Regeringens proposition

1996/97:81

Mervärdesskatt - Beskattningsland för

telekommunikationstjänster, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 3 april 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

(Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås ändringar i mervärdesskattelagen (1994:200) med

anledning av att EU-rådet bemyndigat Sverige och övriga medlemsländer

att införa regler som innebär att telekommunikationstjänster i huvudsak

skall beskattas i kundens land och inte som idag i det land där den som

tillhandahåller tjänsten har sin verksamhet. Den nya beskattningsprincipen

för telekommunikationstjänster har tillkommit i syfte att motverka den

skatteflykt från EG till tredje land som i dag råder inom

telekommunikationsområdet och att förhindra den snedvridning av

konkurrensen mellan inhemska och utländska leverantörer som nuvarande

EG-regler möjliggör. I propositionen lämnas vidare

förslag om en komplettering av lagregleringen såvitt gäller skattefri

försäljning till fysiska personer som är bosatta på Åland. I detta

sammanhang föreslås också förtydliganden av reglerna om var

omsättningen skall anses ske i vissa fall när varor säljs på fartyg, flyplan

eller tåg vid resor mellan EG-länderna.

 I propositionen föreslås slutligen att den 24-timmarsregel som

idag gäller som förutsättning för att en resande som färdas på

annat sätt än med flyg skall få införa vissa kvantiteter alko-

holdrycker och tobaksvaror skattefritt från annat EG-land,

respektive tull- och skattefritt från land utanför gemenskapen, sätts

ned till 20 timmar.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1997.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskatte-

 lagen (1994:200) 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1551)

 om frihet från skatt vid import, m.m. 10

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565)

 om beskattning av privatinförsel av alkohol-

 drycker och tobaksvaror från land som är medlem

 i Europeiska unionen 11

3 Ärendet och dess beredning 12

4 Beskattningsland för telekommunikationstjänster 13

 4.1 Nuvarande EG-regler och behovet av ändring 13

 4.2 Bemyndigande att införa nya regler 14

 4.3 Genomförande av bemyndigandet 17

5 Särskilda mervärdesskatteregler beträffande Åland, m.m. 18

6 Justering av 24-timmarsregeln 20

7 Ikraftträdande och övergångsfrågor 21

8 Statsfinansiella effekter 21

9 Författningskommentar 22

Bilaga 1 Lagrådets yttrande 26

Bilaga 2 Förteckning över åberopade EG-direktiv m.m. 27

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 3 april 1997 28

Rättsdatablad 29

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200),

 2. lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid

import,

 m.m.,

 3. lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel

 av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Euro-

 peiska unionen.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

 Härigenom föreskrivs1 att 1 kap. 2 §, 3 kap. 3 § och 5 kap. 2 b, 7 och

9 §§ mervärdesskattelagen (1994:200) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 1 kap.

 2 §2

 Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

 1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat

följer av 2 4: den som omsätter varan eller tjänsten,

 2. för omsättning som anges i 1 §

första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som

omsätter tjänsten är en utländsk

företagare: den som förvärvar

tjänsten,

 2. för omsättning som anges i 1 §

första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som

omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en

näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

 3. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som

avses i 5 kap. 5 a, 6 a, 6 b och 7 a §§, om den som omsätter tjänsten är en

utländsk företagare och förvärvaren är registrerad till mervärdesskatt här:

den som förvärvar tjänsten,

 4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

 5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar

varan, och

 6. för import av varor: den som är skyldig att betala skatt enligt 10 §

tullagen (1994:1550) för den importerade varan.

 Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

 3 kap.

 3 §3

 Undantaget enligt 2 § omfattar inte

 1. upplåtelse eller överlåtelse av

verksamhetstillbehör utom i fall

som avses i 2 § andra stycket,

 1. upplåtelse eller överlåtelse av

verksamhetstillbehör,

 2. omsättning av växande skog, odling och annan växtlighet utan

samband med överlåtelse av marken,

 3. upplåtelse eller överlåtelse av rätt till jordbruksarrende,

avverkningsrätt och annan jämförlig rättighet, rätt att ta jord, sten eller

andra naturprodukter samt rätt till jakt, fiske eller bete,

 4. rumsuthyrning i hotellrörelse eller liknande verksamhet samt

upplåtelse av campingplatser och motsvarande i campingverksamhet,

 5. upplåtelse av parkeringsplatser i parkeringsverksamhet,

 6. upplåtelse för fartyg av hamnar eller för luftfartyg av flygplatser,

 7. upplåtelse av förvaringsboxar,

 8. upplåtelse av utrymmen för reklam eller annonsering på fastigheter,

 9. upplåtelse för djur av byggnader eller mark,

 10. upplåtelse för trafik av väg, bro eller tunnel samt upplåtelse av

spåranläggning för järnvägstrafik, och

 11. korttidsupplåtelse av lokaler och anläggningar för idrottsutövning.

 Undantaget enligt 2 § gäller inte heller när en fastighetsägare för

stadigvarande användning i en verksamhet som medför skattskyldighet

eller som medför rätt till återbetalning enligt 10 kap. 9, 11 eller 12 § helt

eller delvis hyr ut en sådan byggnad eller annan anläggning, som utgör

fastighet. Uthyrning till staten eller en kommun är skattepliktig även om

uthyrningen sker för en verksamhet som inte medför sådan skyldighet eller

rätt. Skatteplikt föreligger dock inte för uthyrning till en kommun, om

fastigheten vidareuthyrs av kommunen för användning i en verksamhet

som inte medför skattskyldighet eller rätt till återbetalning enligt 10 kap. 9,

11 eller 12 § eller om uthyrningen avser stadigvarande bostad. Vad som

har sagts om uthyrning gäller även för upplåtelse av bostadsrätt.

 Andra stycket tillämpas också vid uthyrning i andra hand och vid bo-

stadsrättsinnehavares upplåtelse av nyttjanderätt till fastighet som innehas

med bostadsrätt.

 Undantaget enligt 2 § gäller inte heller när en fastighetsägare helt

eller

delvis hyr ut en sådan byggnad eller annan anläggning som utgör fastighet,

till någon som har rätt till återbetalnig av ingående skatt enligt 10 kap. 6 §.

 I 9 kap. finns särskilda bestämmelser om skattskyldighet för sådan

uthyrning, bostadsrättsupplåtelse och upplåtelse av nyttjanderätt som anges

i andra-fjärde styckena.

 5 kap.

 2 b §4

 Om en vara omsätts på fartyg,

luftfartyg eller tåg under transport

av passagerare mellan EG-länder,

skall varan anses omsatt i Sverige

om transporten avgick från Sverige.

 En vara som omsätts på fartyg,

luftfartyg eller tåg under del av en

passagerartransport mellan EG-

länder, skall anses omsatt i Sverige

om avreseorten är belägen i

Sverige.

 Med del av en

passagerartransport mellan EG-

länder avses den del av

passagerartransporten som utan

uppehåll utanför EG utförs mellan

avreseorten och ankomstorten.

 Med avreseorten avses den

första orten för påstigning av

passagerare inom EG. Detta gäller

även om en del av transporten dess-

förinnan utförts utanför EG.

