Regeringens proposition

1994/95:133

Några frågor angående EG-domstolen

Prop.

1994/95:133

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 22 december 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Som ett led i förberedelserna inför ett svenskt medlemskap i Europeiska unionen

föreslås i propositionen vissa lagändringar som har med EG-domstolen att göra.

Nya regler föreslås för att mened inför den domstolen skall kunna behandlas på

samma sätt som om brottet begåtts inför en svensk domstol. För att

bevisupptagning på begäran av EG-domstolen skall kunna ske i Sverige föreslås

också nya regler. Vidare föreslås att det i rättegångsbalken skall tas in regler

om att åtal i Sverige mot domare i EG-domstolen skall väckas i Högsta domstolen

och att målsäganden inte skall ha åtalsrätt i sådana mål.

 Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Lagtext.................................. 4

 2.1 Förslag till lag om ändring i rätte-

 gångsbalken.......................... 4

 2.2 Förslag till lag om ändring i brotts-

 balken............................... 6

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1946:818) om bevisupptagning åt

 vissa internationella organ.......... 7

3 Ärendet och dess beredning............... 8

4 Åtal i Sverige mot domare i EG-domstolen. 9

5 Osann utsaga inför EG-domstolen.......... 10

6 Bevisupptagning åt EG-domstolen.......... 11

7 Ikraftträdande........................... 13

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag.......... 14

Bilaga 2 Lagrådets yttrande................... 18

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 22 december 1994.......................... 21

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i rättegångsbalken,

 2. lag om ändring i brottsbalken,

 3. lag om ändring i lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa

internationella organ.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 § och 20 kap. 10 § rättegångsbalken skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

 3 §[1]

 Högsta domstolen Högsta domstolen skall

tillkommer att som som första domstol ta

första domstol upptaga upp mål om ansvar eller

mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund

enskilt anspråk på grund av brott som i

av brott som i utövningen av tjänsten

utövningen av tjänsten eller uppdraget begåtts

eller uppdraget begåtts av statsråd,

av statsråd, justitieråd, regerings-

justitieråd, råd, någon av riksdagens

regeringsråd, riks- ombudsmän, justitie-

dagens ombudsman, kanslern, riks-

justitiekanslern, åklagaren, domare eller

riksåklagaren eller den generaladvokat i

som utövar något av Europeiska gemen-

dessa ämbeten eller av skapernas domstol,

hovrättsdomare eller domare i Första

revisionssekreterare. instansrätten vid denna

 domstol eller den som

 utövar något av dessa äm-

 beten eller av

 hovrättsdomare eller

 revisionssekreterare.

 Högsta domstolen Högsta domstolen skall

tillkommer vidare att vidare som första

som första domstol pröva domstol pröva om

fråga huruvida justitieråd eller

justitieråd eller regeringsråd skall

regeringsråd skall skiljas eller avstängas

skiljas eller avstängas från sin tjänst eller

från sin tjänst eller vara skyldig att

vara skyldig att genomgå

undergå läkarundersökning. Högsta

läkarundersökning. Högsta domstolen är i övrigt

domstolen är i övrigt första domstol i mål

första domstol i mål, beträffande vilka detta

beträffande vilka så föreskrivs i lag.

föreskrives i lag.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1974:573.

20 kap.

10 §[2]

 Bestämmelserna i 8 och Bestämmelserna i 8 och

9 §§ om rätt för målsägan- 9 §§ om rätt för målsäganden

den att väcka åtal eller att väcka åtal eller

övertaga väckt åtal gäller överta väckt åtal gäller

icke i fråga om brott, inte i fråga om brott

som i utövningen av som i utövningen av

tjänsten eller uppdraget tjänsten eller uppdraget

uppdraget har begåtts av har begåtts av

 1. statsråd,

 2. justitieråd eller regeringsråd,

 3. någon av riksdagens ombudsmän eller den som har tjänstgjort i hans ställe,

 4. någon annan 4. någon annan

befattningshavare, mot befattningshavare, mot

vilken enligt riks- vilken enligt riks-

dagsordningen eller dagsordningen eller

annan författning annan författning

endast något av riks- endast något av riks-

dagens utskott eller dagens utskott eller

annat riksdagsorgan är annat riksdagsorgan är

behörigt att besluta om behörigt att besluta om

åtal för sådant brott, åtal för sådant brott,

eller 5. justitiekanslern

 5. justitiekanslern eller den som har

eller den som har tjänstgjort i hans

tjänstgjort i hans ställe, eller

ställe. 6.domare eller

 generaladvokat i

 Europeiska gemen-

 skapernas domstol

 eller domare i Första

 instansrätten vid denna

 domstol.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

 **Fotnot**

 [2] Senaste lydelse 1981:1312.

