Regeringens proposition

1993/94:162

Handel med el i konkurrens

Prop.

1993/94:162

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 17 februari 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Per[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Näringsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till ett nytt regelverk för elmarknaden som

syftar till att skapa förutsättningar för ett än mer rationellt utnyttjande av

produktions- och distributionsresurserna och tillförsäkra kunderna flexibla

leveransvillkor till lägsta möjliga priser. Huvudprincipen är att åstadkomma en

klar boskillnad mellan å ena sidan produktion och försäljning av el och å andra

sidan överföring av el (nätverksamhet). Produktionen och försäljningen av el

skall ske i konkurrens, medan nätverksamheten som är ett naturligt monopol även

i fortsättningen skall regleras och övervakas på särskilt sätt. Härigenom skapas

förutsättningar för en effektiv prisbildning på elmarknaden. Kraftföretag och

kunder kommer att kunna välja vilka de handlar med. Prisbildningen anpassas till

kundernas behov och förutsättningar.

 Förslaget innehåller dels ändringar i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen), dels en ny lag om handel med

el, m.m. Förändringarna bör träda i kraft den 1 januari 1995.

 Skyldigheterna för innehavare av koncession ändras. Skyldigheterna skall i

fortsättningen avse endast nätverksamhet. Koncessionshavaren skall vara skyldig

att på skäliga villkor ansluta andras ledningar och anläggningar till sitt nät

och att på skäliga villkor överföra el oberoende av vem som är ägare till

kraften. Den som är ansluten till det svenska kraftledningsnätet skall ha rätt

att leverera el till eller ta emot leveranser från alla andra som är anslutna

till nätet. Genom dessa förändringar i ellagen skapas förutsättningar för att

produktion och försäljning av el skall kunna ske i konkurrens.

 En särskild koncession för leverans av el införs för att skapa en stabil

övergång till den nya konkurrensutsatta elmarknaden. Förslagen till en

reformerad elmarknad innebär en delvis ny roll för elkunderna. Mindre

förbrukare, i synnerhet hushållskunder, kommer i stor utsträckning under de

närmaste åren sakna motiv för att anlita en ny elleverantör. För närvarande är

kostnaderna för bl.a. mätning och avräkning förhållandevis höga.

 Den som innehar leveranskoncession skall ha skyldighet att dels leverera el

för normala förbrukningsändamål till alla kunder inom området som inte önskar

byta leverantör, dels köpa el från mindre elproducenter inom området. Genom

denna ordning skapas en grundtrygghet för de små elproducenterna och för mindre

förbrukare under övergången till en fri elmarknad. Leveranskoncessioner meddelas

för en tid av längst tre år. Inför ett beslut om avveckling eller en förlängning

av systemet med leveranskoncession bör en samlad utvärdering av systemet

genomföras.

 Den reformerade elmarknaden förutsätter en ny och klar rollfördelning i den

nationella elförsörjningen. Affärsverket svenska kraftnät skall ha ansvaret för

det nationella överföringssystemet och för det totala elsystemets säkerhet

(systemansvaret). Svenska kraftnät skall ha befogenheter att om så behövs

beordra kraftproducenter att öka eller minska produktionen av el och ha

möjlighet att utfärda föreskrifter som är nödvändiga med hänsyn till elsystemets

driftsäkerhet. Svenska kraftnät skall ansvara för en marknad där reglerkraft

tillhandahålls till de aktörer på elmarknaden som saknar egna reglermöjligheter.

 För närvarande sker reformer av elmarknaden i flera länder. Utvecklingen bör

följas noggrant. En generell anmälningsplikt införs beträffande långsiktiga

kontrakt om import eller export av el. Regeringen skall besluta om koncession

när ansökan avser en utlandsförbindelse.

 Driften av nätföretag skall omfattas av särskilda regler. Produktion eller

handel med el skall bedrivas i ett företag som inte får bedriva nätverksamhet.

Vidare införs krav på särskild redovisning av nätverksam- heten och på

redovisningens innehåll. En ny myndighetsfunktion införs. Uppgiften för denna

nätmyndighet är att utöva tillsyn av ellagens efter- levnad, utom i frågor som

rör elsäkerhet. Tillsynen skall bedrivas så att det skapas incitament till hög

leveranssäkerhet och kostnadseffektivitet i nätverksamheten. Myndigheten skall

säkerställa att elanvändarna inte behöver betala ett högre pris än nödvändigt

för nättjänsterna och att nättariffer, mät- och avräkningssystem m.m. utformas

på ett sätt som underlättar handel och främjar konkurrens. Myndigheten bör

särskilt följa hur kostnaderna för elöverföring utvecklas på regionnät och i

glesbygdsområden. Ansvaret för denna myndighetsfunktion bör ligga på Närings-

och teknikutvecklingsverket (NUTEK).

 Den kommunala elverksamheten, såväl produktion som distribution av el i

kommunala företag, regleras av kommunallagens bestämmelser.

Vissa kommunalrättsliga bestämmelser skulle hindra kommunala företag att bedriva

produktion och försäljning av el i konkurrens med andra företag. Kommunal

elproduktion och elhandel som drivs i privaträttslig form skall därför undantas

från lokaliseringsprincipen och skall drivas på affärsmässig grund i stället för

med iakttagande av självkostnadsprincipen och likställighetsprincipen.

