Prop.

1994/95:82Regeringens proposition

1994/95:82

Ändring i lagen (1992:701) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa, m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 20 oktober 1994

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Jan[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Konungariket Sveriges stadshypotekskassa under

vissa förutsättningar skall ha rätt att låna upp medel även efter utgången av år

1994.

 I propositionen föreslås vidare att Landshypotek Aktiebolag skall - till följd

av ombildningen av landshypoteksinstitutionerna - omfattas av statens åtagande

att banker och vissa andra kreditinstitut med statlig anknytning skall kunna

fullgöra sina förpliktelser i rätt tid.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut......... 3

2 Lagtext............................. 3

 2.1 Förslag till lag om ändring i

 lagen (1992:701) om Konungariket

 Sveriges stadshypotekskassa..... 3

 2.2 Förslag till lag om ändring i

 lagen (1993:765) om statligt

 stöd till banker och andra kre-

 ditinstitut..................... 5

3 Ärendet och dess beredning.......... 6

4 Stadshypotekskassans upplåning...... 6

 4.1 Bakgrund........................ 6

 4.2 Stadshypotekskassans och Stads-

 hypotek AB:s framställan........ 8

 4.3 Bör stadshypotekskassan få rätt

 till upplåning även efter år

 1994?........................... 9

5 Landshypotek AB och det statliga

 bankstödet..........................12

6 Författningskommentarer.............13

 6.1 Lagen (1992:701) om Konungariket

 Sveriges stadshypotekskassa.....13

 6.2 Lagen (1993:765)om statligt stöd

 till banker och andra kreditin-

 stitut..........................13

Bilaga 1 Stadshypoteks framställan....14

Bilaga 2 Remissammanställning och

 minnesanteckningar från den

 23 september 1994............21

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

 - lag om ändring i lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

samt

 - lag om ändring i lagen (1993:765) om statligt stöd till banker och andra

kreditinstitut.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa har till uppgift att fullfölja den

ombildning som följer av regeringens beslut enligt lagen (1992:700) om ombild-

ning av stadshypoteksinstitutionen. Kassan skall

 1. äga och förvalta 1. äga och förvalta

aktier i det aktier i Stadshypo-

aktiebolag som har tek Aktiebolag,

övertagit kassans

rörelse,

 2. till utgången av 2. till och med

år 1994 låna upp och den 31 juli 1997

till aktiebolaget låna upp medel genom

låna ut medel som utgivande av

bolaget behöver för obligationer i

sin rörelse, obligationslån som

 har lagts upp före

 utgången av 1994, i

 den omfattning och

 under de

 förutsättningar som

 föreskrivs av rege-

 ringen eller den

 myndighet rege-

 ringen bestämmer,

 3. till

 Stadshypotek

 Aktiebolag låna ut

 medel som bolaget

 behöver för sin

 rörelse,

 3. förvalta kassans 4. förvalta kassans

fordringar på fordringar på

aktiebolaget och Stadshypotek

kassans skulder samt Aktiebolag och kas-

 4. ombesörja att sans skulder samt

regionala lån- 5. ombesörja att

tagarstämmor samt regionala lån-

ombudsstämma kommer tagarstämmor samt

till stånd. ombudsstämma kommer

 till stånd.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:765) om statligt

stöd till banker och andra kreditinstitut

 Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1993:765) om statligt stöd till banker och

andra kreditinstitut skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 §

Stöd kan lämnas till

 1. banker med svensk oktroj och deras dotterföretag,

 2. följande 2. följande

kreditinstitut med kreditinstitut med

statlig anknytning: statlig anknytning:

Konungariket Konungariket

Sveriges Sveriges stads-

stadshypotekskassa, hypotekskassa,

Stadshypotek Stadshypotek Aktie-

Aktiebolag, Sveriges bolag, Sveriges

allmänna allmänna hypo-

hypoteksbank, teksbank,

Svenska skepps- Landshypotek Aktie-

hypotekskassan, bolag, Svenska

Aktiebolaget Svensk skeppshypoteks-

Exportkredit, Aktie- kassan,

bolaget Aktiebolaget Svensk

Industrikredit, Exportkredit,

Lantbrukskredit Aktiebolaget

Aktiebolag och Industrikredit,

Statens Bostadsfi- Lantbrukskredit

nansieringsaktie- Aktiebolag och

bolag, SBAB, och Statens Bostads-

 finansieringsaktie-

 bolag, SBAB, och

 3. företag som har inrättats av ett stödberättigat institut som ett led i en

rekonstruktion.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995

3 Ärendet och dess beredning

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa (kassan) har enligt lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa (kassalagen) rätt att till utgången av

år 1994 låna upp och till ett av kassan ägt kreditaktiebolag (Stadshypotek AB)

låna ut medel som bolaget behöver för sin rörelse. Kassan och Stadshypotek AB

(bolaget) har i en gemensam framställning till regeringen den 7 september 1994

hemställt att kassan skall få bedriva upplåning även efter 1994 års utgång, se

bilaga 1. Framställningen har remissbehandlats. En remissammanställning har

upprättats, se bilaga 2. Remissinstanserna har också fått tillfälle att framföra

synpunkter på framställningen vid ett remissmöte den 23 september 1994.

Närvarande vid remissmötet var representanter för Svenska Bankföreningen,

Svenska Fondhandlareföreningen, Sveriges Försäkringsförbund samt kassan och bo-

laget. Minnesanteckningar från remissmötet har fogats till remissamman-

ställningen.

 I lagstiftningsärendet behandlas också frågan om Landshypotek AB skall omfattas

av lagen (1993:765) om statligt stöd till banker och andra kreditinstitut. Denna

fråga har tidigare berörts i lagstiftningsärendet om ombildningen av

landshypotek samt inför regeringens proposition om åtgärder för att stärka det

finansiella systemet (prop. 1993/94:216 resp. 1992/93:135).

4 Stadshypotekskassans upplåning

4.1 Bakgrund

Stadshypotek bildades år 1909 med statsmakternas stöd för att komma till rätta

med bristen på kapital som då rådde i bl.a. bostadssektorn. Som säkerhet för

kassans förbindelser har staten ställt en garanti, grundfonden. Den statliga

garantin var en förutsättning för kassans upplåning på den europeiska

kapitalmarknaden och utgjordes t.o.m. 1966 av statsobligationer som

tillhandahölls av riksgäldsfullmäktige. Obligationerna var emellertid statens

egendom och kassan erhöll ingen avkastning. Numera utgörs den av en av

Riksgäldskontoret utfärdad garantiförbindelse.

 Stadshypoteks verksamhet reglerades före den 1 januari 1993 av lagen (1968:576)

om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar.

Organisationen bestod då av stadshypotekskassan, som var det centrala organ som

svarade för upplåningen, samt 20 stadshypoteksföreningar, vilka svarade för

utlåningen. Stadshypoteksföreningarnas låntagare var också medlemmar i

respektive förening. På den årliga föreningsstämman valde medlemmarna en

föreningsstyrelse; en ledamot i varje styrelse utsågs dock av kassan. Av kassans

tio styrelseledamöter utsågs tre av av regeringen och sex av stadshypoteksföre-

ningarna. Styrelsen utsåg VD som också var styrelseledamot.

