmast före 9 § en ny rubrik av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 Förhör i samband med förundersökning

--------------------------------------------------------------------

 9 §

 Om förundersökning eller liknande

 förfarande pågår i en främmande stat,

 får på begäran av en utländsk under-

 sökningsdomare eller åklagare förhör

 hållas enligt bestämmelserna i 23

 kap. rättegångbalken. Sådant förhör får

 också hållas på begäran av någon

 annan, om Sverige i en inter-

 nationell överenskommelse har

 åtagit sig det i förhållande till

 den främmande staten.

 En framställning om förhör enligt

 första stycket får inte beviljas,

 om den gärning som framställningen

 avser inte motsvarar brott enligt

 svensk lag. Avser en framställning

 en gärning som har karaktär av

 politiskt brott, tillämpas första

 stycket endast om framställningen

 har gjorts av någon i en stat som

 har tillträtt den europeiska

 konventionen den 27 januari 1977

 om bekämpande av terrorism och gär-

 ningen utgör brott som avses i den

 konventionen.

 10 §

--------------------------------------------------------------------

 En framställning om förhör enligt

 9 § skall ges in till Utrikes-

 departementet på diplomatisk väg,

 om inte Sverige med den främmande

 staten har kommit överens om en

 annan ordning.

 Framställningen skall innehålla

 uppgift om

 - den eller de personer som skall

 höras,

 - den brottsliga gärningen samt

 tid och plats för den,

 - vad förhöret skall avse.

 Utrikesdepartementet skall över-

 lämna ärendet till Riksåklagaren för

 de åtgärder som påkallas av

 framställningen. Ärendet skall där-

 efter redovisas till Utrikes-

 departementet.

 Anses omständigheterna vara så-

 dana att framställningen inte bör

 bifallas, prövar regeringen om

 framställningen skall avslås.

__________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

3 Ärendet och dess beredning

I departementspromemorian Sveriges tillträde till Europarådets

förverkandekonvention (Ds 1993:17) föreslås vissa lagändringar som ger Sverige

bättre möjligheter att samarbeta med främmande stat på förundersökningsstadiet.

De lagförslag som lagts fram i promemorian finns i bilaga 1. Förslagen har

remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En

sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Justitiedepartementet

(dnr Ju93/965). Regeringen tar i detta ärende upp promemorians lagförslag.

Frågan om Sveriges tillträde till förverkandekonventionen tas upp i ett annat

sammanhang.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 1 juni 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som utarbetats i ärendet. Förslagen som remitterades till Lagrådet

finns i bilaga 3. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande

finns i bilaga 4. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexten.

4 Internationell rättshjälp i brottmål

4.1 Gällande ordning

Sverige lämnar sedan gammalt andra länder internationell - eller inbördes -

rättshjälp i brottmål. Rättshjälp lämnas i princip både till stater som Sverige

har träffat en överenskommelse med om internationell rättshjälp och sådana

stater som inte kan stödja en framställning om rättshjälp på en särskild

överenskommelse. En del länder kräver emellertid avtal med den andra staten för

att lämna den rättshjälp. Sådana avtal skapar också klarhet mellan länderna

under vilka förutsättningar rättshjälpen lämnas. Avtalen brukar också innehålla

bestämmelser som syftar till att underlätta det praktiska förfarandet.

 Mellan de nordiska länderna gäller överenskommelsen den 26 april 1974 om

inbördes rättshjälp genom delgivning och bevisupptagning (SÖ 1975:42), se

cirkuläret (1995:419) om inbördes rättshjälp mellan Sverige, Danmark, Finland,

Island och Norge genom delgivning och bevisupptagning. Överenskommelsen omfattar

såväl tvistemål som brottmål.

 På brottmålsområdet finns en multilateral reglering genom en den 20 april 1959

i Strasbourg dagtecknad europeisk konvention om inbördes rättshjälp i brottmål

(se prop. 1961:48). Sverige ratificerade konventionen 1967. I samband med detta

gjordes vissa förbehåll och förklaringar (SÖ 1968:15). Konventionen trädde i

kraft för Sveriges del den 1 maj 1968. Sverige har därefter ändrat två av

förbehållen (SÖ 1977:88 och 1992:4).

 I konventionen åtar sig staterna att lämna varandra internationell rättshjälp

i största möjliga utsträckning i mål eller ärenden som avser beivrandet av

brott. Konventionen omfattar huvudsakligen bevisupptagning - varmed förstås

utredning och överlämnande av bevismaterial eller handlingar - delgivning av

rättegångshandlingar och judiciella beslut, översändande av utdrag ur

kriminalregister, lagföring i annat land samt underrättelse om brottmålsdomar.

Rättshjälpskonventionen har kompletterats med ett tilläggsprotokoll av den 17

mars 1978, som i vissa hänseenden utvidgar konventionens tillämpningsområde,

bl.a. i fråga om brott mot skatte- och avgiftsförfattningar och rättshjälp på

verkställighetsstadiet. Sverige har tillträtt tilläggsprotokollet (SÖ 1979:12).

 Frågor om sådan rättshjälp behandlas även i en del andra multilaterala

konventioner, t.ex. de europarådskonventioner som rör överförande av lagföring

och straffverkställighet. Bestämmelser om inbördes rättshjälp ingår dessutom i

vissa utlämningsavtal. En del bestämmelser av den innebörden finns sålunda i den

europeiska utlämningskonventionen den 13 december 1957 (prop. 1958:139, SÖ

1959:65) liksom i 1870 års avtal med Belgien om ömsesidigt utlämnande av

förbrytare (SFS 1870:37 och 39) och avtalet den 7 mars 1956 med Frankrike om

ömsesidig rättshjälp i brottmål (prop. 1956:100; SÖ 1959:14). Det sistnämnda

avtalet sattes emellertid i stora delar ur kraft genom Sveriges och Frankrikes

anslutningar till den europeiska rättshjälpskonventionen (jfr SÖ 1969:50). Efter

att under en lång följd av år inte ha ingått några bilaterala avtal utanför

Norden om inbördes rättshjälp ingick Sverige under 1980-talet sådana avtal med

Ungern (prop. 1985/86:8, SÖ 1986:5), Tyska Demokratiska Republiken (prop.