Innehållsförteckning

1. Förslag till riksdagsbeslut................7

2. Lagtext....................................8

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1),

 innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar8

 2.2 Förslag till lag om handel med el, m.m.19

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om

 vissa bulvanförhållanden..................23

 2.4 Förslag till lag om upphävande av lagen (1976:240)

 om förvärv av eldistributionsanläggning m.m.24

3. Ärendet och dess beredning ...............25

4. Ökad konkurrens på elmarknaden ...........27

 4.1 Elmarknadsreformens huvuddrag.........27

 4.2 Behovet av ökad konkurrens............30

 4.3 Den svenska elmarknaden...............31

 4.4 Nya spelregler på elmarknaden.........33

5. Elmarknaderna i Europa ...................39

 5.1 Internationalisering och omstrukturering39

 5.2 Erfarenheter från Storbritannien och Norge40

 5.3 Finland...............................41

 5.4 Utvecklingen inom EG..................42

 5.5 Den nordiska elmarknaden..............44

6. Öppna nät för handel med el...............47

 6.1 Inledning.............................47

 6.2 Nätkoncession för linje och för område48

 6.3 Bestämmelser om nättjänster...........50

 6.3.1 Skyldighet att upplåta ledningar och nät50

 6.3.2 Mätning och avräkning.............52

 6.3.3 Tillsyn av nätverksamhet..........56

 6.3.4 Tariffer för nättjänster..........57

 6.4 Koncessionsvillkor i ellagen, m.m.....59

 6.4.1 Koncessionstider..................59

 6.4.2 Koncessioners högsta spänning.....60

 6.4.3 Lämplighetsbedömning, m.m.........61

 6.4.4 Upphävande av vissa bestämmelser..65

 6.5 Behovet av en stegvis övergång........66

7. En särskild koncession för leverans av el 71

 7.1 Leveranskoncessionens huvudsakliga innebörd 71

 7.1.1 Allmänt om leveranskoncession.....71

 7.1.2 Om konsumentskydd.................72

 7.1.3 El från mindre anläggningar.......75

 7.1.4 Om fjärrvärme, m.m................77

 7.2 Koncessionsvillkor, m.m...............78

 7.2.1 Koncessionstider..................78

 7.2.2 Lämplighetsprövning, m.m..........79

 7.2.3 Överlåtelse av leveranskoncession.79

 7.2.4 Ändring av gränser för leveransområde80

 7.3 Särskilt om leveransskyldighet och prisprövning81

8. Det nationella elsystemet, m.m. ..........83

 8.1 Inledning.............................83

 8.1.1 Allmänt om systemansvar...........83

 8.1.2 Tidigare beslut om systemansvar...83

 8.1.3 Systemansvaret i dag .............84

 8.2 Ansvaret för det nationella elsystemet87

 8.2.1 Systemansvar .....................87

 8.2.2 Om föreskrifter för driftsäkerheten i det

 nationella elsystemet...................89

 8.2.3 Reglerkapacitet på elmarknaden....90

 8.3 Handel med el,km.m....................92

9. Utrikeshandel med el......................96

 9.1 Inledning.............................96

 9.2 Nätkoncession för utlandsförbindelse..97

 9.3 Nätansvarig enhet enligt EG:s eltransiteringsdirektiv99

 9.4 Övervakning av utrikeshandeln........100

10. Kontroll av nätverksamhet................103

 10.1 Inledning...........................103

 10.2 Avgränsning av nätverksamhet........103

 10.3 Särredovisning av nätverksamhet.....104

 10.3.1 Utformningen av särredovisningen104

 10.3.2 Föreskrifter om särredovisningens innehåll106

 10.3.3 Revision av nätverksamhet.......108

 10.4 Effektivitets- och prisutveckling i nätverksamhet108

 10.5 Nätmyndighetens prövning av skäliga nättariffer, m.m.110

 10.6 Råd och anvisningar.................112

11. Ny myndighetsfunktion för tillsyn av nätverksamhet113

 11.1 Roll och uppgifter..................113

 11.2 Huvudmannaskap......................116

 11.3 Resursbehov.........................118

 11.4 Finansiering m.m....................119

 11.5 Vissa anslagsfrågor.................121

12. Kommunal elverksamhet, m.m. .............122

 12.1 Inledning...........................122

 12.2 Gällande bestämmelser, m.m..........122

 12.3 Om särregler för kommunal elverksamhet, m.m.124

 12.4 Elverksamhet i ekonomiska föreningar129

13. Överklagande, m.m. ......................131

 13.1 Inledning...........................131

 13.2 Beslut i frågor om nätkoncession, pris och andra

 villkor för nättjänster, m.m.............132

 13.3 Beslut om leveranskoncession, m.m...135

14. Frågan om ersättning till följd av de ändrade

 föreskrifterna i ellagen ................136

15. Ikraftträdande ..........................141

16. Specialmotivering .......................143

 16.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:71 s. 1),

 innefattande vissa bestämmelser om elektriska

 anläggningar...........................143

 16.2 Förslaget till lag om handel med el, m.m.165

 16.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:277)

 om vissa bulvanförhållanden............178

 16.4 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1976:240)

 om förvärv av eldistributionsanläggningar m.m.178

Bilaga 1Sammanfattning av Ellagstiftningsutredningens

 delbetänkande Elkonkurrens med nätmonopol

 (SOU 1993:68) .........................179

Bilaga 2Ellagstiftningsutredningens lagförslag186

Bilaga 3Sammanställning av remissyttranden över betänkandet

 Elkonkurrens med nätmonopol (SOU 1993:68)200

Bilaga 4aSammanfattning av Affärsverket svenska kraftnäts

 utredning, Handelsplats för el.........224

Bilaga 4bSammanställning av remissyttranden över Affärsverket

 svenska kraftnäts utredning, Handelsplats för el228

Bilaga 5aSammanfattning av Närings- och teknik-

 utvecklingsverkets utredning,

 Att mäta och ta betalt för el (R 1993:61)235

Bilaga 5bSammanställning av remissyttranden över

 Närings- och teknikutvecklingsverkets utredning,

 Att mäta och ta betalt för el (R 1993:61)237

Bilaga 6aSammanfattning av Elmyndighetsutredningens

 betänkande Monopolkontroll på en avreglerad

 elmarknad (SOU 1993:105) ..............240

Bilaga 6bSammanställning av remissyttranden över

 betänkandet Monopolkontroll på en avreglerad

 elmarknad (SOU 1993:105) ..............245

Bilaga 7Lagrådsremissens lagförslag...........249

Bilaga 8Lagrådets yttrande....................267

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 17 februari 1994..........................271

Rättsdatablad.................................272

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

 (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om

 elektriska anläggningar

2. antar regeringens förslag till lag om handel med el, m.m.

3. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1985:277)

 om vissa bulvanförhållanden

4. antar regeringens förslag till lag om upphävande av lagen(1976:240) om

förvärv av eldistributionsanläggning m.m.

5. godkänner det som regeringen förordar om handeln med

 reglerkraft (avsnitt 8.2.3)

6. godkänner det regeringen förordar om nätmyndighetensverksamhet (avsnitt 11.1)

7. godkänner det regeringen förordar om principer föravgiftsfinansiering av

nätmyndighetens verksamhet (avsnitt 11.4)

8. till Närings- och teknikutvecklingsverket: Förvaltningskostnader för

 budgetåret 1994/95 under tolfte huvudtiteln anvisar ett ramanslag på

 20 000 000 kronor utöver vad som har föreslagits i prop. 1993/94:100 bil.13.

2 Lagtext

2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

 dels att 1 - 3, 15, 21 och 31 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 15 a , av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 [1]

Med elektrisk anläggning förstås i denna lag anläggning med däri ingående

särskilda föremål för produktion, upplagring, omformning, överföring, distri-

bution eller nyttjande av elektrisk ström.

 Ha olika delar av samma elektriska anläggning skilda innehavare, anses varje

sådan del som en särskild anläggning.

 Elektriska anläggningar indelas med hänsyn till farlighetsgraden i stark-

strömsanläggningar och svagströmsanläggningar. Närmare bestämmelser härom

meddelas av regeringen.

 Med nätverksamhet avses

 att ställa elektriska

 starkströmsledningar till

 förfogande för överföring av

 ström. Till nätverksamhet

 hör också projektering,

 byggande och underhåll av

 ledningarna, ställverk och

 transformatorer,

 anslutning av elektriska

 anläggningar, mätning av

 överförd effekt och energi

 samt annan verksamhet som

 behövs för att överföra ström

 på det elektriska nätet.

