Regeringens proposition

2000/01:99

Statens folkhälsoinstitut - roll och uppgifter

Prop.

2000/01:99

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 15 mars 2001

Lena Hjelm-Wallén

 Lars Engqvist

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Folkhälsoinstitutet från och med den 1 juli 2001

skall få en ny roll inom folkhälsoområdet och att institutets namn ändras till

Statens folkhälsoinstitut. Institutet skall ansvara för sektorsövergripande

uppföljning och utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet, vara nationellt

kunskapscentrum för metoder och strategier på området och ansvara för

övergripande tillsyn inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdena.

 I propositionen föreslås vidare att Alkoholinspektionen skall avvecklas den 1

juli 2001 och att dess uppgifter enligt alkohollagen (1994:1738) samtidigt skall

 föras över till Statens folkhälsoinstitut. Den 1 juli 2001 skall institutet

också ta över Socialstyrelsens uppgifter enligt tobakslagen (1993:581).

Slutligen föreslås att institutet skall kunna genomföra nationellt samordnade

insatser på folkhälsoområdet efter beslut av regeringen.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

2.1 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen

(1980:620) 4

2.2 Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

5

2.3 Förslag till lag om ändring i tobakslagen (1993:581) 6

3 Ärendet och dess beredning 7

4 Bakgrund 7

5 Ombildning av Folkhälsoinstitutet 8

5.1 Ny roll för Folkhälsoinstitutet 8

5.2 Administration av organisationsstöd 17

5.3 Aidsprogrammet 18

5.4 Samverkan mellan institutet och Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN) 19

6 Ekonomiska konsekvenser 20

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkande Statens folkhälsoinstitut -

roll och uppgifter SOU 2000:57 21

Bilaga 2 Betänkandets författningsförslag 26

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 mars 2001 29

Rättsdatablad 30

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

dels antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),

2. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),

3. lag om ändring i tobakslagen (1993:581),

dels godkänner vad regeringen föreslår om Folkhälsoinstitutets nya roll, om

avveckling av Alkoholinspektionen och om överföring mellan anslag (avsnitt 5.1).

2

Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620)

Härigenom föreskrivs att i 65 b § socialtjänstlagen (1980:620)1 ordet

"Folkhälsoinstitutet" skall bytas ut mot "Statens folkhälsoinstitut".

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.2

Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)

Härigenom föreskrivs att i 31 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)1 ordet

"Folkhälsoinstitutet" skall bytas mot "Statens folkhälsoinstitut".

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

2.3

Förslag till lag om ändring i tobakslagen (1993:581)

Härigenom föreskrivs i fråga om tobakslagen (1993:581)1

dels att i 16, 20 och 25 §§2 ordet "Socialstyrelsen" skall bytas ut mot "Statens

 folkhälsoinstitut",

dels att 19 § skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

19 §3

Den centrala tillsynen över att denna lag och föreskrifter som meddelas med stöd

 av lagen följs utövas av

1. Arbetsmiljöverket när det gäller

a) lokaler och andra utrymmen som avses i 2 § och som är upplåtna enbart för

personal, och

b) lokaler och andra utrymmen på vilka 8 § skall tillämpas, samt

2. Socialstyrelsen när det gäller

2. Statens folkhälsoinstitut när det gäller

a) miljöer som avses i 2 § och som inte är upplåtna enbart för personal,

b) lokaler som avses i 4 §,

c) varningstexter m.m. enligt 9-11 §§,

d) handel enligt 12 §, och

e) produktkontroll m.m. enligt 16-18 §§.

Den omedelbara tillsynen utövas av

1. Arbetsmiljöverket när det gäller lokaler och andra utrymmen för vilka verket

har den centrala tillsynen, och

2. den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer när det gäller dels de

miljöer och lokaler för vilka Socialstyrelsen har den centrala tillsynen, dels

handel enligt 12 §.

2. den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer när det gäller dels de

miljöer och lokaler för vilka Statens folkhälsoinstitut har den centrala

tillsynen, dels handel enligt 12 §.

Länsstyrelsen utövar inom länet tillsyn enligt andra stycket 2.

För tillsyn över efterlevnaden av bestämmelserna för marknadsföring i 14 § finns

 särskilda regler i marknadsföringslagen (1995:450).

Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.

3

Ärendet och dess beredning

Regeringen beslutade den 23 juni 1999 att tillkalla en organisationskommitté med

 uppgift att föreslå en ombildning av Folkhälsoinstitutet till en myndighet med

tydligare uppgifter av stabskaraktär på folkhälsoområdet. Kommittén antog namnet

 Organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet.

I maj 2000 har kommittén överlämnat betänkandet Statens folkhälsoinstitut - roll

 och uppgifter (SOU 2000:57). En sammanfattning av förslagen i betänkandet finns

 i bilaga 1. De författningsförslag som lades fram i betänkandet finns i bilaga

2. Betänkandet har remissbehandlats. En remissammanställning finns tillgänglig i

 Socialdepartementet (dnr S2000/3852/FH).

I propositionen behandlar regeringen de förslag som har lagts fram av

Organisationskommittén för Folkhälsoinstitutet.

De lagförslag som läggs fram i propositionen är av enkel beskaffenhet. Lagrådets

 hörande skulle därför sakna betydelse, varför Lagrådets yttrande inte har

inhämtats.

4 Bakgrund

Folkhälsoinstitutet inrättades den 1 januari 1992 med uppgift att på nationell

nivå driva hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande arbete av sektorsövergripande

 karaktär (prop. 1990/91:175, bet. 1990/91:SoU23, rskr. 1990/91:376).

Bakgrunden till inrättandet av Folkhälsoinstitutet var att trots att

hälsoutvecklingen bland Sveriges befolkning i stort varit positiv fanns det

stora skillnader i sjuklighet och dödlighet mellan olika åldrar, mellan könen,

mellan olika sociala grupper, mellan infödda svenskar och invandrare och mellan

olika delar av landet. Huvudinriktningen för det nya institutet skulle därför

vara att nå särskilt utsatta grupper i samhället och att minska hälsans ojämlika

 fördelning. Genom att inrätta ett särskilt folkhälsoinstitut ansåg regeringen

att grundförutsättningarna för samspelet mellan offentliga verksamheter,

organisationer och enskilda individer avsevärt skulle förbättras. Institutet

föreslogs få en samordnande roll, vilket skulle skapa en tydligare

uppgiftsfördelning mellan olika aktörer och nivåer och öka förutsättningarna för

 ett effektivare utnyttjande av samhällets resurser. Institutet skulle vidare

stimulera det tvärsektoriella samarbetet mellan centrala myndigheter, samverkan

mellan olika samhällsnivåer och deltagande av frivilliga organisationer.

Dessutom föreslogs institutet få ett särskilt ansvar för att bidra till en hög

vetenskaplig kvalitet på det underlag som folkhälsoarbetet skulle bygga på.

Institutet skulle ha en central roll som förmedlare av kunskap från forskning

till det praktiska folkhälsoarbetet på lokal nivå. Institutet skulle följa

aktuell forskning och utveckling inom området, initiera vissa forsknings- och

utvecklingsprojekt samt bedriva visst eget forsknings- och utvecklingsarbete.

I propositionen framhölls särskilt vikten av arbete i programform (prop.

1990/91:175, s. 78). Inom ramen för varje program skulle kunskap om moderna

metoder för folkhälsoarbete tas fram, ställas samman och spridas till berörda

instanser. Försöksverksamheter skulle också initieras. Program skulle bedrivas

inom områdena alkohol och droger, tobak och skador samt för målgrupperna barn

och ungdomar samt utsatta kvinnor. Andra program skulle vara tidsbegränsade och

vara beroende av aktuella folkhälsoproblem och målgrupper.

I januari 1998 gav regeringen Statskontoret i uppdrag att kartlägga vissa

centrala och regionala myndigheters och andra organisationers ansvar och

uppgifter på alkohol- och narkotikaområdet. Bakgrunden var att det fanns ett

flertal centrala myndigheter med överlappande och likartade uppgifter och att

detta ibland kunde leda till oklarheter, gränsdragningsproblem och

samordningssvårigheter. Statskontoret skulle lämna förslag till en ny

myndighetsstruktur och ansvarsfördelning i syfte att bättre samordna och

effektivisera samhällets insatser inom alkohol- och narkotikaområdet.