1986/87:96, SÖ 1987:18) och Polen (prop. 1989/90:55, SÖ 1990:9). Avtalet med

f.d. Tyska Demokratiska Republiken upphörde enligt överenskommelse med

Förbundsrepubliken Tyskland att gälla i samband med de två tyska staternas

enande den 3 oktober 1990 (SÖ 1992:3). De former av rättshjälp som omfattas av

avtalen med Ungern och Polen är delgivning, bevisupptagning och överförande av

lagföring. Bestämmelserna har sin motsvarighet i den europeiska

rättshjälpkonventionen.

 De svenska bestämmelserna om internationell rättshjälp återfinns i en mängd

olika författningar. Förfarandet när en svensk domstol vill anlita en utländsk

domstol för att skaffa fram utredning i en rättegång regleras i lagen (1946:817)

om bevisupptagning vid utländsk domstol och i kungörelsen (1947:847) med vissa

bestämmelser rörande tillämpningen av nämnda lag. I 1 § i lagen föreskrivs att

bevisupptagning inför utländsk domstol i brottmål får ske endast om det finns

synnerliga skäl. Delgivning i brottmål i utlandet sker genom

Utrikesdepartementet med stöd av en kungörelse i ämnet (SFS 1933:618).

 Bestämmelserna om bevisupptagning vid svensk domstol är i princip desamma i

brottmål och tvistemål. Förfarandet regleras i lagen (1946:816) om

bevisupptagning åt utländsk domstol. I kungörelsen (1947:848) med särskilda

bestämmelser om bevisupptagning åt domstolarna i vissa främmande stater finns

bl.a. regler om att kostnader som har uppstått vid bevisupptagningen i vissa

sammanhang skall betalas av svenska staten.

 Bestämmelser rörande utländska framställningar om beslag och husrannsakan

finns i lagen (1975:295) om användning av vissa tvångs-medel på begäran av

främmande stat.

 I 2-5 §§ lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete

på brottmålsområdet finns regler om överförande av en i Sverige frihetsberövad

person till främmande stat för förhör eller konfrontation som avser annat än den

frihetsberövades egen brottslighet. Lagen reglerar också frågan om immunitet för

vittnen m.fl.

 Delgivning på begäran av utländsk myndighet utförs enligt kungörelsen (1909:24

s. 1) angående delgivning av handling på begäran av utländsk myndighet antingen

av Utrikesdepartementet eller en länsstyrelse. I praktiken ombesörjer

Utrikesdepartementet de flesta delgivningarna. Länsstyrelserna handlägger dock

framställningar om delgivning från övriga Norden. Vid utförandet av delgivning

tillämpas i princip delgivningslagen (1970:428), men en begäran om delgivning i

annan ordning skall åtgärdas, om det kan ske.

 De aktuella lagarna har en i grunden likartad uppbyggnad. I särskilda

bestämmelser finns regler om vilka åtgärder som Sverige lämnar bistånd med. I

anslutning till dessa finns föreskrifter om vilka villkor som gäller för att

aktuellt bistånd skall ges. Ett exempel på mer allmänna villkor är att

gärningen, som är föremål för utredning eller lagföring i den främmande staten,

skall motsvara brott enligt svensk lag eller att brottet skall vara av viss

svårhet eller att det inte får röra sig om ett politiskt brott. De olika

villkoren är oftast tvingande; om något av dem inte är uppfyllt kan den begärda

åtgärden inte vidtas. Författningarna innehåller även regler om själva

förfarandet. I förhållande till stater utanför Norden, som Sverige inte träffat

särskild överenskommelse med, gäller så gott som genomgående att framställningen

skall ges in till Utrikesdepartementet. Normalt skall framställningen ges in på

diplomatisk väg, såvida det inte finns en överenskommelse om att direkt

kommunikation är tillåten. I fråga om förfarandet inom Sverige gäller i stort

sett samma regler som när motsvarande åtgärd vidtas i samband med en inhemsk

utredning av eller lagföring för brott.

 I lagen (1994:569) med anledning av inrättandet av Internationella tribunalen

för brott i f.d. Jugoslavien ges bestämmelser om internationell rättshjälp från

Sveriges sida till tribunalen. I fråga om förfarandet vid verkställandet av

olika rättshjälpsåtgärder hänvisar lagen i stor utsträckning till de ovannämnda

lagarna. Eftersom enskilda stater enligt Förenta nationernas resolution om

inrättandet av tribunalen är skyldiga att samarbeta med tribunalen, saknas det

dock hänvisningar till de villkor som enligt dessa lagar gäller för att en

begäran skall kunna bifallas.

4.2 Reformbehovet

Det internationella samarbetet på brottmålsområdet är under ständig utveckling.

Sverige är aktivt engagerat i detta arbete.

 Genom unionsfördraget i Maastricht infördes inom EU ett samarbete i rättsliga

och inre angelägenheter. Ett område som enligt fördraget skall betraktas som en

fråga av gemensamt intresse är straffrättsligt arbete. Inom EU är arbetet på

detta område inriktat på att utveckla samarbetet mellan medlemsländerna i fråga

om att beivra gränsöverskridande brottslighet.

 Europarådet har inrättat en expertkommitté som har till uppgift att se över

tillämpningen av de olika europeiska konventionerna på brottmålsområdet. Arbetet

är bl.a. inriktat på möjligheterna att utvidga användningen av 1959 års

rättshjälpskonvention.

 I Förenta nationernas regi pågår sedan en längre tid ett internationellt

samarbete som syftar till att en internationell brottmålsdomstol skall inrättas.

Målet är att skapa ett internationellt organ med världsvid behörighet att döma

över mycket allvarliga brott och då främst krigsförbrytelser.