 Med anslutning av

 elektriska anläggningar

 avses också återinkoppling

 av befintlig anläggning

 och höjning av avtalad

 effekt i inmatnings-

 eller uttagspunkt.

 Regeringen skall utse en

 myndighet (nätmyndigheten)

 som skall handlägga de frå-

 gor som anges i denna

 lag.

 2 1 mom[2].

Elektriska stark- Elektriska starkströmsled-

strömsledningar får inte ningar får inte dras fram

dras fram eller begagnas eller begagnas utan

utan tillstånd (kon- tillstånd (nätkoncession)

cession) av regeringen av regeringen eller,

eller den myndighet som efter regeringens be-

regeringen bestämmer. myndigande, av nätmyndig-

Till en lednings fram- heten. En ansökan om nät-

dragande räknas inte bara koncession som avser en

själva byggandet av utlandsförbindelse skall

ledningen utan också dock prövas av

schaktning, skog- regeringen. Till en led-

savverkning eller därmed nings framdragande räknas

jämförliga åtgärder för attinte bara själva byggandet

bereda plats för ledning- av ledningen utan också

en. schaktning, skogsav-

 verkning eller liknande

 åtgärder för att bereda

 plats för ledningen.

 En koncession skall En koncession skall

avse en ledning med i avse en ledning med i

huvudsak bestämd huvudsak bestämd sträckning

sträckning (linjekon- (nätkoncession för linje)

cession) eller lednings- eller ett ledningsnät inom

nät inom ett visst område ett visst område

(områdeskoncession). (nätkoncession för område).

 I ett beslut om nätkon-

 cession för område skall

 anges en för ledningsnätet

 En transformator- eller högsta tillåtna spänning.

kopplingsstation som är En transformator- eller

avsedd för en spänning av kopplingsstation som är

40 kilovolt eller däröver avsedd för en spänning av

och som skall anslutas 40 kilovolt eller däröver

till en eller flera nya och som skall anslutas

ledningar får inte börja till en eller flera nya

byggas förrän koncession ledningar får inte börja

har meddelats för byggas förrän nätkoncession

framdragande av minst en har meddelats för

ny ledning eller med- framdragande av minst en

givande har lämnats ny ledning eller med-

enligt 8 mom. för sådant givande har lämnats enligt

framdragande. 8 mom. för sådant framdra-

 Regeringen får medge un- gande.

dantag från bestämmelserna Regeringen får föreskriva

i första och tredje undantag från bestämmel-

styckena i fråga om vissa serna i första och tredje

slag av ledningar eller styckena i fråga om vissa

stationer eller i fråga slag av ledningar eller

om ledningar eller stationer eller i fråga om

stationer inom vissa ledningar eller stationer

områden. inom vissa områden. En

 sådan föreskrift får dock

 inte avse utlandsförbin-

 delser.

 2 2 mom[3].

Koncession må ej meddelas Nätkoncession får meddelas

med mindre anläggningen ärendast om anläggningen är

behövlig och förenlig med lämplig från allmän syn-

en planmässig elektri- punkt.

fiering och, då fråga är omNätkoncession för linje får

områdeskoncession för endast om det finns

yrkesmässig distribution, särskilda skäl meddelas för

området utgör en med hänsynledning som är avsedd för

till eldistributionens spänning som inte över-

ändamålsenliga anordnande stiger högsta tillåtna spän-

lämplig enhet. ning för de områden med

 Koncession för yrkesmäs- nätkoncession som berörs av

sig distribution må med- ledningen.

delas endast den som från Nätkoncession för område får

allmän synpunkt finnes bara meddelas om området

lämplig att utöva sådan utgör en med hänsyn till

verksamhet. nätverksamheten lämplig

 Vid prövning av fråga om enhet. Nätkoncession får

meddelande av områdeskon- inte meddelas för ett

cession enligt första och område som helt eller

andra styckena skall delvis sammanfaller med

möjlighet att tillgodose ett annat

lokala intressen särskilt koncessionsområde.

beaktas. Nätkoncession får endast

 beviljas den som från all-

 män synpunkt är lämplig att

 utöva nätverksamhet. Nät-

 koncession för område får

 endast beviljas den som

 dessutom är lämplig att

 Koncession får inte bedriva nätverksamhet inom

strida mot en detaljplan det begärda området.

eller områdesbestämmelser. Nätkoncession får inte

Om syftet med planen strida mot en detaljplan

eller bestämmelserna inte eller områdesbestämmelser.

motverkas, får dock min- Om syftet med planen

dre avvikelser göras. eller bestämmelserna inte

 motverkas, får dock mindre

 Vid prövning av frågor omavvikelser göras.

meddelande av koncession

skall lagen (1987:12) om Vid prövning av frågor om

hushållning med meddelande av nätkonces-

naturresurser m.m. sion skall lagen

tillämpas. (1987:12) om hushållning

 med naturresurser m.m.

 Koncession må ej överlåtastillämpas.

utan tillstånd av rege-

ringen eller den Nätkoncession får inte

regeringen bemyndigar. överlåtas utan tillstånd av

 regeringen eller, efter

 regeringens bemyndigande,

 av nätmyndigheten. Vid

 prövning av ansökan om över-

 låtelse av nätkoncession

 skall fjärde stycket

Om förvärv av eldistribu- tillämpas.

tionsanläggning m.m.

finnes särskilda bestäm-

melser.

 2 3 mom[4].

Koncession meddelas för Nätkoncession ges för be-

viss tid, ej överstigande stämd tid, längst 40 år.

fyrtio eller, om sär-

skilda skäl därtill föran-

leda, sextio år. En nätkoncession skall

 Vid meddelande av kon- förenas med de villkor som

cession skola, under behövs för att skydda all-

förbehåll av allmän och männa intressen och en-

enskild rätt, föreskrivas skild rätt samt med de

de villkor för anlägg- villkor för anläggningens

ningens utförande och utförande och nyttjande

nyttjande som av säker- som behövs av säkerhetsskäl

hetsskäl eller eljest ur eller som annars behövs

allmän synpunkt finnas från allmän synpunkt.

påkallade.

 2 4 mom[5].