 Med ankomstorten avses den

sista orten för avstigning av

passagerare inom EG i fråga om

passagerare som steg på inom EG.

Detta gäller även om en del av

transporten därefter utförs utanför

EG.

 För en resa tur och retur gäller

att återresan skall anses som en

fristående transport.

 5 kap.

 7 §5

 Tjänster som anges i andra stycket är omsatta inom landet, om de

 1. tillhandahålls från ett annat

EG-land och förvärvaren är en

näringsidkare som antingen har ett

fast driftställe i Sverige till vilket

tjänsten tillhandahålls eller, om

näringsidkaren saknar fast drift-

ställe, han är bosatt eller stadig-

varande vistas i Sverige, eller

 2. tillhandahålls från ett land

utanför EG och förvärvaren har fast

driftställe i Sverige eller annars är

bosatt eller stadigvarande vistas i

Sverige.

 1. tillhandahålls från ett annat

EG-land eller från ett land utanför

EG och förvärvaren är en

näringsidkare som antingen har ett

fast driftställe i Sverige till vilket

tjänsten tillhandahålls eller, om

näringsidkaren saknar fast

driftställe, han är bosatt eller

stadigvarande vistas i Sverige, eller

 2. tillhandahålls någon annan än

en näringsidkare från ett land

utanför EG och förvärvaren är en

svensk juridisk person eller bosatt

eller stadigvarande vistas i Sverige.

 Första stycket gäller

 1. överlåtelse eller upplåtelse av upphovsrätter, patenträttigheter,

licens-

rättigheter, varumärkesrättigheter och liknande rättigheter,

 2. reklam- och annonseringstjänster,

 3. konsulttjänster, produktutveckling, projektering, ritning,

konstruktion,

juristtjänster, revisorstjänster, skrivtjänster, översättningstjänster och

liknande tjänster,

 4. automatisk databehandling samt utarbetande av system eller program

för automatisk databehandling,

 5. tillhandahållande av information,

 6. bank- och finansieringstjänster utom uthyrning av förvaringsutrym-

men,

 7. uthyrning av arbetskraft,

 8. uthyrning av andra varor som är lös egendom än transportmedel eller

transporthjälpmedel,

 9. förpliktelser att helt eller

delvis avstå från att utnyttja en

sådan rättighet som anges i 1 eller

från att utöva en viss verksamhet,

och

 10. sådan förmedling som görs

för någon annans räkning i hans

namn, om förmedlingen avser

sådana tjänster som anges i denna

paragraf.

 9. förpliktelser att helt eller

delvis avstå från att utnyttja en

sådan rättighet som anges i 1 eller

från att utöva en viss verksamhet,

 10. telekommunikationstjänster,

varmed förstås dels tjänster som

avser överföring, sändning eller

mottagning av signaler, skrift,

bilder och ljud eller information i

övrigt med hjälp av tråd, radio eller

optiska eller andra

elektromagnetiska medel, dels

tjänster som avser överlåtelse eller

upplåtelse av rättighet att utnyttja

kapacitet för sådan överföring,

sändning eller mottagning, och

 11. sådan förmedling som görs

för någon annans räkning i hans

namn, om förmedlingen avser såda-

na tjänster som anges i denna para-

graf.

 Tjänster som anges i andra stycket skall anses omsatta utomlands, om de

 1. tillhandahålls en förvärvare i ett annat EG-land och förvärvaren är

en

näringsidkare i det landet,

 2. tillhandahålls en förvärvare i ett land utanför EG, eller

 3. tillhandahålls från ett annat EG-land och förvärvaren inte är en

näringsidkare här i landet.

 5 kap.

 9 §6

 En omsättning enligt 2, 2 a, 2 b eller 3 § av en vara anses som en om-

sättning utomlands, om

 1. säljaren levererar varan till en plats utanför EG,

 2. direkt utförsel av varan till en plats utanför EG ombesörjs av en

spe-

ditör eller fraktförare,

 3. en utländsk företagare förvärvar varan för sin verksamhet i utlandet

och hämtar den här i landet för direkt utförsel till en plats utanför EG,

 4. varan levereras till ett fartyg eller ett luftfartyg i utrikes trafik

 för bruk

ombord på ett sådant fartyg eller luftfartyg eller för sådan omsättning som

anges i 1 § tredje stycket,

 5. varan omsätts på fartyg eller luftfartyg i de fall som avses i 2 b §

för

konsumtion ombord,

 6. varan levereras för försäljning i exportbutik enligt 45 § tullagen

(1994:1550),

 7. varan är en personbil eller motorcykel som vid leveransen är införd i

exportvagnförteckning,

 8. varan levereras för en sådan utländsk företagares räkning som inte är

skattskyldig för omsättningen och leveransen görs inom ramen för ett

garantiåtagande som företagaren gjort, eller

 9. varan levereras här i landet till en fysisk person som är bosatt

eller

stadigvarande vistas i ett annat land än ett EG-land, under förutsättning att

 a. ersättningen utgör minst 200 kronor, och

 b. säljaren kan visa att köparen har medfört varan vid resa till en

plats

utanför EG före utgången av tredje månaden efter den månad under vilken

leveransen av varan gjordes.

 Vid leverans av en vara inom

landet till en fysisk person som är

bosatt i Norge anses omsättningen

som en omsättning utomlands

endast om

 Vid leverans av en vara inom

landet till en fysisk person som är

bosatt i Norge eller på Åland anses

omsättningen som en omsättning

utomlands endast om

 1. leveransen avser en vara eller en grupp av varor som normalt utgör en

helhet och ersättningen utgör minst 1 000 kronor efter avdrag för skatt

enligt denna lag som hänför sig till ersättningen och

 2. säljaren kan visa att köparen i

nära anslutning till leveransen fört

in varan eller varorna till Norge och

därvid enligt tullräkning eller lik-

nande handling betalat skatt mot-

svarande skatt enligt denna lag.

 2. säljaren kan visa att köparen i

nära anslutning till leveransen fört

in varan eller varorna till Norge

eller till Åland och därvid enligt

tullräkning eller liknande handling

betalat skatt motsvarande skatt en-

ligt denna lag.

 Om en gemenskapsvara levereras för försäljning från kiosk eller liknan-

de försäljningsställe ombord på fartyg på linjer mellan Sverige och Norge

och leveransen görs till fartyget, gäller första stycket endast om varan

består av spritdrycker, vin, starköl, öl, tobaksvaror, parfymer, kosmetiska

preparat, toalettmedel eller choklad- eller konfektyrvaror.

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. De nya bestämmelserna i 5 kap. 7 § avseende telekommunikations-

tjänster tillämpas i fråga om sådana tjänster som tillhandahålls den 1 juli

1997 eller senare samt för sådana tjänster för vilka förskottsbetalning

erlagts den 1 januari 1997 eller senare och som utförs den 1 juli 1997 eller

senare.

1. Jfr rådets beslut 97/213/EG av den 17 mars 1997 om bemyndigande för

Konungariket

Sverige att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 9 i sjätte direktivet

(77/388/EEG)

om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter

(EGT nr

L 86, 28.3.1997, s. 31).