 Sverige har också pågående överläggningar med främmande stater om att ingå

ytterligare bilaterala avtal om internationell rättshjälp i brottmål.

 Det intensiva internationella samarbetet på området påverkar den svenska

lagstiftningen om internationell rättshjälp. Sedan en tid pågår inom

Justitiedepartementet en översyn av de internationella straffprocessuella

frågorna. Arbetet syftar till att skapa en mer enhetlig och modern lagstiftning

som kan svara mot de krav som i dag ställs i det internationella samarbetet.

Arbetet är omfattande och dessutom i viss mån beroende av det pågående

internationella arbetet.

 Det finns dock anledning att redan nu ta upp vissa reformer på området. Det

rör sig om ändringar som det är angeläget att genomföra så snabbt som möjligt,

nämligen lagändringar som krävs för ett förbättrat internationellt samarbete på

förundersökningsstadiet. Det handlar om att skapa rättsliga förutsättningar för

bl.a. utländska åklagare att få bistånd av svenska åklagare med förhör på

förundersökningsstadiet (avsnitt 5.1), och av svenska domstolar med

bevisupptagning (avsnitt 5.2). Det finns inte några regler i svensk rätt som

hindrar svensk åklagare från att begära bistånd av utländsk åklagare på

förundersökningsstadiet. Om och i vad mån en sådan framställning kan bifallas

beror helt på lagstiftningen och praxis i den främmande staten. I den delen

behövs det därför inte några lagändringar. Däremot krävs regler för att svensk

åklagare skall kunna begära att bevisupptagning på förundersökningsstadiet sker

vid utländsk domstol (avsnitt 5.3).

5 Internationell rättshjälp på förundersökningsstadiet

5.1 Bistånd av svensk åklagare

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Bestämmelser införs som gör det möjligt för|

| svensk åklagare att på begäran av utländsk undersökningsdomare |

| eller åklagare hålla förhör enligt reglerna i 23 kap. |

| rättegångsbalken. I den utsträckning Sverige kommit överens om det|

| med främmande stat får sådana förhör hållas även på begäran av annan än|

| undersökningsdomare eller åklagare. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: I promemorian föreslås att en utländsk

undersökningsdomare eller åklagarmyndighet skall få göra framställning om förhör

på förundersökningsstadiet.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker

promemorians förslag eller lämnar det utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Den svenska lagstiftningen innehåller inte

några generella regler om internationellt samarbete som begärs av en utländsk

åklagare och riktas till en svensk åklagare. I förhållande till den av Förenta

nationerna inrättade Jugoslavientribunalen lämnar dock Sverige sådan rättshjälp,

se 11 § lagen (1994:569) med anledning av inrättandet av Internationella

tribunalen för brott i f.d. Jugoslavien. Denna avsaknad av lagstiftning hindrar

i och för sig inte att det förekommer informellt samarbete med utländska polis-

och åklagarmyndigheter som också omfattar förhör i utredningssyfte under för-

undersökning. I dessa fall är det dock inte möjligt att använda tvångsmedel.

Bistånd kan därför lämnas i Sverige endast i den utsträckning som

förhörspersonen frivilligt går med på att höras.

 Begränsningarna i fråga om möjligheterna för Sverige att lämna rättshjälp i

form av förhör under förundersökning är av många skäl otillfredsställande.

Avsaknaden av möjligheter att från svensk sida använda tvångsmedel när ett

förhör sker på begäran av en utländsk åklagare innebär också att man alltid

måste räkna med samma begränsningar när det gäller en begäran om förhör

utomlands. I den mån andra stater ger rättshjälp åt svenska myndigheter i större

utsträckning än Sverige kan lämna, beror detta således uteslutande på välvilja

från dessa stater. Såsom föreslås i promemorian bör det därför införas regler

som gör det möjligt för svenska åklagare att bistå främmande stat med förhör

under förundersökning för att tvångsmedel skall kunna tillgripas om den som

skall höras inte medverkar frivilligt.

 I promemorian föreslås att förhör får hållas om en utländsk under-

sökningsdomare eller åklagarmyndighet begär det. Regeringen delar promemorians

uppfattning att detta är en lämplig avgränsning i fråga om vilka som skall vara

generellt behöriga att göra en framställning. En sådan bestämmelse bör vara

tillämplig oavsett om Sverige och den främmande staten har tillträtt en

konvention eller har någon bilateral överenskommelse på området eller inte. En

begränsning till åklagare och undersökningsdomare kan samtidigt leda till att

vissa stater inte kan utnyttja de nya reglerna. Det är inte ovanligt att

förundersökning på vissa områden - t.ex. på narkotikabrottsområdet - leds av en

särskild myndighet eller att förundersökningen helt och hållet sköts av polisen.

Det kan enligt regeringens mening inte komma i fråga att generellt öppna en

möjlighet för t.ex. utländska polismyndigheter att ansöka om den aktuella

åtgärden. Situationen är däremot annorlunda om Sverige i förhållande till en

främmande stat träffar en överenskommelse om att en framställning får komma från

annan än en undersökningsdomare eller åklagare. Sverige har ju vid sådana över-

läggningar möjlighet att bedöma om den främmande statens önskemål på denna punkt

är acceptabelt. Bestämmelserna bör utformas så att de lämnar utrymme för sådana

överenskommelser.

 I promemorian föreslås att en framställning inte skall få beviljas om den

gärning som framställningen gäller inte motsvarar brott enligt svensk lag. Avser

framställningen en gärning som har karaktär av politiskt brott kan ett bifall

komma i fråga endast om framställningen kommer från en stat som har tillträtt

1977 års europeiska konvention om bekämpande av terrorism och gärningen utgör

brott som avses i denna konvention. Justitiekanslern har i sitt remissyttrande

efterlyst ett klargörande om en framställning kan avslås i andra fall.