2.2 Förslag till lag om ändring i brottsbalken

 Härigenom föreskrivs att 15 kap. 4 b § brottsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

15 kap.

4 b §[1]

 Om ett vittne eller Om ett vittne eller

en sakkunnig under ed en sakkunnig under ed

inför Europeiska fri- inför Europeiska

handelssammanslutningens gemenskapernas

domstol, domstol, inför Första

EFTA-domstolen, lämnar instansrätten vid denna

osann uppgift eller domstol eller inför

förtiger sanningen, döms Europeiska frihandels-

för osann utsaga inför sammanslutningens

en internationell dom- domstol,

stol till påföljd enligt EFTA-domstolen, lämnar

1 §, om utsagan här i osann uppgift eller

riket skulle ha förtiger sanningen, döms

avgivits under laga för osann utsaga inför

ed. Begås gärningen av en internationell dom-

grov oaktsamhet, döms stol till påföljd enligt

för ovarsam utsaga inför 1 §, om utsagan här i

en internationell dom- riket skulle ha

stol till påföljd enligt avgivits under laga

3 §. ed. Begås gärningen av

 grov oaktsamhet, döms

 för ovarsam utsaga inför

 en internationell dom-

 stol till påföljd enligt

 3 §.

 Bestämmelserna i 4, 14 och 15 §§ gäller i tillämpliga delar också gärning som

avses i första stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1993:83.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa

internationella organ

 Härigenom förskrivs att 1 § lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa

internationella organ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

 Har domstol eller En framställning från

skiljedomstol, vilken domstol eller

det tillkommer att skiljedomstol, som

avgöra tvist mellan skall avgöra tvist

stater, eller annat mellan stater, eller

internationellt organ, annat internationellt

som tillsatts för organ, som tillsatts

behandling av sådan för behandling av sådan

tvist, hos Konungen tvist, om att vidta

gjort framställning om någon åtgärd som hör till

vidtagande av någon tvistens behandling,

till tvistens såsom upptagande av ed

behandling hörande eller av bevis genom

åtgärd, såsom upptagande vittne, sakkunnig

av ed eller av bevis eller syn eller av

genom vittne, skriftligt bevis,

sakkunnig eller syn skall prövas av

eller av skriftligt regeringen. Om

bevis, och varder regeringen bifaller

framställningen av framställningen, skall

Konungen bifallen, åtgärden vidtas enligt

skall den äskade åtgärden bestämmelserna i denna

vidtagas efter vad i lag.

denna lag sägs.

 En begäran hos

 Utrikesdepartementet

 av Europeiska

 gemenskapernas domstol

 eller av Första

 instansrätten vid denna

 domstol att ett vittne

 eller en sakkunnig

 skall höras vid svensk

 domstol skall av

 departementet överlämnas

 till behörig domstol.

 Den begärda åtgärden

 skall vidtas enligt

 bestämmelserna i denna

 lag. I stället för vad

 som sägs i 6 § gäller

 dock att kostnaderna i

 ärendet skall betalas

 av den domstol som

 begärt åtgärden.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Sverige ansökte den 1 juli 1991 om medlemskap i Europeiska gemenskaperna (EG).

Förhandlingarna om ett medlemskap avslutades i april 1994 och resulterade i ett

anslutningsfördrag mellan Europeiska unionens (EU) medlemsländer och de

ansökande länderna Norge, Österrike, Finland och Sverige. Svenska folket har i

en folkomröstning den 13 november 1994 sagt ja till ett svenskt medlemskap i EU.

 Regeringen har i propositionen 1994/95:19 Sveriges medlemskap i Europeiska

unionen föreslagit bl.a. att riksdagen godkänner anslutningsfördraget, antar

viss övergripande lagstiftning med anledning av Sveriges anslutning till unionen

samt upphäver lagen (1992:1317) om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde

(EES-lagen). Dock föreslås att EES-lagen, med undantag för vad som följer av

anslutningsfördraget, skall fortsätta att tillämpas på förhållanden som hänför

sig till den tid under vilken lagen varit i kraft. Enligt förslag i prop.