Statskontoret avrapporterade sitt förslag till regeringen i september 1998 i

rapporten Samordning mot droger (1998:22). Statskontoret pekade på en rad

effektivitetsbrister och förordade inrättandet av en ny central stabsmyndighet

för samordnad ledning, utveckling, och utvärdering av statens alkohol- och

narkotikapolitiska verksamhet.

I propositionen Vissa alkoholfrågor, m.m. (prop. 1998/99:134) instämmer

regeringen i allt väsentligt i Statskontorets problembeskrivning vad gäller

myndighetsstrukturen på alkohol- och narkotikaområdet. Ett problem som

uppmärksammades i rapporten var mängden aktörer på området som under 1990-talet

mer än fördubblats utan någon egentlig helhetssyn. Regeringen ansåg mot bakgrund

 av Statskontorets kartläggning att det fanns anledning att se över antalet

myndigheter på området. Regeringen betonade samtidigt att det inte var lämpligt

att alkohol-, drog- och tobaksfrågor skulle brytas ut och behandlas vid sidan av

 övriga folkhälsofrågor. Alkohol- och drogfrågorna borde även i fortsättningen

hållas samman med det övriga folkhälsoarbetet.

Inom institutet har redan en intern förändringsprocess påbörjats. En plan för

kompetensförsörjning har tagits fram för att stödja omställningen mot ett delvis

 annat arbetssätt. Det nya kompetensbehovet skall tillgodoses dels genom

nyrekrytering, dels genom kompetensutveckling. Regeringen har i regleringsbrevet

 för år 2001 angivit att institutet skall återrapportera hur omställningsarbetet

 fortlöper.

5 Ombildning av Folkhälsoinstitutet

5.1 Ny roll för Folkhälsoinstitutet

Regeringens förslag: Folkhälsoinstitutet skall från och med den 1 juli 2001 få

en ny roll inom folkhälsoområdet och institutets namn ändras till Statens

folkhälsoinstitut.

Institutet skall ansvara för sektorsövergripande uppföljning och utvärdering av

insatser inom folkhälsoområdet. Uppföljningen och utvärderingen skall ske ur ett

 målgruppsperspektiv och med fokus på könsskillnader och socioekonomiska

skillnader i hälsa. Institutet skall vara nationellt kunskapscentrum för metoder

 och strategier på området och ansvara för övergripande tillsyn inom alkohol-,

narkotika- och tobaksområdena. Alkoholinspektionen avvecklas den 1 juli 2001 och

 dess uppgifter förs samtidigt över till Statens folkhälsoinstitut. Kvarvarande

medel från Alkoholinspektionens anslag skall från samma datum disponeras av

Statens folkhälsoinstitut. Institutet tar över Socialstyrelsens uppgifter enligt

 tobakslagen (1993:581).

Regeringens bedömning: Institutet bör främja tillgången på statistik av god

kvalitet inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdena genom att initiera

metodutveckling och utveckling av standarder i samarbete med användare och

producenter samt publicera statistik. Regeringen bör ge institutet i uppdrag att

 föreslå former och metoder för en bättre samordning mellan berörda myndigheter

kring statistiken på alkohol-, narkotika- och tobaksområdena.

Kommitténs förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Folkhälsoinstitutet stödjer inriktningen av det framlagda

förslaget men menar att för att bedriva den tillsyn som föreslås krävs utökade

resurser. Tillsynsuppgifterna riskerar även att förskjuta tyngdpunkten i

Folkhälsoinstitutets verksamhet, bort från den policytänkande och strategiska

uppföljningsrollen som var tänkt för det nya institutet. Socialstyrelsen är i

huvudsak positiv till förslagen men menar att det finns behov av att ytterligare

 kartlägga hur den sektorsövergripande utvärderingen och uppföljningen kan

genomföras utan att onödiga gränsdragningsproblem mellan myndigheternas

ansvarsområden uppstår. Socialstyrelsen ställer sig positiv till samordning av

tillsynsansvaret. Socialstyrelsen bör dock fortsättningsvis arbeta med

hälsoskyddsrelaterade frågor inom tobaksområdet. Alkoholinspektionen föreslår

att en överflyttning av inspektionens arbetsuppgifter till Folkhälsoinstitutet

inte genomförs. Det bör finnas en självständig central myndighet för

alkoholfrågorna. Smittskyddsinstitutet har inget att invända mot utredningens

förslag. Ett flertal myndigheter, bl.a. Brottsförebyggande rådet,

Naturvårdsverket och Nordiska hälsovårdshögskolan påpekar också att de nya

uppgifterna behöver preciseras och att avgränsningen till andra myndigheters

uppgifter är otydlig och måste klargöras. Socialvetenskapliga forskningsrådet

delar uppfattningen att huvuduppgiften för institutet bör vara den s.k.

stabsuppgiften och uppgiften att vara ett nationellt kunskapscentrum inom

folkhälsoområdet. Stockholms läns landsting anser att det är viktigt att

institutet med den förändrade inriktningen även i framtiden kan vara ett stöd

för lokalt och regionalt folkhälsoarbete i kommuner och landsting.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Folkhälsoarbete som en statlig

angelägenhet har en lång historisk tradition. Grunden för folkhälsoarbetet lades

 redan på 1700-talet och har därefter organiserats i olika former.

Folkhälsofrågorna har kommit i fokus allt tydligare under senare år och det är

därför viktigt att det finns en statlig myndighet med ett samlat ansvar för

frågor inom folkhälsoområdet. En förbättrad hälsa och minskade skillnader i

ohälsa är centrala mål för välfärdspolitiken. Grundtankarna för statens ansvar

för folkhälsoarbetet som de beskrevs i samband med inrättandet av

Folkhälsoinstitutet år 1992 gäller även i dag (jämför prop.1990/91:175).

Folkhälsopolitiken skall bedrivas sektorsövergripande och syfta till att främja

hälsan och förebygga sjukdom och skador och då särskilt för de grupper i

samhället som är mest utsatta för hälsorisker. Många av de uppgifter som

Folkhälsoinstitutet gavs vid inrättandet skall institutet fullgöra även i

fortsättningen. Regeringen anser dock att institutet skall bistå regeringen i

större utsträckning än i dag med beslutsunderlag i form av uppföljningar,

utvärderingar och andra analyser. Vidare skall institutet vara en resurs i form

av ett nationellt kunskapscentrum i förhållande till kommuner, landsting och

andra myndigheter i folkhälsofrågor. Genom att institutet tillförs

tillsynsuppgifter inom alkohol- och tobaksområdena kommer institutet kunna ta

ett helhetsgrepp för några av de viktigaste bestämningsfaktorerna för

folkhälsan.

Uppföljning och utvärdering

Folkhälsoarbete bedrivs på alla nivåer och inom flera samhällssektorer. Många

sektorsmyndigheter har uppgifter som påverkar hälsoutvecklingen. Samtidigt som

folkhälsoarbete skall bedrivas inom respektive samhällssektor bör vikten av det

sektorsövergripande arbetet betonas för att nå framgång. En av huvuduppgifterna

för institutet skall vara att ansvara för uppföljning och utvärdering av

folkhälsan och insatserna på folkhälsoområdet. Myndigheten skall samla berörda

myndigheter som arbetar med insatser på folkhälsoområdet och analysera hur det

övergripande målet för politikområdet folkhälsa uppfylls. Som en del av analysen

 skall institutet identifiera brister samt utarbeta åtgärdsförslag. Institutet

skall regelbundet till regeringen redovisa utvecklingen på folkhälsoområdet och

göra en analys av insatser på området och ge förslag till åtgärder. Därmed får

regeringen ett bättre underlag för att kunna vidta och föreslå ändamålsenliga

åtgärder inom området.

Regeringen menar att institutet är den myndighet som är bäst lämpad att samla

berörda sektorsmyndigheter i arbetet med att följa upp och utvärdera insatser

inom området. Det innebär att institutet skall ha organisatoriska

förutsättningar för att arbeta sektorsövergripande inom folkhälsoområdet.

Regeringen bedömer att samverkan kommer att ske främst med myndigheter på

central nivå men även med myndigheter på lokal och regional nivå och med

frivilligorganisationer.

Institutet bör på en sektorsövergripande nivå göra en bedömning av hur de

samlade insatserna inom ett område har bidragit till att uppfylla de

folkhälsopolitiska intentionerna. Institutet bör för regeringen kunna redogöra

vilka insatser som varit framgångsrika samt inom vilka områden det behövs

ytterligare insatser. Det är därefter regeringens ansvar att formulera

ytterligare krav på berörda statliga myndigheter, om regeringen bedömer att det

finns skäl till det, i syfte att förbättra måluppfyllelsen.