 Enligt regeringens mening bör de förutsättningar som sätts upp för att

rättsligt bistånd över huvud taget skall komma i fråga vara desamma som gäller

enligt lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol. Kravet på dubbel

straffbarhet och att gärningen i princip inte får ha karaktär av politiskt brott

bör således vara av absolut natur. Om dessa krav inte är uppfyllda skall

framställningen således avslås. Är dessa förutsättningar däremot uppfyllda

innebär detta inte att framställningen alltid måste bifallas. Som

Justitiekanslern anfört i sitt remissyttrande kan det i undantagssituationer

vara så att förhållandena i den främmande staten är sådana att det skulle

framstå som stötande och från politiska utgångspunkter kanske omöjligt att låta

svenska myndigheter genomföra en förundersökning här i landet. Den i promemorian

valda formuleringen att förhör får hållas ger enligt regeringens mening utrymme

för att vägra bistånd i sådana situationer.

 I promemorian föreslås att Riksåklagaren skall pröva om en framställning skall

avslås. Mot bakgrund av vad som nu anförts finner regeringen emellertid det vara

en mer lämplig lösning att ett formligt beslut om att avslå en framställning

skall fattas av regeringen.

 Regeringen återkommer i författningskommentaren till den närmare utformningen

av reglerna. När det gäller handläggningen av en framställning väljer regeringen

i förhållande till promemorians lagförslag en något annorlunda lösning, som

delvis har sin förebild i 11 § lagen (1994:569) med anledning av inrättandet av

Internationella tribunalen för brott i f.d. Jugoslavien.

5.2 Bevisupptagning vid svensk domstol

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Bevisupptagning vid svensk domstol skall |

| kunna ske även på begäran av en utländsk åklagare. I den |

| utsträckning Sverige kommit överens om det med främmande stat |

| skall även annan ha rätt att begära bevisupptagning. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag: I promemorian föreslås att utländsk åklagarmyndighet

skall ges behörighet att begära bevisupptagning.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker

förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: I lagen (1946:816) om bevisupptagning åt

utländsk domstol regleras endast bevisupptagning på begäran av utländsk domstol,

annan judiciell myndighet eller det europeiska patentverket (1 §). Med judiciell

myndighet avses annan sådan myndighet än domstol, t.ex. undersökningsdomare

(prop. 1930:5 s. 5). Allmän åklagare anses i det här sammanhanget inte falla

under begreppet judiciell myndighet (se t.ex. prop. 1956:100 s. 10).

 Lagstiftningen ger således inte möjlighet för utländsk åklagare att begära

bevisupptagning vid svensk domstol. Den angivna begränsningen i lagstiftningen

innebär att man inte tar till vara alla möjligheter att underlätta

brottsutredning som berör flera stater eller personer som befinner sig i annan

stat än den där utredningen pågår. Det svenska kravet på att en begäran om

bevisupptagning skall komma från en domstol eller myndighet som fyller liknande

funktion tar inte hänsyn till att en brottsutredning i många länder sker i en

annan ordning än vad som är fallet här. I en del länder faller det inte på

domstol utan t.ex. på åklagaren att komplettera utredningen med utomlands

upptagen bevisning. Då den svenska lagstiftningen inte gör det möjligt att

åtgärda en sådan begäran riskerar man dessutom att en svensk begäran om

bevisupptagning inte verkställs ifall den aktuella staten har ett krav på

ömsesidighet i sin rättshjälpslagstiftning.

 I promemorian föreslås att lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk

domstol ändras så att bevisupptagning kan genomföras även på begäran av utländsk

åklagare. Regeringen menar att det är en lämplig avgränsning att ha en generell

bestämmelse som innebär att utländsk åklagare blir, vid sidan av utländsk

domstol och undersökningsdomare, behörig att begära bevisupptagning.

 Det bör dock, liksom när det gäller förhör under förundersökning (se avsnitt

5.1), lämnas utrymme för Sverige att ingå överenskommelse med främmande stat om

att en framställning får komma från någon annan än en domstol,

undersökningsdomare eller åklagare.

 Med hänsyn till detta föreslår regeringen att, i den utsträckning Sverige

träffat avtal om det, även annan än en domstol, undersökningsdomare eller

åklagare skall vara behörig att begära bevisupptagning vid svensk domstol.

 Med sådana ändringar blir rubriken till lagen om bevisupptagning åt utländsk

domstol språkligt sett något missvisande. Som tidigare nämnts (avsnitt 4.2)

förbereds inom Justitiedepartementet en genomgripande reform av lagstiftningen

angående internationell rättshjälp. Mot bakgrund av detta finns det inte nu skäl

nog för att ändra lagens rubrik.

5.3 Bevisupptagning vid utländsk domstol

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Svensk åklagare skall hos svensk domstol |

| kunna begära att bevisupptagning på förundersökningsstadiet sker|

| vid utländsk domstol. Bevisupptagning vid utländsk domstol skall|

| även kunna avse målsägande och medmisstänkta som inte är tilltalade|

| i målet. |

--------------------------------------------------------------------

 Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i denna del tillstyrker

förslagen eller lämnar dem utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag:

Svensk åklagares behörighet att begära bevisupptagning vid utländsk domstol

Såsom redovisats i det föregående (avsnitt 4.2) finns det inga regler i svensk

rätt som hindrar en svensk åklagare från att under förundersökning begära

bistånd från utländsk åklagare. Sådana hinder kan däremot finnas enligt den

främmande statens lagstiftning. I vissa länder krävs t.ex. - av samma skäl som

hittills gällt i Sverige - att framställningen om inbördes rättshjälp härrör

från en utländsk domstol. Enligt 1 § lagen (1947:817) om bevisupptagning vid

utländsk domstol får i mål eller ärende som är anhängigt vid svensk domstol

rätten förordna att bevis skall tas upp vid utländsk domstol. Lagen ger sålunda

inte svensk åklagare möjlighet att under en förundersökning begära sådan

bevisupptagning.

 Det svenska straffprocessförfarandet är så konstruerat att det i allmänhet

ankommer på rätten att avgöra om bevis skall upptas utom huvudförhandling. En

förundersökningsledare kan dock enligt bestämmelserna i 23 kap. 13-15 §§

rättegångsbalken begära att bevisupptagning skall ske under förundersökningen.

