Regeringens proposition 1991/92:132

om tillämpning i fråga om Libyen av lagen

(1971:176) om vissa internationella sanktioner

Prop.

1991/92:132

Regeringen föreslår riksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 7 maj 1992.

På regeringens vägnar

Birgit[REDACTED_EFTERNAMN]

Alf[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Förenta Nationernas säkerhetsråd antog den 31 mars 1992 en resolution om vissa sanktioner mot Libyen. Till efterkommande av resolutionen förordnade regeringen den 15 april 1992 att 3 §, 4 § 1 3, 5 §, 7 § och 8 § lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner skall tillämpas i fråga om Libyen.

1 anslutning till det nu nämnda förordnandet meddelade regeringen också närmare föreskrifter om tillämpningen av sanktionerna.

Enligt lagen om vissa internationella sanktioner skall regeringens för­ordnande att tillämpa lagen underställas riksdagen för godkännande. 1 propositionen begärs ett sådant godkännande.

Riksdagen 1991/92. 1 saml. Nr 132

utrikesdepartementet

Prop. 1991 /92:132

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 7 maj 1992.

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om tillämpning i fråga om Libyen av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner

1 Bakgrund

Enligt Förenta Nationernas stadga (prop. 1946:196) kan FN:s säkerhetsråd under vissa förhållanden anta resolutioner om sanktioner av icke militär art för upprätthållande av internationell fred och säkerhet. Sådana re­solutioner kan ges i form av bindande beslut eller rekommendationer. En stat som är medlem i FN är enligt FN:s stadga skyldig att godta och verkställa säkerhetsrådets bindande beslut om sådana sanktioner. En re­kommendation av rådet är däremot endast en uppmaning till medlemssta­terna utan beslutets bindande kraft.

För att ge regeringen möjlighet att snabbt vidta åtgärder i den mån sådana påkallas med anledning av ett beslut eller en rekommendation som har meddelats av FN:s säkerhetsråd antogs år 1971 lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner.

Lagen är en s. k. fullmaktslag 5.0m formellt är i kraft men som endast kan tillämpas för att fullfölja säkerhetsrådets beslut eller rekommendationer. Det ankommer på regeringen att föreskriva att lagen skall tillämpas. Har lagen satts i tillämpning ger den regeringen bemyndigande att införa olika sanktioner.

En föreskrift om tillämpning av lagen skall underställas riksdagen för prövning inom en månad från utfärdandet, eller om riksmöte inte pågår, inom en månad från början av nästkommande riksmöte. Om underställ­ning inte sker inom angiven tid eller om riksdagen inte inom två månader från underställandet godkänner regeringens föreskrifter, förfaller dessa.

Regeringen har hittills förordnat om lagens tillämpning mot fem länder, nämligen Rhodesia. Sydafrika och Namibia samt Irak och Kuwait. Sank­tionsåtgärderna mot Rhodesia gällde under tiden den 1 juli 1971 den 22 december 1979. Vad angår Sydafrika tillämpas lagen sedan år 1977 med anledning av det samma år av FN:s säkerhetsråd beslutade vapenembargot mot Sydafrika och sedan år 1987 för en handelsbojkott (SFS 1987:477, ändrad senast genom SFS  1991:1300). Namibia omfattades också av

handelsbojkotten men denna hävdes den 1 april 1990 i samband med att     Prop. 1991/92:132 laiidet blev självständigt (SFS 1990: 81).

Sanktionerna mot Irak och Kuwait började tillämpas fr.o.m. den'7 augusti 1990 och föranleddes av Iraks invasion av Kuwait den 2 augusti 1990. Sanktionerna har formen av en handelsblockad och har sin främsta grund i säkerhetsrådets beslut den 6 augusti 1990 (SFS 1990: 885, ändrad senast genom SFS 1991:1305). Den 7 mars 1991 upphävdes blockaden mot Kuwait (SFS 1991:107).

2 Säkerhetsrådets beslut om sanktioner mot Libyen

Den 21 januari 1992 antog FN:s säkerhetsråd resolution 731 (1992) angå­ende Libyen. Resolutionen var föranledd av att resultatet av utredningarna kring attackerna mot Pan Americans flight 103 och Union de transports aérens flight 772 visade på libysk inblandning och att den libyska rege­ringen inte verksamt besvarat begäran om samarbete i fastställandet av ansvaret för terroristhandlingarna mot de båda flygningarna. Säkerhetsrå­det uppmanar därför den libyska regeringen att genast verksamt besvara uppmaningarna för att därigenom medverka till elimineringen av interna­tionell terrorism.

Den 31 mars 1992 antog FN:s säkerhetsråd en resolution, nr 748 (1992), om sanktioner mot Libyen. Resolutionen i engelsk version och i svensk översättning bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.