Institutet bör ha huvudansvaret för att presentera en särskild rapport till

regeringen vart fjärde år. Rapporten bör innehålla slutsatser från institutets

uppföljning och utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet och förslag till

åtgärder för att förbättra folkhälsan. Rapporten bör presenteras i nära

anslutning till den folkhälsorapport som tas fram vart 3:e eller vart 4:e år av

Socialstyrelsen i samverkan med bl.a. institutet. Regeringens avser att därefter

 i lämplig form presentera materialet för riksdagen.

Nationella folkhälsokommittén (S1995:14) har haft regeringens uppdrag att ta

fram förslag till mål och strategier för hälsoutvecklingen. Nationella

folkhälsokommittén har i oktober 2000 överlämnat betänkandet Hälsa på lika

villkor, nationella mål för folkhälsan (SOU 2000:91). Betänkandet bereds för

närvarande inom Regeringskansliet. Regeringens avsikt är att institutet skall

spela en avgörande roll i uppföljningen och utvärderingen av de nationella

folkhälsomålen. Institutet bör följa arbetet med genomförandet av de nationella

folkhälsomålen och förbereda för att styra inriktningen av uppföljnings- och

utvärderingsinsatserna mot dessa mål. Institutet har i regleringsbrevet för år

2001 fått i uppdrag att påbörja arbetet med att utveckla indikatorer och

mätmetoder för uppföljning av mål inom området.

Ett övergripande mål för Folkhälsoinstitutet är att genom förebyggande insatser

förebygga sjukdom och skador och främja hälsa och särskilt hos de grupper som är

 sämst gynnade ur ett folkhälsoperspektiv. Det finns fortfarande stora

skillnader i ohälsa mellan olika grupper i samhället. Det gäller särskilt mellan

 könen och mellan olika socioekonomiska grupper. Det finns även perioder i livet

 när människor är särskilt utsatta för hälsorisker. Sådana perioder är barn- och

 ungdomsåren och ålderdomen. Det är därför av största vikt att institutet

beaktar även dessa perspektiv i arbetet med att följa hälsoutvecklingen.

Institutet kommer att ha till uppgift att följa upp och utvärdera insatser

avseende bl.a. barns uppväxtmiljö. I detta arbete ingår ett ansvar att samla

berörda myndigheter i arbetet med uppföljning och utvärdering av insatser inom

barnområdet. Institutet skall med hjälp av olika samverkanspartners analysera

olika risk- och friskfaktorer, följa barns hälsa utifrån olika aspekter m.m.

Folkhälsoinstitutet har sedan år 1992 ett regeringsuppdrag angående

homosexuellas situation i samhället. En av utgångspunkterna för

regeringsuppdraget var att det förekom en dold, ibland omedveten, oacceptabel

behandling av homosexuella. Uppdraget innehåller bl.a. att ansvara för

sektorsövergripande samordning av insatser för de homosexuella och att följa

utvecklingen av de homosexuellas situation, bl.a. vad gäller förekomst av

diskriminering. I april 1999 trädde lagen (1999:133) om förbud mot

diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning i kraft (prop.

1997/98:180). Vid samma tidpunkt inrättades Ombudsmannen mot diskriminering på

grund av sexuell läggning (HomO). HomO har till uppgift att se till att den nya

lagen efterlevs, att verka för att diskriminering på grund av sexuell läggning

inte heller förekommer på andra områden av samhällslivet och att följa den

internationella utvecklingen inom ansvarsområdet. Ombudsmannen har därmed vissa

av de uppgifter som Folkhälsoinstitutet tidigare har haft i sitt uppdrag.

Regeringen anser att institutets uppgift bör koncentreras till att i första hand

 följa forskningen om homosexuella utifrån ett hälsoperspektiv och att i sitt

uppföljnings- och utvärderingsarbete uppmärksamma homosexuellas situation med

avseende på särskilda hälsorisker. I arbetet ingår även att på samma sätt som

för övriga målgrupper ansvara för att samla berörda myndigheter i arbetet med

uppföljning och utvärdering av insatser inom området.

Nationellt kunskapscentrum

En andra huvuduppgift för institutet är att vara nationellt kunskapscentrum för

metoder och strategier på folkhälsoområdet. Institutet bör samla erfarenheter

och forskning om metoder och strategier som är viktiga i folkhälsoarbetet.

Institutet skall utveckla och följa upp metoder för hälsokonsekvensbedömningar.

Verksamheten skall stå på vetenskaplig grund. Institutet skall bistå kommuner,

landsting och andra myndigheter samt organisationer med kunskap om framgångsrika

 metoder för folkhälsoarbete.

Det finns i dag ett stort behov av kunskap om effektiva metoder i

folkhälsoarbetet. Institutet skall ha kunskap om effekter m.m. av metoder som

använts inom folkhälsoarbetet nationellt och internationellt. I vissa fall kan

institutet också initiera utvärdering av folkhälsometoder och sprida resultaten

av dessa utvärderingar. Samhällsekonomiska konsekvenser av de förslag som

institutet ger till regeringen behöver också tas fram.

Folkhälsoarbetet inom landsting och kommuner har under senare år utvecklats och

på många håll fått en allt starkare politisk förankring. Regeringen gör

bedömningen att Folkhälsoinstitutet har varit en avgörande drivkraft i

folkhälsoarbetet på lokal och regional nivå. Kommun och landsting har ett

uttalat ansvar för kommun- och landstingsinvånarnas hälsa och det ligger därför

i deras eget intresse att ytterligare driva på folkhälsoarbetet inom sina

respektive ansvarsområden. Den nu viktiga statliga uppgiften gentemot kommuner

och landsting blir att bistå med kunskapsstöd, metodstöd och strategiskt stöd.

Den pådrivande rollen bör i fortsättningen mest ta sig uttryck i uppföljning och

 utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet och spridandet av dessa resultat.

Institutet bör i begränsad utsträckning kunna ge bidrag till projekt som syftar

till att ge kunskap om verksamma och lämpliga metoder och strategier för

folkhälsoarbetet. Projekten skall vara tydligt avgränsade i tid och ha tydliga

målbeskrivningar. De skall ha vetenskapligt grundad uppföljning och utvärdering

som en del av projektet. Ett ytterligare krav är att projekten skall vara

samfinansierade med den aktör som är ansvarig för projektet. Genom att ställa

krav på en samfinansiering av projekten ökar även kravet på att projekten är väl

 förankrade i den kommun eller det landsting som skall driva projektet. Det

leder i sin tur till att förutsättningarna blir bättre för att lyckade metoder

kommer att tillämpas även då det statliga stödet faller bort och att kommuner

och landsting kommer att ta till sig positiva erfarenheter.

Det är viktigt att institutet bygger upp kommunikationskanaler med den lokala

och regionala nivån eftersom det är där huvuddelen av folkhälsoarbetet utförs.

Institutets informationsspridning skall styras av avnämarnas behov av

information. Institutet bör i samarbete med företrädare för kommuner, landsting

och länsstyrelser upprätta en för myndigheten gemensam policy och strategi för

hur information och samverkan skall se ut på regional och lokal nivå.

Det är angeläget att gemensamt hitta strategiska former för diskussioner utifrån

 kommuners och landstings behov av stöd och på vilket sätt institutet bäst skall

 kunna bistå med detta. Kommuner och landsting skall även kunna vända sig till

institutet för att få kännedom om vilka erfarenheter som finns om t.ex.

beprövade metoder i folkhälsoarbetet. Detta kan ske genom att institutet

anordnar eller medverkar vid konferenser och seminarier samt genom att publicera

 rapporter både i skrift och på Internet.

Vidare behöver institutet samverka med lokal och regional nivå i samband med

tillsynsuppgifterna inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdet. I

tillsynsuppgiften ingår att samla erfarenheter om hur regelverket fungerar och

hur det kan förbättras. Det förutsätter en nära samverkan med personer som har

ansvar för tillsynsfrågorna i länsstyrelser och i kommuner.

