Regeringens proposition

1999/2000:58

Mervärdesskattefrågor med anledning av

Öresundsförbindelsen

Prop.

1999/2000:58

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 27 januari 2000

Laila Freivalds

 Bosse[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan Sverige och annat land

beläggs med mervärdesskatt. Tillhandahållandet skall beskattas med

normalskattesatsen 25 %. Reglerna berör i dag endast Öresunds-

förbindelsen. Regeringen har ingått ett avtal med Danmark om bl.a. en

förenklad hantering av den mervärdesskatt som skall tas ut på

passageavgiften. Reglerna tas in i en särskild lag.

En möjlighet införs för skattemyndigheten att på ansökan från den

skattskyldige i vissa fall medge undantag från kravet på att uppgifter om

mottagares namn etc. skall anges på faktura eller jämförlig handling.

En ändring görs så att skattskyldigheten för förmedlingstjänster i vissa

fall förs över på förvärvaren av tjänsterna. I övrigt görs vissa tekniska

justeringar i reglerna om förmedlingstjänster.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om avtal med Danmark om mervärdesskatt för

den fasta vägförbindelsen över Öresund 4

2.2 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

 (1994:200) 9

3 Ärendet och dess beredning 14

4 Öresundsförbindelsen 16

5 Mervärdesskatt på avgiften för passage över förbindelsen 16

5.1 Gällande regler 16

5.2 Ändrade regler 17

6 Avtal med Danmark om mervärdesskatt för den fasta

vägförbindelsen över Öresund 18

6.1 En särskild lag om avtalet med Danmark 18

6.2 Fördelning av skatten mellan Sverige och Danmark 18

6.3 Avdrags- och återbetalningsrätt 19

6.3.1 Gällande regler 19

6.3.2 Förenklade regler 20

6.3.3 Uppgifter på kvittot 22

7 Förmedlingstjänster 23

8 Ikraftträdande 24

9 Statsfinansiella effekter 24

10 Författningskommentarer 25

10.1 Förslaget till lag om avtal med Danmark om mervärdesskatt

för den fasta vägförbindelsen över Öresund 25

10.1.1 Lagförslaget 25

10.1.2 Avtalets innehåll 25

10.2 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200) 27

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag 29

Bilaga 2 Lagrådets yttrande 34

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 januari 2000 36

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner avtalet med tillhörande protokoll mellan Sverige och

Danmark om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över Öresund,

2. antar regeringens förslag till lag om avtal med Danmark om

mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över Öresund,

3. antar regeringens förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om avtal med Danmark om

mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över

Öresund

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Det avtal med Danmark om mervärdesskatt för den fasta

vägförbindelsen över Öresund samt tillhörande protokoll, som

undertecknades i januari 2000, skall gälla som lag här i landet. Avtalet är

avfattat på svenska och danska med samma giltighet. Den svenska texten

framgår av bilagan till denna lag.

_________________

Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.

 Bilaga

Avtal

mellan Konungariket Sveriges regering och Konungariket Danmarks

regering om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över

Öresund

Regeringarna i Konungariket Sverige och Konungariket Danmark har

enats om följande bestämmelser:

Artikel 1

Avtalets syfte

Syftet med detta avtal är att överenskomma hur mervärdesskatten på

passageavgiften för den fasta vägförbindelsen över Öresund skall fördelas

samt dessutom fastställa en administrativ ordning, som möjliggör en

förenklad hantering av avdrag och återbetalning av mervärdesskatt för

passagen över den fasta förbindelsen över Öresund.

Artikel 2

Definitioner

I detta avtal förstås med uttrycket:

1. Den behöriga myndigheten :

a. i Danmark: Skatteministern,

b. i Sverige: Finansministern,

eller den myndighet i envar av dessa stater åt vilken det uppdras att

handha frågor beträffande avtalet.

2. Utländska företagare : Företagare som är skattskyldiga till

mervärdesskatt i ett annat EU-land än Danmark eller Sverige samt

företagare som är etablerade utanför EU.

3. Passageavgift : Den avgift som tas ut för passage över den fasta

vägförbindelsen över Öresund.

Artikel 3

Beskattningsunderlaget

Vid fördelning av det beskattningsbara värdet av passageavgiften

tillkommer 50 procent av beskattningsunderlaget Danmark och 50

procent av beskattningsunderlaget Sverige.

Artikel 4

Avdrag

Företagare, som är skattskyldiga i Danmark, kan i enlighet med de

danska reglerna dra av såväl den danska som den svenska

mervärdesskatten på passageavgiften. Företagare, som är skattskyldiga i

Sverige, kan i överensstämmelse med de svenska reglerna dra av såväl

den svenska som den danska mervärdesskatten på passageavgiften.

Artikel 5

Återbetalning till utländska företagare

Återbetalning av den danska och svenska mervärdesskatten på

passageavgiften till utländska företagare skall ske i Sverige.

Återbetalningen skall ske i enlighet med rådets åttonde direktiv av den 6

december 1979 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning

rörande omsättningsskatter Regler för återbetalning av mervärdeskatt

till skattskyldiga som inte är etablerade inom landets territorium

(79/1072/EEG) samt rådets trettonde direktiv av den 17 november 1986

om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om

omsättningsskatter Regler om återbetalning av mervärdeskatt till

skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium

(86/560/EEG), såsom nämnda direktiv är genomförda i svenska

författningar.

Artikel 6

Gottgörelse och ränta på utbetald skatt

De svenska myndigheterna skall föra noteringar över utbetalade belopp

till utländska företagare. Den behöriga svenska myndigheten skall, innan

utgången av den månad som följer efter utbetalningsmånaden, översända

en samlad nota med det belopp som avser dansk mervärdesskatt till den

behöriga danska myndigheten. Till beloppet skall läggas en ränta

motsvarande genomsnittet av räntan på den svenska tvåmånaders

statsskuldväxeln för den månad utbetalningarna skett. Beloppet anges i

SEK. Den behöriga danska myndigheten skall föra över det samlade

beloppet till de svenska myndigheterna senast den 15 i den följande

månaden. Närmare bestämmelser om hur överföringen skall göras får

avtalas om mellan de behöriga myndigheterna i Danmark och i Sverige.

Artikel 7

Merkostnader

Den behöriga svenska myndigheten skall årligen meddela den behöriga

danska myndigheten storleken på de administrativa merkostnaderna för

att återbetala dansk mervärdesskatt till utländska företagare. Danmark

skall gottgöra Sverige dessa merkostnader. Gottgörelsen skall ske senast

den 15 i månaden efter att meddelandet lämnats.

Artikel 8

Revision

Den behöriga danska myndigheten äger rätt att ta del av resultatet av den

behöriga svenska myndighetens internrevisions granskning av system

och rutiner avseende återbetalningar av mervärdesskatt på

passageavgifterna till utländska företagare.

Artikel 9

Ikraftträdande

Detta avtal träder i kraft 30 dagar efter det att följande villkor har

uppfyllts:

1. Europeiska unionens råd har beslutat, att Danmark och Sverige kan

frångå det sjätte direktivet av den 17 maj 1977 om harmonisering av

medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Gemensamt

system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund (77/388/EEG), om

hanteringen av mervärdesskatten för den fasta förbindelsen över

Öresund.

2. De avtalsslutande parterna genom utväxling av diplomatiska noter

underrättat varandra om att alla de lagstadgade åtgärder, som är

nödvändiga för avtalets ikraftträdande, har fullgjorts.

Artikel 10

Giltighetsperiod och ändring av avtalet

1. Detta avtal har ingåtts på obestämd tid. Det kan genom skriftligt

meddelande sägas upp via diplomatiska kanaler av var och en av de

avtalsslutande parterna och skall upphöra att gälla sex månader efter att

sådant meddelande har mottagits.

2. Fråga om ändring kan när som helst tas upp av en av de avtalsslutande

parterna.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen

bemyndigade, undertecknat detta avtal i två exemplar på svenska och

danska språken varvid varje text äger lika vitsord.

För Konungariket Sveriges För Konungariket Danmarks

regering regering

Claes Ljungh Peter Loft

Undertecknat den 25 januari 2000 Undertecknat den 27 januari 2000

Protokoll

Vid undertecknande av avtalet mellan Konungariket Sveriges regering

och Konungariket Danmarks regering om mervärdesskatt för den fasta

vägförbindelsen över Öresund är undertecknade överens om följande

bestämmelse som skall utgöra en integrerande del av avtalet:

Till artikel 10:

I punkt 2 sägs att fråga om ändring av avtalet när som helst kan tas upp

av en av de avtalsslutande parterna. Parterna har meddelat att ett skäl till

ändring av avtalet kan vara att det föreligger en väsentlig skillnad mellan

antalet danska och svenska företagare som använder den fasta

vägförbindelsen över Öresund.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen

bemyndigade, undertecknat detta protokoll i två exemplar på svenska och

danska språken varvid varje text äger samma vitsord.

För Konungariket Sveriges För Konungariket Danmarks

regering regering

Claes Ljungh Peter Loft

Undertecknat den 25 januari 2000 Undertecknat den 27 januari 2000

2.2 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200)

dels att 1 kap. 2 §, 5 kap. 7 a och 11 §§, 9 b kap. 4 §, 11 kap. 5 § och

20 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 2 c §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §

Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat

följer av 2 4 a: den som omsätter varan eller tjänsten,

2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

3. för omsättning som anges i

1 § första stycket 1 av sådana

tjänster som avses i 5 kap. 5 a, 6 a,

6 b och 7 a §§, om den som

omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är

registrerad till mervärdesskatt här:

den som förvärvar tjänsten,

3. för omsättning som anges i

1 § första stycket 1 av sådana

tjänster som avses i 5 kap. 5 §

tredje stycket samt 5 a, 6 a, 6 b och

7 a §§, om den som omsätter

tjänsten är en utländsk företagare

och förvärvaren är registrerad till

mervärdesskatt här: den som

förvärvar tjänsten,

4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

4 a. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 mellan

näringsidkare som är eller skall vara registrerade till mervärdesskatt här,

av guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325

tusendelar eller av investeringsguld om den som omsätter guldet är

skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §: den som förvärvar varan,

5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar varan, och

6. för import av varor: den som är skyldig att betala skatt enligt 10 §

tullagen (1994:1550) för den importerade varan.

Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

2 c §

Särskilda bestämmelser om

mervärdesskatt finns i lagen

(2000:000) om avtal med

Danmark om mervärdesskatt för

den fasta vägförbindelsen över

Öresund.

5 kap.

7 a §

Andra förmedlingstjänster än sådana som anges i 4, 5, 5 a, 6, 6 a och

7 §§ och som görs för någon annans räkning i dennes namn är omsatta

inom landet, om

1. förmedlingstjänsten företas i

Sverige och förvärvet av

förmedlingstjänsten inte har gjorts

under angivande av ett

registreringsnummer för köparen i

ett annat EG-land, eller

2. förmedlingstjänsten företas i

ett annat EG-land men köparen av

förmedlingstjänsten är registrerad

till mervärdesskatt här i landet och

han har förvärvat förmedlings-

tjänsten under angivande av

registreringsnumret.

1. förmedlingstjänsten avser en

vara eller tjänst som omsätts i

Sverige och förvärvet av

förmedlingstjänsten inte har gjorts

under angivande av ett

registreringsnummer för köparen i

ett annat EG-land, eller

2. förmedlingstjänsten avser en

vara eller tjänst som omsätts i ett

annat EG-land men köparen av

förmedlingstjänsten är registrerad

till mervärdesskatt här i landet och

han har förvärvat förmedlings-

tjänsten under angivande av

registreringsnumret.

11 §

En omsättning av tjänster enligt någon av 4 8 §§ anses som

omsättning utomlands då det är fråga om:

1. tjänster som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik, inräknat

upplåtelse av hamnar eller flygplatser, eller tjänster som avser utrustning

eller andra varor för användning på sådana fartyg eller luftfartyg,

2 a. lastning, lossning eller andra tjänster i godsterminal-, hamn- eller

flygplatsverksamhet, om tjänsterna avser varor från eller till ett land

utanför EG,

2 b. transport eller annan tjänst inom landet som avser varor som en

speditör eller fraktförare tillhandahåller en utländsk uppdragsgivare i ett

land utanför EG i samband med import eller export av varan,

3. alla tjänster som avser varor utom uthyrning, om varorna förts in i

landet endast för tjänsten i fråga för att därefter föras ut ur landet till en

plats utanför EG,

4. reparation av varor åt en

utländsk företagare, som inte är

skattskyldig för omsättningen, och

reparationen görs inom ramen för

garantiåtaganden som denne gjort,

5. upplåtelse för trafik av bro

eller tunnel mellan Sverige och ett

annat land, och

6. förmedling av varor eller

tjänster som görs för någon annans

räkning i dennes namn, när

omsättningen av dessa anses som

en omsättning utanför EG antingen

enligt 1 § första stycket eller enligt

förevarande paragraf eller 9 §.

4. reparation av varor åt en

utländsk företagare, som inte är

skattskyldig för omsättningen, och

reparationen görs inom ramen för

garantiåtaganden som denne gjort,

och

5. förmedling av varor eller

tjänster som görs för någon annans

räkning i dennes namn, när

omsättningen av dessa anses som

en omsättning utanför EG antingen

enligt 1 § första stycket eller enligt

förevarande paragraf eller 9 §.

9 b kap.

4 §

Omsättning av resetjänsten omfattas av 5 kap. 8 § om inte annat följer av

andra stycket.

Om resebyrån som ett led i

omsättningen av resetjänsten

förvärvat varor och tjänster som en

annan näringsidkare tillhandahållit

resebyrån utanför EG, skall

resetjänsten anses utgöra en sådan

tjänst som avses i 5 kap. 11 § 6.

Om förvärven avser varor och

tjänster som den andre närings-

idkaren tillhandahållit resebyrån

både inom och utanför EG, gäller

bestämmelserna i 5 kap. 11 § 6

endast för den del av omsättningen

av resetjänsten som avser varor

och tjänster tillhandahållna utanför

EG.

Om resebyrån som ett led i

omsättningen av resetjänsten

förvärvat varor och tjänster som en

annan näringsidkare tillhandahållit

resebyrån utanför EG, skall

resetjänsten anses utgöra en sådan

tjänst som avses i 5 kap. 11 § 5.

Om förvärven avser varor och

tjänster som den andre närings-

idkaren tillhandahållit resebyrån

både inom och utanför EG, gäller

bestämmelserna i 5 kap. 11 § 5

endast för den del av omsättningen

av resetjänsten som avser varor

och tjänster tillhandahållna utanför

EG.

11 kap.

5 §

En faktura eller jämförlig handling skall i de fall som anges i 2 § 1

eller 2 och 2 a § innehålla uppgift om

1. ersättningen,

2. skattens belopp för varje skattesats,

3. utställarens och mottagarens namn och adress eller någon annan

uppgift genom vilken de kan identifieras,

4. transaktionens art,

5. platsen för varans mottagande,

6. den skattskyldiges registreringsnummer till mervärdesskatt eller, då

den skattskyldige inte är registrerad, hans person- eller

organisationsnummer om det finns ett sådant och annars en likvärdig

uppgift, och

7. övrigt som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten

och mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning.

 En faktura eller jämförlig handling som utfärdas enligt 2 § 3 skall

innehålla uppgift om den utgående skatt som säljaren har redovisat eller

skall redovisa för gjorda skattepliktiga uttag av tjänster på fastigheten.

Handlingen skall dessutom innehålla de uppgifter som anges i första

stycket 3, 4, 6 och 7.

 Bestämmelserna i första stycket 3 5 får frångås då fråga är om en

faktura eller jämförlig handling som upptar endast ett mindre belopp.

Om tredje stycket inte är

tillämpligt och det med hänsyn till

en skattskyldigs verksamhet finns

särskilda skäl för det, får

skattemyndigheten på ansökan av

den skattskyldige besluta att denne

inte behöver lämna uppgift om

mottagaren enligt första stycket 3.

20 kap.

1 §

Vid överklagande av beslut enligt denna lag, med undantag för

överklagande enligt andra stycket, gäller bestämmelserna i 22 kap.

skattebetalningslagen (1997:483).

Beslut som Skattemyndigheten i

Gävle har fattat om betalnings-

skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om

godkännande enligt 9 c kap. 7 §

eller om återkallelse av sådant

godkännande enligt 9 c kap. 8 §

andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1 8 §§

och om betalningsskyldighet och

avräkning enligt 19 kap. 7 § får

överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut som en

skattemyndighet fattat om

gruppregistrering enligt 6 a kap.

4 § eller om ändring eller

avregistrering enligt 6 a kap. 5 §

får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Beslut om

avräkning får överklagas särskilt

på den grunden att avräk-

ningsbeslutet i sig är felaktigt men

i övrigt endast i samband med

överklagande av beslut om betal-

ningsskyldighet. Ett överklagande

enligt detta stycke skall ha kommit

in inom två månader från den dag

klaganden fick del av beslutet.

Beslut som Skattemyndigheten i

Gävle har fattat om betalnings-

skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om

godkännande enligt 9 c kap. 7 §

eller om återkallelse av sådant

godkännande enligt 9 c kap. 8 §

andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1 8 §§

och om betalningsskyldighet och

avräkning enligt 19 kap. 7 § får

överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut som en

skattemyndighet fattat om

gruppregistrering enligt 6 a kap.

4 §, om ändring eller

avregistrering enligt 6 a kap. 5 §

eller om innehållet i en faktura

eller jämförlig handling enligt

11 kap. 5 § fjärde stycket får

överklagas hos allmän förvalt-

ningsdomstol. Beslut om avräk-

ning får överklagas särskilt på den

grunden att avräkningsbeslutet i

sig är felaktigt men i övrigt endast

i samband med överklagande av

beslut om betalningsskyldighet.

Ett överklagande enligt detta

stycke skall ha kommit in inom två

månader från den dag klaganden

fick del av beslutet.

Ett beslut enligt 9 c kap. 7 § eller 8 § andra stycket eller 6 a kap. 4 eller

5 § får även överklagas av Riksskatteverket. Om en enskild part

överklagar ett sådant beslut förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

_____________

1. Denna lag träder i kraft den 15 april 2000.

2. Bestämmelsen i 1 kap. 2 c § tillämpas från och med den dag som

lagen (2000:000) om avtal med Danmark om mervärdesskatt för den

fasta vägförbindelsen över Öresund träder i kraft.

3. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om förhållanden som

hänför sig till tiden före ikraftträdandet.

3 Ärendet och dess beredning

Den 23 mars 1991 slöt Sverige och Danmark avtal om byggande av

Öresundsförbindelsen (prop. 1990/91:158). Avtalet (artikel 20) och

tilläggsprotokollet (p 5) omfattar bl.a. frågan om mervärdesskatt. Sverige

och Danmark uttalar att man utgår från att det träffas särskilt avtal om

likvärdiga villkor i de båda staterna för mervärdesskatt samt att

byggandet av förbindelsen inte belastas med mervärdesskatt.

Förbindelsen skall vara avgiftsfinansierad.

Vid tillfället för avtalet var enligt den svenska

mervärdesskattelagstiftningen upplåtelser för trafik av väg, bro eller

annan anläggning inte mervärdesskattepliktiga. Efter förslag (SOU

1992:6) från Utredningen om teknisk översyn av mervärdeskattelagen (Fi

1991:01) infördes den 1 juli 1993 skatteplikt för sådana upplåtelser

(prop. 1992/93:190, SFS 1993:642). Som skäl för införande av

skatteplikt anfördes att skattefriheten missgynnade skattepliktiga

transportformer såsom järnvägs- och färjetransporter.