Den som innehar Den som har nätkoncession

områdeskoncessionen för för linje är skyldig att på

yrkesmässig distribution skäliga villkor ansluta en

är skyldig att anläggning till ledningen.

tillhandahålla ström åt varOm det finns särskilda

och en som inom området skäl kan nätmyndigheten

behöver den för normala besluta att den som har

förbrukningsändamål, om nätkoncession för linje

inte annat följer av inte behöver ansluta en

andra stycket eller det anläggning till ledningen.

finns särskilda skäl till Den som har nätkoncession

undantag. för område är skyldig att på

 Inom ett område där fjärr-skäliga villkor ansluta en

värme eller naturgas dis- anläggning inom området

tribueras eller avses till ledningsnätet.

bli distribuerad Om det finns särskilda

föreligger inte skäl kan nätmyndigheten

skyldighet att leverera besluta att den som har

ström för värmeförsörjning avnätkoncession för område

en byggnad, om strömmen ärinte behöver ansluta en

avsedd för värmeförsörjninganläggning till lednings-

på något annat sätt än mednätet.

värmepump eller om Vill någon ansluta en

strömmen är avsedd för en anläggning till en ledning

värmepump men värmepum- som omfattas av en

par, enligt riktlinjer nätkoncession för linje i

som kommunfullmäktige har stället för till ett

beslutat, inte bör före- ledningsnät som omfattas

komma inom området. Trots av en nätkoncession för

detta föreligger dock område, får den som har

skyldighet att leverera nätkoncessionen för linje

ström, om värmeförsörjningengöra anslutningen endast

av byggnaden med större efter medgivande av den

fördel kan tillgodoses som har nätkoncession för

med elenergi än med det området eller efter

för området gemensamma tillstånd av

systemet. Har ström till nätmyndigheten.

en värmepump börjat Den som har nätkoncession

tillhandahållas före är skyldig att på skäliga

fullmäktiges beslut gällervillkor överföra ström åt

skyldighet att leverera annan.

så länge värmepumpen är i Innehavare av nätkonces-

bruk. Den som innehar sion är skyldig att utföra

områdeskoncession för mätning av överförd ström

yrkesmässig distribution samt att rapportera

är skyldig att, om det resultaten av dessa mät-

inte finns särskilda skäl ningar i enlighet med de

till undantag, köpa ström närmare föreskrifter som

från elproduktions- regeringen eller, efter

anläggning som är belägen regeringens bemyndigande,

inom området och som kan nätmyndigheten meddelar.

leverera en effekt om Frågor om koncessionsha-

högst 1 500 kilowatt. varens skyldigheter

 Den som innehar enligt detta moment prövas

linjekoncession är av nätmyndigheten.

skyldig att, om det är

förenligt med kon-

cessionens ändamål,

leverera eller överföra

ström åt en innehavare av

områdeskoncession, i den

mån det behövs för att

denne skall kunna

fullgöra sina

förpliktelser enligt

första - tredje styckena.

Sådan skyldighet att

leverera eller överföra

ström föreligger även i

övrigt gentemot

förbrukare, vars verk-

samhet är av större

betydelse för det

allmänna.

 Frågor om förpliktelser,

som avses i detta

moment, prövas av den

myndighet som regeringen

bestämmer.

 2 5 mom[6].

Gränserna för områdeskon- Gränserna för en nätkonces-

cession må ändras av den sion för område får ändras av

regeringen bemyndigar, nätmyndigheten, om det

om det erfordras för behövs för en ändamålsenlig

ändamålsenlig distributionnätverksamhet och det kan

och kan ske utan ske utan synnerlig olägen-

synnerlig olägenhet för het för koncessionshava-

koncessionshavaren. ren.

 2 6 mom[7].

 Tillsynen över

 efterlevnaden av denna

 lag och av föreskrifter

 och villkor som har

 meddelats med stöd av

 lagen utövas av nätmyndig-

 heten. Tillsynen omfattar

 dock inte frågor om

 elsäkerhet.

 Nätmyndigheten får meddela

 de förelägganden som behövs

 för att trygga efter-

 levnaden av de föreskrif-

Åsidosätter koncessionsha-ter och villkor som

varen i väsentlig mån före-omfattas av tillsynen.

skrift, som givits vid Ett föreläggande får före-

meddelande av nas med vite.

koncession, eller för- En nätkoncession får helt

pliktelser, som avses i eller delvis återkallas om

4 mom., eller har han koncessionshavaren i vä-

under tre år i följd ej sentlig mån åsidosätter sina

haft ledningen eller skyldigheter enligt 4

ledningsnätet i bruk, må mom. eller 7 mom. eller

koncessionen helt eller enligt villkor i nätkon-

delvis återkallas. cessionen eller om han

 under tre år i följd inte

Frågor om återkallelse prö-har haft ledningen eller

vas av regeringen eller ledningsnätet i bruk.

den myndighet som rege-

ringen bestämmer. Frågor om återkallelse av

 nätkoncession prövas av nät-

 myndigheten.

 2 7 mom[8].

För åstadkommande av skäligNätverksamhet skall ekono-

prissättning är kon- miskt redovisas skilt från

cessionshavaren skyldig annan verksamhet. Nätverk-

att underkasta sig samhet skall redovisas i

reglering av pris och enlighet med bestämmelser-

övriga villkor för leve- na i bokföringslagen

rans, överföring eller (1976:125) och 11 kap.

inköp av ström på framställ-aktiebolagslagen

ning av (1975:1385). Regeringen

 1. den som nyttjar eller, efter regeringens

eller önskar nyttja ström bemyndigande, nätmyndig-

från anläggningen, heten får meddela

 2. den som levererar ytterligare föreskrifter

eller som önskar leverera om redovisning av

ström till anläggningen nätverksamhet. Regeringen

från en sådan får därvid föreskriva undan-

elproduktionsanläggning tag från bestämmelserna i

som avses i 4 mom. bokföringslagen och 11

tredje stycket. kap. aktiebolagslagen.

 Frågor om prisreglering Revisor hos den som be-

prövas av den myndighet driver nätverksamhet skall

som regeringen bestämmer. särskilt granska redovis-

 Framställning om ändring ningen av nätverksamheten.

i eller upphävande av be- Revisorn skall årligen i

slutad prisreglering får ett särskilt intyg avge

göras också av anläggning-ett utlåtande i frågan om

ens innehavare. redovisningen av nätverk-

 Avtal, som strider mot samheten skett enligt

beslut om prisreglering, gällande bestämmelser. In-

är utan verkan. tyget skall av revisorn

 ges in till nätmyndig-

 heten. Regeringen får med-

 dela föreskrifter om

 revision av nätverksamhet.

 Avgifter och övriga

 villkor för överföring av

 ström och anslutning till

 ledning (nättariffer) s-

 kall vara skäliga och ut-

 formade på sakliga grun-

 der. Nättariffer för om-

 råde, utom engångsavgift för

 anslutning, får dock inte

 utformas med hänsyn till

 var inom området en

 anslutning är belägen.

 Nättariffer för överföring av

 ström skall utformas så,

 att betald avgift för en

 anslutning ger rätt att

 använda det elektriska

 nätet inom landet, med un-

 dantag för utlands-

 förbindelserna.

 Vid bedömning av en nätta-

 riffs skälighet skall

 särskilt beaktas kon-

 sumentintresset. Hänsyn

 skall dessutom tas till

 kravet på en rimlig av-

 kastning i nätverk-

 samheten. Vid skälighets-

 bedömningen skall nättarif-

 fen för varje koncession-

 sområde bedömas för sig.