Jfr även rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering

av

medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för

mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1.

Direktivet

senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338, 28.12.1996, s. 89).

2. Senaste lydelse 1995:1286.

3. Senaste lydelse 1996:1327.

4. Senaste lydelse 1994:1798.

5. Senaste lydelse 1994:1798.

6. Senaste lydelse 1996:1320.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1551) om

frihet från skatt vid import, m.m.

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 8 § lagen (1994:1551) om frihet

från skatt vid import, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 3 kap.

 8 §1

 För varor som anges i 4 §

första stycket 1 3 och 6 § får

frihet från tull och annan skatt

enligt detta kapitel medges en

resande som är bosatt i Sverige

endast om inresan sker med

luftfartyg i yrkesmässig trafik

eller om utlandsvistelsen varat

mer än 24 timmar eller om

varorna beskattats i Finland

eller Norge.

 För varor som anges i 4 §

första stycket 1 3 och 6 § får

frihet från tull och annan skatt

enligt detta kapitel medges en

resande som är bosatt i Sverige

endast om inresan sker med

luftfartyg i yrkesmässig trafik

eller om utlandsvistelsen varat

längre än 20 timmar eller om

varorna beskattats på Åland

eller i Norge.

 Även i andra fall får dock tull- och skattefrihet medges en resande som

är bosatt i Sverige och som fyllt 18 år för 40 cigaretter eller 20 cigarrer

eller cigariller eller 100 gram andra tobaksvaror.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

1 Senaste lydelse 1996:942.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen

 Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1994:1565) om beskattning av

privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är

medlem i Europeiska unionen skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse

 2 §1

 För resande som är bosatt i

annat land än Sverige, eller är

bosatt i Sverige och där inresan

sker med luftfartyg i

yrkesmässig trafik eller

utlandsvistelsen har varat

längre än 24 timmar eller där

varorna beskattats i annat land

som är medlem i Europeiska

unionen, skall skatt enligt 1 §

inte tas ut till den del införseln

uppgår till högst följande

kvantiteter

 1. 1 liter spritdryck eller 3

liter starkvin,

 2. 5 liter vin,

 3. 15 liter starköl,

 4. 300 cigaretter eller 150

cigariller eller 75 cigarrer eller

400 gram röktobak.

 För resande som är bosatt i

an-nat land än Sverige, eller är

bosatt i Sverige och där inresan

sker med luftfartyg i

yrkesmässig trafik eller

utlandsvistelsen har varat läng-

re än 20 timmar eller där va-

rorna be-skattats i annat land

som är med-lem i Europeiska

unionen, skall skatt enligt 1 §

inte tas ut till den del införseln

uppgår till högst följande

kvantiteter

 1. 1 liter spritdryck eller 3

liter starkvin,

 2. 5 liter vin,

 3. 15 liter starköl,

 4. 300 cigaretter eller 150

cigariller eller 75 cigarrer eller

400 gram röktobak.

 För tobaksvara skall skatt, oavsett vad som anges i första

stycket, inte tas ut till den del införseln uppgår till högst 40

cigaretter eller 20 cigarrer eller cigariller eller 100 gram röktobak.

 Bestämmelser om hinder för den som inte fyllt 20 år att föra in

spritdrycker, vin och starköl i landet finns i 4 kap. 2 § alkohollagen

(1994:1738). En bestämmelse om förbud för den som inte fyllt 18 år

att föra in tobaksvaror i landet finns i 13 § tobakslagen (1993:581).

 Vad som enligt denna paragraf gäller för resande som är bosatt i

Sverige skall även gälla den som utför arbete på det fartyg eller luft-

fartyg som inresan sker med, även om denne är bosatt i annat land.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

1 Senaste lydelse 1996:943.

3 Ärendet och dess beredning

Omsättning av telekommunikationstjänster mervärdesbeskattas i dag i det

land inom EG där tillhandahållaren av tjänsten har sin rörelse. Om tjänsten

tillhandahålls kunder inom gemenskapen av leverantörer i tredje land kan

omsättningen inte beskattas i EG. Denna möjlighet till skattefri konsumtion

av telekommunikationstjänster inom gemenskapen har medfört

konkurrensnackdelar för leverantörer inom EG och betydande

intäktsförluster för medlemsländerna.

 För att komma till rätta med skatteflykten från EG har medlemsländerna

enats om en översyn av EG:s regler för var telekommunikationstjänster

skall beskattas.

 En ändring av reglerna om beskattningsland kräver en ändring i EG:s

sjätte mervärdesskattedirektiv (77/388/EEG) , härefter kallat sjätte

direktivet. I avvaktan på ett rådsbeslut om detta har medlemsländerna

utnyttjat möjligheten till ett förenklat förfarande med stöd av artikel 27 i

sjätte direktivet. I likalydande ansökningar har länderna begärt att

kommissionen lämnar förslag till en interimistisk ordning som avviker från

direktivet och som syftar till att beskatta telekommunikationstjänster

huvudsakligen i det EG-land där kunden finns oavsett om tjänsten

tillhandahålls från tredje land eller från ett annat EG-land. Sverige har den

12 september 1996 (dnr Fi96/3837) ansökt om bemyndigande att

genomföra en sådan ordning.

 Kommissionen har därefter lämnat förslag till femton rådsbeslut (dok.

KOM/97/42 slutlig) vilka vart och ett bemyndigar ett medlemsland att

tillfälligt, med stöd av artikel 27, genomföra åtgärder som avviker från

sjätte direktivet när det gäller beskattningsland för telekommunikations-

tjänster. Förslagen grundar sig på medlemsländernas framställningar men

skiljer sig dock från dessa genom att beskattning medges i kundlandet

endast i de fall tjänsten tillhandahålls från tredje land. Ett bemyndigande

med den omfattning som länderna ansökt om skulle enligt kommissionens

åsikt inte vara förenligt med den i artikel 27 föreskivna proceduren.

 Kommissionen har vidare antagit ett förslag till ändring i sjätte

direktivet i fråga om beskattningsland för telekommunikationstjänster (dok.

KOM/97/4 slutlig). Genom direktivändringen avses frågan få en permanent

lösning.

 EU-rådet beslutade den 17 mars 1997 att bemyndiga medlemsländerna

att införa en beskattningsordning för telekommunikationstjänster utformad

i enlighet med vad länderna ansökt om. Således inbegrips även handel av

telekommunikationstjänster inom EG i bemyndigandet. I samband med

beslutet har kommissionen deklararerat att man vidhåller sin tidigare

uppfattning.

 Post- och telestyrelsen, Sveriges Industriförbund och Telia har lämnat

synpunkter på kommissionens förslag till rådsbeslut (dok. KOM/97/42

slutlig) och förslaget till direktivändring (dok. KOM/97/4 slutlig). Man har

inte haft någon erinran mot att reglerna om beskattningsland ändras. Post-

och telestyrelsen och Sveriges Industriförbund anser dock att en ny

beskattningsordning bör omfatta även tillhandahållanden av tjänster som

sker mellan EG-länder.