 I propositionen 1990/91:190 om ombildning av stadshypotek föreslog den förra

socialdemokratiska regeringen att den organisationsform som tidigare gällt för

Stadshypotek skulle överges. Skälen var i huvudsak följande. De anledningar som

tidigare fanns för staten att i fördelningssyfte och på ett specialiserat sätt

ställa garantier till institut inom olika sektorer på kreditmarknaden fanns,

efter det att kreditmarknaden avreglerats, inte längre kvar. Denna avreglering

hade också medfört att frågan om konkurrensneutralitet mellan kreditinstituten

kommit i förgrunden. Det statliga garantiåtagandet som grundfonden innebar kunde

inte anses förenligt med statens uppgift att skapa lika förutsättningar för

kreditmarknadens aktörer. Grundfonden borde därför avvecklas. Eftersom

stadshypoteksinstitutionen saknade egentlig ägare kunde det uppstå problem att

vid exempelvis kapitaltäckningsbehov attrahera nytt riskkapital. I propositionen

föreslogs också att kassan, i samband med ombildningen, skulle ställa ut en

revers på 5 miljarder kronor. Anledningen härtill var att staten genom

grundfonden och gynnsamma skatteregler hade bidragit till uppbyggandet av

stadshypoteks eget kapital. Propositionen drogs emellertid tillbaka av den

tillträdande borgerliga regeringen. Våren 1992 återkom denna regering med en ny

proposition (prop. 1991/92:119) som skilde sig från den förra bl.a. genom att

kassan inte längre skulle behöva ställa ut någon revers till staten. I stället

föreslogs att stadshypoteks låntagare skulle få delta i en nyemission på

fördelaktiga villkor så att låntagarkollektivet efter ombildningen skulle äga

55 % av bolagets kapital. Därigenom överförs en betydande del av kassans och

föreningarnas förmögenhet till dem som får tilldelning av aktier. Propositionen,

som i övrigt i allt väsentligt överensstämde med det tidigare förslaget, antogs

av riksdagen genom bl.a. lagen (1992:700) om ombildning av stadshypoteks-

insititutionen (ombildningslagen).

 Ombildningsfasen ansågs vara en mycket ömtålig period för verksamheten.

Eftersom bolaget inte kommer att ha någon grundfond som extra säkerhet för sina

emitterade obligationer kunde det befaras att bolaget skulle anses ha sämre

kreditvärdighet (rating) än kassan. På grund härav föreskrevs i

stadshypotekslagen att kassan skulle få fortsätta att bedriva upplåning under en

övergångstid. Under denna tid skulle bolaget främst genom en nyemission ha

hunnit att etablera en tillräckligt stark kapitalbas för att helt på egna

meriter kunna försvara den rating som kassan kunnat åtnjuta. Övergångstiden

begränsades till att avse tiden fram till utgången av år 1994, bl. a. med hänsyn

till Sveriges anpassning till EG (se prop 1991/92:119 s 48).

 Låneskulden, som i huvudsak består av obligations- och certifikatupplåning,

skall alltså ligga kvar i kassan och avvecklas där allteftersom skulderna

förfaller till betalning. I propositionen 1991/92:119 anfördes att kassan borde

avvecklas i ett perspektiv av högst tio år. Det förutsattes vidare att

grundfonden skulle kunna trappas ned vartefter låneskulden förföll.

 Kassan och föreningarna har numera enligt ombildningslagen fusionerats genom

att föreningarna har upplösts utan likvidation och föreningarnas tillgångar och

skulder övertagits av kassan. Vidare har kassan efter fusionen överlåtit

rörelsen, utom låneskulden, till ett för ändamålet bildat aktiebolag

(Stadshypotek AB).

 Enligt 5 § lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

(kassalagen) meddelar regeringen eller, efter regeringens bestämmande,

Riksgäldskontoret föreskrifter om grundfondens storlek samt om de villkor i

fråga om avgift och i övrigt som skall gälla för grundfonden. Enligt 6 § samma

lag får kassans sammanlagda låneskulder inte uppgå till mer än tio gånger summan

av grundfonden och kassans egna fonder. Kassans upplåningsmöjligheter står

därmed i direkt relation till grundfondens storlek. Grundfonden får tas i

anspråk när kassan trätt i likvidation om det saknas andra tillgångar som svarar

för kassans förpliktelser. I förordningen (1992:1124) med reglemente för

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa (reglementet) föreskrivs att

grundfonden tills vidare uppgår till 27 miljarder kronor. Den årliga avgift som

kassan har att betala till staten för grundfonden uppgår enligt reglementet till

0,33 procent av grundfondens belopp.

4.2 Stadshypotekskassans och Stadshypotek AB:s

framställan

Av kassans och bolagets gemensamma framställning framgår bland annat följande.

Kassan har sedan juni 1993 övergått till upplåning genom s.k. benchmarklån,

vilket innebär att kassan emitterar mycket stora, femåriga obligationslån med en

försäljningsperiod om cirka nio månader. Dessa lån används för att finansiera

bolagets femårsutlåning. Genom att sälja obligationer på samma villkor som de

femåriga, men först två år före förfallodagen, finansierar kassan bolagets

tvåårsutlåning. Fördelen med benchmarklån är att de på grund av sin stora volym

är mycket likvida och därmed mer attraktiva för investerare. Detta innebär att

upplåningskostnaderna blir lägre för emittenten.

 Enligt framställningen vore det en konkurrensnackdel att per den 1 januari 1995

behöva börja om från början med benchmarklån i bolaget i stället för att

utnyttja redan före utgången av 1994 beslutade benchmarklån för viss upplåning

efter den 1 januari 1995. I stället borde, enligt framställningen, femåriga

kassaobligationer få emitteras under ett redan befintligt lån t.o.m. maj 1995.

Därutöver borde kassans befintliga benchmarklån få användas för finansiering av

utlåning med två års räntebindningstid. Den sista upplåningen som kassan avser

att göra kommer att ske i juli 1997 då kassan avser att sälja obligationer

enligt en benchmarkemission i mars 1994 till finansiering av bolagets tvåårsut-

låning.

 För att grundfonden skall kunna avvecklas i samma takt som förutsattes när

ombildningen beslutades kommer, enligt framställningen, kassan att återköpa på

marknaden förekommande mindre likvida obligationer utgivna av kassan i samma

utsträckning som benchmarkobligationer emitteras. Bolaget skall enligt

stadshypotek påbörja sin upplåning under 1995 med egna benchmarkprogram.

Bolaget, som är intresserat av att snabbt uppnå stora volymer i sin

obligationsutgivning, kommer därmed att kunna biträda kassan vid återköp av

mindre likvida obligationer så att grundfonden kan avvecklas planenligt. Återköp

eller utbyten av kassans äldre obligationer kommer sålunda att ske i minst lika

stor omfattning som kassan säljer obligationer efter utgången av år 1994.

4.3 Bör Stadshypotekskassan få rätt till upplåning även efter

utgången av år 1994?