 Den som har nätkoncession

 skall på begäran utan dröjs-

 mål lämna skriftlig

 uppgift om nättariffer och

 övriga villkor för överföring

 eller anslutning. Vid be-

 gäran om ny anslutning

 skall uppgiften om

 villkoren lämnas inom

 skälig tid. Den skriftliga

 uppgiften skall innehålla

 en upplysning om

 möjligheten att hos nät-

 myndigheten begära prövning

 enligt 4 mom. sista

 stycket.

 Frågor om koncessionsha-

 varens skyldigheter

 enligt första och femte

 styckena prövas av nät-

 myndigheten.

 2 8 mom[9].

Regeringen eller den Regeringen eller, efter

myndighet regeringen regeringens bemyndigande,

bestämmer får, om särskildanätmyndigheten får, om det

skäl föreligger, medge attfinns särskilda skäl, medge

en elektrisk stark- att en elektrisk stark-

strömsledning får dras strömsledning får dras fram

fram redan innan behövlig redan innan behövlig nät-

koncession har meddelats koncession har meddelats

eller att en transforma- eller att en trans-

tor- eller kopplings- formator- eller kopp-

station får byggas utan lingsstation får byggas

hinder av bestämmelsen i utan hinder av be-

1 mom. tredje stycket. stämmelsen i 1 mom. tredje

När ledningen är färdig stycket. När ledningen är

att tas i bruk får, i den färdig att tas i bruk får,

ordning som regeringen i den ordning som rege-

föreskriver, tillstånd ringen föreskriver,

lämnas att tills vidare tillstånd lämnas att tills

under tre år begagna led- vidare under tre år be-

ningen i avvaktan på att gagna ledningen i

koncessionsansökningen avvaktan på att kon-

slutligt prövats. cessionsansökningen

 slutligt prövats.

 3 1 mom[10].

Upphör en koncession att Upphör en nätkoncession

gälla, är den som senast att gälla, är den som

haft koncessionen skyl- senast haft koncessionen

dig att ta bort skyldig att ta bort

ledningen med tillhörande ledningen med tillhörande

anläggningar och vidta anläggningar och vidta

andra åtgärder för åter- andra åtgärder för

ställning, om detta är återställning, om detta

påkallat från allmän ellerbehövs från allmän eller en-

enskild synpunkt. skild synpunkt.

 Frågan om skyldighet att Frågan om skyldighet att

vidta sådana åtgärder prövasvidta sådana åtgärder prövas

av regeringen eller den av nätmyndigheten.

myndighet som regeringen Prövningen skall ske i

bestämmer. Prövningen samband med att

skall ske i samband med koncessionen upphör.

att koncessionen upphör.

 Iakttar den som har Om den som har haft nät-

haft koncessionen inte koncessionen inte iakttar

vad som har ålagts honom, vad som har ålagts honom,

får den myndighet som har får nätmyndigheten vid vite

att pröva frågor om åter- förelägga honom att fullgöra

ställningsåtgärder vid vitesina skyldigheter.

förelägga honom att full-

göra sina åligganden. Ett

vitesföreläggande skall

delges.

 3 2 mom[11].

Har en elektrisk stark- Har en elektrisk stark-

strömsledning dragits strömsledning dragits fram

fram utan koncession, där utan nätkoncession, där

detta behövs, får detta behövs, får nätmyn-

regeringen eller den digheten förelägga led-

myndighet som regeringen ningens innehavare att ta

bestämmer förelägga bort ledningen med till-

ledningens innehavare hörande anläggningar och

att ta bort ledningen vidta andra åtgärder för

med tillhörande anlägg- återställning, om detta

ningar och vidta andra behövs från allmän eller

åtgärder för återställning,enskild synpunkt.

om detta är påkallat från

allmän eller enskild syn- Föreläggandet får förenas

punkt. med vite.

 Föreläggandet får förenas

med vite. Ett

vitesföreläggande skall

delges.

 3 3 mom[12].

Om annans mark behöver Om annans mark behöver tas

tas i anspråk för sådana i anspråk för sådana åter-

återställningsåtgärder somställningsåtgärder som avses

avses i 1 eller 2 mom., i 1 eller 2 mom., får

får regeringen eller den nätmyndigheten besluta att

myndighet som regeringen tillträde till marken

bestämmer besluta att skall lämnas under viss

tillträde till marken tid.

skall lämnas under viss

tid. Återställningsåtgärderna

 Återställningsåtgärderna skall utföras så, att

skall utföras så, att minsta skada och intrång

minsta skada och intrång vållas. Byggnader får

vållas. Byggnader får upp-uppföras eller vägar byggas

föras eller vägar byggas endast om markens ägare

endast om markens ägare och den som har nyttjan-

och den som har derätt eller servitut

nyttjanderätt eller avseende marken samtyckt

servitut avseende marken till det eller nätmyndig-

samtyckt till det eller heten lämnat tillstånd till

den myndighet som avses åtgärden. Tillstånd får lämnas

i första stycket lämnat endast om åtgärden är ound-

tillstånd till åtgärden. gängligen nödvändig för att

Tillstånd får lämnas endaståterställningsåtgärderna

om åtgärden är oundgängligenskall kunna vidtas.

nödvändig för att återställ-

ningsåtgärderna skall

kunna vidtas.

 Föranleder återställningsåtgärderna skada eller intrång, skall ersättning här-

för utgå. Talan om ersättning väcks vid den fastighetsdomstol inom vars område

marken eller större delen därav ligger.

 15 [13]

Regeringen eller den Regeringen eller den

myndighet som regeringen eller de myndigheter som

bestämmer får, i den mån regeringen bestämmer får, i

det är påkallat från den mån det behövs från elsä-

elsäkerhetssynpunkt, kerhetssynpunkt eller av

meddela föreskrifter om hänsyn till driftsäkerheten

kontroll, provning eller hos det nationella

besiktning samt andra elsystemet, meddela före-

föreskrifter som angår skrifter om kontroll,

elektriska anläggningar, provning eller besiktning

anordningar avsedda att samt andra föreskrifter

anslutas till sådana som angår elektriska an-

anläggningar, elektrisk läggningar, anordningar

materiel eller elekt- avsedda att anslutas till

riska installationer. sådana anläggningar,

 elektrisk materiel eller

 elektriska installatio-

 ner.

15 a

 Den myndighet regeringen

 utser skall ha

 systemansvaret för

 elektrisk ström.

 Med systemansvar för

 elektrisk ström avses det

 övergripande ansvaret för

 att elektriska anläggning-

 ar samverkar driftsäkert så

 att balans inom hela

 eller delar av landet-

 kortsiktigt upprätthålls

 mellan produktion och för-

 brukning av ström.

 Enligt vad regeringen

 närmare föreskriver får den

 systemansvariga myndig-

 heten, i den utsträckning

 det behövs för att kunna

 utöva systemansvaret, be-

 ordra kraftproducenter

 att, mot marknadsmässig

 ersättning, öka eller min-

 ska produktionen av ström.

 Regeringen får utfärda

 föreskrifter om skyldighet

 för kraftproducenter och

 elkonsumenter att till

 den systemansvariga

 myndigheten ge in upp-

 gifter om produktion

 eller konsumtion av ström,

 som behövs för utövandet av

 systemansvaret.