1 resolutionen bekräftar säkerhetsrådet inledningsvis sin resolution 731 (1992) och uttrycker sin oro över att libyska regeringen ännu inte lämnat något fullständigt gensvar på uppmaningarna i resolution 731 (1992). Rådet uttrycker sin övertygelse att undertryckandet av internationell ter­rorism, inkl. sådan i vilken stater är direkt eller indirekt inblandade, är väsentligt för vidmakthållande av internationell fred och säkerhet. Vidare påminner rådet om att medlemmarna av rådet i uttalande den 31 januari 1992 uttryckte sitt djupa oro över internationella terroristhandlingar och därvid betonade behovet för det internationella samfundet att effektivt ta itu med sådana handlingar. Rådet bekräftar på nytt, i enlighet med grund­satsen i paragraf 4 av artikel 2 i FN:s stadga, att varje stat har en skyldighet att avhålla sig från att organisera, anstifta, bistå eller delta i terroristhand­lingar i annan stat eller att samtycka till organiserade aktiviteter inom dess territorium som syftar till sådana handlingar, när handlingarna innefattar hot eller bruk av våld. Slutligen fastställer rådet att underiåtenheten från den libyska regeringen att genom konkreta handlingar visa sitt avståndsta­gande från terrorism och i synnerhet dess fortsatta underlåtenhet att fullständigt uppfylla uppmaningarna i resolution 731 (1992) utgör ett hot mot internationell fred och säkerhet. Rådet uttrycker därvid sin beslutsam­het att eliminera internationell terrorism. Vidare erinrar rådet om att, enligt artikel 50 i FN:s stadga, staterna har rätt att vända sig till säkerhets­rådet om de på grund av vidtagna åtgärder ställs inför speciella ekonom­iska problem.

Säkerhetsrådet, som förklarar att det handlar med stöd av kap. VII i

FN:s stadga, beslutar i paragraf 1 att den libyska regeringen nu utan     Prop. 1991/92: 132 ytterligare dröjsmål måste rätta sig efter resolution nr 731 (1992).

i paragraf 2 beslutar rådet att den libyska regeringen måste förbinda sig att upphöra med alla former av terroristhandlingar och allt stöd till terroristgrupper och att den genom konkreta handlingar omgående måste visa sitt avståndstagande från terrorism.

1 paragraf 3 beslutar rådet att alla stater den 15 april 1992 skall införa de åtgärder rådet i de följande paragraferna lägger fram, vilka åtgärder skall tillämpas till dess säkerhetsrådet beslutar att den libyska regeringen har rättat sig efter paragraf 1 och 2.

Paragraf 4 föreskriver att varje stat skall vägra flygplan tillstånd att starta, landa eller flyga i deras territorium, om flygplanet är destinerat att landa i eller har startat från Libyen. Undantag medges för det fall den sanktionskommitté som inrättas enligt resolutionen godkänner flygningen på grund av betydande humanitärt behov. Vidare skall varje stat förhindra att Libyen förses med flygplan eller flygplansdelar, att underhåll, service eller tekniskt bistånd ges till libyska flygplan eller flygplansdelar eller att för sådana flygplan luftvärdighetsintyg utfärdas, betalning sker av nya krav enligt existerande försäkringar eller nya försäkringar meddelas.

Enligt parara/5 åligger det varje stat att förhindra att Libyen förses med krigsmateriel eller motsvarande materiel för polisiärt bruk liksom all typ av utrustning eller licensiering för tillverkning eller underhåll av sådan mate­riel inkl. tekniskt bistånd härför. Alla tjänstemän som är närvarande i Libyen för alt ge råd åt libyska myndigheter i militära angelägenheter skall vidare dras tillbaka.

Enligt paragraf 6 skall staterna i betydande omfattning reducera antalet på och nivån av personal vid de libyska beskickningarna och begränsa eller kontrollera rörelsefriheten inom territoriet för all personal som blir kvar. Driften av alla Libyan Arab Airlines kontor skall hindras. Slutligen skall skäliga steg vidtas för att neka inresa av eller utvisa libyska medborgare som har vägrats inresa eller har utvisats från andra stater på grund av inblandning i terroristaktiviteter.

1 paragraf 7 uppmanar säkerhetsrådet alla stater, inklusive de som inte är medlemmar av FN, och alla internationella organisationer att handla strikt i överensstämmelse med bestämmelserna i resolutionen, oavsett förekomsten av rättigheter eller skyldigheter enligt internationella överens­kommelser eller kontrakt ingångna eller licenser eller tillstånd beviljade föreden 15 april 1992.