Regeringens förslag: Stadshypotekskassan skall under vissa förutsättningar ha

rätt att låna upp medel även efter utgången av år 1994, men längst till och med

den 31 juli 1997.

 Framställningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Av remissinstanserna har endast Finansbolagens Förening

avstyrkt Stadshypoteks förslag. Föreningen har därvid anfört att förslaget står

i strid med intresset av konkurrensneutralitet samt att motiven för att ge

Stadshypotek den särställning som förslaget innebär är oklara. Sveriges riksbank

har framfört att två intressen finns att bevaka för banken i denna fråga. Å ena

sidan är det angeläget att förtroendet för den svenska kreditmarknaden och de

enskilda instituten kan upprätthållas. Från denna utgångspunkt förefaller de

föreslagna förändringarna rimliga. Å andra sidan framhåller Riksbanken att det

är angeläget att statsmakterna i sin relation till kreditmarknadens aktörer

agerar konkurrensneutralt så att effektiviteten på marknaden upprätthålls. Den

utvidgning av den statliga garantin som föreslås i skrivelsen är från denna

utgångspunkt tveksam. Riksbanken pekar också på att behovet av den föreslagna

åtgärden inte är helt klarlagt i framställan. Riksbanken menar att de marknads-

vårdande argumenten i detta fall väger lättare än farhågorna för konkurrens-

snedvridande effekter. En lösning bör därför enligt Riksbanken prövas där kassan

ges rätten att låna i eget namn intill den 31 december 1995. Flera remiss-

instanser - däribland Riksgäldskontoret, Finansinspektionen och Svenska

Bankföreningen - har understrukit vikten av att grundfonden inte skall avvecklas

i långsammare takt än om lagändringen inte hade ägt rum. Övriga remissinstanser

har inte haft något att erinra mot bifall till förslaget eller har avstått från

att yttra sig.

 Skälen för regeringens förslag: Såsom anfördes av föredragande statsrådet i

regeringens proposition 1991/92:119 om ombildning av Stadshypotek m.m. är

ombildningen av stadshypoteksorganisationen en unik företeelse och rör en

säregen organisationsform. I propositionen uttalades att den övergripande och

främsta målsättningen för en förändring av Stadshypoteks organisation borde vara

att ge Stadshypotek, som en fristående och konkurrensfrämjande långivare på

kreditmarknaden, varaktiga förutsättningar att, på motsvarande villkor som

övriga kreditinstitut, konkurrera på kreditmarknaden.

 Det finns ett starkt samhällsekonomiskt intresse av att ha en likvid och därmed

väl fungerande obligationsmarknad. Det benchmarkprogram som kassan nu har

initierat och som är avsett att fullföljas av bolaget, är väl ägnat att främja

den svenska obligationsmarknaden. Marknadsvårdande skäl talar därför starkt för

en utvidgad upplåningsrätt för kassan, något som understrukits av flera

remissinstanser, däribland Riksbanken, Finansinspektionen och Riksgäldskontoret.

 Genom ombildningslagen förutsattes emellertid att kassans skuldmassa skulle

avvecklas successivt i ett perspektiv av högst tio år. Därigenom skulle statens

engagemang genom grundfonden kunna trappas ned i motsvarande mån. En förlängd

upplåningsrätt enligt det benchmarkprogram som beslutades först efter

ombildningslagens tillkomst bör komma ifråga endast om dessa intentioner inte

sätts åt sidan.

 Kassan och bolaget har i en bilaga till sin framställning[1] redovisat en för-

fallostruktur för dess utestående obligationsskuld. Det framhålls att skuldav-

vecklingen enligt denna plan kommer att ske oavsett om den föreslagna

lagändringen kommer till stånd eller ej. Bolaget förutsätts nämligen köpa

tillbaka äldre av kassan utgivna obligationer i samma omfattning som kassan ger

ut nya obligationer efter utgången av år 1994. Återköpen skall ske genom att

bolaget erbjuder obligationsinnehavarna att byta ut sina äldre obligationer mot

nya som bolaget ger ut. Grundfonden kommer därmed att kunna avvecklas i samma

takt som förutsattes då omorganisationen beslutades. I och med att

avvecklingsplanen sålunda inte skulle påverkas av en förlängd upplåningsrätt för

kassan är förslaget i sig inte ägnat att medföra någon snedvridning av

konkurrensen. Förslaget innebär inte någon avvikelse från de intentioner som kom

till uttryck vid ombildningslagens tillkomst. Regeringen vill dock särskilt

understryka vikten av att kassan och bolaget lever upp till de föresatser som nu

redovisats beträffande oförändrad avvecklingstakt av kassans skuld.

 Riksgäldskontoret har föreslagit att lagtexten utformas så att det klart

framgår att nyupplåningen efter utgången av år 1994 skall motsvaras av uppköp av

äldre obligationer. Regeringen anser emellertid att efterlevnaden av kassans

avvecklingsplan kan säkerställas tillfredsställande genom att regeringen, eller

den myndighet regeringen bestämmer, bemyndigas att närmare föreskriva i vilken

omfattning och på vilka villkor kassan skall kunna låna upp medel under en

förlängd övergångsperiod. Sådana föreskrifter bör ta sin utgångspunkt i den

skuld som kassan har vid utgången av år 1994. Då kan det fastställas i vilken

takt skuldförbindelserna kommer att förfalla till betalning. Det innebär också

att det kan avgöras i vilken takt grundfonden skulle kunna avvecklas. De före-

skrifter som då kan utfärdas bör ta sikte på att kassans fortsatta upplåning -

som bara skall få grundas på benchmarkobligationslån som lagts upp redan före

den tidpunkten - inte skall få rubba avvecklingen av kassans skuld och

grundfonden. Kassans upplåning efter den 1 januari 1995 skall alltså aldrig få

leda till att kassans skuld vid någon tidpunkt därefter är högre än den skulle

ha varit om upplåningen upphört i enlighet med den nu gällande lydelsen av

upplåningsbestämmelsen i stadshypotekslagen.

 Om den utestående skuldens sammansättning förändras genom att obligationer med

kort återstående löptid byts mot sådana med längre skulle effekten kunna bli att

avvecklingstakten dämpas längre fram i tiden. Regeringen (eller den myndighet

regeringen bemyndigat) bör vid utövandet av föreskriftsmakten uppmärksamma detta

problem och följa de åtgärder som kassan och bolaget vidtar för att försäkra sig

om att en ändrad förfallostruktur inte kommer att innebära att någon avvikelse

sker från avvecklingsplanen.

 Sverige har i och med EES-avtalet (artikel 61) förbundit sig att inte ge

statligt stöd som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen i vissa

fall. En förlängd upplåningstid för kassan kommer, enligt vad som nyss anförts,

inte att påverka avvecklingen av grundfonden. Följaktligen innebär förslaget

inte någon ändring av sådana förhållanden som avses med den nämnda

avtalsbestämmelsen.