För att uppfylla vad som överenskommits med Danmark om

undvikande av en mervärdesskattebelastning på kostnaderna för

uppförandet av Öresundsförbindelsen, kom även denna förbindelse att i

princip omfattas av skatteplikten. Därmed kunde avdrag göras för

ingående skatt rörande förbindelsen. Regeringen delade dock

utredningens uppfattning att utgående skatt inte borde tas ut vid

upplåtelsen. Detta kunde åstadkommas genom att upplåtelse av bro eller

tunnel mellan Sverige och annat land inte skulle anses som en omsättning

i Sverige. Upplåtelsen behandlades därmed som en exportomsättning,

dvs. den blev skattefri medan avdragsrätt ändå förelåg för ingående skatt.

Regeringen ansåg att konkurrensskäl talade för en sådan ordning,

eftersom transporter till och från utlandet med tåg och färja omfattades

av exportreglerna. Man menade att det inte borde vara någon

skattemässig skillnad mellan att utnyttja t.ex. en färja för transport av ett

fordon till ett annat land och att utnyttja en avgiftsbelagd bro eller tunnel.

Regeringen uttalade samtidigt att ställningstagandet gjordes i avvaktan på

att frågan om mervärdesskatt på avgifter på förbindelser mellan stater

inom EG eller mellan en EG-stat och tredje land skulle ses över på EG-

nivå.

I Danmark betraktar man i enlighet med EG-reglerna inte denna typ av

upplåtelser som export. Det innebär att mervärdesskatt skall tas ut på

avgiften och att avdragsrätt föreligger för ingående skatt avseende

förbindelsen.

Reglerna för mervärdesskatten grundas på gemensamma direktiv inom

EU, varav det sjätte direktivet är det väsentligaste. Sedan Sverige blev

medlem i EU år 1995 har den svenska mervärdesskattelagstiftningen

anpassats till EG:s regelverk. Någon ändring av regeln om broavgifter

m.m. har dock inte skett.

Sedan sommaren 1996 har Sverige och Danmark fört diskussioner om

hur mervärdesskattereglerna rörande upplåtelse av Öresundsförbindelsen

bör utformas och vilka ytterligare överenskommelser som kan behövas

för att uppnå ett system som stämmer överens med EG-rätten och som

samtidigt fungerar så smidigt som möjligt. Kontakt har därvid tagits med

Öresundskonsortiet, SJ, DSB, lokaltrafiken i Skåne, Riksskatteverket och

Skattemyndigheten i Malmö. Regeringen har i januari 2000 ingått ett

avtal med Danmarks regering om att förenkla hanteringen för avdrag och

återbetalning av mervärdesskatten rörande den fasta vägförbindelsen

över Öresund. De förenklingar avtalet omfattar har krävt en särskild

begäran om undantag från EG:s normala mervärdesskatteregler. Det

finns enligt artikel 27 i sjätte direktivet en möjlighet att begära undantag

från EG:s regler om det skulle förenkla skatteuttaget. Sverige och

Danmark lämnade in var sin sådan begäran den 18 juni 1999. Europeiska

gemenskapernas kommission (EG-kommissionen) lämnade den 25

oktober 1999 ett förslag till Europeiska unionens råd (ministerrådet) om

att sådant undantag skulle medges. Eftersom förhandlingar pågår inom

EU om ett slopande av åttonde direktivet och därmed även förändringar

i reglerna om avdragsrätt (se avsnitt 6.3.1), har EG-kommissionen i sitt

förslag begränsat undantagets giltighetstid. Det skall enligt förslaget gälla

till den dag då nya gemenskapsregler rörande avdragsrätten träder i kraft,

dock inte längre än till och med den 31 december 2002. Förslaget antogs

av ministerrådet den 24 januari 2000.

Regeringen tar nu upp det förslag till ändring av mervärdesskattelagen

som behövs för att anpassa reglerna till EG:s regelverk vad gäller

upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan Sverige och annat land.

Frågan har beretts med Öresundskonsortiet, Riksskatteverket och

Skattemyndigheten i Malmö.

För att möjliggöra en förenklad hantering av betalningarna vid

Öresundsförbindelsens betalstation, tar regeringen även upp ett förslag

om att skattemyndigheten i vissa fall får besluta om undantag från kraven

på en fakturas innehåll. Förslaget har beretts med Riksskatteverket och

Skattemyndigheten i Malmö.

Slutligen tar regeringen också upp två ändringar i

mervärdesskattelagen som rör förmedlingstjänster. Den ena innebär att

förvärvaren skall beskattas för en förmedlingstjänst från en utländsk

förmedlare i vissa fall. Den andra är en teknisk justering av lagtexten

avseende förmedlingstjänster. Även dessa ändringar har beretts med

Riksskatteverket.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 13 januari 2000 att inhämta Lagrådets yttrande

över det förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200)

som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande över förslaget finns i bilaga 2.

Lagrådets synpunkter behandlas i författningskommentaren till 11 kap.

5 § mervärdesskattelagen (1994:200). Regeringen har i allt väsentligt

följt Lagrådets förslag. Vidare har med anledning av Lagrådets

påpekande den allmänna motiveringen kompletterats med avsnitt 7 om

förmedlingstjänster.

Förslaget till lag om avtal med Danmark om mervärdesskattefrågor

med anledning av Öresundsförbindelsen innebär inte någon utvidgning

av den skattskyldighet som föreligger enligt befintligt regelverk.

Regeringen anser på grund härav och på grund av förslagets beskaffenhet

att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Punkten 2 i den föreslagna

ikraftträdandebestämmelsen till förslaget till lag om ändring i

mervärdesskattelagen avser en bestämmelse med en hänvisning till den

nämnda lagen om avtal med Danmark. På grund av kopplingen till den

lagen och på grund av förslagets beskaffenhet anser regeringen att

Lagrådets hörande även i detta fall skulle sakna betydelse. Lagrådets

yttrande har därför inte inhämtats avseende dessa förslag.

4 Öresundsförbindelsen

Den fasta förbindelsen mellan Sverige och Danmark över Öresund

beräknas kunna tas i bruk i juli 2000. Förbindelsen sträcker sig mellan

Malmö och Köpenhamn. Den är ca 16 km lång och består av tre delar.

Från Malmö på den svenska sidan går en bro som är knappt 8 km lång.

Därefter sträcker sig förbindelsen över en ca 4 km lång konstgjord ö, för

att slutligen gå genom en ca 3,5 km lång sänktunnel och över en 0,5 km

lång konstgjord halvö till Köpenhamn på den danska sidan.

Förbindelsen är avgiftsfinansierad, vilket innebär att de som passerar

över förbindelsen får betala en avgift. Detta gäller alla fordon, dvs. såväl

tåg som lastbilar, bussar och personbilar. Avgiften för motorfordonen

skall tas upp vid en betalstation på den svenska sidan.

Förbindelsen ägs och drivs av Öresundskonsortiet som bildats av det

svenska bolaget Svedab AB (ägt av svenska staten genom Vägverket och

Banverket) och det danska bolaget A/S Öresundsförbindelsen (ägt av

danska staten genom Sund & Baelt Holding A/S). Det är

Öresundskonsortiet som kommer att uppbära avgifterna.

5 Mervärdesskatt på avgiften för passage över

förbindelsen

5.1 Gällande regler

Enligt svenska mervärdesskatteregler är upplåtelse av väg, bro och tunnel

samt upplåtelse av spåranläggning för järnvägstrafik inom Sverige

skattepliktig, se 3 kap. 3 § första stycket 10 mervärdesskattelagen

(1994:200, ML). En omsättning innebärande upplåtelse för trafik av bro

eller tunnel mellan Sverige och annat land anses dock som omsatt utom

landet och skall därmed inte beskattas (5 kap. 11 § 5 ML). Även om

upplåtelsen är skattefri föreligger rätt till återbetalning för ingående skatt

(10 kap. 11 § tredje stycket ML).

Enligt den danska mervärdesskattelagen är broavgifter skattepliktiga

oavsett om de avser broar som sträcker sig inom eller utom landet.

Skattesatsen är 25 %.

EG:s mervärdesskatteregler bygger på principen att alla omsättningar

omfattas av skatteplikten. Omsättningar av varor och tjänster som skall

vara undantagna räknas upp särskilt. Det finns inget undantag för

upplåtelse av broar, vägar e.d. Det finns några länder inom EU som för

närvarande inte beskattar vissa väg- eller broavgifter. EG-kommissionen

anser att det strider mot EG-reglerna. Kommissionen menar att den som

tillhandahåller möjligheten att använda vägen eller bron bedriver en

ekonomisk aktivitet och att tillhandahållandet inte är undantaget från

mervärdesskatt. Kommissionen har därför fört talan om fördragsbrott

mot dessa länder i EG-domstolen (mål nr C-276/97, C-358/97, C-

359/97, C-408/97 och C260/98). Kommissionen har även i ett mål i EG-

domstolen om tillämplig skattesats på vägavgifter för motorvägar ansett

att reducerad skattesats inte får tillämpas (mål nr C-83/99). Några

avgöranden i dessa mål finns inte än.

Huvudregeln i artikel 9.1 i sjätte direktivet innebär att tjänster skall

beskattas i det land där den som tillhandahåller tjänsten har fast

driftställe. Enligt artikel 9.2 a skall dock en tjänst avseende fastighet

beskattas i det land där fastigheten ligger. Det innebär för

Öresundsförbindelsen, eftersom den sträcker sig över två länder, att

beskattning skall ske till viss del i vardera landet. Detta bekräftas av EG-

kommissionen som i motiveringen till sitt förslag till rådsbeslut

(KOM[1999]497 slutlig) har uttalat att man anser att nyttjanderätten

enligt artikel 9.2 a skall beskattas i den medlemsstat där den fasta

förbindelsen är belägen.