1994/95:36 Övergången från EES till EU - vissa kompletterande bestämmelser

kommer dessutom EFTA-domstolen, som inrättades efter EES-avtalet, att ges viss

fortsatt behörighet enligt ett avtal den 28 september 1994 mellan Finland,

Island, Norge, Sverige och Österrike om övergångsbestämmelser för en period

efter vissa EFTA-staters anslutning till Europeiska unionen (övergångsavtalet).

Riksdagen har den 15 december 1994 bifallit propositionerna.

 I EES-lagen finns bl.a. vissa bestämmelser om EFTA-domstolen. Dessa gäller

bevisupptagning åt EFTA-domstolen och åtal i Sverige mot domare i

EFTA-domstolen. I brottsbalken infördes i samband med EES-avtalets

ikraftträdande en ny straffbestämmelse om osann eller ovarsam utsaga inför en

internationell domstol och vidare ändrades reglerna om svensk domstols

behörighet och svensk lags tillämplighet för att täcka även de nya brotten.

 I propositionen Sveriges medlemskap i Europeiska unionen uttalas att

erforderliga bestämmelser som motsvarar nuvarande EES-bestämmelser bör införas i

annan författning och att regeringen avser att återkomma till riksdagen med

sådana förslag.

 Inom Justitiedepartementet har utarbetats ett utkast till lagrådsremiss som

behandlar frågan om motsvarigheter till de nu nämnda EES-bestämmelserna behövs

vid ett svenskt medlemskap i EU. Ett antal myndigheter och organisationer har

getts tillfälle att lämna synpunkter på utkastet. Skriftliga yttranden har

inkommit från Riksdagens ombudsmän, Justitiekanslern, Hovrätten över Skåne och

Blekinge, Stockholms tingsrätt, Domstolsverket, Riksåklagaren, Juridiska

fakultetsnämnden vid Uppsala universitet, Sveriges advokatsamfund och Sveriges

EG-delegation i Bryssel. Yttrandena finns tillgängliga i Justitiedepartementet

(dnr Ju94/4147).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 november 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådet

har anfört synpunkter av huvudsakligen lagteknisk art på förslaget till lag om

ändring i lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa internationella organ och

har lämnat övriga förslag utan erinran. Regeringen har i propositionen i

huvudsak följt Lagrådets förslag. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i

avsnitt 6.

4 Åtal i Sverige mot domare i EG-domstolen

Regeringens förslag: Rättegångsbalkens regler om

Högsta domstolen kompletteras så att det av 3 kap.

3 § uttryckligen framgår att Högsta domstolen som

första domstol skall ta upp åtal mot domare och

generaladvokater i EG-domstolen och domare i

Första instansrätten. Vidare kompletteras 20 kap.

10 § så att målsäganden inte skall ha åtalsrätt i

dessa mål.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 17 § EES-lagen skall vid åtal i Sverige

mot domare i EFTA-domstolen reglerna i 3 kap. 3 § och 20 kap. 10 §

rättegångsbalken tillämpas. Detta innebär att åtal mot domare i EFTA-domstolen

skall prövas av Högsta domstolen som första instans och att målsäganden inte har

åtalsrätt. Bestämmelsen i 17 § har införts till uppfyllande av artikel 7.1 i

protokoll 7 till EES-avtalet, enligt vilken lagföring för brott av en domare i

EFTA-domstolen får ske endast enligt särskilda regler.

 En motsvarighet finns i artikel 3 i Protokoll om stadgan för EG-domstolen. Här

föreskrivs att domare i EG-domstolen skall åtnjuta immunitet mot rättsliga

förfaranden. De skall åtnjuta immunitet vad avser åtgärder som de vidtagit i sin

tjänsteutövning, även sedan deras uppdrag har upphört. Domstolen kan emellertid

häva immuniteten. Om så sker och straffrättsligt förfarande mot en domare

vidtas, skall denne ställas inför rätta i någon av medlemsstaterna endast vid

den domstol som är behörig att döma ledamöterna av de högsta nationella

domstolarna. Av stadgans artikel 8 framgår att artikel 3 skall tillämpas även på

generaladvokaterna vid domstolen. Av artikel 44 framgår vidare att artikel 3

skall tillämpas på Första instansrätten och dess ledamöter.