 Mot bakgrund av det anförda framstår det som troligt att kassan hade till-

erkänts en förlängd tid för upplåning om dess benchmarkprogram hade varit känt

för lagstiftaren vid kassalagens tillkomst. En ändring bör därför göras i

kassalagen av innebörd att kassan, på de villkor som angetts ovan, får rätt att

låna upp medel för sin rörelse även efter 1994 års utgång, dock längst till och

med den 31 juli 1997 och endast i lån som lagts upp före utgången av 1994.

Enligt regeringens uppfattning bör föreskriftsmakten som regeringen föreslås få,

utnyttjas så att upplåning på löptider längre än omkring två år, i enlighet med

Stadshypoteks framställan, inte får ske efter maj 1995.

 Som nämnts ovan föreslog den förra socialdemokratiska regeringen i den

proposition som lades fram under våren 1991 att kassan skulle ställa ut en

revers på 5 miljarder kronor till staten i samband med ombildningen av

stadshypoteksinstitutionerna. Propositionen drogs dock tillbaka av den

borgerliga regeringen. Riksdagen fattade i stället ett beslut som innebär att en

betydande del av kassan och föreningarnas förmögenhet överförs till dem som får

tilldelning av aktier i samband med bolagets nyemission. Den statliga

grundfonden och de gynnsamma skatteregler som stadshypoteksinstitutionen har

åtnjutit har i betydande mån bidragit till uppbyggnaden av institutionens eget

kapital. Mot den bakgrunden, och med tanke på dagens statsfinansiella läge,

finns det starka skäl att beklaga den valda lösningen. Regeringens inställning i

den frågan innebär emellertid inte att det finns skäl för att avstå från den nu

föreslagna lagändringen.

 Kassan kommer att behålla en betydande aktiepost i bolaget under avveck-

lingsperioden. Det ankommer på riksdagen att, när kassans låneskuld väl har

avvecklats, besluta om fördelningen av kassans överskott.

5 Landshypotek AB och det statliga bankstödet

Regeringens förslag: Landshypotek Aktiebolag skall omfattas av bankstödslagen.

 Landshypoteksinstitutionen och Stadshypotek har i mångt och mycket en likartad

historia. Landshypotek består sålunda fram till ombildningen den 1 januari 1995

av ett centralt organ som svarar för upplåningen, Sveriges allmänna hypoteksbank

(hypoteksbanken), samt tio landshypoteksföreningar som sköter utlåningen. Liksom

i stadshypotekskassan sker hypoteksbankens upplåning med stöd av en statlig

grundfond. Genom lagen (1994:758) om ombildning av landshypoteksinstitutionen

beslutades följande omorganisation (prop. 1993/94:216). De tio landshypoteks-

föreningarna skall ombildas till en ekonomisk förening vilken tillskjuter sin

rörelse som apportegendom till ett av föreningen bildat aktiebolag (kre-

ditmarknadsbolag) mot att föreningen erhåller samtliga aktier i bolaget.

Hypoteksbanken skall överlåta sin rörelse, utom obligationsskulden och övrig

upplåning, till kreditmarknadsbolaget. Fram till halvårsskiftet 1997 får

hypoteksbanken fortsätta att låna upp medel med stöd av grundfonden. Sedan den

utestående obligationsskulden så småningom har avvecklats skall banken

likvideras.

 Enligt lagen (1993:765) om statligt stöd till banker och andra kreditinstitut

(bankstödslagen) kan stöd lämnas till bl. a. hypoteksbanken liksom

Stadshypotekskassan och det nybildade kreditaktiebolag som skall fortsätta

stadshypoteksinstitutionens verksamhet, det vill säga Stadshypotek AB. I

regeringens proposition 1992/93:135 anförde föredragande statsrådet att skälet

härför var att dessa institut, liksom vissa andra med statlig anknytning, har en

särskild roll att fylla när det gäller att tillgodose samhällets behov av

långsiktiga krediter. Statsrådet konstaterade vidare att något förslag om

ombildning av hypoteksbanken då ännu inte hade presenterats. Han såg emellertid

inte anledning till någon annan bedömning än att det institut som skall träda i

hypoteksbankens ställe - precis som Stadshypotek AB - skall omfattas av

bankstödet. Denna uppfattning kom senare till uttryck även i regeringens

proposition 1993/94:216 om ombildningen av Landshypotek. Det kreditmarknadsbolag

(Landshypotek Aktiebolag) som förutsattes i propositionerna är nu under

bildande. Bolaget planerar att påbörja sin verksamhet den 1 januari 1995.

Bankstödslagen bör nu ändras så att även Landshypotek Aktiebolag skall kunna

komma i fråga för statligt bankstöd.

6 Författningskommentarer

6.1 Lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa

1 §

Enligt paragrafens andra punkt får kassan rätt att även efter utgången av år

1994 låna upp medel genom att ge ut obligtioner enligt redan före 1995 upplagda

emissionsprogram. Såsom anförts ovan under avsnitt 4.3 kommer regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter

beträffande omfattningen av och förutsättningarna för denna utvidgade

upplåningsrätt. Vid utfärdandet av dessa föreskrifter skall särskilt beaktas

vikten av att kassans obligationsskuld inte avvecklas i en långsammare takt än

vad som hade varit fallet om förevarande lagförslag inte hade kommit till stånd.

 Det aktiebolag som överstigit kassans rörelse har namngivits (Stadshypotek

Aktiebolag).

6.2 Lagen (1993:765) om statligt stöd till banker och andra

kreditinstitut

3 §

I paragrafens andra punkt har Landshypotek Aktiebolag fogats till kretsen av de

kreditinstitut som kan komma i fråga för det statliga stöd som lagen avser.

 **Fotnot**

 [1]Kassan och bolaget har efter det att framställan gjordes gett

 in en reviderad bilaga, som här tas in som bilaga 1 till

 framställningen.

Skrivelse ang. ändringar i lagen (1992:710) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

Bakgrund

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa ("Kassan") har bl.a. till uppgift att

"till utgången av år 1994 låna upp och till Stadshypotek AB låna ut medel som

bolaget behöver för sin rörelse" (1 § lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa). Detta Kassans ändamål tillkom efter en framställning från

Stadshypoteks sida under den process som ledde fram till

ombildningslagstiftningen. Stadshypoteks förslag, som refereras på sid 47 i

ombildningspropositionen (1991/92:119), baserades på ett antagande om att

Stadshypotek AB under en övergångstid för sin funding var i behov av det stöd

som ligger i en statlig grundfond. Därför föreslogs att Kassan skulle få

fortsätta emittera obligationer under ytterligare tre år. Medlen som inflöt

skulle vidareutlånas till Stadshypotek AB på oförändrade villkor.

 I propositionen gav föredragande statsrådet detta förslag sitt stöd, men

anförde att arrangemanget - bl.a. av hänsyn till Sveriges anpassning till EG -

borde begränsas till två år. Riksdagen beslutade i enlighet med propositionen.