Institutet bör i sin roll som nationellt kunskapscentrum för metoder och

strategier inom folkhälsoområdet ha ett nära samarbete med olika

forskningsinstitutioner. Folkhälsoinstitutet har sedan det bildades haft

samverkansavtal med vissa forskningsinstitutioner. Dessa samverkansavtal kan

dock tas till vara på ett mer strategiskt sätt. Samarbetet skall vara

långsiktigt och institutionerna skall ha tillgång till kvalificerad, praktisk

interventionsforskning inom folkhälsoområdet med aktuell befolkningsbaserad

hälsofrämjande och preventiv verksamhet. Därutöver behöver

forskningsinstitutionerna besitta kompetens och erfarenhet av

sektorsövergripande hälsopolitisk analysverksamhet så att de kan bidra till

metodutveckling inom området.

Institutet skall också följa den internationella utvecklingen och medverka i det

 internationella folkhälsoarbetet.

Tillsyn m.m.

Den tredje huvuduppgiften för institutet skall vara övergripande tillsyn inom

alkohol-, narkotika- och tobaksområdena. Mot bakgrund av bl.a. Statskontorets

kartläggning av myndigheterna på alkohol- och narkotikaområdet anser regeringen

att Statens folkhälsoinstitut skall ha ansvar för övergripande tillsyn inom

områdena alkohol, narkotika och tobak (ANT). Att ansvara för myndighetsuppgifter

 av tillsynskaraktär blir således en ny uppgift för institutet. Genom att

institutet skall ha det samlande ansvaret för övergripande tillsyn skapas

förutsättningar för att få ett bättre underlag för uppföljning och utvärdering

inom ANT-området. Regeringen anser även att det är viktigt att ANT-frågorna

hålls samman med det övriga folkhälsoarbetet.

Regeringen anser således att institutet skall vara central tillsyns- och

uppföljningsmyndighet när det gäller bestämmelserna i alkohollagen (1994:1738).

Uppgiften skall övertas från Alkoholinspektionen den 1 juli 2001 då

Alkoholinspektionen upphör som myndighet. Vid bemanning skall bestämmelserna i 6

 b § i lagen (1982:80) om anställningsskydd om övergång av verksamhet beaktas.

Kvarvarande medel från Alkoholinspektionens ramanslag skall från samma datum

disponeras av institutet. De nya uppgifterna innebär att institutet i stället

för Alkoholinspektionen skall arbeta med att ge ut föreskrifter och allmänna

råd, följa rättstillämpningen samt följa upp och utvärdera utvecklingen inom

området, t.ex. genom att följa upp och utvärdera vilka konsekvenser nya regler

får. I uppgifterna ingår också rådgivning, information och utbildning, som t.ex.

 att ta fram informationsmaterial till stöd för de tillsynsansvariga på

länsstyrelserna och kommunerna. En särskild uppgift är att följa upp att

kommunernas tillståndsgivning på serveringsområdet utvecklas i överensstämmelse

med lagens intentioner.

De lagändringar som föranleds av att institutet tar över Alkoholinspektionens

uppgifter enligt alkohollagen presenteras i propositionen Vissa ändringar i

alkohollagen (prop. 2000/01:97), som regeringen beslutat denna dag. Förslagen i

nämnda proposition bygger på de förslag som har lämnats av Alkoholutredningen i

betänkandet Bestämmelser om alkoholdrycker (SOU 2000:59). I det samtidigt

avlämnade betänkandet Bestämmelser om teknisk sprit m.m. (SOU 2000:60) har

Alkoholutredningen lämnat förslag till ny lagstiftning för handeln med tekniska

alkoholprodukter. I syfte att ytterligare rationalisera och samordna

tillsynsinsatserna på alkoholområdet avser regeringen att återkomma med förslag

om att Läkemedelsverkets uppgifter avseende tillsyn m.m. över hanteringen av

teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat skall föras över till institutet.

Institutet har regeringens uppdrag att vara nationell kontaktpunkt för det

Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN).

Institutet har även ansvar för att bevaka och utreda behovet av

narkotikaklassificering av sådana varor som inte är läkemedel samt för att

bevaka och utreda behovet av kontroll av varor enligt lagen (1999:42) om förbud

mot vissa hälsofarliga varor. Institutet har vidare att samråda och samverka med

 Livsmedelsverket och Läkemedelsverket när det gäller frågor som rör

missbruksmedel. Institutet har således redan i dag ansvar för vissa

tillsynsliknande uppgifter inom narkotikaområdet och regeringen bedömer att

dessa uppgifter bör ligga kvar på institutet.

Tillsynen enligt tobakslagen (1993:581) kan i huvudsak indelas i tillsyn av

rökfria miljöer och lokaler, tillsyn av åldersgränsen för inköp av tobaksvaror,

tillsyn av produktkontroll och varningstexter, tillsyn avseende rökfri

arbetsmiljö samt tillsyn av marknadsföring.

I dag utförs den direkta tillsynen av rökfria miljöer och lokaler och

åldersgränsen av kommunen. Socialstyrelsen har ansvaret för den övergripande

tillsynen på dessa områden. När det gäller tillsyn av produktkontroll och

varningstexter finns endast en direkt central tillsyn, som i dag utförs av

Socialstyrelsen. Arbetsmiljöverket ansvarar för tillsyn avseende rökfri

arbetsmiljö och Konsumentverket ansvarar för tillsyn över bestämmelserna för

marknadsföring av tobaksvaror.

Regeringen anser att de frågor som i dag ligger på Arbetsmiljöverket, dvs.

tillsyn avseende rökfri arbetsmiljö, och på Konsumentverket, dvs. tillsyn av

marknadsföring, bör ligga kvar på dessa myndigheter. Dessa myndigheter är

sektorsansvariga myndigheter för frågor avseende arbetsmiljö respektive

marknadsföring och de bör även fortsättningsvis ha detta sektorsansvar.

Regeringen anser däremot att den tillsyn enligt tobakslagen som i dag bedrivs av

 Socialstyrelsen skall föras över till institutet från och med den 1 juli 2001.

Detta hindrar inte att Socialstyrelsen även fortsättningsvis kan ägna sig åt

hälsoskyddsrelaterade frågor inom tobaksområdet. I samband med de ändringar som

måste göras i tobakslagen till följd av att institutet tar över Socialstyrelsens

 uppgifter anser regeringen det lämpligt att förtydliga Konsumentverkets ansvar

för tillsyn över bestämmelserna för marknadsföring av tobaksvaror, se förslaget

till lag om ändring i 19 § tobakslagen.

Regeringen anser, som framgått, att det är angeläget att tillsynen av tobak,

alkohol och narkotika i möjligaste mån hanteras av en och samma statliga

myndighet. På kommunal nivå arbetar man samlat med dessa frågor. Även inom

Regeringskansliet bedrivs ett samordnat arbete med frågorna. Att alkohol-,

narkotika- och tobaksarbetet hålls ihop såväl på kommunal nivå som på

regeringsnivå talar för en samordning även på den statliga myndighetsnivån. Ett

annat motiv är att det ur ett målgruppsperspektiv också ofta är lämpligt att se

samlat på dessa frågor. Att följa utvecklingen i nära samarbete med bl.a.

kommuner och länsstyrelser ökar institutets förutsättningar att följa upp och

utvärdera insatserna på området. Tillsynen blir således en naturlig del av

uppföljningen och utvärderingen av området.

Statistiksamordning

Folkhälsoinstitutet utger tillsammans med Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN) den årliga redogörelsen för alkohol- och

narkotikasituationen i Sverige. Institutet fick också år 1994 regeringens

uppdrag att skapa ett samrådsforum med uppgift att se över det samlade behovet

av statistik på alkoholområdet. Institutet ansvarar, som tidigare nämnts, också

för Sveriges rapportering till EU om narkotika. Dessutom har regeringen givit

Centrum för alkohol- och drogforskning vid Stockholms universitet i uppdrag att

utveckla vissa statistiska metoder. Inom narkotikaområdet hämtas även uppgifter

från t.ex. tullens och polisens beslagsstatistik samt från kriminalvårdens,

socialtjänstens och sjukvårdens statistik om vård och behandling. Dessutom

svarar Läkemedelsverket för statistik om narkotikaklassade läkemedel samt

substanser och beredningar som används i industrin och som kan användas vid

framställning av narkotika. Ytterligare statistik inom narkotikaområdet kan

hämtas från Rikspolisstyrelsen och de olika polismyndigheterna, Tullverket,

Brottsförebyggande rådet samt övriga myndigheter inom rättsväsendet. Ingen

myndighet är i dag samordnare av all statistik om narkotika.