 Stadgans artikel 3 är direkt tillämplig i Sverige. Enligt 12 kap. 8 §

regeringsformen skall åtal för brott i utövningen av tjänst som ledamot av

Högsta domstolen eller Regeringsrätten väckas i Högsta domstolen. I 3 kap. 3 §

rättegångsbalken föreskrivs bl.a. att det tillkommer Högsta domstolen att som

första domstol ta upp mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott som

i utövningen av tjänsten begåtts av statsråd, justitieråd, regeringsråd,

riksdagens ombudsman, justitiekanslern, riksåklagaren eller den som utövar något

av dessa ämbeten. För att felaktiga motsatsslut inte skall riskeras bör denna

uppräkning av befattningshavare kompletteras med domare och generaladvokater i

EG-domstolen och domare i Första instansrätten. Även motsvarande uppräkning i 20

kap. 10 § rättegångsbalken bör kompletteras så att målsäganden inte har

åtalsrätt när det gäller brott som begåtts av domare eller generaladvokater i

EG-domstolen eller av domare i Första instansrätten.

5 Osann utsaga inför EG-domstolen

Regeringens förslag: Brottsbalkens bestämmelse om

osann respektive ovarsam utsaga inför en interna-

tionell domstol utvidgas till att omfatta även

mened inför EG-domstolen och Första instansrätten.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 26 i Protokoll om

EFTA-domstolens stadga skall mened som begåtts av ett vittne eller en sakkunnig

inför EFTA-domstolen behandlas som om motsvarande brott begåtts inför nationell

domstol i tvistemål. På anmodan av domstolen skall den berörda EFTA-staten väcka

åtal mot gärningsmannen vid behörig nationell domstol.

 För att uppfylla artikel 26 infördes den 1 januari 1994 en ny straffbestämmelse

i brottsbalken, 15 kap. 4 b §, om osann respektive ovarsam utsaga inför en

internationell domstol (prop. 1992/93:81, bet. 1992/93:JuU14, rskr. 1992/93:79,

SFS 1993:83 och bet. 1992/93:JuU29, rskr. 1992/93:326, SFS 1993:350 och 1646).

Bestämmelsens tillämpningsområde har begränsats till att omfatta endast utsagor

inför EFTA-domstolen.

 I samband med införandet av 15 kap. 4 b § brottsbalken utvidgades omfattningen

av svensk domsrätt till att föreligga oavsett var och av vem brotten osann

respektive ovarsam utsaga inför en internationell domstol begåtts (2 kap. 3 §

brottsbalken) samt infördes en regel om att åtal får väckas utan särskilt

förordnande vid denna typ av brott (2 kap. 5 § brottsbalken).

 En motsvarighet till artikel 26 i stadgan för EFTA-domstolen finns i artikel

27 i Protokoll om stadgan för EG-domstolen. Däri sägs att en medlemsstat skall

behandla mened eller ovarsam utsaga som ett vittne eller en sakkunnig gjort sig

skyldig till som om motsvarande brott begåtts inför nationell domstol i

tvistemål. På anmodan av domstolen skall den berörda medlemsstaten väcka åtal

mot gärningsmannen vid behörig nationell domstol. Av artikel 46 i stadgan

framgår att bestämmelsen i artikel 27 är tillämplig även beträffande Första

instansrätten vid EG-domstolen.

 För att uppfylla artikel 27 i Protokoll om stadgan för EG-domstolen måste de

svenska reglerna vara så utformade att vittnen eller sakkunniga som inför

EG-domstolen eller Första instansrätten bryter mot en ed kan behandlas på samma

sätt som om brottet begåtts inför svensk domstol. Regeringen föreslår därför att

straffbestämmelsen i 15 kap. 4 b § brottsbalken om osann respektive ovarsam

utsaga inför en internationell domstol utvidgas till omfatta även brott som

begås inför EG-domstolen eller Första instansrätten. På samma sätt som

beträffande mened inför EFTA-domstolen kommer bestämmelserna om svensk domsrätt

och undantaget från särskild åtalsprövning att bli tillämpliga.

 Med anledning av Sveriges anslutning till EU upphävs EES-lagen. Såsom nämnts

kommer dock EES-lagen, med undantag för vad som följer av anslutningsfördraget,

att fortsätta att tillämpas på förhållanden som hänför sig till den tid under

vilken lagen varit i kraft. Vidare kan EFTA-domstolen under en övergångsperiod

komma att ges viss fortsatt behörighet enligt det tidigare nämnda

övergångsavtalet (se avsnitt 3). Straffbestämmelsen om osann respektive ovarsam

utsaga inför en internationell domstol som avser mened inför EFTA-domstolen bör

därför behållas.

6 Bevisupptagning åt EG-domstolen

Regeringens förslag: I lagen (1946:818) om bevis-

upptagning åt vissa internationella organ införs

en regel om att lagen gäller även vid bevisupptag-

ning som begärs av EG-domstolen eller Första

instansrätten.