 Sedan april 1992, då propositionen daterades, har mycket hänt som i och för sig

skulle kunna föranleda en framställning om utvidgad övergångstid beträffande

funding genom Kassan. Stadshypotek har dock av egen kraft och med intakt eget

kapital tagit sig igenom den finanskris, som skakat det finansiella systemet i

dess grundvalar. Stadshypotek AB känner numera, med stöd av den

resultatomsvängning som rapporterats per 1994-06-30 och den nyemission om 3 mdkr

som i dagarna offentliggjorts, full tillförsikt inför att påbörja upplåning i

eget namn från januari 1995.

 I stället skall i denna skrivelse redovisas skäl för en lagändring av teknisk

natur, syftande till att åstadkomma en smidigare stafettväxling mellan

emittenterna. Skrivelsen är betingad av omständigheter som ej var kända vid

tidpunkten för ombildningspropositionens tillkomst.

Ny emissionsteknik

Kassan emitterar sedan juni 1993 s k benchmarklån. Dessa är mycket stora lån,

emitterade med ca nio månaders mellanrum. Varje lån kan nå upp till volymer på

40-50 mdkr. Planering har skett för att upprätthålla endast sex utestående lån

som täcker hela löptiden från ett till fem år. Systemet är helt utbyggt genom

lånen 1549 och 1552, som emitteras nu i höst.

 Syftet med benchmarklånen är att ge förutsättningar för en väl fungerande

marknad. Obligationer ur dessa lån är, till skillnad mot äldre obligationstyper,

mycket likvida. Market makers ställer tvåvägspriser i lånen och till lånen hör

en väl fungerande terminsmarknad.

 För Stadshypoteks del var Riksbankens beslut att starta en repomarknad i

bostadsobligationer av avgörande betydelse för beslutet om övergång till denna

nya emissionsteknik. För att kunna omfattas av denna marknad var Stadshypotek

tvunget att övergå till benchmarklån.

Kassans önskemål

Kassan har enligt det niomånadersschema som lagts fast daterat nästa femåriga

benchmarklån (nr 1552) december 1994/december 1999. Lånet har emitterats i

augusti 1994 och säljs 4½ månader före och 4½ månader efter lånets datering för

finansiering av femårig utlåning.

 För Stadshypotek vore det en stor nackdel att inte kunna utnyttja detta lån för

upplåning även efter 1995-01-01. Detta lån skulle kassan därför vilja sälja fram

till slutet av april 1995. Därefter lägger Stadshypotek AB upp nästa femåriga

benchmarklån som dateras september 1995/september 2000 ("nr 1553").

 Kassan finansierar även tvåårsutlåning genom att sälja redan utelöpande

femåriga benchmarklån med ca två års återstående löptid. Genom att använda redan

utelöpande lån blir lånevolymen i respektive lån större och prissättningen

bättre. Därför vill Kassan kunna fortsätta att sälja redan utelöpande

obligationslån för tvåårsfinansiering.

 En aktiv skuldförvaltning kräver också att Stadshypotek kan använda sig av

repomarknaden, vilket innebär att Kassan önskar kunna sälja nya

benchmarkobligationer för senare återköp. Sådana "repor" kan endast göras med

obligationer ur de öppna benchmarklånen.

Kassans skuld skall reduceras enligt plan

Stadshypotek önskar sålunda, för att undvika att emittentbytet leder till att

den uppbyggda likviditeten förstörs, får till stånd en lagändring som möjliggör

en flexibel övergång från upplåning i Kassan till upplåning i bolaget.

Förutsättningen är därvid att Kassans skuld ej skall öka utan minska enligt

plan.

 Kassan kommer därför helt upphöra med att lägga upp nya lån efter 1995-01-01.

Däremot önskas tillåtelse till fortsatt försäljning av obligationer ur

benchmarklån som öppnats före detta datum till ca två år före lånens förfall.

Kassan skall i gengäld återköpa äldre illikvida obligationer i minst samma

omfattning som den emitterade volymen nya obligationer. Grundfonden skulle

därigenom kunna nedsättas i minst samma takt som följer av en "naiv"

förfallomodell (se bilaga 1)[2].

 Enligt nu redovisad modell skulle Stadshypotek ABs första emitterade femårslån

1553 kunna dateras september 1995 och börja säljas i maj 1995. Följande lån

utgivna av Kassan vore emellertid enligt här angiven princip tillåtna att säljas

även efter 1995-01-01.

Tabell 1

________________________________________________________________

Lån Datering Försäljnings- Finansiering av

 period i Kassan utlåning, löptid

________________________________________________________________

Kassan

1552 dec 94-dec 99 t o m 15 maj 1995 5 år

1548 dec 93-dec 96 t o m 15 maj 1995 2 år

1549 sept 94-sept 97 15 maj 95-jan 96 2 år

1550 juni 93-juni 98 feb 96-okt 96 2 år

1551 mars 94-mars 99 nov 96-juli 97 2 år

________________________________________________________________

 För att begränsa den tid som Kassan säljer de gamla benchmarklånen

skulle det sista lånet som såldes efter januari 1995, om så befinns intressant,

vara 1551. Det skulle kunna användas för att finansiera tvåårsutlåning nov

96-juli 97. Tvåårsupplåning därefter fr o m aug 97-april 98 skulle då hanteras

med upplåning i aktiebolaget i form av en mix av treårsupplåning (1553) och

ettårig certifikatupplåning eller utlandslån. Därmed skulle halvårsskiftet 1997

kunna vara den sista tidpunkten då obligationer ur något benchmarklån, emitterat

av Kassan, såldes.

 Stadshypotek AB skulle för att biträda med avvecklingen av Kassans

obligationsportfölj enligt bilaga 1 och för att snabbt nå stora volymer i sina

egna benchmarklån anmoda Kassan att köpa upp mindre likvida äldre obligationslån

utgivna av Kassan, och betala dessa med likvid från nya benchmarklån/certifikat

utgivna av Stadshypotek AB. Vidare skulle Stadshypotek AB, i likhet med vad

Kassan gör f n, fortsätta att erbjuda innehavare av räntejusteringslån byte mot

bolagets femåriga benchmarklån i samband med den sista räntejusteringen.

 Genom nu redovisade åtgärder kan garanteras att Kassans skuld per

30/6 varje i bilaga 1 angivet år understiger de i bilagan för respektive år

angivna nivåerna.

Caisse-terminer

Stadshypotek utvecklade under 1991 en marknad för OM-clearade Caisse-terminaler,

syntetiska ränteinstrument där de leveransbara värdepapperen är specifika

obligationer vid varje terminskontrakt. Det finns två terminer, en för tvååriga

obligationer benämnd CT 2 och en för femåriga, CT 5.

 Till följd av ovanstående förslag skulle följande obligationslån kunna vara

leveransbara i CT 2 under perioden 1994-1998 samt CT 5 under perioden 1994-1995.