Paragrafs uppmanar alla stater att senast den 15 maj 1992 rapportera till generalsekreteraren om de åtgärder de har vidtagit för alt möta förplik­telserna i paragraferna 37.

1 paragraf 9hesiutar rådet att tillsätta en kommitté inom säkerhetsrådet med uppgift att bl.a. granska staternas rapporter, bevaka efterlevnaden av sanktionsåtgärderna och besluta om tillstånd till flygningar.

1 paragraf 10 uppmanar rådet alla stater att till fullo samarbeta med kommittén.

Paragraf 11 anmodar generalsekreteraren att lämna kommittén allt

nödvändigt bistånd och paragraf 12 uppmanar generalsekreteraren att     Prop. 1991/92:132 fortsätta sin roll som den definierats i resolution 731 (1992).

Slutligen beslutas i paragraf 13 att säkerhetsrådet var 120:e dag skall granska de införda åtgärderna mot bakgrund av hur den libyska regeringen uppfyller sina förpliktelser.

Till efterkommande av säkerhetsrådets resolution nr 748 (1992) före­skrev regeringen den 15 april 1992 i förordningen (1992:186) om tillämp­ning i fråga om Libyen av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner att 3 §, 4 § 1 3, 5 §, 7 § och 8 § i lagen skall tillämpas i fråga om Libyen. Förordningen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.

Samma dag utfärdade regeringen en förordning (1992:187) om vissa sanktioner mot Libyen. Förordningen, vars innehåll redogörs för i avsnitt 4, bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3.

3 Bestämmelser i lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner som satts i tillämpning

De bestämmelser i lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner som satts i tillämpning genom regeringens förordnande den 15 april 1992 (3 §, 4 § 1 -3, 5 §, 7 § och 8 §) har följande lydelse.

3

§ Regeringen får meddela förbud att från riket utföra vara avsedd att införas till blockerad stat och förbud att till riket införa vara som härrör från blockerad stat.

4

§   Regeringen får meddela förbud att

1.

till blockerad stat införa vara,

2.

inom blockerad stat tillhandahålla vara i verksamhet av ekonomisk art,

3.

utanför blockerad stat tillhandahålla vara avsedd för verksamhet av ekonomisk art som drives från den blockerade staten.

5 § Regeringen får meddela förbud att vidtaga åtgärd som är ägnad att

främja enligt 3 eller 4 § förbjudet förfarande och som innebär

1.

tillverkning, bearbetning, sammansättning, installering, underhåll eller reparation av vara eller lämnande av tekniskt bistånd till sådan åtgärd,

2.

lastning, lossning, transport eller mottagande till förvaring av vara eller tillhandahållande av transportmedel eller av utrustning eller förnö­denhet för transport,

3.

överlåtelse eller förvärv av vara, upplåtelse eller förvärv av särskild rätt därtill eller meddelande av försäkring därå eller rättshandling som avser i 1 eller 2 nämnd åtgärd beträffande vara,

4.

överlåtelse eller förvärv av uppfinning eller upplåtelse eller förvärv av särskild rätt därtill, eller

5.

lämnande eller förmedlande av uppdrag för åtgärd som anges i 1 4.

7 §   Regeringen får meddela förbud att utifrån verkställa betalning eller     Prop. 1991/92: 132

lämna kredit till mottagare i blockerad stat eller att verkställa betalning

eller lämna kredit till någon utanför blockerad stat, om betalningen eller krediten är avsedd för mottagare i den blockerade staten eller för verksam­het av ekonomisk art som idkas där eller drives därifrån.

Regeringen får även meddela förbud att lämna eller förmedla uppdrag för åtgärd som förbjudits enligt första stycket.

8 § Regeringen får meddela förbud att utöva trafik till lands samt sjö­

dier luftfart till eller från blockerad stat eller att i fråga om sådan verksam­

het samarbeta med trafikföretag, som drives i eller från nämnda stat, eller

med ägare eller brukare av transportmedel som är registrerat där.

Förbud enligt första stycket får riktas mot ägare och brukare av trans­portmedel samt mot befälhavare och besättningsman på transportmedel.

Regeringen får även meddela förbud att lämna eller förmedla uppdrag att utöva verksamhet som förbjudits enligt första stycket.

4 De svenska sanktionsbestämmelserna

Förordningen (1992:187) om vissa sanktioner mot Libyen omfattar krigs­materiel och liknande materiel jämte luftfartyg. Med krigsmateriel och liknande materiel avses i förordningen dels materiel enligt förordningen (1988:561) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m., dels motsva­rande materiel utformad för polisiärt bmk, dels förnödenheter för tillverk­ning och underhåll av nämnd materiel.