Skälen för regeringens förslag: 16 § EES-lagen innehåller en bestämmelse om att

lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa internationella organ skall

tillämpas beträffande förhör med vittnen och sakkunniga här i landet enligt

övervakningsavtalets bestämmelser. Bakgrunden till bestämmelsen är artikel 25 i

stadgan för EFTA-domstolen enligt vilken EFTA-domstolen skall kunna förordna att

förhör med vittne eller sakkunnig skall äga rum vid en domstol i det land där

vittnet eller den sakkunnige har hemvist. Motsvarande föreskrift finns i artikel

26 i stadgan för EG-domstolen. Denna regel är inte konstruerad så att den riktas

till och kan tillämpas av svenska domstolar såsom utfyllnad av de svenska

processreglerna; regeln är i stället riktad till EG-domstolen.

 Sverige blir genom anslutningen till EU förpliktat att bistå EG-domstolen med

bevisupptagning. Frågan är då om det i svensk rätt finns handläggningsregler som

automatiskt skulle vara tillämpliga om en begäran om bevisupptagning kommer från

EG-domstolen eller om det finns behov av nya regler. I svensk lagstiftning finns

två bevisupptagningslagar som kommer i betraktande, dels lagen (1946:816) om

bevisupptagning åt utländsk domstol, dels lagen (1946:818) om bevisupptagning åt

vissa internationella organ. Dessa lagar är uttryckligen bara tillämpliga när

framställningen kommer från "utländsk domstol" respektive domstol, skiljedomstol

eller annat internationellt organ som skall avgöra mellanstatliga tvister.

EG-domstolen är visserligen inte en svensk domstol, men den är inte heller en

"utländsk domstol" eftersom därmed måste avses en nationell domstol i en annan

stat. Den har inte heller till huvudsaklig uppgift att avgöra mellanstatliga

tvister. Ingendera lagen är alltså självklart tillämplig på en framställning

från EG-domstolen. Enligt regeringens mening är den lämpligaste lösningen att

lagen om bevisupptagning åt vissa internationella organ i princip görs

tillämplig även vid bevisupptagning som begärs av EG-domstolen. Av artikel 46 i

stadgan framgår att artikel 26 är tillämplig även på Första instansrätten vid

EG-domstolen. En reglering av bevisupptagning på begäran av EG-domstolen skall

därför gälla även begäran om bevisupptagning som kommer från Första instans-

rätten.

 I det förslag som remitterades till Lagrådet angavs i ett nytt andra stycke

till 1 § i lagen att åtgärder skall vidtas enligt bestämmelserna i lagen även

när bevisupptagning begärs av EG-domstolen eller Första instansrätten. Lagrådet

har anmärkt att det i det remitterade förslaget inte uttryckligen anges hos

vilket organ en begäran om bevisupptagning av EG-domstolen skall göras och har

anfört att det, med hänsyn till att första stycket i 1 § behandlar regeringens

prövning av framställningar om bevisupptagning, ligger nära till hands att anse

att en framställning från EG-domstolen om bevisupptagning skall göras hos

regeringen.

 Artikel 26 i stadgan för EG-domstolen innehåller att förordnande om förhör med

vittne eller sakkunnig skall tillställas den behöriga rättsliga myndigheten för

åtgärd i enlighet med föreskrifter som fastställts i rättegångsreglerna. Enligt

dessa skall en begäran om bevisupptagning sändas till den behöriga myndighet som

för vederbörande stat har tagits upp i en särskild bilaga. I fråga om

EFTA-domstolen, för vilken motsvarande reglering gäller, har Sverige anmält

Utrikesdepartementet som mottagande myndighet. Mot denna bakgrund är det enligt

Lagrådet inte lämpligt med den i lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen, som

kan uppfattas som om framställningen skall göras hos regeringen. Av bestämmelsen

bör därför enligt Lagrådet framgå att begäran om bevisupptagning skall inges

till Utrikesdepartementet.

 Såsom Lagrådet anfört regleras det i EG-rätten vart en begäran av EG-domstolen

om bevisupptagning skall sändas. Därför bör detta enligt regeringens mening inte

regleras i den svenska lagstiftningen. I stället bör det bara anges att en

begäran hos Utrikesdepartementet av EG-domstolen om bevisupptagning skall av

departementet överlämnas till behörig domstol och att den begärda åtgärden skall

verkställas enligt bestämmelserna i lagen. Därigenom kommer också, såsom

Lagrådet påpekat, tydligare än i remissen till uttryck att det inte finns

utrymme för någon prövning från regeringens sida av om den av EG-domstolen

begärda åtgärden skall vidtas eller ej.