 I avsnitt 5 tas upp en fråga om regleringen av skattefri försäljning

till

resande från Åland. Förslaget grundas på tidigare nordiska

överenskommelser. Samråd har skett med företrädare för det finska

finansministeriet, det danska skatteministeriet och det norska

finansdepartementet i fråga om denna implementering.

 Samtliga lagförslag som avser mervärdesskatt har beretts med Riks-

skatteverket.

 Lagförslagen som gäller den s.k. 24-timmarsregeln har initierats av

skrivelser från Rederi Allandia AB/Ånedinlinjen och Birka Line AB där de

båda rederierna yrkar att tidsgränsen i fråga sätts ned eller tas bort.

Förslagen har beretts med Generaltullstyrelsen som i yttrande anfört att

den inte har något att erinra mot att 24-timmarsgränsen ersätts

med en 20-timmarsgräns.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 20 mars 1997 att inhämta Lagrådets yttrande

över förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200), ML.

Lagrådet har inte haft något att erinra mot förslaget. Lagrådets yttrande

finns i bilaga 1.

 De ändringar som föranleds av regeringens förslag i avsnitt 6 i

propositionen har tillkommit efter det att regeringen beslutat inhämta

Lagrådets yttrande och har därför inte omfattats av Lagrådets granskning.

De föreslagna ändringarna är dock av så enkel beskaffenhet att Lagrådets

yttrande skulle sakna betydelse.

4 Beskattningsland för

 telekommunikationstjänster

4.1 Nuvarande EG-regler och behovet av ändring

Beskattningsland för tillhandahållande av telekommunikationstjänster

fastställs i enlighet med huvudregeln, artikel 9.1 i sjätte direktivet. Det

innebär att sådana tjänster beskattas där leverantören av tjänsten har etable-

rat sin rörelse eller har ett fast driftställe varifrån tjänsten tillhandahålls.

 Vid tillkomsten av denna regel tillhandahölls telekommunikations-tjäns-

ter i allmänhet av statliga företag. Leverantören av tjänsten var normalt

etablerad i samma land som kunden. Under senare år har emellertid

området för telekommunikation utvecklats kraftigt både vad gäller ny

teknik och marknadens omfattning. Den tekniska utvecklingen har ökat

möjligheterna till internationella kommunikationer. Leverantören kan med

hjälp av exempelvis satelliter tillhandahålla telekommunikationstjänster

utan att behöva vara etablerad i kundens land. En annan omständighet som

haft stor betydelse för utvecklingen inom branschen är den avreglering av

marknaden som ägt rum under senare år. Inom EU har beslutats att

marknaderna för telekommunikation inom gemenskapen skall liberaliseras

fr.o.m. den 1 januari 1998, med vissa tidsbestämda undantag.

Konsumenterna kan således numera välja mellan ett stort antal tjänster och

leverantörer.

 Det är idag möjligt att inom gemenskapen använda tjänster

tillhandahållna från tredje land till lägre kostnader än vad som gäller för

motsvarande tjänster tillhandahållna inom EG. Detta beror till stor del på

de nuvarande principerna för beskattning av telekommunikationstjänster.

Till-handahållanden från tredje land faller utanför det territoriella

tillämpningsområdet för EG:s mervärdesskatteregler. Tjänsterna blir

därmed skattefria även om det faktiska utnyttjandet eller tillgodogörandet

av tjänsten sker inom EG.

 Möjligheten till skattefria förvärv är av särskilt intresse för

näringsidkare

vars verksamhet inte medför någon rätt till avdrag för ingående skatt eller

som inte har full avdragsrätt för den ingående skatten. Mervärdesskatt som

dessa företag faktureras vid förvärv av telekommunikationstjänster utgör

en kostnad för företaget som måste beaktas vid prissättningen av de egna

produkterna. Genom att vända sig till leverantörer utanför gemenskapen

kan företagen undgå skattekostnaden.

 Nuvarande regler utnyttjas också av privatpersoner för att undgå

mervärdesskatt. Exempelvis kan förvärv av telefonitjänster i dag ske

skattefritt genom olika system med automatisk återuppringning (s.k. call-

back) från tredje land.

 Resultatet har blivit att betydande skatteintäkter gått förlorade för

medlemsländerna. Samtidigt påverkas konkurrenskraften hos de europeiska

telekommunikationsföretagen. Denna senare effekt förstärks av att

telekommunikationsföretag som är etablerade inom EG skall debitera

mervärdesskatt även för sådana tjänster som säljs till kunder i tredje land.

4.2 Bemyndigande att införa nya regler

Enligt artikel 27 i sjätte direktivet kan rådet efter förslag från

kommissionen medge att ett medlemsland antar regler i sin nationella

lagstiftning som avviker från bestämmelserna i sjätte direktivet. De

avvikande reglerna skall syfta till att förenkla förfarandet för påförandet av

skatten eller att förhindra skatteundandraganden eller skatteflykt.

 För att snarast komma till rätta med skatteundandragandena och för att

motverka att leverantörerna inom EG etablerar sig utanför gemenskapen

har Sverige och övriga medlemsländer i likalydande ansökningar begärt

undantag med stöd av artikel 27 från reglerna om beskattningsland för

telekommunikationstjänster. För att förenkla skatteuttaget har länderna

begärt att beskattningsordningen skall vara densamma oavsett om

leverantören är etablerad i EG eller i tredje land.

 Rådet har därefter bemyndigat Sverige och övriga medlemsländer att

avvika från artikel 9 i sjätte direktivet när det gäller telekommunikations-

tjänster.

 Genom att alla medlemsländer erhållit samma bemyndigande får rådets

beslut samma effekt som en ändring av sjätte direktivet. För att inte kringgå

Europaparlamentets och Ekonomiska och sociala kommitténs rättigheter

har bemyndigandena tidsbegränsats i avvaktan på ett rådsdirektiv om

ändring i sjätte direktivet. De gäller således till och med den 31 december

1999 eller om ett direktiv om ändring av beskattningsland för

telekommuniktionstjänster träder i kraft vid ett tidigare datum, till och med

det datumet.

 Rådets beslut innebär att varje medlemsland som så önskar får en rätt

att

utnyttja artikel 9.2.e i sjätte direktivet i fråga om telekommunikations-

tjänster.

 Artikel 9.2.e medger beskattning i kundens land för vissa uppräknade

tjänster som tillhandahålls näringsidkare inom EG. Artikeln har

följande lydelse:

"Platsen för tillhandahållandet åt kunder som är etablerade utanför

gemenskapen eller åt skattskyldiga personer som är etablerade i

gemenskapen men inte i samma land som leverantören, skall för

följande tjänster vara den där kunden har etablerat sin rörelse eller har

ett fast driftställe åt vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av

någon sådan plats, den där han är bosatt eller stadigvarande vistas:

 Hel eller delvis överlåtelse av upphovsrätter, patent, licencer, varumärken

och liknande rättigheter.

 Reklamtjänster.