Narkotikakommissionen anser i betänkandet Narkotikastatistik (SOU 1999:90) att

det behövs ett uttalat och tydligt ansvar för en samlad analys av den nationella

 narkotikastatistiken, utan att det inkräktar på enskilda myndigheters

statistikansvar. Bristen när det gäller narkotikastatistiken ligger i att ingen

myndighet i dag har ett övergripande ansvar för eller kunskap om

narkotikastatistiken. Motsvarande förhållanden gäller för alkoholstatistiken.

Det finns i dag inte heller någon myndighet som har ansvar för att driva på

metodutvecklingen. Som en del av arbetet med tillsyn och med uppföljning och

utvärdering av insatser inom folkhälsoområdet kommer institutet att behöva

tillförlitlig statistik.

Regeringen anser att institutet är den myndighet som är bäst lämpad att samordna

 alkohol- och narkotikastatistiken. Då institutet kommer att ha ett ansvar för

den övergripande tillsynen inom alkoholområdet och redan har ett tillsynsansvar

inom narkotikaområdet är det lämpligt att myndigheten även har ett samordnande

ansvar för statistiken inom dessa områden. Institutet kommer också att ha det

övergripande tillsynsansvaret för delar av tobakslagen, varför institutet även

bör ha ett samordnande ansvar för tobaksstatistiken. Som en inledande åtgärd

avser regeringen därför att ge institutet i uppdrag att ta fram en modell för

att bättre kunna samordna statistiken på alkohol-, narkotika- och

tobaksområdena.

Sammanfattningsvis anser således regeringen att institutet skall utföra

tillsynsuppgifter enligt alkohol-, narkotika- och tobakslagstiftningen men också

 ha ansvaret för statistiksamordning inom dessa områden. Ansvaret för de

övergripande tillsynsuppgifterna skall ses som en del i uppföljningen av de

nationella insatserna på folkhälsoområdet. Det är angeläget att uppföljningen

inom ANT-området ingår som en del i den övriga sektorsövergripande uppföljningen

 och utvärderingen och redovisas i den folkhälsopolitiska rapporteringen till

regeringen.

Särskilda regeringsuppdrag

I regeringens förvaltningspolitiska proposition (prop. 1997/98:136) framhålls

att en renodling och avgränsning av statens uppgifter skall eftersträvas.

Regeringen anser att det inte bör ingå i Statens folkhälsoinstituts löpande

verksamhet att initiera och genomföra kampanjer eller annan attitydpåverkande

verksamhet. Det kan dock finnas behov av en nationell samverkan i ett

aktionsinriktat folkhälsoarbete för att påverka utvecklingen i en viss

folkhälsofråga även i fortsättningen. När regeringen anser att det är befogat

med en nationell samordning på folkhälsoområdet är institutet i många fall den

myndighet som är den mest lämpade att svara för en sådan samordning. Institutet

skall därför kunna genomföra nationellt samordnade insatser efter beslut av

regeringen.

Programverksamheten

Folkhälsoinstitutets verksamhet har huvudsakligen varit indelad i program.

Mycket av det arbete som bedrivits inom ramen för programmen har varit bra. Det

har visat sig att mycket av folkhälsoarbetet i landet har kommit i gång med

hjälp från institutets programverksamhet. Det kan dock befaras att programformen

 samtidigt har medfört vissa brister i samordning och resursutnyttjande.

Institutets nuvarande ledning har påbörjat ett förändringsarbete och funnit att

en programorganisation är mindre lämplig för institutets framtida roll och

uppgifter. Regeringen delar denna bedömning och stödjer således den förändring

av institutets organisation som redan har inletts.

De nuvarande programmens expertfunktion bör även fortsättningsvis vara en viktig

 uppgift för institutet och rymmas inom rollen som kunskapscentrum, dock i en

annan organisatorisk form. Programverksamheten bör förändras på så sätt att av

de aktiviteter som i dag bedrivs inom ramen för programmen bör opinionsbildning

och attitydpåverkan eller masskommunikativa insatser lyftas bort från

institutet. Kvar blir de delar som ryms inom institutets tre huvuduppgifter som

beskrivits ovan, t.ex. utformning av kunskaps- och faktaunderlag,

metodutvecklingsinsatser, utbildningsinsatser, regeringsuppdrag och samverkan

med andra aktörer på nationell, regional och lokal nivå. För vissa av de delar

av programmen som institutet inte längre bör ansvara för men som ändå är

angelägna ur folkhälsosynpunkt bör institutet inleda diskussioner med avnämare i

 syfte överföra verksamheten i annan regi. Regeringen kommer att ge institutet i

 uppdrag att föreslå hur vissa av de uppgifter som bedrivits inom ramen för

nuvarande program inom institutet skall hanteras i framtiden.

Institutet byter namn

Med anledning av myndighetens ombildning föreslår regeringen att

Folkhälsoinstitutets namn från och med den 1 juli 2001 ändras till Statens

folkhälsoinstitut.

5.2 Administration av organisationsstöd

Regeringens bedömning: Det bör övervägas att administrationen av de

organisationsstöd som i dag hanteras av Folkhälsoinstitutet på sikt bör föras

över till Socialstyrelsen. Tills vidare bör de ifrågavarande organisationsstöden

 administreras av Statens folkhälsoinstitut. Institutet skall även kunna fördela

 projektmedel till organisationer i samband med regeringsuppdrag att samordna

nationella insatser.

Kommitténs förslag: Kommittén föreslog att Socialstyrelsen, som redan i dag

ansvarar för att betala ut stöd till flera organisationer inom folkhälsoområdet,

 bör överta administrationen av Folkhälsoinstitutets organisationsstöd.

Remissinsatserna: Folkhälsoinstitutet stöder principiellt ett sådant övertagande

 men framför viss avvikande mening avseende bl.a. tidpunkten för ikraftträdande.

 Socialstyrelsen och Statens beredning för medicinsk metodik anser att styrelsen

 inte är rätt myndighet att hantera bidrag till organisationer vars huvuduppgift

 ligger utanför styrelsens direkta ansvarsområde. Västra Götalandsregionen kan

tillstyrka förslaget under förutsättning att man på något sätt garanterar att

inriktningen mot förebyggande och hälsofrämjande arbete kan bibehållas även i

framtiden. Svensk förening för folkhälsoarbetet anser att en sådan åtgärd är

förenad med vissa risker, eftersom man för över ett ansvar från en

folkhälsomyndighet till en med ansvar för hälso- och sjukvård.

Erfarenhetsmässigt har folkhälsoarbetet haft svårt att hävda sig i förhållande

till sjukvårdsområdet i andra sammanhang.

Skälen för regeringens bedömning: Uppgiften att fördela organisationsstöd faller

 inte inom någon av institutets föreslagna huvuduppgifter. Det finns dock ett

flertal organisationer som arbetar inom det hälsofrämjande området och som får

stöd av institutet i dag. Det bör enligt regeringen övervägas om dessa stöd kan

administreras av någon annan instans. Det bör även övervägas att formalisera

hanteringen av organisationsstöden inom folkhälsoområdet. Institutet skall

däremot kunna fördela projektmedel till organisationer i samband med

regeringsuppdrag att samordna nationella insatser.

Socialstyrelsen administrerar i dag stöd som regleras i förordningen (1998:1814)

 om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området.

Organisationer som åsyftas i förordningen är de som arbetar inom områdena

utsatta kvinnor och barn samt alkohol och narkotika. I förordningen regleras

även att stödet skall vara ett verksamhetsbidrag. Folkhälsoinstitutet

administrerar stöd till organisationer inom det hälsofrämjande området. Flera av

 de organisationer som Folkhälsoinstitutet ger organisationsstöd till skulle med

 andra ord inte rymmas inom den definition som anges i förordningen.

Definitionen skiljer sig sålunda i två avseenden. Det ena är att det

folkhälsofrämjande området är bredare än de områden som förordningen avser,

nämligen utsatta kvinnor och barn samt narkotika och alkohol. Vissa

organisationer som i dag får stöd från Folkhälsoinstitutet ryms inte inom

nuvarande lydelse i förordningen. Stödet som regleras i förordningen är ett

verksamhetsbidrag medan de stöd som institutet administrerar är ett

organisationsstöd. För att på sikt kunna föra över ansvar och administration av

ifrågavarande stöd krävs att dessa olikheter ses över och ges adekvat

formulering i förordningstext. I förordningen finns redan i dag angivet att

Folkhälsoinstitutet skall höras i samband med bidragsbeslut. Regeringen avser

att återkomma med närmare ändringsförslag. Tills vidare administreras stöden av

Statens folkhälsoinstitut.