Terminsmarknad (OM), leveransbara obligationer

Tabell 2

_______________________________________________________

 CT 2 CT 5

 1994 1995 1996 1997 1998 1994 1995

_______________________________________________________

MAR 1547 1548 1550 1551 1552 1551 1552

JUN 1547 1549 1550 1551 "1553" 1551 1552

SEP 1548 1549 1550 1552 "1553" 1551 "1553"

DEC 1548 1549 1551 1552 "1553" 1552 "1553"

_______________________________________________________

Lagändring

Det kan diskuteras huruvida den ovan föreslagna övergångsmodellen ryms inom

nuvarande lagstiftning eller ej. Kassalagens första paragraf synes endast vara

formulerad med sikte på att förhindra en vidare upplåningsexpansion med stöd av

den statliga grundfonden. Någon närmare ledning för Kassans aktiva

skuldförvaltning innehåller lagen inte heller. Ett visst tolkningsutrymme kunde

därför i och för sig sägas föreligga. Stadshypotek kan emellertid inte i sin

obligationshantering ta några risker vad gäller emissionsverksamhetens

laglighet. Slutsatsen av detta måste därför bli att ett behov av laganpassning

föreligger. Noteras kan även att:

 1. Den föreslagna övergångsmodellen ger en för marknaden mycket smidig över-

gång mellan såväl Kassans och Stadshypotek AB:s benchmarksystem som den därtill

hörande terminsmarknaden med vidhängande leveransbara obligationer.

 2. Det vore en väsentlig konkurrensnackdel att behöva byta ut benchmarksyste-

met och skapa en ny serie av tvååriga obligationslån som blir små och mindre

likvida.

 3. EES-avtalet innebär inte att det är förbjudet att använda grundfonden som

stöd för upplåningen under en övergångsperiod. Det viktiga är att inga nya lån

läggs upp med stöd av fonden och att den statliga garantin avvecklas som förut-

satts.

 4. Om Stadshypotek AB:s obligationer får samma rating och värderas som Kassans

innebär modellen ingen konkurrensfördel. Om bolagets obligationer skulle få en

sämre rating så kostar återköpen bolaget pengar, med bolaget vinner dock likvi-

ditetsfördelen.

 5. Även om nu föreslagen lagändring är av i huvudsak teknisk natur är det av

stor betydelse för bolaget att inte behöva inleda emissionsverksamheten från en

nollpunkt utan i stället kunna på ett smidigt sätt fortsätta och dra fördel av

den emissionsverksamhet som byggts upp av Kassan under lång tid.

Hemställan

Stadshypotek har ett icke obetydligt marknadsansvar för såväl Kassans utestående

skuld som uppbyggandet av Stadshypotek AB:s skuld efter årsskiftet 1994/95. Det

är Stadshypoteks fasta övertygelse att ovanstående förslag uppfyller marknadens

krav och förväntningar samt möjliggör en smidig, kostnadseffektiv och

konkurrensneutral övergång från upplåning i Kassan till upplåning i Stadshypotek

AB. Mot denna bakgrund hemställer styrelserna för Kassan och Stadshypotek AB om

att regeringen föreslår riksdagen ändra Kassalagen i enlighet med vad som

skisseras i bilaga 2. Uppdraget att utforma detaljföreskrifter, avseende bl.a.

den planmässiga minskningen av Kassans obligationsskuld, bör anförtros åt

Finansinspektionen.

 **Fotnot**

 [2]Kassan och bolaget har efter det att framställan gjordes gett

 in en reviderad bilaga, som här tas in som bilaga 1 till

 framställningen.

Bilaga 1

Avveckling av Kassans skuld och grundfonden

Nedanstående tabell utvisar hur Kassans skuld avvecklas samt hur grundfonden kan

sättas ner efter 1994-12-31. Modellen bygger på faktiska siffror per 30

september 1994. En oförändrad utlåningsstock har antagits för resten av 1994,

ingen omfördelning mellan kort och lång utlåning samt att fördelningen mellan

olika löptider på den långa utlåningen följer det senaste årets mönster. All

upplåning finansieras av Kassan fram till årsskiftet 1994/1995 därefter sker all

upplåning i Stadshypotek AB.

 Kassans skuld, Grundfonden,

 mdkr mdkr

dec 1994 317 27

juni 1995 270 24

juni 1996 221 19

juni 1997 162 13

juni 1998 105 7

juni 1999 74 4

juni 2000 50 2

juni 2001 44 1

juni 2002 32 0

juni 2003 22

juni 2004 15

juni 2005 7

november 2007 0

november 2008 --

Bilaga 2

Förslag till ändring i lagen (1992:701) om Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 Kassans ändamål

 1 §

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa har till uppgift att fullfölja den

ombildning som följer av regeringens beslut enligt lagen (1992:700) om

ombildning av stadshypoteksinstitutionen. Kassan skall

 1. äga och förvalta aktier i det aktiebolag som har övertagit kassans rörelse,

 2. till utgången av år 1994 låna upp och till aktiebolaget låna ut medel som

bolaget behöver för sin rörelse.

 Upplåning får dock ske även

 efter år 1994 genom utgivande

 av sådana obligationslån som

 emitterats före utgången av

 1994 och i den omfattning

 som föreskrivs av regeringen

 eller myndighet som

 regeringen bestämmer,

 3. förvalta kassans fordringar på aktiebolaget och kassans skulder samt

 4. ombesörja att regionala låntagarstämmor samt ombudsstämma kommer till

stånd.

Sammanställning av remissyttranden över

framställan om ändring i lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa

Remissinstanserna

Sveriges riksbank, Bankstödsnämnden, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket,

Riksgäldskontoret, Konkurrensverket, Allmäna Pensionfonden, fjärde

fondstyrelsen, Allmänna Pensionsfonden, första, andra och tredje

fondstyrelserna, Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Svenska Bankföreningen,

Sveriges allmänna hypoteksbank, Finansbolagens Förening, Svenska Fondhandlare

Föreningen, Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag (SBAB) och

Värdepapperscentralen VPC AB.

Riksbanken

Från Riksbankens utgångspunkter finns två intressen att bevaka i denna fråga. Å

ena sidan är det angeläget att förtroendet för den svenska kreditmarknaden och

de enskilda instituten kan upprätthållas. Strävan att upprätthålla en väl

fungerande och likvid obligationsmarknad är en viktig del därav. Från denna

utgångspunkt förefaller de föreslagna förändringarna rimliga. Å andra sidan är

det angeläget att statsmakterna i sin relation till kreditmarknadens aktörer

agerar på ett sätt som är konkurrensneutralt och därmed bidrar till att

upprätthålla effektiviteten på marknaden. Enskilda aktörer skall således inte

medges förmåner som andra aktörer saknar. Den utvidgning av den statliga

garantins giltighet som nu föreslås är ur detta perspektiv tveksam. Stadshypotek

får genom den föreslagna åtgärden en, i förhållande till övriga aktörer, alltför

gynnad ställning.

 Behovet av åtgärden är heller inte entydigt klarlagd i ansökan. Enligt

Stadshypoteks egen framställning framhålls nämligen att bolaget

".....känner...full tillförsikt inför att påbörja upplåning i eget namn...".

 Enligt Riksbankens mening väger de marknadsvårdande argumenten i detta läge

lättare än farhågorna för konkurrenssnedvridande effekter.

 Riksbanken menar därför att en lösning bör prövas där Stadshypotekskassan,

istället för de föreslagna två åren, ges rätten att låna i eget namn intill den

31 december 1995.