Det gäller främst fall då ett vittne vägrar att yttra sig under

förundersökningen, då föremål eller handling skall tillhandahållas för

besiktning eller då det finns risk för att ett bevis går förlorat innan

huvudförhandling kan hållas. Sådana situationer kan naturligtvis bli aktuella

även då bevisningen finns utomlands.

 Det saknas enligt regeringens mening skäl för att i fråga om brottsutredning

som sträcker sig över gränserna ha en reglering som kan inverka hämmande på

möjligheterna att kunna slutföra utredningen. Remissinstanserna har också

tillstyrkt promemorians förslag att lagen om bevisupptagning vid utländsk

domstol ändras så att svensk åklagare hos svensk domstol kan begära att

bevisupptagning skall ske i främmande stat. Frågan om att begära bevisupptagning

utomlands torde i praktiken bli aktuell i mål där åklagare enligt reglerna i 23

kap. rättegångsbalken är förundersökningsledare. Regeringen delar därför

promemorians bedömning att en begäran skall få göras av åklagare och inte av

annan som kan vara förundersökningsledare.

 Regeringen föreslår mot bakgrund av detta att promemorians förslag i denna del

genomförs.

Förhör vid utländsk domstol med målsägande och medmisstänkta som inte är

tilltalade i målet

I promemorian föreslås vidare att det skall bli möjligt att enligt lagen om

bevisupptagning vid utländsk domstol föranstalta om förhör utomlands med en

målsägande som inte för talan och med en medmisstänkt som inte är tilltalad i

det mål i vilket förhöret begärs.

 När det gäller målsägandeförhör innebär förslaget en utvidgning av gällande

reglering. Vid tillkomsten av lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol

gällde att förhör med målsägande inte ansågs utgöra bevisning i

rättegångsbalkens mening. När det gällde förhör med part i rättegång, dvs.

parter i tvistemål, tilltalade och målsägande som för talan, togs endast förhör

under sanningsförsäkran med part i tvistemål upp som ett särskilt bevismedel.

Det var enligt den då gällande regleringen inte heller möjligt att ta upp förhör

med målsägande utom huvudförhandlingen.

 Genom en lagändring, som trädde i kraft den 1 januari 1988, har förhör med

målsägande fått en annan ställning (prop. 1986/87:89, SFS 1987:747). De skall

numera uttryckligen behandlas som bevisning. Detta gäller oavsett om målsäganden

är part i rättegången eller inte. Det är också numera möjligt att hålla sådana

förhör utom huvudförhandling (37 kap. 3 § jämförd med 36 kap. 19 §

rättegångsbalken).

 Med hänsyn till den ändrade regleringen i fråga om förhör med en målsägande är

det enligt regeringens mening konsekvent att också införa en möjlighet till

sådana förhör inför en utländsk domstol. I promemorian föreslås också att det i

1 § andra stycket lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol införs en regel

om att förhör med målsägande som inte för talan skall få tas upp vid utländsk

domstol.

 Enligt första stycket i paragrafens nuvarande lydelse får bl.a. bevis i form

av partsförhör under sanningsförsäkran tas upp vid utländsk domstol. Detta

innefattar inte förhör med målsägande som för talan. Med promemorians förslag

blir konsekvensen att målsägandeförhör kan tas upp vid utländsk domstol endast

om målsäganden inte för talan. Detta är inte önskvärt. Regeringen föreslår i

stället den lösningen att första stycket kompletteras på sådant sätt att

uppräkningen av de bevis som får tas upp vid utländsk domstol även omfattar

målsägande.

 Förslaget i fråga om förhör med medmisstänkta har enligt promemorian

tillkommit i förtydligande syfte. Genom rättsfallet NJA 1990 s. 273 är det i och

för sig redan fastslaget att lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol kan

analogiskt tillämpas när det gäller bevisupptagning med en medmisstänkt. För

tydlighetens skull är det dock lämpligt att lagens 1 § får en utformning som

uttryckligen anger att bevisupptagning vid utländsk domstol även omfattar förhör

med medmisstänkta.

 Enligt bestämmelserna i 37 kap. rättegångsbalken kan förhör i bevissyfte ske

utom huvudförhandling även då part inte hörs under sanningsförsäkran.

Bevisupptagning i form av förhör med den tilltalade eller med part i tvistemål

som inte hörs under sanningsförsäkran kan således ske vid svensk domstol. Det

saknas tillräckligt underlag för att i detta ärende behandla frågan om sådana

förhör skall kunna tas upp även vid utländsk domstol. Som nämnts i det

föregående (avsnitt 4.2) pågår inom Justitiedepartementet en översyn av

lagstiftningen om internationell rättshjälp. Frågan får övervägas vidare i

samband med denna översyn.

6 Ekonomiska konsekvenser

De föreslagna ändringarna bedöms inte medföra några ökade kostnader för staten.

7 Ikraftträdande

De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft snarast, lämpligen den 1 januari

1996. Några övergångsbestämmelser behövs inte.

8 Författningskommentar

8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt

utländsk domstol

1 §

I första och andra styckena har endast några mindre språkliga justeringar

gjorts.

 I tredje stycket anges vilka som är behöriga att begära bevisupptagning.

Lagändringen innebär att, förutom undersökningsdomare samt det europeiska

patentverket, även utländsk åklagare är behörig att begära bevisupptagning vid

svensk domstol. Bestämmelsen är i denna del av generell karaktär. Behörigheten

är inte beroende av att Sverige har någon form av överenskommelse med den

främmande staten eller att svenska myndigheter har möjlighet att begära bevis-

upptagning i den aktuella staten.