21 [14]

Tillsynen över Såvitt avser frågor om

efterlevnaden av denna elsäkerhet utövas tillsynen

lag och av föreskrifter över efterlevnaden av

eller villkor som har denna lag och av

meddelats med stöd av föreskrifter eller villkor

lagen utövas av den eller som har meddelats med stöd

de myndigheter som av lagen av den eller de

regeringen bestämmer. myndigheter som

 regeringen bestämmer.

31 [15]

Beslut enligt 2 7 mom. Beslut av nätmyndigheten

får inte överklagas. enligt 2 4, 6 eller

 7 mom. eller 3 eller

 beslut om ersättning till

 den som enligt 15 a

 tredje stycket beordrats

 att öka eller minska

 produktionen av ström får-

 överklagas hos allmän för-

 valtningsdomstol. Nätmyn-

 digheten får inträda som

 part i målet när myndig-

 hetens beslut prövas av

 domstol. Ändras nätmyndig-

 hetens avgörande i sak

 genom beslut av länsrätt

 eller kammarrätt, får nät-

 myndigheten överklaga be-

 slutet.

 Föreskrifter om överklagande av en myndighets beslut enligt 23 , 24 första

eller andra stycket, 25 eller 26 eller med stöd av ett bemyndigande enligt

lagen meddelas av regeringen.

 Föreskrifter om överklagande av ett beslut av en riksprovplats meddelas av

regeringen.

Övergångsbestämmelser

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. De nya föreskrifterna skall,

med det undantag som anges i 2, tillämpas även på koncessioner som har beviljats

före ikraftträdandet. Därvid skall linjekoncession anses som nätkoncession för

linje och områdeskoncession som nätkoncession för område.

 2. Beslut i ärenden som har prövats enligt 2 7 mom. i dess äldre lydelse får

inte överklagas.

 3. I ärenden där ansökan har gjorts före ikraftträdandet skall 2 2, 3, 6 och

7 mom. i dess äldre lydelse tillämpas.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1975:68

 [2]Senaste lydelse 1982:487

 [3]Senaste lydelse 1987:142

 [4]Senaste lydelse 1957:383

 [5]Senaste lydelse 1987:1166

 [6]Senaste lydelse 1975:68

 [7]Senaste lydelse 1988:218

 [8]Senaste lydelse 1987:1166

 [9]Senaste lydelse 1982:487

 [10]Senaste lydelse 1982:487

 [11]Senaste lydelse 1982:487

 [12]Senaste lydelse 1982:487

 [13]Senaste lydelse 1988:218

 [14]Senaste lydelse 1988:218

 [15]Senaste lydelse 1933:711

2.2Förslag till lag om handel med el, m.m.

Härigenom föreskrivs följande.

Handel med el

1 En juridisk person som bedriver produktion av eller handel med el får inte

bedriva nätverksamhet enligt 1 fjärde stycket lagen (1902:71 s. 1), innefat-

tande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar.

Utlandshandel

2 Den som ingår avtal, som medför att import eller export av ström kommer att

pågå under en tid av minst sex månader skall göra anmälan om avtalet till den

myndighet regeringen utser. Sådan anmälan skall göras inom en månad från det

avtalet ingicks.

 Regeringen eller den myndighet regeringen utser får utfärda närmare före-

skrifter om anmälningsskyldigheten.

3 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte gör anmälan enligt 2 i rätt

tid eller i sådan anmälan lämnar oriktig uppgift döms till böter.

 I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

Kommunala elföretag

4 Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 kommunallagen

(1991:900) får, utan hinder av föreskriften i 2 kap. 1 kommunallagen om

anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område

bedriva

 1. produktion av och handel med el samt därmed sammanhängande verksamhet,

eller

 2. nätverksamhet enligt 1 lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa be-

stämmelser om elektriska anläggningar, i geografisk närhet till företagets

nätverksamhet inom kommunen i syfte att uppnå en ändamålsenlig nätverksamhet.

5 Om ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 kommunallagen

(1991:900) bedriver sådan verksamhet som avses i 4 1 eller distribution av

fjärrvärme eller naturgas skall verksamheten drivas på affärsmässig grund.

Verksamheten skall redovisas särskilt.

Leveranskoncession m.m.

6 Inom område som omfattas av nätkoncession för område enligt 2 1 mom. lagen

(1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar krävs

tillstånd (leveranskoncession) för att få leverera ström till anläggningar som

är anslutna till det ledningsnät vilket omfattas av nätkoncessionen.

Leveranskoncession krävs dock inte i fall som anges i 12 .

 Leveranskoncession meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen

bestämmer.

 Leveranskoncession kan omfatta ett eller flera områden som omfattas av

nätkoncession för område (leveransområde).

 Det får endast meddelas en leveranskoncession per leveransområde.

7 Leveranskoncession får endast ges till den som från allmän synpunkt är

lämplig att leverera ström inom leveransområdet.

 Leveranskoncession ges för bestämd tid, längst tre år.

 Leveranskoncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer. Vid prövning av ansökan om överlåtelse av

leveranskoncession skall första stycket tillämpas.

8 Gränserna för ett leveransområde får ändras av den myndighet regeringen

bestämmer om det behövs för ändamålsenlig leverans och kan ske utan synnerlig

olägenhet för koncessionshavaren.

9 Innehavare av leveranskoncession är skyldig att leverera ström för normala

förbrukningsändamål åt var och en inom leveransområdet om inte annat följer av

andra stycket.

 Inom ett område där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses bli

distribuerad föreligger inte skyldighet att leverera ström för värmeförsörjning

av en byggnad, om strömmen är avsedd för värmeförsörjning på något annat sätt än

med värmepump. Detsamma gäller om strömmen är avsedd för värmepump men

värmepumpar, enligt riktlinjer som kommunfullmäktige har beslutat, inte bör

förekomma inom området. Trots detta finns dock skyldighet att leverera ström, om

värmeförsörjningen av byggnaden med större fördel kan tillgodoses med elenergi

än med det för området gemensamma systemet. Har ström till värmepump börjat

tillhandahållas innan fullmäktige fattade sitt beslut gäller skyldighet att

leverera så länge värmepumpen är i bruk.

 Leveransskyldighet föreligger inte heller gentemot sådana elkonsumenter som

avses i 12 .

 Innehavare av leveranskoncession är skyldig att, om det inte finns särskilda

skäl till undantag, köpa ström från elproduktionsanläggning som är belägen inom

leveransområdet och kan leverera en effekt om högst 1500 kilowatt.

 Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt denna paragraf prövas av den

myndighet regeringen bestämmer.

10 Om det behövs för att uppnå en skälig prissättning är innehavare av

leveranskoncession skyldig att underkasta sig reglering av priset på levererad

eller inköpt ström på begäran av

 1. den inom leveransområdet som köper eller vill köpa sin ström av

koncessionshavaren,

 2. den som levererar eller vill leverera ström till koncessionshavaren från

sådan elproduktionsanläggning som anges i 9 fjärde stycket.