Enligt 2 och 3 §§ gäller förbud mot införsel av krigsmateriel och liknande materiel i Libyen vare sig det sker från Sverige eller på annat sätt. Enligt 4 § får inte heller sådan materiel tillhandahållas utanför eller inom Libyen om den är avsedd för ekonomisk verksamhet i Libyen. 5 § förbjuder vidare åtgärder som är ägnade att främja förbjudna förfaranden som t. ex. tillverk­ning, underhåll, reparation eller transport.

Enligt 6 § får flygplan som är destinerat till eller har startat från Libyen inte flyga i svenskt luftrum, såvida inte flygningen godkänts på grund av betydande humanitärt behov av FN:s säkerhetsråd. Förbudet gäller enligt 7 § ägare, brukare, befälhavare och besättningsman.

Enligt 8 och 9 §§ får inte flygplan eller flygplansdelar föras in i Libyen vare sig från Sverige eller på annat sätt. 10 § förbjuder åtgärder som är ägnade att främja olovlig införsel. Dessa åtgärder avser underhåll, repara­tion eller lämnande av tekniskt bistånd därtill av libyskt flygplan eller flygplansdelar liksom meddelande av försäkring på sådant flygplan. Enligt 11 § är det vidare förbjudet att verkställa betalning på grund av försäkrings­fall till mottagare i Libyen eller till någon utanför Libyen om betalningen avser någon i Libyen eller för ekonomisk verksamhet där.

12 § innebär, slutligen, att en svensk medborgare som utom riket bryter mot 2 5 eller 811 §§ förordningen kan dömas enligt lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner även om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten och även om vederbörande redan lagförts i

den främmande staten. Regeringen har vid utfärdandet av denna bestäm­melse stött sig på 11 § tredje stycket lagen om vissa internationella sank­tioner.

Bestämmelserna trädde i kraft den 24 april 1992.

Prop. 1991/92:132

5 Riksdagen bör godkänna regeringens förordnanden

Mitt förslag: Riksdagen godkänner regeringens förordnande om tillämpning av 3 §, 4 § 1 -3, 5 §, 7 § och 8 § i lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner med anledning av FN:s säkerhets­råds resolution 748 (1992).

Skälen för mitt förslag: Enligt 1 § 2 st lagen om vissa internationella sanktioner förfaller ett förordnande, om det inte inom en månad eller, om riksmöte inte pågår, inom en månad från feörjan av nästkommande riks­möte underställs riksdagen för prövning av frågan om det skall bestå och om det inte inom två månader från det underställningen skedde gillas av riksdagen. I den nyssnämnda resolutionen har säkerhetsrådet fattat bind­ande beslut som Sverige haft att efterfölja. Riksdagen bör därför godkänna regeringens förordnande.

Med hänsyn till att regeringens förordnande förfaller om inte riksdagen godkänt detta inom två månader från underställningen är ärendet brådsk­ande. Jag anser därför att regeringen bör föreslå riksdagen att besluta om att motionstiden skall förkortas.

6 Hemställan

Med hänvisning till vad jag anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagen att

godkänna regeringens förordnande om tillämpning av 3 §, 4 §

13, 5 §, 7§ och 8§ lagen (1971:176) om vissa internationella

sanktioner i fråga om Libyen.

Med hänsyn till ärendets brådskande natur bör ärendet behandlas under

innevarande riksmöte, och regeringen bör föreslå riksdagen att besluta

förkorta motionstiden till fem dagar.

7 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

Säkerhetsrådets resolution 748 (1992) den 31 mars      Pp. 1991/92:132

Bilaga 1

1992

The Security Council,

Reafjirming its resolution 731 (1992) of 21 January 1992,

Noting the reports of the Secretary-General,

Deeply concerned that the Libyan Government has still not provided a full and effective response to the requests in its resolution 731 (1992) of 21 January 1992,

Convincedthat the suppression of acts of intemational terrorism, includ­ing those in which States are directly or indirectly involved, is essential for the maintenance of intemational peace and security,

Recalling that, in the statement issued on 31 January 1992 on the occasion ofthe meeting ofthe Security Council at the level of heads of State and Government, the members of the Council expressed their deep con­cern över acts of intemational terrorism, and emphasized the need for the intemational community to deal effectively with all such acts,

Reafjirming that, in accordance with the principle in Artide 2, paragraph 4, of the Charter of the United Nations, every State has a duty to refrain from organizing, instigating, assisting or participating in terrorist acts in another State or acquiescing in organized activities within its territory directed towards the commission of such acts, when such acts involve a threat or use of force,

Determining, in this context, that the failure by the Libyan Government to demonstrate by concrete actions its renunciation of terrorism and in

particular its continued failure to respond fully and effectively to the requests in resolution 731 (1992) constitute a threat to intemational peace and security,

Determined to eliminate intemational terrorism,

Recalling the right of States, under Artide 50 ofthe Charter, to consult the Security Council where they find Ihemselves confronted with special economic problems arising from the carrying out of preventive or enforce­ment measures,

Acting under Chapter VII ofthe Charter,

1.   Decides that the Libyan Government must now comply without any

further delay with paragraph 3 of resolution 731 (1992) regarding the

requests contained in documents S/23306, S/23308 and S/23309;

2.