 Dessutom har paragrafen kompletterats med en bestämmelse som innebär att även

annan kan vara behörig att göra en framställning om bevisupptagning. Behörighet

tillkommer den som enligt en internationell överenskommelse som är bindande för

Sverige får göra framställning om bevisupptagning. Bestämmelsen avser såväl

bilaterala avtal som multilaterala överenskommelser. Denna bestämmelse omfattar

formellt även det europeiska patentverkets behörighet att göra framställning om

bevisupptagning. Eftersom lagen på flera ställen innehåller särregler som gäller

i förhållande till det europeiska patentverket har det bedömts som lämpligt att

även i fortsättningen uttryckligen nämna verkets behörighet att göra en

framställning om bevisupptagning.

 Motiven för ändringarna i tredje stycket har behandlats i avsnitt 5.2.

8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid

utländsk domstol

1 §

I paragrafen regleras under vilka förutsättningar bevisupptagning får ske vid

utländsk domstol och vilka former av bevisning som får tas upp.

 Paragrafens första stycke har ändrats så att förhör med målsägande kan tas upp

vid utländsk domstol. Dessutom anges uttryckligen att det är möjligt att ta upp

förhör med medmisstänkta, som inte är tilltalade i målet, vid utländsk domstol.

Ändringen utgör endast ett förtydligande av den ordning som redan gäller.

 I andra stycket har endast vissa språkliga justeringar gjorts.

 Det tredje stycket är nytt. Genom bestämmelsen får även åklagare rätt att i

samband med en pågående förundersökning begära att bevisupptagning skall ske vid

en utländsk domstol. Åklagaren skall vända sig till domstolen, som gör

framställning till den utländska domstolen. Av hänvisningen till 23 kap. 13-15

§§ rättegångsbalken följer att förhör kan hållas med vittnen och sakkunniga och

att skriftliga bevis kan företes eller tillhandahållas. Bestämmelserna gäller

inte förhör med den misstänkte själv. Åklagare kan sålunda inte heller utverka

sådana förhör vid utländsk domstol.

 Ändringarna har kommenterats i avsnitt 5.3.

8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottmålsområdet

9 §

Genom paragrafen införs en möjlighet för svensk åklagare att på begäran av

utländsk åklagare förordna om förhör på förundersökningsstadiet. Regleringen

innebär att tvångsmedel kan tillgripas i fall då den som skall höras vägrar

medverka till att förhör kommer till stånd. Bestämmelsen har kommenterats i

avsnitt 5.1. Som en första förutsättning gäller att en förundersökning eller ett

liknande förfarande har inletts i den främmande staten. Bestämmelsen är inte

begränsad till förfaranden som exakt motsvarar det svenska förundersökningsför-

farandet. Det skall dock vara frågan om ett på något sätt formaliserat

förfarande som syftar till att utreda brott. Det krävs däremot inte att

utredningen nått det stadium då någon bestämd misstänkt person finns.

 Som en ytterligare förutsättning gäller att den gärning som utreds skall

motsvara brott enligt svensk lag. Mycket snäva begränsningar gäller också i

fråga om brott som har karaktär av politiskt brott.

 Behöriga att göra framställning är utländsk undersökningsdomare och åklagare.

Även annan är behörig om Sverige i förhållande till den främmande staten kommit

överens om detta. Denna reglering omfattar såväl bilaterala avtal som

multilaterala sådana.

 Förhöret skall hållas enligt bestämmelserna i 23 kap. rättegångsbalken. Det

innebär att förhör kan komma i fråga såväl med en misstänkt som med någon annan

som kan antas komma att lämna uppgifter av betydelse för utredningen. För

förhöret gäller samma regler om tvångsmedel, tidsfrister m.m. som för förhör

under en svensk förundersökning.

10 §

I paragrafen, som är ny, regleras förfarandet då en framställning om förhör på

förundersökningsstadiet görs. En framställning skall ges in till

Utrikesdepartementet. Den skall ges in på diplomatisk väg såvida inte Sverige

och den aktuella staten har kommit överens om direkt kommunikation. I paragrafen

ges bestämmelser om vilka uppgifter som måste framgå av framställningen. Om

framställningen inte är komplett i detta hänseende men det i övrigt framgår att

den kan utgöra grund för att hålla förhör, bör ingivaren få tillfälle att

komplettera framställningen med de uppgifter som saknas. Det torde även vara

lämpligt att Utrikesdepartementet kontrollerar att den eller de personer, som

önskas hörda, kan påträffas i landet. Om så inte är fallet kan Utrikes-

departementet genast redovisa ärendet till den som gjort framställningen med

upplysning om att framställningen inte kan åtgärdas och anledningen till detta.

 Utrikesdepartementet skall enligt andra stycket överlämna framställningen till

Riksåklagaren för de åtgärder som påkallas av framställningen. Det normala torde

bli att Riksåklagaren överlämnar framställningen till den åklagarmyndighet där

förhörspersonen eller någon av dessa finns. Sedan Riksåklagaren återfått

handlingarna från den åklagarmyndighet som haft att verkställa den begärda

åtgärden skall ärendet redovisas till Utrikesdepartementet, som därefter skall

redovisa ärendet till den som gjort framställningen.

 Finner Utrikesdepartementet vid sin inledande granskning av framställningen,

eller framkommer det senare under ärendets handläggning, att det finns skäl för

att avslå framställningen skall regeringen pröva denna fråga. Detta framgår av

tredje stycket.

Promemorians lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottsmålsområdet

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottmålsområdet skall införas tre nya paragrafer,

9-11 §§, samt närmast före 9 § en ny rubrik av följande lydelse.

Förhör i samband med förundersökning

9 §

Om en förundersökning eller liknande förfarande pågår i en främmande stat får

efter framställning från en undersökningsdomare eller en åklagarmyndighet i den

staten förhör hållas enligt bestämmelserna i 23 kap. rättegångsbalken. En

framställning om förhör får inte beviljas, om den gärning som framställningen

gäller inte motsvarar brott enligt svensk lag.

 Avser en framställning enligt första stycket fråga om ansvar för gärning som

har karaktär av politiskt brott äger första stycket tillämpning endast om

framställningen har gjorts av en undersökningsdomare eller en åklagarmyndighet i

en stat som har tillträtt den europeiska konventionen den 27 januari 1977 om

bekämpande av terrorism och gärningen utgör brott som avses i denna konvention.