 När det gäller vilka åtgärder för bevisupptagning som kan bli aktuella har

Lagrådet påpekat att stadgan endast berättigar EG-domstolen att begära

bevisupptagning i form av förhör med vittne eller sakkunnig. Den svenska

bestämmelsen i frågan bör därför begränsas till sådan bevisupptagning.

 I fråga om kostnader som uppkommer vid bevisupptagning framgår av 6 § i lagen

att staten skall svara för dessa. Enligt EG-domstolens stadga och

rättegångsregler gäller emellertid att EG-domstolen skall svara för kostnaderna

om den inte ålägger någon part att stå för dem. Därför bör, såsom Lagrådet

framhållit, undantag göras från vad som föreskrivs i 6 § om ansvar för

kostnader.

7 Ikraftträdande

Lagändringarna bör träda i kraft snarast, lämpligen den 1 april 1995.

Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3 § och 20 kap. 10 § rättegångsbalken skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 kap.

 3 §[2]

 Högsta domstolen Högsta domstolen

tillkommer att som skall som första

första domstol upptaga domstol ta upp mål om

mål om ansvar eller ansvar eller enskilt

enskilt anspråk på grund anspråk på grund av

av brott som i brott som i utövningen

utövningen av tjänsten av tjänsten eller

eller uppdraget begåtts uppdraget begåtts av

av statsråd, statsråd, justitieråd,

justitieråd, regeringsråd, någon av

regeringsråd, riks- riksdagens ombudsmän,

dagens ombudsman, justitiekanslern,

justitiekanslern, riksåklagaren, domare

riksåklagaren eller den eller generaladvokat i

som utövar något av Europeiska gemen-

dessa ämbeten eller av skapernas domstol,

hovrättsdomare eller domare i Första

revisionssekreterare. instansrätten vid denna

 domstol eller den som

 utövar något av dessa äm-

 beten eller av

 hovrättsdomare eller

 revisionssekreterare.

 Högsta domstolen till- Högsta domstolen

kommer vidare att som skall vidare som första

första domstol pröva frå- domstol pröva om

ga huruvida justitieråd justitieråd eller

eller regeringsråd skall regeringsråd skall

skiljas eller avstängas skiljas eller avstängas

från sin tjänst eller från sin tjänst eller

vara skyldig att undergå vara skyldig att genomgå

läkarundersökning. Högsta läkarundersökning. Högsta

domstolen är i övrigt domstolen är i övrigt

första domstol i mål, första domstol i mål

beträffande vilka så beträffande vilka detta

föreskrives i lag. föreskrivs i lag.

20 kap.

10 §[3]

 Bestämmelserna i 8 och 9 Bestämmelserna i 8

§§ om rätt för målsäganden och 9 §§ om rätt för

att väcka åtal eller målsäganden att väcka åtal

övertaga väckt åtal gäller eller överta väckt åtal

icke i fråga om brott, gäller inte i fråga om

som i utövningen av brott som i utövningen

tjänsten eller av tjänsten eller

uppdraget har begåtts uppdraget har begåtts

av av

 1. statsråd,

 2. justitieråd eller regeringsråd,

 3. någon av riksdagens ombudsmän eller den som har tjänstgjort i hans ställe,

 4. någon annan 4. någon annan

befattningshavare, mot befattningshavare, mot

vilken enligt riks- vilken enligt riks-

dagsordningen eller dagsordningen eller

annan författning annan författning

endast något av riks- endast något av riks-

dagens utskott eller dagens utskott eller

annat riksdagsorgan är annat riksdagsorgan är

behörigt att besluta om behörigt att besluta om

åtal för sådant brott, åtal för sådant brott,

eller 5. justitiekanslern

 5. justitiekanslern eller den som har

eller den som har tjänstgjort i hans

tjänstgjort i hans ställe, eller

ställe. 6.domare eller

 generaladvokat i

 Europeiska gemen-

 skapernas domstol

 eller domare i Första

 instansrätten vid denna

 domstol.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

 **Fotnot**

 [2] Senaste lydelse 1974:573.

 [3] Senaste lydelse 1981:1312.

1.1 Förslag till lag om ändring i brottsbalken

 Härigenom föreskrivs att 15 kap. 4 b § brottsbalken skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

15 kap.