 Tjänster av konsulter, ingenjörer, konsultbyråer, jurister, revisorer och

andra liknande tjänster, liksom databearbetning och tillhandahållande

av information.

 Åtaganden att helt eller delvis avstå från att utöva en näringsverksamhet

eller utöva en rättighet som avses i denna punkt (e).

 Bank- finansierings- och försäkringstjänster, däribland återförsäkring,

med undantag för uthyrning av bankfack.

 Tillhandahållande av personal.

 Tjänster av handelsagenter som agerar i annans namn och för annans

räkning, när de åt sin uppdragsgivare anskaffar de tjänster som avses

i denna punkt (e)."

Artikel 9.2.e skall förstås så att den avser inte endast tjänster som levereras

ut, dvs. tjänster som leveratörer inom gemenskapen tillhandahåller

näringsidkare i ett annat EG-land eller en kund utanför EG, utan även

inkommande tjänster, dvs. tjänster som en näringsidkare utanför EG

levererar till en näringsidkare inom EG.

 En tillämpning av artikel 9.2.e medför också att kunden blir

skattskyldig

för omsättningen. Av artikel 21.1.b i lydelse enligt artikel 28 g i sjätte

direktivet framgår att den som tillhandahålls tjänster som anges i artikel

9.2.e av en näringsidkare bosatt utomlands är betalningsskyldig för skatten,

s.k. "reverse charge".

 En annan konsekvens av artikel 9.2.e är att sådana tjänster som

leverantörer inom EG tillhandahåller förvärvare utanför EG inte beskattas

inom EG.

 För att också förvärv från tredje land som görs av enskilda personer

eller

av juridiska personer som inte är näringsidkare skall omfattas av EG:s

beskattningsrätt har genom rådets beslut artikel 9.3.b i sjätte direktivet

gjorts obligatoriskt tillämplig på telekommunikationstjänster som till-

handahålls andra än näringsidkare. Syftet att beskatta den samlade

konsumtionen inom EG anses därmed uppnått.

 Av artikel 9.3.b framgår att medlemsländerna i fråga om tjänster som

avses i artikel 9.2.e och som tillhandahålls från tredje land under vissa

förutsättningar får anse som beskattningsland det land där den egentliga

användningen och utnyttjandet av tjänsten äger rum. Artikel 9.3.b har

följande lydelse:

"För att undvika dubbelbeskattning, utebliven beskattning eller

konkurrenssnedvridning, kan medlemsstaterna med hänsyn till sådant

tillhandahållande av tjänster som avses i 2.e och uthyrning av lös

materiell egendom betrakta

a) =:=:=:=

b)platsen för tillhandahållandet av tjänster som enligt denna artikel skulle

ligga utanför gemenskapen såsom liggande inom landets territorium,

om den egentliga användningen och utnyttjandet av tjänsterna äger

rum inom landets territorium."

Rådets beslut innehåller även en definition av de telekommunikations-

tjänster som avses. Definitionen motsvarar den bestämning av begreppet

som finns i den s.k. Melbournekonventionen vilken antagits 1988 av

Internationella Teleunionen vid den administrativa världskongressen

(World Administrative Telegraph and Telephone Conference) i Melbourne.

Konventionen innehåller vissa normer för hur internationella

telekommunikationstjänster skall behandlas och definitionen anses

internationellt vedertagen.

 Med telekommunikationstjänster avses således endast det medium

genom vilket andra varor och tjänster förmedlas. Även om allt fler tjänster i

dag tillhandahålls över nät för telekommunikation anses det olämpligt att

innefatta dem i definitionen. Tjänsterna kan också tillhandahållas på annat

sätt än över telenät. Att ha olika beskattningsregler beroende av

överföringssätt medför risk för konkurrenssnedvridning. En åtskillnad

mellan överföringen av meddelandet och dess innehåll har därför ansetts

nödvändig.

4.3 Genomförande av bemyndigandet

Regeringens förslag: Regler om omsättningsland för

telekommunikationstjänster införs i 5 kap. 7 § mervärdesskattelagen

(1994:200), ML. I paragrafen tas också in en definition av begreppet

telekommunikationstjänst samt görs vissa förtydliganden och

redaktionella justeringar. Ett klargörande i fråga om vem som skall

anses skattskyldig för förvärv enligt 5 kap. 7 § görs i 1 kap. 2 § ML.

 Skälen för regeringens förslag: Omsättningsland för

telekommunikationstjänster fastställs idag i enlighet med reglerna i 5 kap. 8

§ ML. Av bestämmelsen, som motsvarar artikel 9.1 i sjätte direktivet,

framgår att en omsättning skall anses ha gjorts i Sverige om tjänsten

tillhandahålls från ett fast driftställe eller motsvarande i Sverige.

 Med hänvisning till Sveriges ansökan om att avvika från sjätte

direktivet

och med stöd av rådets bemyndigande bör omsättningslandet för

telekommunikationstjänster i stället fastställas i enlighet med 5 kap. 7 §

ML där bestämmelser motsvarande artikel 9.2.e i sjätte direktivet finns.

 Genom att telekommunikationstjänster hänförs till de i 5 kap. 7 § andra

stycket uppräknade tjänsterna kommer de att anses omsatta i Sverige om de

tillhandahålls från ett annat EG-land eller från ett land utanför EG och

förvärvaren är en näringsidkare som har fast driftställe i Sverige till vilket

tjänsten tillhandahålls eller är bosatt eller stadigvarande vistas här (första

stycket 1 och 2). Om förvärvaren inte är näringsidkare anses tjänsterna som

omsatta utomlands om de tillhandahålls från ett annat EG-land (tredje

stycket 3). Tjänster som tillhandahålls från Sverige anses omsatta

utomlands i de fall förvärvaren är en näringsidkare i ett annat EG-land

(tredje stycket 1) eller tillhandahålls någon som finns utanför EG oavsett

om han är näringsidkare eller inte (tredje stycket 2).

 Av 5 kap. 7 § första stycket 2 framgår att tjänster i paragrafens andra

stycke som tillhandahålls från ett land utanför EG skall anses omsatta i

Sverige om förvärvaren har ett fast driftställe i Sverige eller annars är

bosatt eller stadigvarande vistas i Sverige. Bestämmelsen omfattar inte

endast tillhandahållanden som görs till en näringsidkare i Sverige utan även

 tillhandahållanden som görs till någon annan än en näringsidkare om han

är bosatt eller stadigvarande vistas här. Bestämmelsen kan i sistnämnda

avseende anses motsvara innebörden av artikel 9.3.b i sjätte direktivet och

därmed den beskattningssituation som åsyftas i bemyndigandet. I

förtydligande syfte föreslås dock vissa omdisponeringar i första stycket 1

och 2 så att punkten 2 endast avser tillhandahållanden till andra än

näringsidkare. Punkten 2 bör samtidigt förtydligas så att det klart framgår

att den omfattar inte endast privatpersoner utan även svenska juridiska

personer som inte är näringsidkare. Detta innebär ett tillägg i förhållande

till det till Lagrådet remitterade lagförslaget.