10 §

En framställning om förhör skall på diplomatisk väg ges in till

Utrikesdepartementet, om inte Sverige i förhållande till den främmande staten

har kommit överens om en annan ordning. Utrikesdepartementet skall överlämna

framställningen till Riksåklagaren, som prövar om framställningen skall

bifallas.

 Framställningen skall innehålla uppgift om

- den eller de personer som skall höras,

- den brottsliga gärningen samt tid och plats där den ägt rum,

- vad förhöret skall avse.

 Om framställningen inte skall avslås, skall Riksåklagaen överlämna ärendet för

vidare handläggning till åklagarmyndigheten på den ort där någon av de personer

som skall höras finns.

11 §

Åklagarmyndigheten skall redovisa ärendet till Utrikesdepartementet och

samtidigt underrätta Riksåklagaren därom. Utrikesdepartementet skall redovisa

ärendet till undersökningsdomaren eller åklagarmyndigheten i den främmande

staten.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt

utländsk domstol

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk

domstol skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §1

--------------------------------------------------------------------

 Har i visst mål eller ärende Har i visst mål eller ärende en

utländsk domstol gjort fram- utländsk domstol gjort framställ-

ställning hos domstol här i ning hos en domstol här i riket

riket om vidtagande av någon om vidtagande av någon till

till rättegången hörande åtgärd, rättegången hörande åtgärd, såsom

såsom upptagande av ed, upptagande av ed, anställande av

anställande av förhör med part förhör med part eller upptagande

eller upptagande av bevis av bevis genom vittne,

genom vittne, sakkunnig eller sakkunnig eller syn eller av

syn eller av skriftligt bevis skriftligt bevis och överlämnas

och varder framställningen framställningen genom utrikes-

genom utrikesdepartementet departementet till den svenska

överlämnad till den svenska domstolen, skall den begärda

domstolen, skall den äskade åtgärden vidtas i enlighet med

åtgärden vidtagas efter vad i denna lag. Vad som nu har sagts

denna lag sägs. Vad sålunda skall inte tillämpas, om det är

stadgats äge dock ej fråga om ansvar för gärning som

tillämpning, där fråga är om inte motsvarar brott enligt

ansvar för gärning som ej svensk lag. I mål om ansvar för

motsvarar brott enligt svensk brottslig gärning får inte heller

lag. Ej heller må i mål om en part höras på ed eller under

ansvar för brottslig gärning sanningsförsäkran.

part höras på ed eller under Avser en framställning enligt

sanningsförsäkran. första stycket fråga om ansvar för

 Avser framställning enligt gärning som har karaktär av

första stycket fråga om ansvar politiskt brott skall denna lag

för gärning som har karaktär av tillämpas endast om fram-

politiskt brott äger denna lag ställningen har gjorts av en

tillämpning endast om fram- domstol i en stat som har till-

ställningen har gjorts av trätt den europeiska kon-

domstol i stat som har ventionen den 27 januari 1977

tillträtt den europeiska om bekämpande av terrorism och

konventionen den 27 januari gärningen utgör brott som avses i

1977 om bekämpande av terrorism denna konvention.

och gärningen utgör brott som Lika med utländsk domstol avses

avses i denna konvention. i denna lag utländsk

 Lika med utländsk domstol undersökningsdomare, utländsk

avses i denna lag annan åklagarmyndighet och det euro-

utländsk judiciell myndighet peiska patentverket.

och det europeiska

patentverket.

**FOOTNOTES**

 1 Senaste lydelse 1979:99.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid

utländsk domstol

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk

domstol skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

--------------------------------------------------------------------

 I mål eller ärende som är vid I mål eller ärende som är

svensk domstol anhängigt må anhängigt vid en svensk domstol

rätten förordna, att bevis genom får domstolen förordna, att bevis

vittne, sakkunnig, syn eller genom vittne, sakkunnig, syn

förhör med part under sannings- eller förhör med part under

försäkran eller skriftligt bevis sanningsförsäkran eller

skall upptagas vid utländsk skriftligt bevis skall upptas

domstol. vid en utländsk domstol.

 I brottmål må bevisupptagning I brottmål får bevisupptagning

som nu sagts äga rum allenast äga rum endast om det före-ligger

om synnerliga skäl äro därtill. synnerliga skäl. I ett sådant

 fall får förhör äga rum även med

 målsägande som inte för talan och

 med person som avses i 36 kap.

 1 § andra eller tredje stycket

 rättegångsbalken.

 Domstolen får på begäran av

 åklagare förordna att åtgärder som

 avses i 23 kap. 13-15 §§

 rättegångsbalken skall vidtas vid

 en utländsk domstol.

Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över departementspromemorian

Sveriges tillträde till Europarådets förverkandekonvention

(Ds 1993:17)

Efter remiss har yttranden över departementspromemorian avgetts av Riksdagens

ombudsmän, Svea hovrätt, Hovrätten för Nedre Norrland, Stockholms tingsrätt,

Göteborgs tingsrätt, Helsingborgs tingsrätt, Justitiekanslern, Domstolsverket,

Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Finansinspektionen, Riksskatteverket,

Juridiska fakultetsnämnden vid Uppsala universitet, Juridiska fakultetsnämnden

vid Stockholms universitet, Sveriges Advokatsamfund, Svenska Bankföreningen,

Svenska Arbetsgivareföreningen, Landsorganisationen i Sverige, Tjänstemännens

Centralorganisation, Centralorganisationen SACO/SR och Sveriges Domareförbund.