5.2 Ändrade regler

Regeringens förslag: Upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan

Sverige och annat land beläggs med mervärdesskatt.

Tillhandahållandet skall beskattas med normalskattesatsen 25 %.

Skälen för regeringens förslag: De svenska reglerna om

mervärdesskatt bör ändras så att de överensstämmer med EG-rätten. Det

innebär att undantaget för upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan

Sverige och ett annat land måste tas bort, varvid avgiften för att nyttja en

sådan bro eller tunnel blir belagd med mervärdesskatt. Danmark har

redan regler som innebär att broavgifter o.d. beläggs med 25 %

mervärdesskatt.

Vid beredningen av frågan har Öresundskonsortiet anfört att en

beskattning av passageavgiften skulle ge negativa ekonomiska

konsekvenser för konsortiet. Enligt regeringens bedömning är det dock

enligt EG-rätten inte möjligt att göra undantag från beskattning för denna

typ av tillhandahållande.

 Tillhandahållandet skall beskattas med normalskattesatsen 25 %. Det

kan nämnas att det enligt sjätte direktivet finns möjlighet att tillämpa

lägre skattesatser än normalskattesatsen för vissa i direktivet särskilt

uppräknade varor och tjänster (artikel 12.3 samt bilaga H). Upplåtelser av

aktuellt slag finns dock inte med i uppräkningen, varför

normalskattesatsen måste användas. Danmark tillämpar för närvarande

samma normalskattesats, vilket innebär att beskattningen blir densamma

i båda länderna.

Vad gäller ikraftträdandet av den föreslagna beskattningen, se

avsnitt 8.

6 Avtal med Danmark om mervärdesskatt för

den fasta vägförbindelsen över Öresund

6.1 En särskild lag om avtalet med Danmark

Regeringens förslag: Bestämmelserna i avtalet med Danmark om

mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över Öresund skall tas in

i en särskild lag.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i januari 2000 slutit ett

avtal med Danmarks regering om mervärdesskatt för den fasta

vägförbindelsen över Öresund. Avtalet medför vissa förenklingar i

hanteringen av mervärdesskatten. Det innebär i korthet att svenska

företagare får göra avdrag för all mervärdesskatt, även den danska, i sina

svenska deklarationer och att danska företagare får göra avdrag för såväl

dansk som svensk skatt i sina danska deklarationer. Återbetalning av

mervärdesskatt på passageavgiften till andra utländska företagare än

danska hanteras helt av Sverige. Danmark skall i efterskott månatligen

till Sverige överföra vad som återbetalats av dansk mervärdesskatt.

Innebörden och bakgrunden till avtalet redovisas närmare i de följande

avsnitten. Dessutom tas en särskild fråga upp som rör utformningen av

kvittot för passageavgiften.

Eftersom avtalet innehåller specifika bestämmelser för

Öresundsförbindelsen, anser regeringen att det inte är lämpligt att ta in

dessa direkt i mervärdesskattelagen. Bestämmelserna tas i stället in i en

särskild lag, lagen om avtal med Danmark om mervärdesskatt för den

fasta vägförbindelsen över Öresund. Till lagen har som bilaga fogats den

svenska texten av avtalet och det till avtalet hörande protokollet.

6.2 Fördelning av skatten mellan Sverige och Danmark

Eftersom upplåtelsen av den fasta vägförbindelsen sker i såväl Sverige

som Danmark, skall en del av avgiften beskattas i Danmark och en del i

Sverige. Hur stor del av upplåtelsen, och därmed avgiften, som skall

hänföras till respektive land får avgöras med utgångspunkt i gällande

regler varvid en lämplig fördelningsgrund måste användas. Här kan

förbindelsens sträckning eller kostnaden för olika delar vara till ledning

vid beräkningen. Ledning kan också hämtas i avtalet om fördelning av

vinster och förluster mellan dem som bildat konsortiet.

Sträckningen kan ge ett resultat som inte stämmer med vad

kostnadernas fördelning på olika delar av förbindelsen är nu eller vad den

blir i framtiden. Vad gäller kostnadernas fördelning kan dessa komma att

förändras beroende på bl.a. vilket underhåll som krävs av olika delar av

förbindelsen. Tillämpningen av reglerna försvåras om underlaget för

bestämmandet av hur stor del av upplåtelsen som skall beskattas i

respektive land varierar mellan åren. Om underlaget varierar, måste

skattemyndigheterna i de båda länderna, för att undvika t.ex.

dubbelbeskattning, ständigt komma fram till samma slutsats om hur stor

del som skall beskattas i respektive land, vilket är en onödigt omständlig

process. De nu nämnda metoderna att fördela beskattningsunderlaget är

således mindre lämpliga. Om man i stället ser till vad konsortiet

överenskommit om parternas inbördes förhållande, finner man att

andelarna fördelats med hälften till vardera parten. De har även kommit

överens om att vinster eller förluster från verksamheten skall delas lika.

Därmed kommer i praktiken även de passageavgifter som flyter in till

konsortiet att delas lika.

Mot bakgrund av detta och med intentionen att finna en metod som är

lätt att tillämpa för alla parter, anser regeringen att upplåtelsen bör anses

tillhandahållen till 50 % i Sverige och till 50 % i Danmark. Det innebär

att beskattningsunderlaget skall fördelas på motsvarande sätt. Regeringen

har därför ingått ett avtal med Danmarks regering om denna fördelning.

6.3 Avdrags- och återbetalningsrätt

6.3.1 Gällande regler

De svenska reglerna rörande avdragsrätt och återbetalningsrätt bygger på

det gemensamma sjätte, åttonde respektive trettonde EG-direktivet. Det

sjätte direktivet behandlar bl.a. avdragsrätten för dem som är

skattskyldiga inom landet. Det åttonde respektive trettonde direktivet

handlar om återbetalning av mervärdesskatt till utländska företagare från

annat EU-land respektive annat land utanför EU (s.k. tredje land). I den

svenska mervärdesskattelagen (1994:200, ML) återfinns reglerna om

avdragsrätt och återbetalningsrätt i 8, 10 och 19 kap. Reglerna innebär

följande.

Den som är skattskyldig för skattepliktiga omsättningar av varor eller

tjänster inom landet har vid redovisningen av mervärdesskatten rätt att

göra avdrag för ingående skatt avseende förvärv för verksamheten

(8 kap. ML). Avdragsrätten begränsas genom vissa avdragsförbud för

t.ex. stadigvarande bostad, inköp av personbilar och representation.

Utländska företagare omfattas inte av denna avdragsrätt. De har i stället

rätt att ansöka om återbetalning av sådan mervärdesskatt som de

debiterats i Sverige för förvärv som gjorts för verksamhet bedriven i

utlandet (10 kap. 1 4 §§ och 19 kap. 1 9 §§ ML). Återbetalningsrätten är

begränsad på samma sätt som avdragsrätten vad gäller stadigvarande

bostad, personbilar och representation.

Ansökan om återbetalning görs hos Särskilda skattekontoret i Ludvika

vid Skattemyndigheten i Gävle. Om ansökan avser ett helt kalenderår

eller återstoden av året, har den skattskyldige rätt till återbetalning om

beloppet uppgår till minst 250 kr. I annat fall måste beloppet i ansökan

uppgå till minst 2 000 kr (10 kap. 4 § ML).

EG-reglerna om återbetalning till utländska företagare har av

företagare och myndigheter upplevts som besvärliga och svåra att

administrera. EG-kommissionen har därför den 17 juni 1998 lämnat

förslag som innebär ett slopande av de regler som finns i det åttonde

direktivet om återbetalning till företag inom EU (KOM[1998]377

slutlig). Förslaget går ut på att en skattskyldig skall kunna göra avdrag i

sin inhemska deklaration även för mervärdesskatt som betalats i ett annat

EU-land. En kvittning av de utbetalda beloppen skall sedan ske mellan

länderna. Förslaget är för närvarande under beredning i

rådsarbetsgruppen för skatter. Det är i dag för tidigt att uttala sig om

resultatet av denna beredning.

6.3.2 Förenklade regler

Som sagts i avsnitt 5.1 kommer avgiften för att passera

Öresundsförbindelsen att innehålla dels en svensk mervärdesskatt, dels

en dansk mervärdesskatt. En svensk företagare som passerar över

förbindelsen kommer således att bli debiterad både svensk och dansk

mervärdesskatt. Nu gällande regler innebär följande för mervärdesskatten

på passageavgifterna: Den svenska delen kan dras av i den svenska

deklarationen. Den danska delen kan dock inte dras av i Sverige. Den

delen måste i stället återsökas hos de danska myndigheterna enligt de

danska reglerna, varvid originalkvittot skall bifogas ansökan. För en

dansk företagare gäller att endast den danska delen kan hanteras inom det

danska systemet. Den svenska delen måste återsökas hos Särskilda

skattekontoret i Ludvika. De nuvarande reglerna skulle innebära en

betungande administration såväl för företagen som för myndigheterna.

Regeringen anser att beskattningsförhållandet rörande förbindelsen är

unikt och att det är angeläget att integrationen i regionen inte försvåras.

Det bör därför införas regler som förenklar hanteringen för företagen vad

gäller återbetalningen av mervärdesskatten på passageavgiften för

Öresundsförbindelsen. Det enklaste för de svenska och danska företagen

är att de får göra avdrag för hela mervärdesskatten avseende

passageavgiften direkt i sina skattedeklarationer (eller i

självdeklarationen om mervärdesskatteredovisningen sker däri) såsom

för annan ingående mervärdesskatt. Därmed behöver de inte vända sig

till det andra landets myndigheter.