4 b §[1]

 Om ett vittne eller Om ett vittne eller

en sakkunnig under ed en sakkunnig under ed

inför Europeiska inför Europeiska

frihandelssammanslut- gemenskapernas

ningens domstol, domstol, inför Första

EFTA-domstolen, lämnar instansrätten vid denna

osann uppgift eller domstol eller inför

förtiger sanningen, döms Europeiska frihandels-

för osann utsaga inför sammanslutningens

en internationell dom- domstol,

stol till påföljd enligt EFTA-domstolen, lämnar

1 §, om utsagan här i osann uppgift eller

riket skulle ha förtiger sanningen, döms

avgivits under laga för osann utsaga inför

ed. Begås gärningen av en internationell dom-

grov oaktsamhet, döms stol till påföljd enligt

för ovarsam utsaga inför 1 §, om utsagan här i

en internationell dom- riket skulle ha

stol till påföljd enligt avgivits under laga

3 §. ed. Begås gärningen av

 grov oaktsamhet, döms

 för ovarsam utsaga inför

 en internationell dom-

 stol till påföljd enligt

 3 §.

 Bestämmelserna i 4, 14 och 15 §§ gäller i tillämpliga delar också gärning som

avses i första stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

 **Fotnot**

 [1] Senaste lydelse 1993:83.

1.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa

internationella organ

 Härigenom förskrivs att 1 § lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa

internationella organ skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

1 §

 Har domstol eller En framställning från

skiljedomstol, vilken domstol eller

det tillkommer att skiljedomstol, som

avgöra tvist mellan skall avgöra tvist

stater, eller annat mellan stater, eller

internationellt organ, annat internationellt

som tillsatts för organ, som tillsatts

behandling av sådan för behandling av sådan

tvist, hos Konungen tvist, om att vidta

gjort framställning om någon åtgärd som hör till

vidtagande av någon tvistens behandling,

till tvistens såsom upptagande av ed

behandling hörande eller av bevis genom

åtgärd, såsom upptagande vittne, sakkunnig

av ed eller av bevis eller syn eller av

genom vittne, skriftligt bevis,

sakkunnig eller syn skall prövas av

eller av skriftligt regeringen. Om

bevis, och varder regeringen bifaller

framställningen av framställningen, skall

Konungen bifallen, åtgärden vidtas enligt

skall den äskade åtgärden bestämmelserna i denna

vidtagas efter vad i lag.

denna lag sägs.

 En sådan åtgärd skall

 också vidtas enligt

 bestämmelserna i denna

 lag när bevisupptagning

 begärs av Europeiska

 gemenskapernas domstol

 eller av Första

 instansrätten vid denna

 domstol.

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995.

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-12-08

Närvarande: justitierådet Torkel Gregow, justitierådet

Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt en lagrådsremiss den 24 november 1994 (Justitiedepartementet) har rege-

ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över

 1. Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken,

 2. Förslag till lag om ändring i brottsbalken,

 3. Förslag till lag om ändring i lagen (1946:818) om bevisupptagning åt vissa

internationella organ.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Göran[REDACTED_EFTERNAMN] och

hovrättsassessorn Kristina Engholm.

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i lagen om bevisupptagning åt vissa

internationella organ

Enligt artikel 26 i stadgan för Europeiska gemenskapernas domstol (EG-domstolen)

får domstolen förordna att ett vittne eller en sakkunnig skall höras av den

behöriga rättsliga myndigheten på hans bostadsort. Bestämmelsen är enligt

artikel 46 tillämplig även beträffande Första instansrätten vid EG-domstolen.

Genom anslutning till Europeiska unionen blir Sverige förpliktat att bistå med

sådan bevisupptagning. Denna förpliktelse föreslås i remissen komma till uttryck

i ett nytt andra stycke i 1 § i förevarande lag.

 I 1 § föreskrivs nu att, om domstol eller skiljedomstol, vilken det tillkommer

att avgöra tvist mellan stater, eller annat internationellt organ, som tillsatts

för behandling av sådan tvist, hos Konungen har gjort framställning om vid-

tagande av någon till tvistens behandling hörande åtgärd, såsom upptagande av ed

eller av bevis genom vittne, sakkunnig eller syn eller av skriftligt bevis, och

framställningen bifalls av Konungen, den äskade åtgärden skall vidtas efter vad

som sägs i lagen. I remissen föreslås en språklig modernisering av bestämmelsen.

Bl.a. föreslås att ordet "Konungen" ersätts av "regeringen".