Decides also that the Libyan Government must commit itself defini­tively to cease all forms of terrorist action and all assistance to terrorist groups and that it must promptly, by concrete actions, demonstrate its renunciation of terrorism;

3.

Decides that, on 15 April 1992 all States shall adopt the measures set out below, which shall apply until the Security Council decides that the Libyan Government has complied with paragraphs 1 and 2 above;

4.

Decides also that all States shall:

(a) Deny permission to any aircraft to take off from, land in or overfly their territory if it is destined to land in or has taken off from the

territory of Libya, unless the particular flight has been approved on     Prop. 1991/92:132 grounds of significant humanitarian need by the Committee established by     Bilaga 1 paragraph 9 below;

(b) Prohibit, by their nationals or from their territory, the supply of any aircraft or aircraft components to Libyav the provision of engineering and maintenance servicing of Libyan aircraft or aircraft components, the certification of airworthiness for Libyan aircraft, the payment of new claims against existing insurance contracts and the provision of new direct insurance for Libyan aircraft;

5.    Decides further that all States shall:

(a)

Prohibit any provision to Libya by their nationals or from their territory of arms and related material of all types, including the sale or transfer of weapons and ammunition, military vehides and equipment, paramilitary police equipment and spare parts for the aforementioned, as well as the provision of any types of equipment, supplies and grants of licensing arrangemcnts, for the manufacture or maintenance ofthe afore­mentioned;

(b)

Prohibit any provision to Libya by their nationals or from their territory of technical ad vice, assistance or training related to the provision, manufacture, maintenance, or use ofthe items in (a) above;

(c)

Withdraw any of their officials or agents present in Libya to advise the Libyan authorities on military matters;

6.    Decides that all States shall:

(a)

Significantly reduce the number and the level of the staff at Libyan diplomatic missions and consular posts and restrict or control the move-ment within their territory of all such staff who remain; in the case of Libyan missions to intemational organizations, the höst State may, as it deems necessary, consult the organization concerned on the measures required to implement this subparagraph;

(b)

Prevent the operation ofall Libyan Arab Aidines offices;

(c)

Take all appropriatc steps to deny entry to or expel Libyan nationals who have been denied entry to or expelled from other States because of their involvement in terrorist activities;

7.

Calls upon all States, induding States not members of the United Nations, and all intemational organizations, to act in accordance with the provisions ofthe present resolution, notwithstanding the existence of any rights or obligations conferred or imposed by any intemational agreement or any contract entered into or any licence or permit granted prior to 15 April 1992;

8.

Requests all States to report to the Secretary-General by 15 May 1992 on the measures they have instituted for meeting the obligations set out in paragraphs 3 to 7 above;

9.

Decides to establish, in accordance with rule 28 of its provisional rules of procedure, a Committee of the Security Council consisting of all the members ofthe Council, to undertake the following tasks and to report on its work to the Council with its observations and recommendations:

(a)

To examine the reports submitted pursuant to paragraph 8 above;

(b)

To seek from all States further information regarding the action

9

taken by them coneeming the effective implementation ofthe measures     Prop. 1991/92:132

imposed by paragraphs 3 to 7 above;

Bilaga 1

(c)  To consider any information brought to its attention by States

coneeming violations ofthe measures imposed by paragraphs 3 to 7 above

and, in that context, to make recommendations to the Council on ways to

increase their effectiveness;

(d)  To recommend appropriate measures in response to violations ofthe

measures imposed by paragraphs 3 to 7 above and provide information on

a regular basis to the Secretary-General for general distribution to Member

States;

(e)  To consider and to decide upon expeditiously any application by

States for the approval of flights on grounds og significant humanitarian

need in accordance with paragraph 4 above;

(O To give special attention to any Communications in accordance with Artide 50 ofthe Charter from any neighbouring or other State with special economic problems that might arise from carrying out of the measures imposed by paragraphs 3 to 7 above;

10.

Calls upon all States to cooperate fully with the Committee in the fulfillment of its task, including supplying such information as may be sought by the Committee in pursuance ofthe present resolution;

11.

Requests the Secretary-General to provide all necessary assistance to the Committee and to make the necessary arrangemcnts in the Secretariat for this purpose;

12.