Ordningen med möjlighet för de svenska respektive danska företagarna

att göra avdrag för hela mervärdesskatten i sina respektive deklarationer,

innebär dock inte några lättnader för de företagare som inte är

mervärdesskatteregistrerade i Sverige eller Danmark. Nuvarande regler

innebär att företagare från t.ex. Tyskland eller Norge måste vända sig till

både de danska och de svenska myndigheterna för att återfå den

mervärdesskatt de betalat vid en passage över förbindelsen. De måste

dessutom presentera samma originalkvitto för båda myndigheterna vilket

gör att hanteringstiden förlängs. Detta innebär ett administrativt arbete

som bör undvikas, om det är möjligt.

I avtalet har regeringarna därför kommit överens om en ordning som

innebär att företagare som inte är registrerade för mervärdesskatt vare sig

i Sverige eller Danmark endast skall vända sig till en myndighet för att

återfå den mervärdesskatt de betalat. Såväl den danska som den svenska

skatten skall då återbetalas. Eftersom betalstationen finns i Sverige, är

det troligt att företagarna ser det som mest naturligt att vända sig till de

svenska myndigheterna med ansökan om återbetalning. Sverige har

därför åtagit sig att hantera dessa återbetalningar. Återbetalningarna skall

skötas av samma myndighet som i dag hanterar återbetalningar till

utländska företagare, dvs. Särskilda skattekontoret i Ludvika.

Skattekontoret tillhör organisatoriskt Skattemyndigheten i Gävle. Det kan

nämnas att riksdagen har godkänt vad regeringen anfört i

budgetpropositionen för år 2000 om en överföring av den funktion som

Särskilda skattekontoret i Ludvika har rörande bl.a. återbetalning av

mervärdesskatt till utländska företagare från Skattemyndigheten i Gävle

till Riksskatteverket (prop. 1999/2000:1 utg.omr. 3, bet.

1999/2000:SkU1, rskr. 1999/2000:63). Regeringen avser att under våren

lägga fram förslag till de lagändringar som behövs för att överföringen

skall kunna ske den 1 juli 2000.

Vad gäller återbetalningarna av mervärdesskatt avseende

passageavgifterna till utländska företagare, måste myndigheten innan

återbetalning sker kontrollera att ansökan kommer från en utländsk

företagare som är registrerad i något annat land än Danmark, eftersom

den som är skattskyldig i Danmark får yrka avdrag för även den svenska

mervärdesskatten inom det danska mervärdesskattesystemet.

Skattemyndigheten måste också föra statistik över hur mycket av det som

återbetalas som avser avgifterna för Öresundsförbindelsen. Detta för att

det skall gå att beräkna vilket belopp som Sverige utbetalat för Danmarks

räkning. Beloppet, som är angivet i svenska kronor, skall månadsvis

överföras från Danmark till Sverige. Det belopp som överförs skall

motsvara 50 % av den ingående skatt som avser passageavgifterna och

som Sverige återbetalat. Eftersom överföringen görs i efterskott, skall en

ränta på beloppet erhållas från Danmark. Räntan motsvarar genomsnittet

av räntan på den svenska tvåmånaders statsskuldväxeln för den månad

utbetalningarna skett.

Ett förfarande med avdragsrätt för annat lands mervärdesskatt i den

egna deklarationen avviker från reglerna i sjätte direktivet. Ministerrådet

har dock beslutat att medge Sverige och Danmark undantag från de

aktuella EG-reglerna, se avsnitt 3.

6.3.3 Uppgifter på kvittot

Regeringens förslag: En möjlighet införs för skattemyndigheten att i

vissa fall besluta om undantag från kraven i 11 kap. 5 § första

stycket 3 mervärdesskattelagen (1994:200) på att uppgift om köpares

namn m.m. skall framgå av kvitto och liknande handling.

Skälen för regeringens förslag: En fördelning av beskattnings-

underlaget, dvs. passageavgiften, mellan Sverige och Danmark, innebär

att båda ländernas mervärdesskatt måste redovisas på kvittot eller

fakturan som ställs ut till trafikanten. Enligt det sjätte direktivet måste

handlingen innehålla vissa uppgifter (artikel 22.3.a). Även i den svenska

mervärdesskattelagen uppställs krav på vilka uppgifter en faktura eller

liknande handling skall innehålla. En handling som gäller endast ett

mindre belopp, behöver dock som regel endast innehålla uppgift om

ersättningen, skattens belopp för varje skattesats och utställarens

registreringsnummer till mervärdesskatt (11 kap. 5 § ML). Enligt

Riksskatteverkets riktlinjer avses med mindre belopp högst 500 kr

(Handledning för mervärdesskatt 1999 s. 445). Har trafikanten

avdragsrätt eller återbetalningsrätt för skatten måste denna rätt kunna

styrkas med en handling som uppfyller ovan nämnda krav (artikel 18.1.a

i sjätte direktivet och 8 kap. 17 § ML).

Priset för en enkel resa över Öresundsförbindelsen kommer enligt

uppgift att överstiga 500 kr för vissa fordonstyper, t.ex. bussar och

lastbilar. De som inte använder sig av automatisk betalning (vilket

innebär att man efter avtal med Öresundskonsortiet betalar ett antal

passager på en gång) kommer att kunna betala kontant eller med kredit-

eller betalkort vid betalstationen på den svenska sidan av förbindelsen.

Vid betalstationen finns elva filer i vardera riktningen. Två av filerna

används för automatisk betalning. I övriga filer sker betalning med

kreditkort eller betalkort eller (om båset i filen är bemannat) kontant.

Dagens tillämpning av reglerna skulle innebära att Öresundskonsortiet

för var och en av dessa passager måste ta reda på vem det är som åker

över förbindelsen. Detta skulle vara ytterst resurskrävande och innebära

att stationerna skulle behöva vara bemannade i större utsträckning är vad

som är planerat. Det skulle även medföra stopp i trafiken och förlänga

tiden för genomströmningen. För att det skall bli möjligt att göra

förenklingar i fråga om uppgiftsskyldigheten på kvitton avseende

passageavgiften bör det införas en generell rätt för skattemyndigheten att

besluta om undantag från kravet på uppgift om mottagaren i 11 kap. 5 §

första stycket 3 ML. Ett sådant undantag bör endast få medges om det

med hänsyn till en verksamhets art finns särskilda skäl och den

skattskyldige begärt detta.

Förslaget har utformats i samråd med Riksskatteverket och

Skattemyndigheten i Malmö.

Se även författningskommentaren till 11 kap. 5 § ML.

7 Förmedlingstjänster

Regeringens förslag: Köparen och inte säljaren skall vara

skattskyldig för förmedlingstjänster som avser transporter inom landet

om köparen är registrerad till mervärdesskatt i Sverige och den som

tillhandahåller tjänsten är en utländsk företagare.

Skälen för regeringens förslag: En transporttjänst som utförs inom

Sverige skall beskattas här enligt 5 kap. 5 § första stycket

mervärdesskattelagen (1994:200, ML). Det gäller för persontransporter

och för varutransporter som inte omfattas av de särskilda reglerna för

EU-interna transporter i 5 kap. 5 a § ML. En förmedling av en person-

eller varutransport anses tillhandahållen inom landet om transporten skett

inom landet (5 kap. 5 § tredje stycket ML). Förmedlingsprovisioner för

transporter som utförs i Sverige skall således beskattas här. Nuvarande

bestämmelse i 1 kap. 2 § ML medför att det är förmedlaren som är

skattskyldig för tjänsten. För det fall förmedlaren är en utländsk

företagare blir han således skattskyldig i Sverige. Regleringen blir

tillämplig t.ex. när ett danskt företag förmedlar tågbiljetter avseende

resor i Sverige på uppdrag av ett svenskt företag (tågbolaget). Tågbolaget

är skattskyldigt i Sverige för tillhandahållandet av själva resan.

Förmedlingstjänsterna är dock det danska företaget skattskyldigt i

Sverige för.

Även reglerna i EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv innebär, vid en

situation som den ovanstående, att omsättningen av förmedlingstjänsten

är omsatt inom landet (artikel 28b.E.3). Om förvärvaren av

förmedlingstjänsten är registrerad till mervärdesskatt inom landet, åligger

däremot skattskyldigheten enligt EG-reglerna denne, i stället för som i

svensk rätt den som tillhandahåller tjänsten (artikel 21.1.b).

Regeringen föreslår att de svenska reglerna om skattskyldighet för

förmedlingstjänster anpassas till de nämnda EG-reglerna. Med de

föreslagna reglerna kommer beskattningen av förmedlingsprovisionen

fortfarande att ske i Sverige, men det blir förvärvaren av

förmedlingstjänsten som blir skattskyldig och som därför får betala

skatten till staten, s.k. omvänd skattskyldighet. I exemplet ovan blir alltså

tågbolaget skattskyldigt för förmedlingstjänsterna. Det danska företaget

blir därmed inte alls skattskyldigt i Sverige för transaktionen. Detta är en

tillämpning som överensstämmer med direktivet och som dessutom blir

enklare för de inblandade parterna.

Förslaget har utformats i samråd med Riksskatteverket.

Se även författningskommentarerna till 1 kap. 2 § och 5 kap. 7 a § ML.

8 Ikraftträdande

De nya reglerna i mervärdesskattelagen föreslås träda i kraft den 15 april

2000.

Enligt artikel 9 i avtalet med Danmark träder det i kraft 30 dagar efter

att ministerrådet beslutat att Sverige och Danmark får frångå EG-reglerna

och länderna informerat varandra om att de lagstadgade åtgärder som är

nödvändiga för avtalets ikraftträdande har fullgjorts. Det är således inte

möjligt att nu avgöra vid vilket tidpunkt avtalet kommer att träda i kraft. I

förslaget till lag om avtal med Danmark om mervärdesskatt för den fasta

vägförbindelsen över Öresund föreslås därför att lagen träder i kraft den

dag regeringen bestämmer. Den föreslagna 1 kap. 2 c §

mervärdesskattelagen (1994:200) bör tillämpas från samma tidpunkt.