5.3 Aidsprogrammet

Regeringens bedömning: Aidsprogrammet bör ligga kvar på institutet tills vidare.

Kommitténs förslag: Kommittén ansåg att frågan om gränsdragningen mellan berörda

 myndigheter inom området hiv/aids låg utanför kommitténs uppdrag. Kommittén

lämnade således inget förslag utan hänvisade till en kommande proposition med

anledning av Smittskyddskommitténs betänkande.

Remissinsatserna: Folkhälsoinstitutet understryker att en ny smittskyddslag inte

 löser några problem beträffande gränssnittet mellan Socialstyrelsen,

Smittskyddsinstitutet och Folkhälsoinstitutet. Socialstyrelsen konstaterar att

inga sakförhållanden har förändrats sedan Smittskyddskommittén lämnade sitt

betänkande och stödjer därför Smittskyddskommitténs förslag att lägga

samordningsansvaret på Socialstyrelsen.

Skälen för regeringens bedömning: Statens ansvar för smittskydd och

hiv-preventivt arbete vilar i dag huvudsakligen på Socialstyrelsen,

Smittskyddsinstitutet och Folkhälsoinstitutet. På regional nivå har

smittskyddsläkarorganisationen centrala uppgifter. Kommuner, landsting och

frivilligorganisationer utför vissa delar av arbetet med bidrag från staten.

Sedan mitten av 1980-talet har regeringen avsatt särskilda medel via anslaget

Insatser mot aids i syfte att förhindra ytterligare smittspridning av hiv/aids.

Medlen har sedan år 1992 disponerats av Folkhälsoinstitutet. Regeringen har

uppmärksammat att det finns effektivitetsvinster att vinna genom att berörda

statliga myndigheter tillsammans med organisationer m.fl. samlas och enas om en

handlingsplan för det framtida arbetet. Regeringen har gett Folkhälsoinstitutet

i uppdrag att i samverkan med andra berörda samla myndigheterna och

organisationerna i arbetet med handlingsplanen. Uppdraget skall redovisas till

regeringen i december 2001. Regeringen ser därefter flera tänkbara alternativ

för det fortsatta hiv-preventiva arbetet. Ett alternativ är att institutet får

ett särskilt uppdrag att i projektform bedriva förebyggande arbete mot hiv/aids

i nära samarbete med berörda myndigheter och organisationer. Ett annat

alternativ är att det nuvarande Aidsprogrammet, inklusive anslaget Insatser mot

aids, överförs till Smittskyddsinstitutet. Regeringen avser att återkomma i

frågan. Aidsprogrammet ligger således kvar på institutet tills vidare.

5.4 Samverkan mellan institutet och Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN)

Regeringens bedömning: Alla statliga bidrag och arvoden till Centralförbundet

för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) bör föras samman i ett statligt

anslag som årligen tilldelas organisationen. Anslaget bör täcka såväl det

allmänna informationsarbetet som arbetet med bibliotek, drogvaneundersökningar,

webbsidan Drugsmart samt den löpande verksamheten.

Kommitténs förslag: överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Folkhälsoinstitutet har inga särskilda invändningar i fråga

om CAN:s finansiering och organisatoriska tillhörighet. Socialstyrelsen

instämmer i att samarbetet och finansieringen bör ses över. Socialstyrelsen

föreslår dock att man i stället för ett samarbetsavtal överväger möjligheten att

 organisatoriskt sammanföra CAN med institutet och att man överför

Socialstyrelsens nuvarande stöd till myndighetens primärbudget. IOGT-NTO anser

det väsentligt att CAN:s oberoende säkras.

Skälen för regeringens bedömning: Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN) har till uppgift att förmedla basfakta samt följa och

informera om förändringar på drogområdet. Förbundet samarbetar med

Folkhälsoinstitutet när det gäller att följa alkohol- och narkotikautvecklingen

och sprida saklig information på drogområdet. CAN finansieras främst genom

statliga bidrag. Organisationen tilldelas cirka 8 miljoner kronor per år för

sitt arbete med att bedriva och främja upplysning och information inom alkohol-

och narkotikaområdet samt för att vara ett serviceorgan för folkrörelser och

organisationer i deras droginformation. Detta statliga verksamhetsbidrag

utbetalas via anslaget som disponeras av Socialstyrelsen. Dessutom har träffats

avtal om ytterligare cirka 3 miljoner kronor från Folkhälsoinstitutet för att

CAN skall följa utvecklingen inom drogområdet, driva ett bibliotek med

litteratur om alkohol och narkotika samt göra årliga drogvaneundersökningar. CAN

 har därutöver fått cirka 1 miljon kronor i ersättning för andra uppdrag åt

Folkhälsoinstitutet under år 1999. Resterande intäkter utgjordes år 1999 av 2

miljoner kronor som organisationen fått i intäkter för tidningsprenumerationer,

försäljning av trycksaker, kursavgifter m.m. Från och med den 15 februari 2000

flyttades ansvaret för webbsidan Drugsmart från Socialdepartementet till CAN och

 för detta utgår en ersättning under åren 2000 och 2001 med 5 miljoner kronor.

Vad gäller tilldelning av bidrag till frivilligorganisationer inom området

alkohol och narkotika har CAN givits en särställning genom att vara den enda

organisation som får en egen öronmärkt summa. Regeringen anser att det vore

lämpligt om alla statliga bidrag och arvoden till CAN förs samman. CAN bör

finansieras genom ett särskilt anslag från statsbudgeten. Anslaget skall täcka

såväl det allmänna informationsarbetet som arbetet med bibliotek,

drogvaneundersökningar, Drugsmart samt den löpande verksamheten. Regeringen

avser att återkomma i frågan i samband med budgetpropositionen för år 2002.

6 Ekonomiska konsekvenser

Regeringen bedömer att institutets framtida uppgifter kommer att kunna bedrivas

inom nuvarande ekonomiska ramar. Det kommer dock att kräva en omprioritering av

resurserna till de nya uppgifterna, bl.a. uppföljning och utvärdering av

folkhälsan och insatser på folkhälsoområdet samt rollen som kunskapscentrum. Den

 nya rollen kräver att institutet utvecklar strategier och system för samverkan

och analys på sektorsövergripande nivå. Dessutom krävs att resurser avsätts för

att bygga upp den stödjande funktionen i förhållande till Regeringskansliet.

Tillsynsuppgifterna inom alkoholområdet och tobaksområdet skall utvecklas i

förhållande till den tillsyn som i dag bedrivs inom Alkoholinspektionen och

Socialstyrelsen. Detta kräver även att en ändamålsenlig statistiksamordning

byggs upp.

När det gäller Alkoholinspektionens uppgifter överförs dessa till Statens

folkhälsoinstitut den 1 juli 2001. Därmed avvecklas Alkoholinspektionen som

myndighet. Processen med att förbereda avvecklingen av Alkoholinspektionen har

inletts och fortgår under våren 2001. Från och med den 1 juli 2001 kommer

kvarvarande medel från det under utgiftsområde 9 uppförda anslaget 14:9

Alkoholinspektionen att disponeras av Statens folkhälsoinstitut. De avgifter som

 Alkoholinspektionen i dag tar ut skall även fortsättningsvis inlevereras på

inkomsttitel. Som tidigare nämnts förväntas tillsynsuppgifterna inom institutet

bedrivas på ett mer effektivt sätt genom kopplingen till uppföljnings- och

utvärderingsverksamheten. Anslagets ändamål ändras dock inte nämnvärt.

Bestämmelserna i alkohollagen (1994:1738) kommer även fortsättningsvis att vara

styrande för tillsynsarbetet.

I övrigt skall institutet finansiera de tillkommande uppgifterna och

ambitionsnivåhöjningarna genom omprioriteringar av befintliga resurser.

Sammanfattning av betänkandet (SOU 2000:57) Statens folkhälsoinstitut - roll och

 uppgifter

Organisationskommittén föreslår att Folkhälsoinstitutet i fortsättningen skall

ha två huvuduppgifter. Den första uppgiften är att ansvara för

sektorsövergripande uppföljning och utvärdering av insatser på folkhälsoområdet

och lämna förslag till åtgärder. Den andra uppgiften är att vara ett nationellt

kunskapscentrum för metoder och strategier inom folkhälsoområdet. Därtill

föreslås att Folkhälsoinstitutet skall ansvara för övergripande tillsyn av

lagbestämmelser som rör förebyggande insatser när det gäller alkohol, tobak och

narkotika.