 Riksåklagaren har bifogat yttranden från överklagaren vid Statsåklagar-

myndigheten för speciella mål och överåklagarna vid Regionåklagarmyndigheterna i

Västerås, Härnösand och Luleå.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt

utländsk domstol

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (l946:816) om bevisupptagning åt utländsk

domstol skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §1

--------------------------------------------------------------------

 Har i visst mål eller ärende Har i visst mål eller ärende en

utländsk domstol gjort framställ- utländsk domstol gjort framställ-

ning hos domstol här i riket om ning hos en svensk domstol om att

vidtagande av någon till rätte- vidta någon åtgärd som hör till rätte-

gången hörande åtgärd, såsom gången, såsom upptagande av ed,

upptagande av ed, anställande av anställande av förhör med part eller

förhör med part eller upptagande upptagande av bevis genom vittne,

av bevis genom vittne, sakkunnig sakkunnig eller syn eller av

eller syn eller av skriftligt skriftligt bevis, och överlämnas

bevis, och varder framställningen framställningen genom Utrikesde-

genom Utrikesdepartementet partementet till den svenska dom-

överlämnad till den svenska stolen, skall den begärda åtgärden

domstolen, skall den äskade vidtas i enlighet med denna lag.

åtgärden vidtagas efter vad i Vad som nu har sagts skall inte

denna lag sägs. Vad sålunda tillämpas om det är fråga om ansvar

stadgats äge dock ej tillämpning, för en gärning som inte motsvarar

där fråga är om ansvar för gärning brott enligt svensk lag. I mål om

som ej motsvarar brott enligt ansvar för brottslig gärning får

svensk lag. Ej heller må i mål om inte heller en part höras under ed

ansvar för brottslig gärning part eller sanningsförsäkran.

höras på ed eller under sannings- Avser en framställning enligt

försäkran. första stycket fråga om ansvar för

 Avser framställning enligt en gärning, som har karaktär av

första stycket fråga om ansvar för politiskt brott, skall denna lag

gärning, som har karaktär av tillämpas endast om framställningen

politiskt brott, äger denna lag har gjorts av en domstol i en

tillämpning endast om framställ- stat som har tillträtt den

ningen har gjorts av domstol i europeiska konventionen den 27

stat som har tillträtt den januari 1977 om bekämpande av

europeiska konventionen den 27 terrorism och gärningen utgör brott

januari 1977 om bekämpande av som avses i denna konvention.

terrorism och gärningen utgör Lika med utländsk domstol anses

brott som avses i denna i denna lag utländsk undersök-

konvention. ningsdomare och åklagare samt det

 europeiska patentverket och annan

 Lika med utländsk domstol anses som enligt avtal i en

i denna lag annan utländsk internationell överenskommelse som

judiciell myndighet och det är bindande för Sverige får göra sådan

europeiska patentverket. framställning.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

 1 Senaste lydelse 1979:99.

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid

utländsk domstol

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk

domstol skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

--------------------------------------------------------------------

 I mål eller ärende som är vid I mål eller ärende som har

svensk domstol anhängigt må rätten inletts vid en svensk domstol får

förordna, att bevis genom vittne, domstolen besluta att bevis skall

sakkunnig, syn eller förhör med tas upp vid en utländsk domstol.

part under sanningsförsäkran eller Sådan bevisupptagning får avse syn,

skriftligt bevis skall upptagas skriftligt bevis eller förhör med

vid utländsk domstol. vittne, sakkunnig, part under

 sanningsförsäkran, målsägande eller

 den som avses i 36 kap. 1 § andra

 eller tredje stycket rätte-

 gångsbalken.

 I brottmål må bevisupptagning I brottmål får bevisupptagning

som nu sagts äga rum allenast om enligt första stycket äga rum

synnerliga skäl äro därtill. endast om det finns synnerliga

 skäl.

 På begäran av åklagare får en

 svensk domstol besluta att åtgärder

 som avses i 23 kap. 13-15 §§

 rättegångsbalken skall vidtas vid

 en utländsk domstol.

___________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

3 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottmålsområdet

 Härigenom föreskrivs att det i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om

internationellt samarbete på brottmålsområdet skall införas två nya paragrafer,

9 och 10 §§, samt närmast före 9 § en ny rubrik av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 Förhör i samband med förundersökning

--------------------------------------------------------------------

 9 §

 Om förundersökning eller liknande

 förfarande pågår i en främmande stat,

 får på begäran av en utländsk under-

 sökningsdomare eller åklagare förhör

 hållas enligt bestämmelserna i 23

 kap. rättegångbalken. Sådant förhör får

 också hållas på begäran av någon annan

 om Sverige i förhållande till den

 främmande staten kommit överens om

 det.

 En framställning om förhör enligt

 första stycket får inte beviljas,

 om den gärning som framställningen

 avser inte motsvarar brott enligt

 svensk lag. Avser en framställning

 fråga om ansvar för en gärning som

 har karaktär av politiskt brott,

 tillämpas första stycket endast om

 framställningen har gjorts av någon

 i en stat som har tillträtt den

 europeiska konventionen den 27

 januari 1977 om bekämpande av

 terrorism och gärningen utgör brott

 som avses i den konventionen.

 10 §

--------------------------------------------------------------------

 En framställning om förhör enligt

 9 § skall ges in till Utrikes-

 departementet på diplomatisk väg,

 om inte Sverige i förhållande till

 den främmande staten har kommit

 överens om en annan ordning.

 Framställningen skall innehålla

 uppgift om

 - den eller de personer som skall

 höras,

 - den brottsliga gärningen samt

 tid och plats för den,

 - vad förhöret skall avse.

 Utrikesdepartementet skall över-

 lämna ärendet till Riksåklagaren för

 de åtgärder som påkallas av

 framställningen. Ärendet skall där-

 efter redovisas till Utrikes-

 departementet.

 Är omständigheterna sådana att

 framställningen inte bör bifallas,

 prövar regeringen om framställ-

 ningen skall avslås.

__________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-06-12

Närvarande: justitierådet Torkel Gregow, justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt en lagrådsremiss den 1 juni 1995 (Justitiedepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländskdomstol,

 2 lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländskdomstol,

 3. lag om ändring i lagen (1991:435) med vissa bestämmelser ominternationellt

samarbete på brottmålsområdet.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Lars-Johan
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 juni 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1995/96:4 Internationell rättshjälp på

förundersökningsstadiet.