9 Statsfinansiella effekter

Det är svårt att beräkna vad ett införande av mervärdesskatt på avgiften

för passage över Öresundsförbindelsen kommer att ge för effekter på

intäkterna för staten. De beräkningar som gjorts bygger på

Öresundskonsortiets bedömningar av hur många som kan komma att

passera över förbindelsen. Budgeteffekterna av mervärdesskattebelägg-

ningen blir då en inkomstförstärkning för stat och offentlig sektor på 50

mkr år 2000, 70 mkr år 2001 och 80 mkr år 2002, kassamässigt.

Motsvarande periodiserade belopp är 70 mkr år 2000, 70 mkr år 2001

och 80 mkr år 2002. Den varaktiga effekten för offentlig sektor beräknas

till 90 mkr per år.

Beräkningarna avser budgeteffekterna för såväl staten som den

konsoliderade offentliga sektorn. Att budgeteffekterna beräknas bli lika

för staten och den konsoliderade offentliga sektorn beror på att det inte

uppkommer någon priseffekt av skattebeläggningen. Som en följd av att

konsortiet inte avser att höja priset på grund av beskattningen kommer

återbetalningstiderna för de lån som upptagits för byggnationen att

förlängas. Förlängningen beräknas för närvarande bli ca tre år. Den

effekten för Öresundskonsortiets ekonomi kommer regeringen att

redovisa i en proposition senare i vår.

Den höga intäkten år 2000 i förhållande till övriga år, trots att bron tas

i drift först i juli år 2000, beror dels på att 60 % av helårstrafiken

förväntas ske under andra halvåret, dels på att intresset för att åka på bron

kan antas vara lite större under det första året när förbindelsen är ny.

Vad gäller de förenklade regler om återbetalning till utländska

företagare som regeringen har kommit överens med den danska

regeringen om, beräknas dessa inte få några statsfinansiella effekter.

Sverige kommer att få en ersättning från Danmark för det ökade

administrativa arbete som följer av att man åtar sig att även för Danmarks

räkning hantera återbetalningarna till utländska företagare. Sverige

kommer också att få en räntekompensation från Danmark för det belopp

som Sverige ligger ute med i form av dessa återbetalningar.

Övriga förslag beräknas inte heller ge några statsfinansiella effekter.

Utöver det administrativa merarbete som följer av att de svenska

myndigheterna skall hantera återbetalningar av mervärdesskatt till

utländska företagare i särskild ordning, innebär förslagen i propositionen

inte sådana ändringar som kan förväntas medföra behov av

resursförstärkning till skattemyndigheterna eller

förvaltningsdomstolarna.

10 Författningskommentarer

10.1 Förslaget till lag om avtal med Danmark om

mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över

Öresund

10.1.1 Lagförslaget

Lagförslaget består dels av en paragraf, dels av en bilaga som innehåller

den överenskomna avtalstexten samt det till avtalet hörande protokollet

på svenska. Avtalet och protokollet består förutom av den svenska texten

också av en dansk text. Båda texterna har enligt avtalet samma giltighet.

Den text som avfattats på danska finns tillgänglig på

Utrikesdepartementet.

1§

I paragrafen föreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet.

Ikraftträdande

Enligt artikel 9 i avtalet träder det i kraft 30 dagar efter det att EU:s

ministerråd fattat beslut om att medge undantag från EG-reglerna och

Sverige och Danmark underrättat varandra om att de lagstadgade åtgärder

vidtagits som krävs för att avtalet skall träda i kraft. Det är således inte

nu möjligt att avgöra vid vilken tidpunkt avtalet kommer att träda i kraft.

I lagförslaget har därför föreslagits att lagen träder i kraft den dag

regeringen bestämmer.

10.1.2 Avtalets innehåll

Genom bilagan till lagen regleras dels hur beskattningsunderlaget skall

fördelas, dels hur avdrags- och återbetalningsrätten skall hanteras av de

skattskyldiga som passerar över förbindelsen och av myndigheterna.

Art. 1 anger vad avsikten med avtalet är. Genom avtalet kommer man

överens om hur mervärdesskatten på passageavgiften skall fördelas

mellan Sverige och Danmark samt om en förenklad administrativ

ordning för återbetalning och avdrag av mervärdesskatt på

passageavgiften.

Art. 2 innehåller vissa definitioner. Med den behöriga myndigheten

avses i Sverige finansministern eller den myndighet åt vilken det uppdras

att handha frågor beträffande avtalet. Det är lämpligt att Riksskatteverket

genom en förordning får i uppdrag att sköta kontakterna med de danska

myndigheterna rörande löpande meddelanden om beräkningar och

ersättningar. I artikeln anges också vad som i avtalet skall förstås med

 utländska företagare . Begreppet har samma innebörd som i 1 kap. 15 §

mervärdesskattelagen bortsett från att de som är skattskyldiga i Danmark

inte omfattas.

Art. 3 reglerar hur beskattningsunderlaget skall fördelas, se även

avsnitt 6.2.

Art. 4 omfattar en bestämmelse om vilken avdragsrätt som skall gälla.

Artikeln innebär att svenska företagare får göra avdrag enligt svenska

regler för hela mervärdesskatten avseende passageavgiften, även den

danska. Motsvarande skall gälla för danska företagare i Danmark, se

även avsnitt 6.3.2

Art. 5 handlar om det förenklade förfarandet vid återbetalning av

mervärdesskatt rörande passageavgiften till utländska företagare.

Återbetalningarna skall skötas av svenska myndigheter (för närvarande

Särskilda skattekontoret i Ludvika) och skall omfatta såväl svensk som

dansk mervärdesskatt. Eftersom danska företagare skall ha avdragsrätt

för mervärdesskatten på passageavgiften i Danmark enligt de danska

reglerna, undantas de från återbetalningsrätten. Återbetalningarna skall

hanteras enligt de svenska reglerna.

Art. 6 innehåller regler om hur överföringen av den skatt svenska

myndigheter betalat ut för de danska myndigheternas räkning skall gå

till. Beloppet skall överföras från den danska myndigheten efter

meddelande från den svenska myndigheten. Eftersom beloppet kommer

att överföras i efterskott, skall Sverige erhålla en räntekompensation.

Räntan beräknas av de svenska myndigheterna innan meddelandet sänds i

väg. Praktiska frågor rörande överföringarna får lösas genom

överenskommelser mellan de svenska respektive danska myndigheterna.

Se även avsnitt 6.3.2.

Art. 7 innehåller en överenskommelse om att Danmark årligen skall

ersätta Sverige för de merkostnader som uppkommer med anledning av

att Sverige sköter hanteringen av utbetalningarna av den danska

mervärdesskatten till utländska företagare.

Art. 8 reglerar insynen i verksamheten med återbetalning till utländska

företagare. Vid Riksskatteverket finns en enhet för internrevision. Den

granskar, med utgångspunkt från en riskanalys, bl.a. att

skattemyndigheternas rutiner och system fungerar tillfredsställande,

inklusive ledning och styrning av verksamheten. De danska

myndigheterna skall få ta del av resultatet av den granskning som,

grundat på riskanalysen, utförts av verksamheten med återbetalningar av

mervärdesskatt till utländska företagare avseende passageavgifterna.

Art. 9 innehåller ikraftträdandebestämmelser. Avtalet träder i kraft 30

dagar efter att EU:s ministerråd har beslutat att Sverige och Danmark får

frångå det sjätte mervärdesskattedirektivet samt de båda länderna

meddelat varandra att avtalet godkänts.

Art. 10 reglerar giltighetsperioden och ändring i avtalet. Av punkt 1

framgår att avtalet har obegränsad giltighetstid men kan sägas upp genom

skriftligt meddelande av någon av parterna. Vid uppsägning upphör

avtalet att gälla sex månader efter uppsägningen. Av punkt 2 framgår att

fråga om ändring av avtalet när som helst kan tas upp av var och en av

parterna. Ett skäl till ändring som har diskuterats, och som framgår av

protokollet, kan vara att man finner att det är en väsentlig skillnad mellan

antalet svenska och danska företagare som använder förbindelsen.

Avsikten med ordningen i avtalet är att beskattningsresultatet så långt

som möjligt skall bli detsamma som med nuvarande regler. Om det

förhållandet att man medger avdragsrätt för all mervärdesskatt i de

inhemska deklarationerna, på grund av en ojämn fördelning av antalet

användare, leder till ett snedvridet resultat i jämförelse med vad resultatet

skulle blivit med nu gällande regler och i förhållande till hur underlaget

för den utgående skatten fördelats, kan skäl finnas för omprövning av

avtalet. Det kan naturligtvis även finnas andra skäl som gör att avtalet

bör omförhandlas utan att helt sägas upp.

10.2 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen

(1994:200)

1 kap.

2 §

Ändringen i första stycket 3 innebär en anpassning av reglerna i

mervärdesskattelagen till bestämmelserna i det sjätte direktivet (artikel

28b.E.3 och artikel 21.1.b). Regleringen medför att skattskyldigheten för

förmedlingstjänster avseende transporttjänster som utförs inom Sverige

förs över på förvärvaren. Se även avsnitt 7.

2 c §

Genom den nya paragrafen lämnas en upplysning om att det finns

särskilda bestämmelser om mervärdesskatt, som hänger samman med

beskattningen av avgifterna för passage över den fasta vägförbindelsen

över Öresund, se avsnitt 6.1. De särskilda bestämmelserna kan enligt

allmänna rättsliga principer anses ha företräde framför vad som sägs i

mervärdesskattelagen.