Invités the Secretary-General to continue his role as set out in paragraph 4 of resolution 731 (1992);

13.

Decides that the Security Council shall, every 120 days or sooner should the situation so require, review the measures imposed by para­graphs 3 to 7 above in the light ofthe compliance by the Libyan Govern­ment with paragraphs 1 and 2 above taking into account, as appropriate, any reports provided by the Secretary-General on his role as set out in paragraph 4 of resolution 731 (1992);

14.

Decides to remain seized ofthe matter.

10

Inom utrikesdepartementet verkställd översättning     pop- 1991/92:132

av resolutionen

'  

Säkerhetsrådet,

Som bekräftar sin resolution 731 (1992) den 21 januari 1992,

Som noterar generalsekreterarens rapporter,

Som är allvarligt oroat över att den libyska regeringen ännu inte har lämnat ett fullständigt och verksamt svar på uppmaningarna i resolution 731 (1992) den 21 januari 1992,

Som är övertygat om att undertryckande av internationella terrorist­handlingar, inklusive sådana i vilka stater direkt eller indirekt är inblan­dade, är väsentligt för upprätthållande av internationell fred och säkerhet.

Som erinrar om att rådsmedlemmarna i uttalandet den 31 januari 1992, vid tillfället för mötet med statsöverhuvuden och regeringschefer, ut­tryckte sin djupa oro över internationella terroristhandlingar och betonade behovet för det internationella samfundet att effektivt ta itu med alla sådana handlingar,

Som bekräftar att varje stat, i enlighet med gmndsatsen i paragraf 4 av artikel 2 i Förenta Nationernas stadga, har en skyldighet att avhålla sig från att organisera, anstifta, bistå eller delta i terroristhandlingar i en annan stat eller att samtycka till organiserade aktiviteter inom dess territorium som syftar till att begå sådana handlingar, när sådana handlingar innefattar ett hot eller bruk av våld,

Som fastslår, i detta sammanhang, att underlåtenheten av den libyska regeringen att genom konkreta handlingar visa sitt avståndstagande från terrorism och i synnerhet dess fortsatta underlåtenhet att fullständigt besvara uppmaningarna i resolution 731 (1992) utgör ett hot mot interna­tionell fred och säkerhet.

Som är beslutet att eliminera internationell terrorism,

Som erinrar om staternas rätt att enligt artikel 50 i stadgan konsultera säkerhetsrådet när de finner sig ställda inför speciella ekonomiska problem som härrör från fullföljandet av förebyggande eller framtvingande åtgär­der.

Som handlar med stöd av kapitel VII i stadgan,

1.

Beslutar att den libyska regeringen nu utan vidare dröjsmål måste uppfylla paragraf 3 i resolution 731 (1992) avseende uppmaningarna i dokument S/23306, S/23308 och S/23309;

2.

Beslutar också att den libyska regeringen absolut måste förbinda sig att upphöra med all form av terroristhandling och all hjälp till terrorist­grupper och att den omgående, genom konkreta handlingar, måste visa sitt avståndstagande från terrorism;

3.

Beslutar att alla stater den 15 april 1992 skall införa de åtgärder som läggs fram nedan, vilka åtgärder skall tillämpas till dess säkerhetsrådet beslutar att den libyska regeringen har uppfyllt paragraf 1 och 2 ovan;

4.

Beslutar också att alla stater skall:

(a) Vägra varje flygplan tillstånd att starta från, landa på eller flyga över

deras territorium om det är destinerat att landa på eller har startat från

11

Libyens territorium, såvida inte den särskilda flygningen har godkänts på     Prop. 1991/92: 132 grund av betydande humanitärt behov av den kommitté som bildas genom     Bilaga 1 paragraf 9 nedan;

(b) Förbjuda, av dess medborgare eller från deras territorium, tillhanda­hållande av vilka flygplan eller flygplansdelar som helst till Libyen, till- . handahållande av teknik och underhållsservice av libyska flygplan eller flygplansdelar, utfärdande av luflvärdighetsbevis för libyska flygplan, be­talning av nya anspråk mot existerande försäkringskontrakt och tillhanda­hållande av ny direkt försäkring av libyskt flygplan;

5.    Beslutar vidare att alla stater skall:

(a)

Förbjuda varje tillhandahällande till Libyen av deras medborgare eller från deras territorium av vapen och liknande materiel av alla typer, inklusive försäljning och överiåtelse av vapen och ammunition, militära fordon och utrustning, paramilitär polisutrustning och reservdelar till de förutnämnda så väl som tillhandahållande av alla typer av utmstning, proviant och licensieringsarrangemang för tillverkning eller underhåll av de förutnämnda;

(b)