 Vidare bör en definition av begreppet telekommunikationstjänster

införas i 5 kap. 7 § andra stycket. Definitionen är utformad i enlighet med

vad som anges i rådets bemyndigande. Den närmare innebörden av

begreppet telekommunikationstjänster redovisas i

författningskommentaren.

 Enligt 1 kap. 2 § första stycket 2 ML är det förvärvaren av en sådan

tjänst som anges i 5 kap. 7 § som är skattskyldig för omsättningen om

tjänsten tillhandahålls av en utländsk företagare. Bestämmelsen motsvarar

artikel 21.1.b i dess lydelse enligt artikel 28 g i sjätte direktivet. Av

direktivet får anses framgå att de förvärvare som kan komma i fråga för

skattskyldighet skall vara näringsidkare. Avsikten är att svensk rätt skall

tillämpas på samma sätt. Detta framgår emellertid inte direkt av

ordalydelsen i 1 kap. 2 § första stycket 2. Ett klargörande bör därför göras.

 Som framgått under avsnitt 4.2 är rådets bemyndigande av temporär

natur och avses att senast år 2000 bli ersatt av permanenta regler i sjätte

direktivet. De föreslagna lagändringarna avseende telekommunikations-

tjänster måste således omprövas i samband med en framtida direktiv-

ändring.

5 Särskilda mervärdesskatteregler beträffande

 Åland, m.m.

Regeringens förslag: I 5 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200),

ML, införs bestämmelser beträffande Åland som lagfäster de

begränsningar i fråga om skattefri försäljning till turister som följer av

gällande nordiska avtal. I 5 kap. 2 § ML införs förtydliganden i fråga

om var beskattningen skall ske vid försäljning av varor ombord på

fartyg, luftfartyg eller tåg vid resor mellan EG-länder. Slutligen görs

en smärre ändring i 3 kap. 3 § ML som konsekvens av en tidigare

lagändring.

 Skälen för regeringens förslag: Åland tillhör inte EG:s

skatteterritorium. Detta följer av ett särskilt protokoll som utgör bilaga till

fördraget om Finlands anslutning till EU. Vid tillämpning av

mervärdesskatteregler m.m. skall Åland därför i huvudsak behandlas enligt

reglerna om tredje land. Den nuvarande lagstiftningen är också konstruerad

så att detta uppnås. Däremot är lagstiftningen inte utformad med tillräcklig

hänsyn till att vissa nordiska särlösningar, grundade på nordiska avtal,

alltjämt bör gälla även i förhållande till Åland. Frågan om Åland och

tillämpningen av bl.a. dessa nordiska särlösningar har aktualiserats även i

Finland, där ny lagstiftning införts från och med den 1 mars 1997. Även i

Danmark förbereds en komplettering av lagstiftningen i enlighet med vad

som här föreslås.

 Enligt 5 kap. 9 § första stycket 9 ML gäller att skattefri försäljning

till

turister kan ske under vissa villkor, bl.a. att personen i fråga är bosatt i

eller

stadigvarande vistas i ett annat land än ett EG-land. Det innebär att sådan

skattefri försäljning skulle kunna ske till den som är bosatt på Åland. Enligt

5 kap. 9 § andra stycket ML gäller särskilda regler i fråga om sådan s.k.

tax-free försäljning inom landet till en person som är bosatt i Norge.

Bestämmelsen grundar sig på en nordisk överenskommelse av den 26 mars

1980 (SÖ 1980:81, ändrad genom SÖ 1985:44 och SÖ 1988:34) om

beskattning av resgods i resetrafiken mellan Danmark, Finland, Norge och

Sverige samt om skattefri försäljning på flygplatserna i dessa länder.

Överenskommelsen går ut på att skattefri försäljning till den som är bosatt i

ett annat nordiskt land endast skall kunna ske om det visas att skatt betalas i

hemlandet. Denna regel bör tillämpas inte bara gentemot dem som är

bosatta i Norge, utan även gentemot dem som är bosatta på Åland.

 För dem som är bosatta på finska fastlandet eller i Danmark har all

skattefri försäljning av detta slag slopats till följd av EG-reglerna.

 När det gäller reglerna om proviantering på färjor och luftfartyg,

liksom

försäljning ombord på bl.a. färjetrafiken till och från Åland liksom

överhuvudtaget mellan de nordiska länderna, har medlemskapet i EU

medfört vissa tillämpningsproblem. Detta beror till en del på att det är

oklart hur vissa äldre nordiska avtal numera skall tillämpas. Regeringen

avser bereda denna fråga vidare.

 I 5 kap. 2 b § ML anges var beskattning skall ske i fråga om omsättning

av varor på fartyg, luftfartyg eller tåg under transport av passagerare

mellan EG-länder. Beskattning skall enligt bestämmelsen ske i Sverige om

transporten avgår härifrån. Bestämmelsen tar närmast sikte på transporter

som går direkt mellan Sverige och ett annat EG-land. I den mån

transportmedlet under en sådan resa går in i hamn etc. i tredje land, eller i

en hamn inom ett område som inte tillhör EG:s skatteterritorium, bör denna

regel emellertid inte tillämpas. Omsättning av varor ombord på en sådan

resa skall i stället anses som omsättning utomlands, jämför 5 kap. 1 § första

stycket ML, och följaktligen inte beskattas. Att regeln skall tillämpas på

detta sätt framgår av artikel 8.c i sjätte direktivet. Lagbestämmelsen bör

förtydligas i enlighet med detta. Även i övrigt bör paragrafen anpassas till

ordalydelsen i artikel 8 c.

 Hösten 1996 beslutades en ändring i bl.a. 3 kap. 2 § ML, innebärande att

andra stycket i paragrafen upphävdes (prop. 1996/97:10, bet.

1996/97:SkU6, rskr. 1996/97:69). Av förbiseende ändrades därvid inte

3 kap. 3 § första stycket 1 i enlighet härmed. Ändringen bör genomföras

nu.

6 Justering av 24-timmarsregeln

Regeringens förslag: Den 24-timmarsregel som gäller som en

förutsättning för att en resande som inte färdas med luftfartyg i

yrkesmässig trafik skall få införa vissa kvantiteter alkoholdrycker och

tobaksvaror skattefritt från annat EU-land, respektive tull- och

skattefritt från land utanför gemenskapen, sätts ned till 20 timmar.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1994:1551) om frihet

från skatt vid import, m.m. skall frihet från tull och annan skatt för vissa

kvantiteter alkoholdrycker och tobaksvaror medges en resande som är

bosatt i Sverige och som anländer från land utanför gemenskapen om

inresan sker med flyg i yrkesmässig trafik. Sker inresan på annat sätt är

villkoret för tull- och skattefrihet antingen att utlandsvistelsen har varat

längre än 24 timmar eller att varorna beskattats i Finland (Åland) eller

Norge. En motsvarande bestämmelse när det gäller frihet från skatt för den

som är bosatt i Sverige och som anländer från annat EG-land finns i lagen

(1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen. Enligt denna

lag gäller 24-timmarsgränsen dock inte för varor som beskattats i annat

EG-land. Av de i avsnitt 3 nämnda skrivelserna från Rederi Allandia

AB/Ånedinlinjen och Birka Line AB framgår att kravet på att

utlandsvistelsen skall ha varat längre än 24 timmar komplicerar de nämnda

rederiernas verksamhet och motverkar möjligheterna till en rationell

planering av tidtabellerna. Det framgår vidare att en nedsättning av tiden

för utlandsvistelsens varaktighet till 20 timmar skulle möjliggöra tidtabeller

med fasta avgångstider.