Lagrådet har avstått från att uttala sig om bestämmelsen.

5 kap.

7 a §

Paragrafen motsvarar artikel 28b.E.3 i det sjätte direktivet. Paragrafens

nuvarande utformning är dock inte helt klargörande. Riksskatteverket har

i sin handledning för mervärdesskatt 1999 (s. 365 369) förklarat att

förmedlingstjänsten skall anses företagen där den förmedlade varan eller

tjänsten omsätts. Paragrafens lydelse justeras nu så att detta framgår

klart.

11 §

Den nuvarande punkten 5 upphävs. Det medför att omsättning av

upplåtelse för trafik av bro eller tunnel mellan Sverige och ett annat land

inte längre anses som en omsättning utomlands. Detta leder till att

avgifter som betalas för passage över broar och tunnlar till andra länder

kommer att beskattas. Det kommer att gälla för broar etc. till såväl annat

EU-land som till land utanför EU. Ändringen berör dock endast

Öresundsförbindelsen. Som en konsekvens av den föreslagna ändringen

kommer nuvarande punkt 6 att i stället bli en ny punkt 5.

9 b kap.

4 §

Ändringen är en följd av att punkt 6 i 5 kap. 11 § numreras om till 5.

11 kap.

5 §

Enligt gällande regler skall de uppgifter som finns på en faktura eller

jämförlig handling bl.a. innehålla utställarens och mottagarens namn och

adress eller någon annan uppgift genom vilken de kan identifieras. Denna

bestämmelse får enligt tredje stycket frångås om handlingen upptar

endast ett mindre belopp, vilket enligt Riksskatteverkets riktlinjer är

högst 500 kr.

Priset för en enkel resa över Öresundsförbindelsen kommer enligt

uppgift för vissa fordonstyper, t.ex. bussar och lastbilar, att överstiga 500

kr. Om betalning sker efter faktura så torde det inte vara några större

problem att på denna ange mottagarens namn m.m. Däremot försvåras

hanteringen av de kontanta betalningarna vid betalautomaterna genom

kravet i första stycket 3 på att kvittona för betalningarna skall innehålla

uppgifter om mottagares namn m.m. Dessutom skulle ett upprätthållande

av kravet påverka trafikgenomströmningen negativt. I ett nytt sista stycke

införs därför en möjlighet för skattemyndigheten att i vissa fall medge

undantag från uppgiftskraven på köpares namn m.m. Avsikten är dock att

undantag skall kunna medges endast när det finns särskilda skäl för detta

med hänsyn till verksamhetens art. Det kan således ske för vissa

situationer där tillämpningen av reglerna skulle leda till ett orimligt

resultat. Möjligheten införs främst med avseende på kontantbetalningarna

vid betalstationen för Öresundsförbindelsen. Det utesluter dock inte att

regeln kan komma att tillämpas även i andra fall. Den bör dock tillämpas

restriktivt och med beaktande av de vidare konsekvenserna av ett

medgivande.

Stycket har formulerats i enlighet med vad Lagrådet förordat men med

ett tillägg om att stycket är tillämpligt endast om det tredje stycket inte är

det. Tillägget har gjorts för att klargöra att skattemyndighetens särskilda

beslut om undantag från kravet på att mottagarens namn inte är behövligt

i de fall fråga är om mindre belopp.

20 kap.

1 §

Skattemyndighetens beslut att inte bifalla den skattskyldiges ansökan om

undantag från bestämmelserna i 11 kap. 5 § första stycket 3 skall kunna

överklagas hos länsrätten.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200)

Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200)

dels att 1 kap. 2 §, 5 kap. 7 a och 11 §§, 9 b kap. 4 §, 11 kap. 5 § och

20 kap. 1 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 2 c §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

2 §

Skyldig att betala mervärdesskatt (skattskyldig) är

1. för sådan omsättning som anges i 1 § första stycket 1, om inte annat

följer av 2 4 a: den som omsätter varan eller tjänsten,

2. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 av sådana tjänster

som avses i 5 kap. 7 §, om den som omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är en näringsidkare: den som förvärvar

tjänsten,

3. för omsättning som anges i

1 § första stycket 1 av sådana

tjänster som avses i 5 kap. 5 a, 6 a,

6 b och 7 a §§, om den som

omsätter tjänsten är en utländsk

företagare och förvärvaren är

registrerad till mervärdesskatt här:

den som förvärvar tjänsten,

3. för omsättning som anges i

1 § första stycket 1 av sådana

tjänster som avses i 5 kap. 5 §

tredje stycket, 5 a, 6 a, 6 b och 7 a

§§, om den som omsätter tjänsten

är en utländsk företagare och

förvärvaren är registrerad till

mervärdesskatt här: den som

förvärvar tjänsten,

4. för sådan efterföljande omsättning inom landet som avses i 3 kap.

30 b § första stycket: den till vilken omsättningen görs,

4 a. för omsättning som anges i 1 § första stycket 1 mellan

näringsidkare som är eller skall vara registrerade till mervärdesskatt här,

av guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst 325

tusendelar eller av investeringsguld om den som omsätter guldet är

skattskyldig enligt 3 kap. 10 b §: den som förvärvar varan,

5. för sådant förvärv som anges i 1 § första stycket 2: den som

förvärvar varan, och

6. för import av varor: den som är skyldig att betala skatt enligt 10 §

tullagen (1994:1550) för den importerade varan.

Särskilda bestämmelser om vem som i vissa fall är skattskyldig finns i

6 kap., 9 kap. och 9 c kap.

2 c §

Särskilda bestämmelser om

mervärdesskatt finns i lagen

(2000:000) om avtal med

Danmark om mervärdesskatt för

den fasta vägförbindelsen över

Öresund.

5 kap.

7 a §

Andra förmedlingstjänster än sådana som anges i 4, 5, 5 a, 6, 6 a och 7

§§ och som görs för någon annans räkning i dennes namn är omsatta

inom landet, om

1. förmedlingstjänsten företas i

Sverige och förvärvet av

förmedlingstjänsten inte har gjorts

under angivande av ett

registreringsnummer för köparen i

ett annat EG-land, eller

2. förmedlingstjänsten företas i

ett annat EG-land men köparen av

förmedlingstjänsten är registrerad

till mervärdesskatt här i landet och

han har förvärvat

förmedlingstjänsten under

angivande av registreringsnumret.

1. förmedlingstjänsten avser en

vara eller tjänst som omsätts i

Sverige och förvärvet av

förmedlingstjänsten inte har gjorts

under angivande av ett

registreringsnummer för köparen i

ett annat EG-land, eller

2. förmedlingstjänsten avser en

vara eller tjänst som omsätts i ett

annat EG-land men köparen av

förmedlingstjänsten är registrerad

till mervärdesskatt här i landet och

han har förvärvat

förmedlingstjänsten under

angivande av registreringsnumret.

11 §

En omsättning av tjänster enligt någon av 4 8 §§ anses som

omsättning utomlands då det är fråga om:

1. tjänster som avser fartyg eller luftfartyg i utrikes trafik, inräknat

upplåtelse av hamnar eller flygplatser, eller tjänster som avser utrustning

eller andra varor för användning på sådana fartyg eller luftfartyg,

2 a. lastning, lossning eller andra tjänster i godsterminal-, hamn- eller

flygplatsverksamhet, om tjänsterna avser varor från eller till ett land

utanför EG,

2 b. transport eller annan tjänst inom landet som avser varor som en

speditör eller fraktförare tillhandahåller en utländsk uppdragsgivare i ett

land utanför EG i samband med import eller export av varan,

3. alla tjänster som avser varor utom uthyrning, om varorna förts in i

landet endast för tjänsten i fråga för att därefter föras ut ur landet till en

plats utanför EG,

4. reparation av varor åt en

utländsk företagare, som inte är

skattskyldig för omsättningen, och

reparationen görs inom ramen för

garantiåtaganden som denne gjort,

5. upplåtelse för trafik av bro

eller tunnel mellan Sverige och ett

annat land, och

6. förmedling av varor eller

tjänster som görs för någon annans

räkning i dennes namn, när

omsättningen av dessa anses som

en omsättning utanför EG antingen

enligt 1 § första stycket eller enligt

förevarande paragraf eller 9 §.

4. reparation av varor åt en

utländsk företagare, som inte är

skattskyldig för omsättningen, och

reparationen görs inom ramen för

garantiåtaganden som denne gjort,

och

5. förmedling av varor eller

tjänster som görs för någon annans

räkning i dennes namn, när

omsättningen av dessa anses som

en omsättning utanför EG antingen

enligt 1 § första stycket eller enligt

förevarande paragraf eller 9 §.

9 b kap.

4 §

Omsättning av resetjänsten omfattas av 5 kap. 8 § om inte annat följer av

andra stycket.

Om resebyrån som ett led i

omsättningen av resetjänsten

förvärvat varor och tjänster som en

annan näringsidkare tillhandahållit

resebyrån utanför EG, skall

resetjänsten anses utgöra en sådan

tjänst som avses i 5 kap. 11 § 6.

Om förvärven avser varor och

tjänster som den andre

näringsidkaren tillhandahållit

resebyrån både inom och utanför

EG, gäller bestämmelserna i 5 kap.

11 § 6 endast för den del av

omsättningen av resetjänsten som

avser varor och tjänster

tillhandahållna utanför EG.

Om resebyrån som ett led i

omsättningen av resetjänsten

förvärvat varor och tjänster som en

annan näringsidkare tillhandahållit

resebyrån utanför EG, skall

resetjänsten anses utgöra en sådan

tjänst som avses i 5 kap. 11 § 5.

Om förvärven avser varor och

tjänster som den andre

näringsidkaren tillhandahållit

resebyrån både inom och utanför

EG, gäller bestämmelserna i 5 kap.

11 § 5 endast för den del av

omsättningen av resetjänsten som

avser varor och tjänster

tillhandahållna utanför EG.