Dessutom föreslås att Folkhälsoinstitutet på regeringens uppdrag skall kunna

samordna nationella insatser på folkhälsoområdet. Detta kan t.ex. gälla

kampanjer och opinionsbildning inom folkhälsoområdet.

Uppföljning, utvärdering och förslag till åtgärder

Parallellt med Organisationskommitténs arbete har Nationella folkhälsokommittén

arbetat med att ta fram förslag till nationella folkhälsomål. Ett slutligt

förslag väntas i september 2000. Organisationskommittén föreslår att

Folkhälsoinstitutet bör följa upp och utvärdera insatser på folkhälsoområdet med

 utgångspunkt i de nationella folkhälsomål som väntas bli resultatet av

Nationella folkhälsokommitténs arbete. Därmed kan Folkhälsoinsitutet medverka

till en positiv utveckling av folkhälsan.

Organisationskommittén föreslår att Folkhälsoinstitutet skall ha i uppgift att:

* samla myndigheter i deras arbete med de nationella målen,

* analysera i vilken utsträckning målen uppfylls och då bl.a. använda

målgruppsperspektiv,

* identifiera brister samt ge åtgärdsförslag,

* löpande pröva och vid behov föreslå prioriteringar mellan målen,

* vid behov föreslå nya mål, omformulering av mål och avveckling av mål,

* utveckla indikatorer och mätmetoder för uppföljning av målen,

* aktivt medverka i och följa utvecklingen av folkhälsoområdet och forskningen

inom området nationellt och internationellt.

Resultatet av Folkhälsoinstitutets uppföljning och utvärdering bör rapporteras

till regeringen samt till andra aktörer och intressenter på folkhälsoområdet.

Den folkhälsorapportering som Socialstyrelsen för närvarande är huvudansvarig

för bör även i fortsättningen tas fram som ett gemensamt projekt mellan

Socialstyrelsen och Folkhälsoinstitutet. Folkhälsoinstitutet bör dock enligt

kommitténs förslag ha huvudansvaret för att till regeringen parallellt med

Folkhälsorapporten presentera en Folkhälsopolitisk rapport med förslag till

åtgärder för att förbättra folkhälsan.

Nationellt kunskapscentrum

Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén ha i uppgift att samla

erfarenheter och initiera forskning om metoder och strategier som är viktiga i

folkhälsoarbetet. Dessutom bör institutet sprida kunskap och erfarenheter till

aktörerna inom folkhälsoområdet.

Organisationskommittén föreslår att Folkhälsoinstitutet skall ha i uppgift att

* vara en resurs för kommuner och landsting som nationellt kunskapscentrum för

metod- och strategifrågor inom folkhälsoområdet.

* följa upp, utvärdera och initiera utvärdering av metoder och strategier för

folkhälsoarbete,

* utveckla och följa upp metoder för hälsokonsekvensbeskrivningar,

* följa internationella erfarenheter av bl.a. metoder och strategier för

folkhälsoarbete,

* följa och värdera forskning och utveckling inom metodområdet nationellt och

internationellt.

Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén ha möjlighet att ge stöd

till sådana utvecklingsprojekt som ökar kunskapen om metoder och strategier i

folkhälsoarbetet. En förutsättning bör vara att den som är ansvarig för

projektet också bidrar till finansieringen samt att projekten blir föremål för

vetenskaplig prövning och utvärdering.

Socialstyrelsen, som redan i dag ansvarar för att administrera och betala ut

organisationsstöd till flera organisationer inom folkhälsoområdet, bör överta

administration och utbetalning även av övrigt organisationsstöd inom området.

Övergripande tillsyn av lagbestämmelser om alkohol, tobak och narkotika

Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén överta uppgifter som rör

tillsyn av alkohollagen och lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. från

Alkoholinspektionen respektive Läkemedelsverket. Mot bakgrund av att

alkoholutredningen väntas föreslå förändringar i dessa lagar väntas dock vissa

av de nuvarande tillsynsuppgifterna falla bort och en del andra

tillsynsuppgifter i fortsättningen handhas av Riksskatteverket.

Folkhälsoinstitutet bör även ha ansvar för de tillsynsuppgifter enligt

tobakslagen som för närvarande ligger på Socialstyrelsen. Den övergripande

tillsyn Folkhälsoinstitutet i dag har enligt lagen om hälsofarliga varor bör

ligga kvar på institutet. Genom att samordna dessa tillsynsuppgifter uppnås

enligt Organisationskommittén bl.a. effektivitetsvinster och förenklingar för

kommunerna.

Organisationskommittén föreslår att Folkhälsoinstitutet i arbetet med

tillsynsuppgifterna skall ha i uppgift att:

* ge ut föreskrifter och allmänna råd,

* följa rättstillämpningen,

* följa upp/utvärdera utvecklingen inom området,

* ansvara för rådgivning och information.

Folkhälsoinstitutet bör även ansvara för statistiksamordning inom alkohol-

narkotika- och tobaksområdet. Institutet bör ansvara för en samlad nationell

analys av utvecklingen inom alkohol- narkotika- och tobaksområdet. Institutet

bör även främja tillgången på statistik av god kvalitet genom att initiera

metodutveckling och utveckling av standards i samarbete med användare och

producenter samt publicera statistik. Kommittén menar att Folkhälsoinstitutet

inte skall ta över databaser från övriga statistikproducenter eller själv bygga

upp nya databaser.

Internationellt arbete

Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén i ännu högre grad än

hittills följa den internationella utvecklingen inom folkhälsoområdet.

Institutets arbete med att följa och aktivt medverka i den internationella

utvecklingen och att representera Sverige i bl.a. EU och WHO-sammanhang bör öka.

Organisationskommittén föreslår att Folkhälsoinstitutet bör:

* följa och aktivt medverka i den internationella utvecklingen inom

folkhälsoområdet,

* på regeringens uppdrag representera Sverige i internationella sammanhang,

* ge regeringen underlag för internationellt samarbete,

* exportera tjänster inom folkhälsoområdet.

Kompetensbehov och forskningssamverkan

I samband med Folkhälsoinstitutets nya roll kommer det enligt

Organisationskommittén att behöva ske en omställning och tyngdpunktsförskjutning

 av institutets kompetens. Institutet kommer att behöva mer analys-, metod- och

utvärderingskompetens.

Organisationskommittén bedömer att Folkhälsoinstitutet kan få tillgång till

denna kompetens genom egen personal eller genom samverkan med andra. Kommittén

bedömer att forskningssamverkan kommer att bli viktig för att tillföra

institutet kompetens och för att institutet skall kunna genomföra sina

uppgifter. Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén finansiera viss

 uppdragsforskning samt utveckla sina hittillsvarande samverkansavtal med

forskningsinstitutioner.

Organisationskommittén föreslår att Folkhälsoinstitutet bör utveckla samverkan

med forskare genom bl.a. långsiktiga samverkansavtal med forskningsinstitutioner

 som har

* tillgång till kvalificerad, praktisk interventionsforskning inom

folkhälsoområdet,

* nära samarbete med berörda kommuner och landsting,

* kompetens och erfarenhet av sektorsövergripande hälsopolitisk analysverksamhet

 så att de kan stödja metodutveckling inom området,

* kapacitet och bredd för att kunna bidra till kompetensutveckling och

forskarutbildning av Folkhälsoinstitutets medarbetare.

Kommittén föreslår även att det i samverkansavtalen mellan Folkhälsoinstitutet

och forskningsinstitutioner avtalas om tjänstekonstruktioner som möjliggör

rotation mellan forskningsinstitutioner och Folkhälsoinstitutet.

Samverkan med kommuner och landsting m.fl.

Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén i samarbete med

företrädare för kommuner, landsting och länsstyrelser upprätta en för

myndigheten gemensam policy och strategi för hur samverkan skall ske. Kommittén

ser behov av att Folkhälsoinstitutet i samarbete med kommuner, landsting och

länsstyrelser utvecklar strategiska samverkansformer med regionala och lokala

representanter.

Samverkan med CAN

Organisationskommittén har haft i uppdrag att utvärdera samarbetet med

Centralförbundet för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN). Folkhälsoinstitutet

 bör enligt Organisationskommittén även hädanefter samverka med CAN. Exempelvis

bör CAN även fortsättningsvis ansvara för att producera den årliga alkohol- och

drogvanestatistiken.