 Enligt regeringens bedömning finns det för närvarande inte anledning

att helt ta bort den tidsgräns som i dag gäller för införsel av alkoholdrycker

och tobaksvaror som inköpts skattefritt ombord på fartyg. Däremot talar

övervägande skäl för att tidsgränsen bör sättas ned något. Det förslag om

en 20-timmarsgräns som framförts av de båda rederierna förefaller väl

avvägt och bör möjliggöra tidtabeller med fasta avgångstider, vilket skulle

ge rederierna möjlighet att utöka turtätheten på de aktuella färjelinjerna.

Detta skulle i förlängningen kunna medföra ett ökat antal arbetstillfällen

inom rederinäringen. En 20-timmarsregel har också tillstyrkts av

Generaltullstyrelsen som anser att en sådan regel skulle vara gynnsam ur

tullkontrollsynpunkt.

7 Ikraftträdande och övergångsfrågor

Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna skall träda i kraft

den 1 juli 1997. De nya bestämmelserna om telekommunikations-

tjänster i 5 kap. 7 § mervärdesskattelagen (1994:200) skall tillämpas

på sådana tjänster som tillhandahålls den 1 juli 1997 eller senare samt

för sådana tjänster för vilka förskottsbetalning erlagts den 1 januari

1997 eller senare och som utförs den 1 juli 1997 eller senare.

 Skälen för regeringens förslag: Den begärda beskattningsordningen

får enligt rådets bemyndigande tillämpas på telekommunikationstjänster för

vilka skattskyldigheten inträtt den 1 januari 1997 eller senare.

Medlemsländerna har åtagit sig att senast den 1 juli 1997 införa den

nya ordningen i sin nationella lagstiftning. Länder som infört de nya

reglerna redan före den 1 juli 1997 bör förhindra dubbelbeskattning av

tjänster som under mellantiden tillhandahålls från ett annat EG-land genom

att inte ta ut skatt.

 Den nya beskattningsprincipen skall enligt bemyndigandet också till-

lämpas på telekommunikationstjänster som betalats i förskott om

betalningen gjorts innan medlemslandet infört de nya reglerna och

förskottsbetalningarna avser leveranser som utförs efter det att de nya

reglerna införts.

 Medlemsländerna har vidare åtagit sig att informera varandra om när de

överfört rådets bemyndigande till sin nationella lagstiftning.

 De föreslagna ändringarna i ML bör således träda i kraft den 1 juli 1997

och tillämpas i fråga om tillhandahållanden av telekommunikationstjänster

som görs vid tidpunkten för ikraftträdandet eller senare. De nya reglerna

bör även avse förskottsbetalningar som erlagts den 1 januari 1997 eller

senare och som avser telekommunikationstjänster som skall utföras den

1 juli 1997 eller senare. Leverantörer och kunder bör inte före den 1 januari

1997 anses ha haft skäl att anta att den då gällande lagstiftningen skulle

upphöra att gälla.

 De lagändringar som tas upp under avsnitt 5 och 6 föreslås träda i kraft

den 1 juli 1997.

8 Statsfinansiella effekter

De nya principer som föreslås för beskattning av telekommunikations-

tjänster bör medföra en ökad beskattning av konsumtionen av sådana

tjänster i Sverige samt en förbättrad konkurrenskraft för de svenska

leverantörerna. Det är emellertid inte möjligt att beräkna storleken av den

ökning av statsintäkterna som kan föranledas härav.

9 Författningskommentar

Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Hänvisningarna till artiklar avser artiklar i EG:s sjätte

mervärdesskattedirektiv (77/388/EEG).

1 kap.

2 §

Den föreslagna ändringen i första stycket 2 kommenteras i avsnitt 4.3.

 Bestämmelsen i första stycket 2 innebär att en näringsidkare med fast

driftställe i Sverige eller som i avsaknad av sådant driftställe är bosatt eller

stadigvarande vistas här, är skattskyldig för de förvärv av

telekommunikationstjänster som en utländsk företagare i ett annat EG-land

eller i ett land utanför EG tillhandahåller honom (jfr föreslagna 5 kap. 7 §

första stycket 1 ML).

 Förvärvaren skall redovisa skatten i sin mervärdesskattedeklaration och

får, om full avdragsrätt föreligger göra avdrag med samma belopp såsom

ingående skatt (jfr 8 kap. 2 § ML).

3 kap.

3 §

Ändringen som föreslås i första stycket 1 kommenteras i avsnitt 5.

5 kap.

2 b §

De föreslagna ändringarna kommenteras i avsnitt 5.

5 kap.

7 §

I propositionen föreslås att reglerna om omsättningsland i 5 kap. 7 § skall

gälla för telekommunikationstjänster, se avsnitt 4.3. Detta innebär att till-

handahållanden av telekommunikationstjänster från ett annat EG-land eller

från tredje land till en näringsidkare med rörelse i Sverige kommer att

kunna beskattas i Sverige (jfr artikel 9.2.e och föreslagna 5 kap. 7 § första

stycket 1). Tillhandahållanden från tredje land beskattas i Sverige också i

de fall kunden inte är näringsidkare (jfr artikel 9.3.b och föreslagna 5 kap.

7 § första stycket 2).

 Telekommunikationstjänster som tillhandahålls näringsidkare i EG eller

näringsidkare eller annan i ett land utanför EG av leverantörer i Sverige

skall inte längre beskattas i Sverige (jfr artikel 9.2.e och 5 kap. 7 § tredje

stycket 1 resp. 2).

 För telekommunikationstjänster som tillhandahålls andra än

näringsidkare i Sverige av en leverantör i ett annat EG-land gäller

fortfarande huvudregeln i artikel 9.1, dvs. beskattning i det land där den

som tillhandahåller tjänsten har etablerat sin rörelse (jfr 5 kap. 7 § tredje

stycket 3).

 Telekommunikationstjänster som tillhandahålls andra än näringsidkare i

ett annat EG-land av en leverantör i Sverige skall på motsvarande sätt

beskattas i Sverige (jfr 5 kap. 8 § ML).

 När föreslagna 5 kap. 7 § första stycket 1 är tillämpligt gäller att

kunden

är skattskyldig (jfr 1 kap. 2 § första stycket 2).

 När föreslagna 5 kap. 7 § första stycket 2 är tillämpligt gäller att

skatt-

skyldigheten ligger på den som tillhandahåller tjänsten. Det innebär att

leverantörer i tredje land som tillhandahåller telekommuniktionstjänster till

sådana kunder i Sverige som inte är näringsidkare måste registrera sig till

mervärdesskatt i Sverige.