 Riksbanken erbjuder enligt nuvarande praxis som stöd för Stadshypoteks

upplåning, liksom för andra bostadsinstitut, möjlighet till repor i

Stadshypotekskassans obligationer. Enligt idag gällande praxis skulle även

Stadshypotek AB:s obligationsupplåning omfattas av denna repofacilitet. Detta

skulle öka likviditeten i de kommande obligationsserierna från Stadshypotek AB.

Bankstödsnämnden

Från de synpunkter Bankstödsnämnden har att beakta finns inte någonting att

erinra mot förslaget i framställningen.

Finansinspektionen

Finansinspektionen har förståelse för behovet av en ökad flexibilitet vid

övergången av upplåningen. Avgörande för ställningstagandet från inspektionens

sida blir om den flexiblare övergången kan anses innebära att Stadshypotek når

en fördel som inte kan anses acceptabel i den ombildningsprocess vari övergången

av upplåningen från Kassan till Stadshypotek utgör en del. Med den angivna

förutsättningen att Kassans skuld liksom grundfonden minskar enligt plan och

riksdagsbeslut kan inspektionen inte finna att så är fallet. Inspektionen

tillstyrker därför den föreslagna lagändringen.

Riksrevisionsverket

Avsikten med ändringsförslaget synes vara att undvika att komma i konflikt med

gällande bestämmelser i lagen (1992:700) om Konungariket Sveriges

stadshypotekskassa genom att koppla nya lån, dvs. lån tagna efter 1994-12-31,

till gamla lånenummer trots att lånen upptas 1995 eller senare. Enligt bilaga

till ansökan (Avveckling av Kassans skuld och grundfonden) skulle den av staten

ställda garantin som utgör den s.k. Grundfonden kunna avvecklas först

2001-12-31. Detta trots att regeringen redan i propositionen 1991/92:119

konstaterade "att statens åtagande bör avvecklas".

 Att staten skall garantera merparten av Kassans verksamhet till utgången av år

2001 kan komma i konflikt med principen om konkurrensneutralitet. Inga garantier

kan heller ges för att den statliga garantin kan avvecklas efter år 2001.

Ersättningen som staten uppbär för sina åtaganden bör marknadsanpassas.

 Mot bakgrund av de omfattande åtaganden som staten iklätt sig bör övervägas om

RRV skall ges rätt att utse revisor såväl i Kassan som i Stadshypotek.

Riksgäldskontoret

Riksgäldskontoret har inget att erinra mot att Konungariket Sveriges stads-

hypotekskassa ("Kassan") även efter utgången av 1994 får emittera nya

obligationer i tidigare utgivna lån, förutsatt att sådan nyemission motsvaras av

uppköp av andra av Kassan utgivna obligationer till minst samma värde som de

nyemitterade och att till följd därav avvecklingstakten för Kassans grundfond

inte minskas. En minskad avvecklingstakt innebär ju att kontorets framtida risk

i garantiengagemanget ökar. Den föreslagna lagtexten bör av detta skäl

förtydligas så att det klart framgår att nyupplåningen skall motsvaras av uppköp

av andra lån. Vidare bör det framgå av lagtexten att rätten till nyupplåning är

tidsbegränsad. Kontoret förslår därför att tillägget till 1 § 2 lagen (1992:701)

om Konungariket Sveriges stadshypotekskassa formuleras på följande sätt.

 "Upplåning får dock ske även under tiden den 1 januari 1995 - 30 juni 1997

 genom utgivande av nya obligationer i sådana obligationslån som ursprungligen

 har givits ut före utgången av år 1994, under förutsättning att kassan innan

 sådan utgivning sker har köpt upp och makulerat andra av kassan utgivna

 obligationer till minst samma värde som de nyutgivna."

Konkurrensverket

Enligt Konkurrensverket torde någon form av övergångslösning vara nödvändig för

att ge Stadshypotek AB rimliga konkurrensförutsättningar i ett övergångsskede.

Om Kassans nyemittering efter den 1 januari 1995 balanseras genom Stadshypoteks

uppköp av Kassans mindre likvida obligationslån innehåller förslaget endast en

nämnvärd förändring i förhållande till gällande ordning. Det nya förslaget

innebär att den statliga kreditgarantifonden (grundfonden) utsträcks i tiden för

Kassans nyemittering även efter den 1 januari 1995, vilket sannolikt ger Stads-

hypotek en gynnad ställning jämfört med övriga bostadslåneinstitut på marknaden.

Även om Stadshypotek betalar en kreditgarantiavgift för den statliga grundfonden

torde den aktuella lösningen således ge bolaget fördelar som det inte skulle ha

haft i en mer självständig ställning. Hur det verkliga utfallet av den

redovisade lösningen blir är självfallet svårt att i förväg uttala sig om. Det

bör emellertid enligt Konkurrensverkets uppfattning övervägas former för en

kontinuerlig uppföljning och justeringar i efterhand för att motverka eventuella

konkurrenssnedvridande effekter.

Allmänna Pensionsfonden, fjärde fondstyrelsen

Allmänna Pensionsfonden, fjärde fondstyrelsen har inget att invända mot den

föreslagna lagändringen.

Allmänna Pensionsfonden första, andra och tredje fondstyrelserna

Syftet med den föreslagna lagändringen är att få en smidig övergång från

upplåning i stadshypotekskassan till upplåning i Stadshypotek AB. Förslaget

innebär att stadshypotekskassan skall kunna fortsätta att emittera nya

obligationer i redan utelöpande obligationslån, s.k. benchmarklåneserier, under

en period på ca 2,5 år efter den 1 januari 1995. Lånevolymen i aktuella lån

skulle på detta sätt bli större och därmed öka likviditeten i lånen. Från

årsskiftet kommer i enlighet med tidigare beslut stadshypotekskassan helt

upphöra med utgivande av nya lån. För att inte stadshypotekskassans totala

obligationsskuld skall överstiga den som förutsatts enligt lagen (1992:701),

sägs i framställan att uppköp av äldre utestående obligationer skall ske i minst

samma omfattning som de föreslagna emissionerna.

 Fondstyrelserna har inget att erinra mot den föreslagna lagändringen. En

förutsättning är dock att emissioner och uppköp hanteras på ett sådant sätt att

relationen mellan upplåning och kapitalbas inklusive grundfonden inte påverkas

negativt jämfört med gällande lagstiftning.

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF)

SAF har inget att erinra mot att en sådan lagändring genomförs.

Svenska Bankföreningen

Bankföreningen vill erinra om att skälen för lagens nuvarande begränsning av

Kassans upplåningsrätt - "till utgången av år 1994" - är konkurrensneutralitet

gentemot andra kreditinstitut samt Sveriges anpassning till EG. I

"ombildningspropositionen" (1991/92:119) angav föredragande statsrådet att det

stöd för Stadshypotek AB''''s funding, som Kassans statliga grundfond utgör, borde

begränsas till två år i stället för av Stadshypotek begärda tre år. Riksdagen

beslöt i enlighet med propositionen.