 I det föreslagna andra stycket anges att en sådan åtgärd också skall vidtas

enligt bestämmelserna i lagen när bevisupptagning begärs av EG-domstolen eller

av Första instansrätten.

 I den nya bestämmelsen anges alltså inte uttryckligen hos vilket organ en

begäran om bevisupptagning av EG-domstolen eller Första instansrätten skall

göras. Mot bakgrund av första stycket i paragrafen ligger det nära till hands

att anse att framställningen skall göras hos regeringen. Bestämmelsen kan

möjligen i stället uppfattas så, att den över huvud inte reglerar den frågan.

 Den nyssnämnda artikel 26 i stadgan för EG-domstolen innehåller att förordnande

om förhör med vittne eller sakkunnig skall tillställas den behöriga rättsliga

myndigheten för åtgärd i enlighet med föreskrifter som fastställts i rätte-

gångsreglerna. Enligt EG-domstolens rättegångsregler skall en begäran om

bevisupptagning sändas till den behöriga myndighet som för vederbörande stat

tagits upp i en särskild bilaga; detsamma torde gälla i fråga om Första instans-

rätten. I fråga om EFTA-domstolen, för vilken motsvarande reglering gäller, har

Sverige anmält Utrikesdepartementet såsom mottagande myndighet. Vid

föredragningen inför Lagrådet har upplysts att det finns anledning att utgå från

att samma myndighet kommer att utses då det gäller begäran om bevisupptagning

från EG-domstolen eller Första instansrätten.

 Mot bakgrund av det nu sagda kan det inte anses lämpligt med en bestämmelse som

kan uppfattas som om framställningen skall göras hos regeringen. Av bestämmelsen

bör framgå att begäran om bevisupptagning skall inges till Utrikesdepartementet.

Det bör också framgå tydligare än som skett i remissen att någon prövning av en

begäran om bevisupptagning inte skall göras av det mottagande organet.

 Som framgår av vad som sagts i det föregående är EG-domstolen och Första

instansrätten berättigade att begära bevisupptagning endast i form av förhör med

vittne eller sakkunnig. Det synes lämpligt att en bestämmelse i saken begränsas

till sådan bevisupptagning.

 I fråga om kostnader som uppkommer för bevisupptagning innebär lagen om

bevisupptagning åt vissa internationella organ att staten skall svara för

kostnaderna (6 §). Enligt EG-domstolens rättegångsregler (se även artikel 26 i

stadgan) gäller emellertid att EG-domstolen skall betala kostnaderna; domstolen

är oförhindrad att efter skälighet ålägga part i målet att stå för kostnaderna.

Vad nu sagts torde också gälla beträffande Första instansrätten. På grund av det

anförda bör undantag göras från vad som föreskrivs i 6 §.

 Mot bakgrund av vad nu sagts är det enligt Lagrådets mening lämpligt att en

bestämmelse om bevisupptagning åt EG-domstolen och Första instansrätten tas upp

i en särskild paragraf efter 1 § - 1 a § - och ges förslagsvis följande lydelse:

 "En begäran av Europeiska gemenskapernas domstol eller av Första instansrätten

vid denna domstol att ett vittne eller en sakkunnig skall höras vid svensk

domstol inges till Utrikesdepartementet, som skall överlämna ärendet till

behörig domstol. Den begärda åtgärden skall vidtas enligt bestämmelserna i denna

lag. I stället för vad som sägs i 6 § gäller dock att kostnaderna i ärendet

skall betalas av den domstol som begärt åtgärden."

 Om bestämmelsen tas upp i en särskild paragraf, påkallar detta en jämkning av 2

§ första stycket.

 Lagrådet vill tillägga följande.

 Lagen om bevisupptagning åt vissa internationella organ avser fall då

framställningen om bevisupptagning skall underkastas prövning av ett icke

judiciellt organ. Lagen är dessutom ålderdomlig till sin utformning. Placering

av den nya bestämmelsen i denna lag bör därför ses som ett provisorium.

 I remissen har som nämnts föreslagits att lydelsen av 1 § moderniseras. Detta

ger ett något egendomligt intryck med hänsyn till att övriga sju paragrafer

skall vara oförändrade. I 2 § nämns t.ex. "Konungen". Om den nya regleringen i

enlighet med Lagrådets förslag tas upp i en särskild paragraf, torde emellertid

frågan om jämkning av lydelsen av 1 § förfalla.

Övriga lagförslag

Förslagen lämnas utan erinran.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 december 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Regeringen beslutar proposition 1994/95:133 Några frågor angående EG-domstolen.