 Frågor om prisreglering prövas av den myndighet regeringen bestämmer.

Myndigheten får förelägga parterna att lägga fram den utredning som behövs.

Sådant föreläggande får förenas med vite.

 Framställning om ändring i eller upphävande av beslutad prisreglering får göras

också av innehavaren av leveranskoncessionen.

 Avtal, som strider mot beslut om prisreglering, är utan verkan.

11 Den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att en

koncessionshavare fullgör sina skyldigheter enligt denna lag.

 Vid utövandet av tillsynen enligt första stycket får myndigheten meddela de

förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som

omfattas av tillsynen. Ett sådant föreläggande får förenas med vite.

12 Annan än innehavare av leveranskoncession får inom leveransområdet levere-

ra ström dels för ändamål som inte omfattas av leveransskyldigheten enligt 9

första och andra styckena, dels till elkonsumenter som skriftligen gjort anmälan

om det till koncessionshavaren minst sex månader innan leveransen påbörjas.

 Elkonsument som med koncessionshavaren har ett avtal om leverans av ström med

reglerad uppsägningstid eller som är tidsbestämt får dock inte köpa ström av

annan än koncessionshavaren förrän avtalet har upphört att gälla. I sådana fall

krävs ingen anmälan enligt första stycket.

 Elkonsument inom leveransområdet som köper ström från annan än innehavaren av

leveranskoncession men som i stället vill köpa ström från denne skall ha rätt

till det om elkonsumenten gjort anmälan om detta till koncessionshavaren minst

en månad innan leveransen skall påbörjas.

13 Beslut enligt 9-11 får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

 Övergångsbestämmelser

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. Ges leveranskoncession i samband med ikraftträdandet till någon annan än den

som vid utgången av 1994, med stöd av områdeskoncession enligt 2 4 mom. lagen

(1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar i

dess lydelse före den 1 januari 1995, bedriver distributionsverksamhet inom

leveransområdet (områdeskoncessionshavaren) eller den som till honom står i

förhållande som anges i 3 gäller följande.

 a) Den som får leveranskoncession inom området har skyldighet att leverera

ström i enlighet med vad som anges i 9 .

 b) Leveransskyldigheten enligt a omfattar dock inte elkonsumenter inom området

som vid ikraftträdandet har tidsbestämda avtal eller avtal med reglerad

uppsägningstid med den tidigare innehavaren av områdeskoncession inom området.

 c) Det under b angivna undantaget från leveransskyldigheten gäller till

utgången av år 1996. Avtal som avses under b blir ogiltigt vid utgången av år

1996.

 d) Annat avtal mellan elkonsument och tidigare innehavare av områdeskoncession

än som avses under b blir ogiltigt vid ikraftträdandet av denna lag.

 3. Vid tillämpningen av 2 skall med områdeskoncessionshavaren likställas

 a) personer som denne direkt eller indirekt har ett bestämmande inflytande

över,

 b) personer som direkt eller indirekt har ett bestämmande inflytande över

områdeskoncessionshavaren och

 c) personer som någon med sådant inflytande som avses i b direkt eller indirekt

har ett bestämmande inflytande över.

 4. Sådan skriftlig anmälan som anges i 12 första stycket får göras först vid

ikraftträdandet av denna lag.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden

Härigenom föreskrivs att 1 lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden skall

ha följande lydelse.

1 [1]

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Denna lag gäller när ett Denna lag gäller när ett

bulvanförhållande används bulvanförhållande används för

för att kringgå ett sådantatt kringgå ett sådant

hinder mot att förvärva hinder mot att förvärva

eller behålla viss eller behålla viss egendom

egendom eller rättighet eller rättighet som

som uppställs i uppställs i

 1. 3 kap. 3 1. 3 kap. 3

bankaktiebolagslagen bankaktiebolagslagen

(1987:618), (1987:618),

 2. lagen (1975:1132) om 2. lagen (1975:1132) om

förvärv av hyresfastighet förvärv av hyresfastighet

m.m., m.m.,

 3. lagen (1976:240) om

förvärv av

eldistributionsanläggning 3. jordförvärvslagen (1979:

m.m., 230),

 4. jordförvärvslagen 4. 8 a

(1979: 230), fondkommissionslagen

 5. 8 a (1979:748),

fondkommissionslagen 5. 6 a lagen (1980:2)

(1979:748), om finansbolag, eller

 6. 6 a lagen (1980:2) 6. lagen (1992:1368) om

om finansbolag, eller tillstånd till vissa förvärv

 7. lagen (1992:1368) om av fast egendom.

tillstånd till vissa

förvärv av fast egendom.

 Med ett bulvanförhållande avses i lagen att någon (bulvanen) utåt framstår som

ägare av viss egendom eller innehavare av viss rättighet men i verkligheten

innehar egendomen eller rättigheten huvudsakligen för annans (huvudmannens)

räkning.

 Vad som sägs i det följande om egendom som ett bulvanförhållande avser har

tillämpning också på rättigheter.

-------------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1992:1373

2.4 Förslag till lag om upphävande av lagen (1976:240) om förvärv av eldistri-

butionsanläggning m.m.

Härigenom föreskrivs att lagen (1976:240) om förvärv av eldistribu-

tionsanläggning m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av år 1994.

3 Ärendet och dess beredning

Våren 1992 beslöt riksdagen om mål och strategier för en reformering av den

svenska elmarknaden (prop. 1991/92:133, bet. 1991/92:NU30, rskr. 322).

 I propositionen om en elmarknad med konkurrens lämnade regeringen förslag till

dels mål och strategier för elmarknadens reformering, dels riktlinjer för

verksamheten med storkraftnätet. Regeringen redovisade också riktlinjer för

Affärsverket svenska kraftnäts verksamhet, reformeringen av eldistributionen och

konkurrensövervakningen på elområdet.

 Regeringens förslag var utformade mot bakgrund av riksdagens tidigare beslut

att överföra huvuddelen av verksamheten i Statens vattenfallsverk till ett

aktiebolag, Vattenfall AB, och att avskilja verksamheten i storkraftnätet till

en särskild organisation (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:NU38, rskr. 318 samt

prop 1991/92:49, bet. 1991/92:NU10, rskr. 92). Den 1 januari 1992 började

Vattenfall AB sin verksamhet. Samtidigt inrättades Affärsverket svenska kraftnät

(Svenska kraftnät) som driver och förvaltar storkraftnätet.

 Riksdagen anslöt sig till de mål och strategier för elmarknadens reformering

som förordades i propositionen. Riksdagen betonade det önskvärda i att hänsyn

tas till behovet av internationell ömsesidighet för att konkurrenssnedvridningar

skall undvikas (bet. 1991/92:NU30). De riktlinjer för verksamheten med

storkraftnätet som redovisades i propositionen tillstyrktes.