 Bankföreningen anser att en eventuell ändring av nuvarande lagbestämmelse måste

utformas på sådant sätt att inte ovannämnda hänsyn till konkurrensneutraliteten

försvagas. Stadshypotek AB''''s funding bör därför inte ske med stöd av Kassans

statliga grundfond i större omfattning än vad Riksdagen tidigare beslutat. Sett

från denna utgångspunkt är den av Stadshypotek nu föreslagna lagbestämmelsen

alltför generellt utformad och måste därför kompletteras med begränsningar i

specialmotivering och/eller allmännmotivering till ledning för de föreskrifter

som - enligt Stadshypoteks förslag - Regeringen eller Finansinspektionen skall

utforma.

 Därvid är det, enligt Bankföreningens uppfattning, av stor vikt att det i

propositionen fastslås att för Kassans upplåning skall gälla följande regler (av

vilka de flesta har angetts även i Stadshypoteks skrivelse):

 - Kassan upphör helt att lägga upp nya lån fr.o.m. 1995-01-01; fr.o.m. detta

datum sker all upplåning av Stadshypotek AB.

 - Försäljning av obligationer ur Kassans benchmarklån, som öppnats före

1995-01-01, får ske senast till utgången av juli 1997.

 - Kassans utestående obligationsskuld reduceras i samma takt som skulle blivit

fallet utan den föreslagna lagändringen. Detta skall åstadkommas genom att

Kassan återköper äldre illikvida obligationer i minst samma omfattning som den

emitterade volymen nya obligationer. Härigenom "garanteras att Kassans skuld per

30/6 varje i bilaga 1 angivet år understiger de i bilagan för respektive år

angivna nivåerna" (enligt skrivelsen, sid. 4).

 - Kassans grundfond "avvecklas enligt plan" (detta uttryck används i Stads-

hypoteks missivbrev) eller "skulle därigenom kunna nedsättas i minst samma takt

som följer av en "naiv" förfallomodell (se bilaga 1)" - (detta uttryck används i

skrivelsen, sid 3).

 Bankföreningen anser att en snabb, successiv nedsättning av grundfonden till 0

måste anges och preciseras på ett entydigt sätt i propositionen.

 - Den genomsnittliga durationen för Kassans lån får inte förlängas genom

lagändringen.

 Under förutsättning att ovan angivna regler för Kassans upplåningsrätt klart

anges i propositionens specialmotivering och/eller allmänmotivering vill

Bankföreningen inte motsätta sig Stadshypoteks förslag till lagändring.

Sveriges allmänna hypoteksbank

Hypoteksbanken tillstyrker förslaget i framställan.

Finansbolagens Förening

Finansbolagens Förening delar den uppfattning som redovisas i framställningen,

nämligen att ett upprätthållande av en väl fungerande och likvid

obligationsmarknad är av stor betydelse för kreditmarknaden.

 Likaså är en strävan mot konkurrensneutralitet mellan aktörerna på marknaden av

avsevärd betydelse för att effektivisera densamma och skapa gynnsamma

förutsättningar för samtliga aktörers verksamhet. Den förlängning av

upplåningsförutsättningarna för Stadshypotek AB, som nu föreslagits, står i

strid mot denna övergripande målsättning, dvs. Stadshypotek ABs ställning skulle

under ytterligare tidsperiod komma att premieras i förhållande till övriga

aktörer.

 Med hänsyn härtill och då motiven för en sådan särställning synes föreningen

oklara, bl.a. anförs att Stadshypotek AB hyser full tillförsikt för att påbörja

utlåning i eget namn fr.o.m. den 1.1.1995, anser inte föreningen skäl föreligga

för sådan lagändring som begärts. Föreningen avstyrker således Stadshypotek ABs

och Stadshypotekskassans förslag om ändringar i nämnda lag.

Svenska Fondhandlareföreningen

Föreningen har inte någon erinran mot bifall till framställan.

Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag (SBAB)

Den föreslagna ändringen medför att Stadshypoteks (SHYP) upplåningssituation

förbättras i förhållande till vad som bedömts vara behövligt vid bolagets

tillkomst.

 Frågan är om det ändå är nödvändigt ur marknadsvårdande perpektiv att

ytterligare underlätta övergången mellan de två emittenterna. Den största

emittenten på bostadsobligationsmarknaden ges genom förslaget möjlighet till en

smidigare övergång för att på så vis motverka att störningar uppkommer vad

gäller emissioner på bostadsobligationsmarknaden. SBAB bedömer i detta

sammanhang denna aspekt som väsentligare än att det sker en viss förlängning av

den övergångstid som bedömdes vara behövlig vid SHYP''''s tillkomst.

 Med beaktande av ovanstående, och under förutsättning att de riktlinjer som

anges i framställan från SHYP vad gäller omfattningen och vilka obligationer som

avses även avspeglas i tillämplig lagstiftning, har SBAB inget att invända mot

Stadshypoteks förslag.

Värdepapperscentralen VPC AB

VPC har ingen erinran mot att en ändring sker på ett sådant sätt att Stads-

hypotek erhåller möjlighet att agera enligt ovan nämnd framställan.

 VPC finner däremot att förslaget till lagändring bör utformas på ett sådant

sätt att det inte kan råda någon tveksamhet om vad som avses. I förslaget till

lagändring har ordet "utgivande" och "emitterat" används på ett sätt som kan

orsaka tolkningsproblem. VPC föreslår därför att texten ändras. Enligt VPC rör

det sig om att inom ramen för tidigare emitterade lån uppta nyupplåning. Vidare

bör bestämmelsen infogas som ett andra stycke med en hänvisning till punkt 2 i

första stycket.

Minnesanteckningar från remissmöte 23 september 1994

Framställan om ändring i lagen (1992:701) om Konungariket Sveriges

Stadshypotekskassa

Minnesanteckningar från remissmöte den 23 september 1994

i sammanträdeslokalen Tigern, Fredsgatan 8, Stockholm

Närvarande: Bengt Göran Löwenthal, Svenska Bankföreningen, Vigg[REDACTED_EFTERNAMN],

Svenska Fondhandlareföreningen, Sten Lengrot, Sveriges Försäkringsförbund, Lars
[REDACTED_EFTERNAMN], Stadshypotek samt Claes Thimrén, Per[REDACTED_EFTERNAMN], Mats Walberg och Eric

Frieberg

Beng-Göran Löwenthal: Svenska Bankföreningen motsätter sig inte Stadshypoteks

förslag under förutsättning att konkurrenssituationen inte påverkas. I

propositionen bör därför de begränsningar som Stadshypotek självt föreslagit

slås fast. Vidare måste Finansinspektionen ges vägledning i propositionen om hur

Stadshypoteks skuld och grundfond skall nedbringas. Detta måste tas med i

allmänmotiveringen eller specialmotiveringen. Den genomsnittliga durationen för

Kassans skulder får ej förlängas genom lagändringen.

 Vigg Troedsson: Svenska Fondhandlareföreningen har inget att erinra mot

Stadshypoteks framställan.

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20 oktober 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

___________

Regeringen beslutar proposition 1994/95:820 Ändring i lagen (1992:701) om

Konungariket Sveriges stadshypotekskassa, m.m.