 Genom att näringsidkare som förvärvar telekommunikationstjänster från

ett annat land blir skattskyldiga för förvärvet blir det möjligt att undvika

den nuvarande situationen där fakturering mellan skattskyldiga operatörer i

samband med upplåtelse av telenät leder till ett stort antal krav på

återbetalningar med stöd av åttonde eller trettonde direktivet. Det handlar

om kostnadsavräkningar mellan de olika telekommunikationsföretagen för

deras delaktighet i en tjänst som tillhandahålls en kund.

 De nya principer för beskattning av telekommunikationstjänster som

regeringen nu föreslår, innebär att sådana tjänster kommer att beskattas

efter samma regler som gäller för exempelvis tillhandahållande av reklam,

datatjänster, konsulttjänster, bank- och finansieringstjänster samt

information. Detta är exempel på tjänster i 5 kap. 7 § som ofta omsätts med

användande av någon form av telekommunikation. Åtskilliga av de

tillämpningsproblem som för närvarande finns på grund av att

telekommunikationstjänster beskattas med stöd av 5 kap. 8 §, kommer

därmed att försvinna. Det blir således inte nödvändigt att på samma sätt

som i dag särskilja den del av ett tillhandahållande som avser

telekommuniktion. Det kommer emellertid fortfarande att vara nödvändigt

att särskilja den rena telekommunikationstjänsten från det som överförs

med hjälp av telekommunikation i de fall tjänsterna tillhandahålls av olika

leverantörer.

 I paragrafen har även tagits in en definition av begreppet

telekommunikationstjänst. Såsom framgår av avsnitt 4.3 omfattar

begreppet endast själva överföringen av telekommunikationstjänster och

inte vad som överförs. Detta skulle annars kunna leda till att tjänsternas

innehåll skulle kunna behandlas olika beroende på om överföringen

gjordes via telekommunikation eller på annat sätt.

 Definitionen omfattar således överföring, sändning och mottagning av

vilket slags information som helst med hjälp av tråd, radio eller optiska

eller andra elektromagnetiska medel. Här avses exempelvis telegrafi,

telefoni - såväl fast som mobil - och telefax. Även överföring av data,

ljudradio och TV-program omfattas av definitionen. Det är emellertid

endast själva transporten av meddelandet som avses. Meddelandet i sig,

exempelvis ett radio- eller TV-program, omfattas inte.

 Utöver sådana tjänster som nu nämnts inkluderas i definitionen även

överlåtelse eller upplåtelse av rätten att nyttja kapacitet för överföring,

sändning eller mottagning. Definitionen omfattar således rätten att få

utnyttja nät eller infrastrukturer såsom kablar eller satelliter för

telekommunikation. Överlåtelse eller upplåtelse av vad som brukar

benämnas råkapacitet omfattas därmed av begreppet

telekommunikationstjänst. Exempel härpå är tillhandahållande av

anslutningar till nätverk (såsom Internet) och till nät för elektronisk post

samt upplåtelse av kapacitet på en server i syfte att skapa en s.k. hemsida.

Även handel med råkapacitet, dvs. överlåtelser av råkapacitet som görs av

annan än den som disponerar ett nät eller nätverk kommer att omfattas av

begreppet telekommunikationstjänst. Definitionen omfattar även tjänster

för dirigering och terminering av internationella telefonsamtal.

 Vid diskussioner inom EU har särskilt frågan om anslutningsavgifter till

Internet övervägts. I samband därvid har observerats att det i dagens

Internetabonnemang kan ingå vissa tjänster av mindre värde vilka

faktureras tillsammans med själva uppkopplingstjänsten. Medlemsländerna

är av den uppfattningen att de nya reglerna, med stöd av allmänna

principer, bör kunna tillämpas på ett sådant tillhandahållande i dess helhet.

 I den svenska telelagen (1993:597) finns definitioner av vissa begepp

inom teleområdet som används i den lagen. De bygger på motsvarande

begrepp inom Internationella teleunionen (ITU) och i EG-rätten. De har

dock anpassats till svenska förhållanden och språkbruk, varför direkt

överensstämmelse med motsvarande definitioner inom EG eller ITU inte

kan förutsättas, se prop. 1992/93:200 s. 301.

5 kap.

9 §

De föreslagna ändringarna i paragrafens andra och tredje stycke

kommenteras i avsnitt 5.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet

från skatt vid import, m.m.

3 kap.

8 §

Den föreslagna ändringen kommenteras, såvitt avser nedsättningen

av 24-timmarsgränsen, i avsnitt 6.

 I övrigt har bestämmelsen, förutom en smärre språklig justering,

ändrats på så sätt att det framgår att tull- och skattefrihet gäller

även för resande som inte varit utomlands längre än 20 timmar om

varorna beskattats antingen i Norge, vilket framgår redan i dag,

eller på Åland. Anledningen till att Åland nämns särskilt i dessa

sammanhang är att Åland bildar ett eget skatteområde inom EG

och därför skall behandlas som tredje land i skattehänseende.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1565) om

beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och

tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska

unionen

2 §

Den föreslagna ändringen kommenteras i avsnitt 6.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Se avsnitt 7.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-03-25.

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bertil Voss, justitierådet Johan Munck,

regeringsrådet Karl-Ingvar Rundqvist.

Enligt en lagrådsremiss den 20 mars 1997 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i mervärdesskattelagen (1994:200).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Marianne[REDACTED_EFTERNAMN].

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Förteckning över åberopade EG-direktiv m.m.

Rådets beslut 97/213/EG av den 17 mars 1997 om bemyndigande för

Konungariket Sverige att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 9 i

sjätte direktivet (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas

lagstiftning rörande omsättningsskatter (EGT nr L 86, 28.3.1997, s. 31).

Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering

av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt

system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT nr L 145,

13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr

L 338, 28.12.1996, s. 89).

Rådets åttonde direktiv 79/1072/EEG av den 6 december 1979 om

harmonisering av medlemsstaternas omsättningsskatter Regler för

återbetalning av mervärdesskatt till utländska näringsidkare (EGT nr L

331, 27.12.1979, s. 11).

Rådets trettonde direktiv 86/560/EEG av den 17 november 1986 om

harmonisering av medlemsstaternas omsättningsskatter Regler för

återbetalning av mervärdesskatt till näringsidkare från tredje land (EGT nr

L 326, 21.11.1986, s. 40).

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 april 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden, Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:81 Mervärdesskatt -

Beskattningsland för telekommunikationstjänster, m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upp-

repar ett normgiv-

ningsbemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande

EG-regler

Mervärdesskattelagen

(1994:200)

377L0388

397L0086

 Med EG eller EG-land förstås de områden som tillhör Europeiska gemenskapens

mervärdesskatteområde. De regler som gäller för mervärdesbeskattningen är

EG-regler. I

det följande används därför uttrycket EG i anslutning till

mervärdesskatteområdet eller

mervärdesskattereglerna.

 Rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av

medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för

mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1.

Direktivet

senast ändrat genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338, 28.12.1996, s. 89).

 1

 2

 2

 4

 9

 12

 24

 25

 28

 29