Förbjuda varje tillhandahällande till Libyen av deras medborgare eller från deras territorium av tekniskt råd, bistånd eller träning som hänför sig till tillhandahållande, tillverkning, underhåll eller användning av artiklarna i (a) ovan;

(c)

Dra tillbaka sina eventuella tjänstemän eller representanter som är närvarande i Libyen för att råda de libyska myndigheterna i militära angelägenheter;

6.    Beslutar att alla stater skall:

(a)

I betydande omfattning reducera antalet och nivån på personalen vid libyska diplomatiska beskickningar och konsulära poster och begränsa eller kontrollera rörelsefriheten inom deras territorium av all sådan personal som blir kvar; i fall av libyska beskickningar vid internationella organisa­tioner får värdlandet, som det anser nödvändigt, konsultera organisatio­nen i fråga om erforderliga åtgärder för genomförande av denna underpa­ragraf;

(b)

Hindra driften av alla Libyan Arab Airiines kontor;

(c)

Vidta alla lämpliga steg för att neka inresa för eller utvisa libyska medborgare som har nekats inresa eller har utvisats från andra stater på grund av sitt engagemang i terroristaktiviteter;

7.

Uppmanar alla stater , inklusive stater som inte är medlemmar av Förenta Nationerna, och alla internationella organisationer, att handla strikt i överensstämmelse med bestämmelserna i förevarande resolution, oaktat förekomsten av rättigheter eller skyldigheter tilldelade eller ålagda av internationell överenskommelse eller av kontrakt som ingåtts eller licens eller tillstånd beviljat tidigare än den 15 april 1992;

8.

Anmodar alla stater att rapportera till generalsekreteraren senast den 15 maj 1992 om de åtgärder som de har vidtagit för att möta förpliktelserna förelagda i paragraf 3-7 ovan;

9.

Beslutar att i enlighet med 28 § i den provisoriska arbetsordningen inrätta en kommitté inom säkerhetsrådet bestående av alla medlemmar av

12

rådet för att fullgöra följande uppgifter och att rapportera om sitt arbete till     Prop. 1991 /92:132

rådet med sina observationer och rekommendationer:

Bilaga I

(a)

Att granska rapporterna avgivna enligt paragraf 8 ovan;

(b)

Att från varje stat begära ytterligare information avseende av dem vidtagna årgärder som gäller det effektiva genomförandet av de enligt paragraf 3 7 ovan ålagda åtgärderna;

(c)

Att beakta information som bringas till dess kännedom från stater angående överträdelser av de åtgärder som ålagts enligt paragraf 3 7 ovan och i det sammanhanget ge rekommendationer till rådet om tillvägagångs­sätt att öka deras effektivitet;

(d)  Att rekommendera lämpliga åtgärder som svar på överträdelser av de

enligt paragraf 3 7 ovan ålagda åtgärderna och ordna med information på

regelbunden basis till generalsekreteraren för allmän distribution till med­

lemsstaterna;

(e)  Att beakta och snabbt avgöra varje ansökan av staterna om godkän­

nande av flygningar på grund av betydande humanitärt behov i överens­

stämmelse med paragraf 4 ovan;

(f)  Att i överensstämmelse med artikel 50 i stadgan ägna särskild upp­

märksamhet åt varje meddelande från något grannland eller annan stat

med speciella ekonomiska problem som kan uppkomma genom fullföljan­

det av ålagda åtgärder enligt paragraf 3 7 ovan;

10.  Uppmanar alla stater att till fullo samarbeta med kommittén i

fullgörandet av dess uppgifter, inklusive att lämna sådan information som

kan vara eftersökt av kommittén i enlighet med förevarande resolution;

11.  Anmodar generalsekreteraren att lämna all nödvändig hjälp till

kommittén och att vidta nödvändiga arrangemang inom sekretariatet för

detta ändamål;

12.

Uppmanar generalsekreteraren att fortsätta sin roll som den fram­ställs i paragraf 4 i resolution 731 (1992);

13.

Beslutar att säkerhetsrådet var 120:e dag eller tidigare om si­tuationen så kräver skall se över ålagda åtgärder enligt paragraf 3 7 ovan i ljuset av den libyska regeringens uppfyllelse av paragraf I och 2 ovan med hänsynstagande till, där så är lämpligt, rapporter lämnade av generalsek­reteraren i dennes roll som den framställs i paragraf 4 i resolution 731 (1992);

14.

Beslutar att hålla sig informerad om ärendet.

Prop. 1991/92:132 Bilaga 2

Svensk författningssamling

Förordning

om tillämpning i fråga om Libyen av lagen (1971:176)

om vissa internationella sanktioner;

utfärdad den 15 april 1992.