11 kap.

5 §

En faktura eller jämförlig handling skall i de fall som anges i 2 § 1

eller 2 och 2 a § innehålla uppgift om

1. ersättningen,

2. skattens belopp för varje skattesats,

3. utställarens och mottagarens namn och adress eller någon annan

uppgift genom vilken de kan identifieras,

4. transaktionens art,

5. platsen för varans mottagande,

6. den skattskyldiges registreringsnummer till mervärdesskatt eller, då

den skattskyldige inte är registrerad, hans person- eller

organisationsnummer om det finns ett sådant och annars en likvärdig

uppgift, och

7. övrigt som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten

och mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning.

 En faktura eller jämförlig handling som utfärdas enligt 2 § 3 skall

innehålla uppgift om den utgående skatt som säljaren har redovisat eller

skall redovisa för gjorda skattepliktiga uttag av tjänster på fastigheten.

Handlingen skall dessutom innehålla de uppgifter som anges i första

stycket 3, 4, 6 och 7.

 Bestämmelserna i första stycket 3 5 får frångås då fråga är om en

faktura eller jämförlig handling som upptar endast ett mindre belopp.

Bestämmelsen i första stycket 3

får frångås även i andra fall än

som avses i tredje stycket om

skattemyndigheten på den

skattskyldiges begäran beslutat om

detta och det med hänsyn till den

skattskyldiges verksamhet finns

särskilda skäl. Beslutet skall bestå

till dess att skattemyndigheten

beslutat annat.

20 kap.

1 §

Vid överklagande av beslut enligt denna lag, med undantag för

överklagande enligt andra stycket, gäller bestämmelserna i 22 kap.

skattebetalningslagen (1997:483).

Beslut som Skattemyndigheten i

Gävle har fattat om betalnings-

skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om

godkännande enligt 9 c kap. 7 §

eller om återkallelse av sådant

godkännande enligt 9 c kap. 8 §

andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1-8 §§

och om betalningsskyldighet och

avräkning enligt 19 kap. 7 § får

överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut som en

skattemyndighet fattat om

gruppregistrering enligt 6 a kap. 4

§ eller om ändring eller

avregistrering enligt 6 a kap. 5 §

får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Beslut om

avräkning får överklagas särskilt

på den grunden att

avräkningsbeslutet i sig är felaktigt

men i övrigt endast i samband med

överklagande av beslut om

betalningsskyldighet. Ett

överklagande enligt detta stycke

skall ha kommit in inom två

månader från den dag klaganden

fick del av beslutet.

Beslut som Skattemyndigheten i

Gävle har fattat om betalnings-

skyldighet enligt 3 kap. 26 b §, om

godkännande enligt 9 c kap. 7 §

eller om återkallelse av sådant

godkännande enligt 9 c kap. 8 §

andra stycket, i ärende som rör

återbetalning enligt 10 kap. 1-8 §§

och om betalningsskyldighet och

avräkning enligt 19 kap. 7 § får

överklagas hos Länsrätten i

Dalarnas län. Beslut som en

skattemyndighet fattat om

gruppregistrering enligt 6 a kap. 4

§, om ändring eller avregistrering

enligt 6 a kap. 5 § eller om

innehållet i en faktura eller

jämförlig handling enligt 11 kap.

5 § fjärde stycket får överklagas

hos allmän förvaltningsdomstol.

Beslut om avräkning får

överklagas särskilt på den grunden

att avräkningsbeslutet i sig är

felaktigt men i övrigt endast i

samband med överklagande av

beslut om betalningsskyldighet.

Ett överklagande enligt detta

stycke skall ha kommit in inom två

månader från den dag klaganden

fick del av beslutet.

Ett beslut enligt 9 c kap. 7 § eller 8 § andra stycket eller 6 a kap. 4 eller

5 § får även överklagas av Riksskatteverket. Om en enskild part

överklagar ett sådant beslut förs det allmännas talan av Riksskatteverket.

_____________

Denna lag träder i kraft den 1 april 2000. Äldre bestämmelser gäller

dock fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före

ikraftträdandet.

Lagrådets yttrande

Utdrag ut protokoll vid sammanträde 2000-01-21

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet

Gustaf[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet Dag Victor.

Enligt en lagrådsremiss den 13 januari 2000 (Finansdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i mervärdesskattelagen (1994:200).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Eva[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet:

1 kap. 2 §

Enligt 5 kap. 5 § skall förmedling av transporttjänster som utförs i

Sverige under vissa förutsättningar anses som omsättning här i landet

även om förmedlingen sker i ett annat land. Av förevarande paragraf i

dess nuvarande lydelse följer att det är förmedlaren som är skattskyldig i

sådana fall. Förslaget innebär att det i stället är förvärvaren av

förmedlingstjänsten, normalt det företag som skall utföra

transporttjänsten, som kommer att bli skattskyldig.

Förslaget har inte något omedelbart samband med tillkomsten av den

fasta Öresundsförbindelsen och är inte endast av teknisk beskaffenhet.

En ändring kommer att få betydelse för ett stort antal transportföretag

helt oberoende av om dessa utför tjänster över den fasta

Öresundsförbindelsen.

Förslaget behandlas inte i remissens allmänna motivering och något

särskilt beredningsunderlag finns inte. Av specialmotiveringen och vad

som anförts under lagrådsföredragningen har framgått bl.a. att förslaget

innebär en anpassning till bestämmelserna i sjätte

mervärdesskattedirektivet. Lagrådet finner inte anledning att motsätta sig

att förslaget nu genomförs men vill framhålla vikten av att de som berörs

av ändringen får information om den i god tid före ikraftträdandet.

1 kap. 2 c §

Paragrafen innehåller en upplysning om att det finns särskilda

bestämmelser om mervärdesskatt "i lagen (2000:000) om avtal med

Danmark om mervärdesskatt för den fasta vägförbindelsen över

Öresund."

Det har vid föredragningen inför Lagrådet upplysts att det avtal som

det här är fråga om ännu inte har ingåtts. Beträffande den tilltänkta nya

lagens innehåll och utformning ger remissen ingen annan upplysning än

att avsikten är att avtalets artiklar skall tas in i en särskild lag.

Mot bakgrund av det anförda avstår Lagrådet från att uttala någon

mening om förevarande förslag till bestämmelse.

11 kap. 5 §

Enligt första stycket 3 skall en faktura eller jämförlig handling innehålla

uppgift om utställaren och mottagaren. Förslaget i det nya fjärde stycket

innebär att skattemyndigheten på ansökan av den skattskyldige skall

kunna medge att sådan uppgift inte lämnas om det finns särskilda skäl för

det med hänsyn till den skattskyldiges verksamhet. Ett sådant beslut

aktualiseras inte om det är fråga om endast ett mindre belopp och

uppgiftsskyldigheten därför bortfaller redan på grund av tredje stycket.

Enligt andra meningen i fjärde stycket skall beslutet bestå till dess att

skattemyndigheten beslutat annat. Meningen syftar till att klarlägga att

skattemyndigheten - även om några särskilda villkor inte angetts i

beslutet - kan upphäva sitt beslut genom ett nytt beslut.

Det är vanligt att dispenser på skatteområdet begränsas till att gälla

viss tid, vissa taxeringar e.d. Den föreslagna regleringen avviker från det

gängse mönstret. Det kan ifrågasättas om regeln i andra meningen

behövs. Klart är att det inte kan finnas något hinder att ta tillbaka

dispensen om ändrade förhållanden motiverar det. Till bilden hör också

att beslut i dispensfrågan skall kunna överklagas till länsrätten. Lagrådet

föreslår att andra meningen utgår.

Något problem att lämna uppgift om utställaren kan rimligen inte

föreligga. Det är därför motiverat att dispensbeslutet begränsas till att

avse uppgift om mottagaren. Första meningen bör ändras i enlighet

härmed.

Lagrådet förordar att fjärde stycket ges följande lydelse:

"Om det med hänsyn till en skattskyldigs verksamhet finns särskilda

skäl för det, får skattemyndigheten på ansökan av den skattskyldige

besluta att denne inte behöver lämna uppgift om mottagaren enligt första

stycket 3."

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 januari 2000

Närvarande: statsrådet Freivalds, ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1999/2000:58 Mervärdesskattefrågor

med anledning av Öresundsförbindelsen

 Senaste lydelse 1999:640.

 Senaste lydelse 1994:1798.

 Senaste lydelse 1995:700.

 Senaste lydelse 1995:700.

 Senaste lydelse 1997:1036.

 Senaste lydelse 1998:346.

 Rådets sjätte direktiv 77/388/EEGav den 17 maj 1977 om harmonisering av

medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för

mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, 13.6.1977, s.1).

 Rådets åttonde direktiv 79/1072/EEG av den 6 december 1979 om harmonisering av

medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter Regler för

återbetalning av

mervärdeskatt till skattskyldiga som inte är etablerade inom landets territorium

 (EGT L

331, 27.12.79, s. 11).

 Rådets trettonde direktiv 86/560/EEG av den 17 november 1986 om harmonisering

av

medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter Regler om återbetalning av

mervärdeskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens

territorium

(EGT L 326, 21.11.86, s. 40).

 Senaste lydelse 1999:640.

 Senaste lydelse 1994:1798.

 Senaste lydelse 1995:700.

 Senaste lydelse 1995:700.

 Senaste lydelse 1997:1036.

 Senaste lydelse 1998:346.

Prop. 1999/2000:58

2

Prop. 1999/2000:58

Bilaga 1

1

Prop. 1999/2000:58

Bilaga 1

33

Prop. 1999/2000:58

Bilaga 1

29

Prop. 1999/2000:58

Bilaga 2

35

Prop. 1999/2000:58

Bilaga 2

34

1

Prop. 1999/2000:58

36