Finansieringen av CAN bör dock ses över enligt Organisationskommittén. Den

nuvarande splittringen på flera bidragsgivare gör det svårt för

Folkhälsoinstitutet att sluta avtal med CAN och det är svårt att följa upp

kostnaderna för olika prestationer. Organisationskommittén föreslår att de

statliga bidragen till CAN bör sammanföras och utbetalas via en myndighet. Det

bör också preciseras vad de statliga bidragen skall finansiera.

Information och attitydpåverkan

Folkhälsoinstitutet bör enligt Organisationskommittén i första hand förmedla

fakta och beslutsunderlag. Informationsbehovet från institutets huvudsakliga

avnämare - regeringen, landsting och kommuner samt sektorsmyndigheter - bör vara

 vägledande när institutet utformar sin informationsstrategi.

Organisationskommittén konstaterar vidare att regeringen kan bedöma att det

finns behov av nationellt samordnade informations- och attitydpåverkande

insatser riktade mot allmänheten eller direkt opinionsbildning på nationell

nivå. Viktiga samarbetspartners är då kommuner och landsting enligt kommitténs

bedömning. Regeringen kan ge särskilda uppdrag till Folkhälsoinstitutet att

samordna och genomföra sådana insatser. Regeringen kan också överenskomma med

t.ex. kommuner och landsting eller organisationer om hur genomförandet bör ske.

Övrigt

Folkhälsoinstitutets nya roll bör introduceras i samband med att de nationella

folkhälsomålen introduceras och implementeras. Därmed underlättas institutets

uppgift att samla berörda myndigheter i arbetet med att följa upp och utvärdera

insatserna för att uppfylla folkhälsomålen.

Kommittén föreslår att institutets namn ändras till Statens folkhälsoinstitut.

Det finns anledning att poängtera att Folkhälsoinstitutet är en statlig

myndighet mot bakgrund av att institutets stabsuppgifter utökas och att

institutet också tillförs tillsynsuppgifter. Samtidigt är det enligt

Organisationskommittén lämpligt att behålla begreppet institut för att markera

myndighetens anknytning till forskningen. Det föreslagna namnet är också en

direkt översättning av Folkhälsoinstitutets nuvarande engelska namn - National

Institute of Public Health.

Författningsförslag

Förslag till ändring i förordning (1996:614) med instruktion för

Folkhälsoinstitutet

Syfte och huvuduppgifter

1 § Statens folkhälsoinstituts verksamhet syftar till att främja hälsa och

förebygga sjukdomar och skador. Särskild vikt skall fästas vid insatser för de

grupper som är utsatta för de största hälsoriskerna.

Statens folkhälsoinstitut skall ansvara för sektorsövergripande uppföljning och

utvärdering av insatser på folkhälsoområdet med utgångspunkt i de nationella

folkhälsomålen samt vara ett nationellt kunskapscentrum för metoder och

strategier inom folkhälsoområdet. Verksamheten skall stå på vetenskaplig grund.

Stabsuppgifter

2 § Statens folkhälsoinstitut skall i samråd med berörda myndigheter bistå

regeringen med en samlad uppföljning och utvärdering av de nationella

folkhälsomålen. I detta ansvar ingår framför allt att

* analysera folkhälsoutvecklingen och insatserna på folkhälsoområdet nationellt

och internationellt

* mot bakgrund av analyserna ge förslag till åtgärder

* utarbeta och vidareutveckla indikatorer och mätmetoder för uppföljning och

utvärdering av folkhälsomålen

* vid behov lämna förslag till prioriteringar och förändringar av de nationella

folkhälsomålen

* redovisa analyser, slutsatser och förslag i rapporter till regeringen.

3 § Statens folkhälsoinstitut skall vara regeringens expertmyndighet inom

folkhälsoområdet, både internationellt och nationellt, vilket framför allt

innebär att

* samla kunskap om strategier och metoder som rör folkhälsofrågor

* medverka med expertkunskaper

* bidra med underlag för svenska ställningstaganden i internationella

sammanhang.

4 § Statens folkhälsoinstitut skall på regeringens begäran genomföra

hälsokonsekvensbedömningar och utarbeta förslag till handlingsplaner.

5 § Statens folkhälsoinstitut skall på regeringens begäran samordna

nationella insatser.

Nationellt kunskapscentrum

6 § Statens folkhälsoinstitut skall vara ett nationellt kunskapscentrum inom

 folkhälsoområdet. I uppgiften ingår att bistå kommuner och landsting med

nationell och internationell kunskap om framför allt

* insatserna på folkhälsoområdet i förhållande till de nationella folkhälsomålen

* forskning och utveckling

* strategier och metoder

* vidareutveckling av metoder för hälsokonsekvensbeskrivningar av politiska

beslut.

7 § Statens folkhälsoinstitut skall samverka med forskningen inom

folkhälsoområdet, bl.a. genom att upprätta samarbetsavtal.

8 § Statens folkhälsoinstitut skall initiera forskning om metoder och

utvärdering av metoder inom folkhälsoområdet.

Tillsyn och statistiksamordning

9 § Statens folkhälsoinstitut skall inom alkoholområdet

* ansvara för statistiksamordning samt utforma och insamla den statistik som

behövs för att kontrollera och följa upp alkoholhanteringen

* ansvara för tillsyn enligt alkohollagen (1994:1738) och lagen (1961:181) om

teknisk sprit genom att ge ut föreskrifter och allmänna råd, följa

rättstillämpningen och utvecklingen inom alkoholområdet

* verka för en enhetlig tillämpning av alkohollagstiftningen genom rådgivning

och information.

10 § Statens folkhälsoinstitut skall inom narkotikaområdet

* ansvara för statistiksamordning

* bevaka och utreda behovet av narkotikaklassificering enligt lagen (1999:42) om

 förbud mot vissa hälsofarliga varor av sådana varor som inte utgör läkemedel

samt behovet av kontroll av varor enligt denna lag

* vara nationell enhet för det europeiska centrumet för kontroll av narkotika

och narkotikamissbruk.

11 § Statens folkhälsoinstitut skall inom tobaksområdet

* ansvara för statistiksamordning

* ansvara för tillsyn enligt 2 § och 4 § tobakslagen (1993:581) såvitt avser

rökfria miljöer och lokaler samt enligt 12 § om åldersgränser genom att ge ut

föreskrifter och allmänna råd, följa rättstillämpningen och utvecklingen inom

tobaksområdet samt ansvara för rådgivning och information

* ansvara för tillsyn enligt 9-11 §§ tobakslagen (1993:581) såvitt avser

varningstexter m.m. samt enligt 16-18 §§ om produktkontroll m.m. genom att bl.a.

 se till att det finns varningstexter och innehållsdeklarationer som stämmer

överens med myndighetens föreskrifter och med innehållet.

Annat

12 § Myndigheten har befogenhet att bedriva tjänsteexport.

Verksförordningens tillämpning

13 § Verksförordningen (1995:1322) skall tillämpas på myndigheten med

undantag av 35 § såvitt avser beslut i ärenden om ekonomiskt stöd.

Myndighetens ledning

14 § Generaldirektören är chef för myndigheten.

Styrelse

15 §

Styrelsens ansvar och uppgifter

16 §

Personalföreträdare

17 § Personalföreträdarförordningen (1987:1101) skall tillämpas på

myndigheten.

Överklagande

18 § Myndighetens beslut i ärenden om ekonomiskt stöd får inte överklagas. I

övrigt gäller om överklagande 35 § verksförordningen (1995:1322).

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 15 mars 2001

Närvarande: statsrådet Hjelm-Wallén, ordförande och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Engqvist

Regeringen beslutar proposition 2000/01:99 Statens folkhälsoinstitut - roll och

uppgifter

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som inför, ändrar, upp-häver eller upprepar ett

normgivnings-bemyndigande

Celexnummer för bakomliggande EG-regler

Lag om ändring i tobakslagen (1993:581)

16 §

1 Lagen omtryckt 1988:871.

Senaste lydelse av 65 b § 1999:48.

1 Lagen omtryckt 1992:567.

Senaste lydelse av 31 a § 1999:49.

1 Lagen omtryckt 1996:941.

2 Senaste lydelse av

16 § 1996:941

20 § 1996:941

25 § 2000:767.

3 Senaste lydelse 2000:767.

Prop. 2000/01:99

20

1

Prop. 2000/01:99

Bilaga 1

25

Prop. 2000/01:99

Bilaga 1

21

Prop. 2000/01:99

Bilaga 2

28

Prop. 2000/01:99

Bilaga 2

26

Prop. 2000/01:99

29

Prop. 2000/01:99

29

Prop. 2000/01:99

30

30