Regeringen föreskriver att 3 §, 4 § 1 -3, 5 §, 7 § och 8 § lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner skall tillämpas i fråga om Libyen med anledning av resolution nr 748 (1992) som Förenta Nationernas säkerhets­råd antagit den 31 mars 1992.

SFS 1992:186

Utkom från trycket den 23 april 1992

Denna förordning träder i kraft den 24 april 1992. På regeringens vägnar ULF DINKELSPIEL

Pernilla[REDACTED_EFTERNAMN] (Utrikesdepartementet)

14

Prop. 1991/92:132 Bilaga 3

Svensk författningssamling

Förordning

om vissa sanktioner mot Libyen;

utfärdad den 15 april 1992. Regeringen föreskriver följande.

Krigsmateriel och liknande materiel

1 §   Med krigsmateriel och liknande materiel avses i denna förordning

1.

materiel som är upptagen i bilagan till förordningen (1988:561) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m. m.,

2.

motsvarande materiel utformad för polisiärt bmk,

3.

förnödenheter särskilt avsedda för tillverkning eller underhåll av materiel som anges i 1 och 2.

2

§ Krigsmateriel och liknande materiel får inte föras ut ur Sverige, om bestämmelselandet är Libyen.

3

§   Krigsmateriel och liknande materiel får inte föras in i Libyen.

4

§ Krigsmateriel och liknande materiel får inte tillhandahållas utanför Libyen om den är avsedd för verksamhet av ekonomisk art som drivs från Libyen.

Inte heller får genom upplåtelse av licens för tillverkning eller underhåll sådan materiel tillhandahållas inom Libyen i verksamhet av ekonomisk art.

5 § Åtgärder får inte vidtas som är ägnade att främja sådana handlingar

som nämns i 2 4 §§ och som innebär att

1.  tillverka, bearbeta, sätta samman, installera, underhålla eller reparera

krigsmateriel eller liknande materiel eller lämna tekniskt bistånd till såda­

na åtgärder,

2.

lasta, lossa, transportera eller ta emot krigsmateriel eller liknande materiel till förvaring,

3.

överlåta krigsmateriel eller liknande materiel eller upplåta särskild rätt till materielen,

4.

överlåta en uppfinning av krigsmateriel eller liknande materiel eller upplåta särskild rätt därtill, eller

5.

lämna eller förmedla uppdrag för åtgärder som anges i 1 -4.

SFS 1992:187

Utkom från trycket den 23 april 1992

Prop. 1991/92:132 Bilaga 3

SFS 1992:187

Luftfartyg m. m.

6 § Ett luftfartyg som är destinerat till eller har startat från Libyen får

inte flyga i svenskt luftmm.

Förbudet gäller inte om flygningen har godkänts på gmnd av betydande humanitärt behov av Förenta Nationemas (FN) sanktionskommitté, upp­rättad med anledning av säkerhetsrådets resolution nr 748 (1992).

7

§ Förbudet enligt 6 § första stycket gäller ägare och bmkare av luftfar­tyg samt befälhavare och besättningsman på sådant fartyg.

8

§ Luftfartyg och delar till luftfartyg får inte föras ut ur Sverige, om bestämmelselandet är Libyen.

9

§   Luftfartyg och delar till luftfartyg får inte föras in i Libyen.

10 § Åtgärderfårinte vidtas som är ägnade att främja sådana handlingar

som nämns i 8 och 9 §§ och som innebär att

1.  underhålla eller reparera ett libyskt luftfartyg eller delar till ett sådant

luftfartyg eller lämna tekniskt bistånd till sådana åtgärder, eller

2.       meddela ny direkt försäkring på ett libyskt luftfartyg.

11 § Betalning på gmnd av försäkringsfall får inte verkställas från länder

utanför Libyen till mottagare i Libyen, när betalningen avser luftfartyg

eller delar till luftfartyg. Inte heller får betalning verkställas på gmnd av

försäkringsfall till någon utanför Libyen, om betalningen är avsedd för

någon i Libyen eller för verksamhet av ekonomisk art som idkas i eller

drivs från Libyen.

Gemensamma bestämmelser

12 § En svensk medborgare som utom riket företar en handling som är

förbjudenenligt 2 5 eller 811 §§ döms enligt lagen (1971:176) om vissa

internationella sanktioner och vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller

3 § brottsbalken inte är tillämplig och utan hinder av 2 kap. 5 a § första och

andra styckena nämnda balk.

Denna förordning träder i kraft den 24 april 1992. På regeringens vägnar ULF DINKELSPIEL

Pernilla[REDACTED_EFTERNAMN] (Utrikesdepartementet)

Norstedts Tryckeri AB, Stockholm 1992

16

Norstedts Tryckeri AB, Stockholm 1992