 I propositionen informerades riksdagen om regeringens avsikt att tillkalla en

särskild utredare för att utarbeta förslag till ny lagstiftning på elområdet.

Regeringen beslöt i mars 1992 att tillkalla en utredare med denna uppgift. I

augusti 1992 uppdrog regeringen åt Svenska kraftnät att utreda förutsättningarna

för en svensk kraftbörs, vilket också hade aviserats i propositionen.

 Ellagstiftningsutredningen redovisade i juli 1993 den första etappen av sitt

arbete i delbetänkandet Elkonkurrens med nätmonopol (SOU 1993:68, utredare

överdirektör Olof Söderberg). I betänkandet föreslås omfattande förändringar i

lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska

anläggningar, den s.k. ellagen. En sammanfattning av betänkandet och utred-

ningens lagförslag är bifogade som bilaga 1 resp. bilaga 2. Betänkandet har

remissbehandlats. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter återfinns

i bilaga 3.

 Svenska kraftnät redovisade i juli 1993 sitt uppdrag i rapporten Handelsplats

för el. Rapporten har remissbehandlats. En sammanfattning av rapporten återfinns

i bilaga 4a, och en sammanställning av remissinstansernas synpunkter återfinns i

bilaga 4b.

 Regeringen beslöt den 1 juli 1993 om tilläggsdirektiv (dir. 1993:93) till

Ellagstiftningsutredningen som innebär bl.a. att se över nuvarande skadestånds-

regler i ellagen och att omarbeta lagen språkligt och redaktionellt. Utredaren

skall också redovisa förslag till riktlinjer för beredskapsverksamheten på

elområdet. Arbetet beräknas vara avslutat den 15 december 1994.

 Ellagstiftningsutredningen noterade i sitt delbetänkande att förslagen till ny

lagstiftning medför särskilda utredningsbehov inom ett par områden, som inte

faller inom ramen för utredningens uppdrag. Det gäller organisationen av en

tillsynsmyndighet för nätverksamhet samt mätning och avräkning på öppna nät. I

betänkandet specificerade utredningen vissa uppgifter för en myndighet med

huvuduppgiften att hantera koncessionssystemet och utöva tillsyn över

nätverksamheten inklusive viss normgivning. Vidare noterade utredningen att dess

förslag om öppna kraftledningsnät kommer att medföra behov av ett enhetligt

system för mätning samt insamling och avräkning av mätdata.

 Regeringen beslöt i juli 1993 att uppdra åt Närings- och teknikutvecklingsver-

ket (NUTEK) att utreda vissa frågor kring mätning och avräkning i samband med

öppna nät på elmarknaden. NUTEK redovisade i november 1993 uppdraget i rapporten

Att mäta och ta betalt för el. Rapporten har remissbehandlats. En sammanfattning

av rapporten är bifogad som bilaga 5a, och remissinstansernas synpunkter

återfinns sammanfattade i bilaga 5b. Regeringen beslöt också i juli 1993 att

tillkalla en särskild utredare för att utreda organisation och finansiering av

myndighetsuppgifterna för tillsyn av nätverksamheten på elmarknaden. Utredningen

överlämnade i november 1993 betänkandet Monopolkontroll på en avreglerad

elmarknad (SOU 1993:105) till regeringen (utredare generaldirektör Rolf

Annerberg). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning av utredningnes

betänkande återfinns i bilaga 6a. En sammanställning av remissinstansernas

synpunkter återfinns i bilaga 6b.

 Under beredningsarbetet inom Näringsdepartementet har ett omfattande

utredningsarbete genomförts, såväl internt inom departementet som genom uppdrag

till externa experter. Följande utredningsrapporter som tagits fram under

arbetets gång är publicerade i departementsstencilen Utredningar om elmarknads-

reformen (Ds 1994:2).

- Allmänt om en stegvis avreglering av elmarknaden

- Gränslös el - export och import av el

- Elmarknadsmodeller 

en monopolist ersätts med en annan monopolist. På en reformerad elmarknad med

fri överföringsrätt på kraftledningsnäten är däremot riskerna med vertikal

integration små. Elmarknaden skulle då inte avvika väsentligt från andra

marknader.

Leveranssäkerhet och systemansvar

Leveranssäkerheten på den svenska elmarknaden var till och med år 1991 i

huvudsak en fråga för de största kraftföretagen. Begreppet uttrycktes konkret i

de s.k. samkörningsavtalen mellan dessa företag. När Svenska kraftnät etablera-

des den 1 januari 1992 fick verket i uppdrag att på ett affärsmässigt sätt

tillgodose behovet av överföringskapacitet och att ansvara för den övergripande

driftsäkerheten i storkraftnätet. Svenska kraftnät gavs därmed ett koordinerande

ansvar för landets samlade elbalans.

 I produktionsoptimeringsa vtalet uttrycks leveranssäkerhetskraven mer konkret

som krav på energi- och effektsäkerhet. Vad gäller effekt skall risken för brist

vara 0,1 % för avtalsgruppens sammanlagda produktionssystem, och vad gäller

energi skall bristrisken vara 3 %.

 Leveranssäkerheten innefattar dels kravet att elförbrukarna skall kunna

erhålla avtalade leveranser, dels kravet att det totala kraftsystemet skall vara

driftsäkert. För närvarande har Svenska kraftnät huvudansvaret för

driftsäkerheten, men en stor del av det praktiska utövandet ligger fortfarande

hos de samverkande kraftföretagen inom den s.k. produktionsoptimeringen.

 På en avreglerad kraftmarknad blir dock en annorlunda och klart definierad

rollfördelning nödvändig. Vad gäller s.k. energibrist kommer det i huvudsak att

vara en uppgift för kraftleverantörerna att själva säkra sina leveransåtaganden

genom egen produktion eller genom kommersiella avtal. Effektbrist, å andra

sidan, är en fråga som gäller hela kraftsystemets dimensionering och drift, dvs.

både storkraftnätets driftsäkerhet och hela kraftsystemets leveranssäkerhet.

Den uppgiften måste i sin helhet åläggas en icke-kommersiell och neutral aktör.

Genom inrättandet av Svenska kraftnät har en sådan aktör skapats.

5 Elmarknaderna i Europa

5.1 Internationalisering och omstrukturering

De europeiska elmarknaderna genomgår omfattande förändringar, som delvis är

motstridiga. NUTEK har sedan år 1991 haft regeringens uppdrag att årligen

redovisa den aktuella utvecklingen på elmarknaderna i Europa. NUTEK har i

december 1993 överlämnat rapporten Elmarknaderna i Europa 1993 till regeringen.

 NUTEK konstaterar att utvecklingen på elmarknaderna i Europa kommer att få en

allt större betydelse för den svenska elmarknaden, då den planerade

avregleringen kommer att medföra ökade möjligheter att handla med el över

gränserna. I första hand kommer handeln med el att påverkas av vad som händer i

våra nordiska grannländer och på sikt kan en gemensam nordisk elmarknad växa

fram. Hur Sveriges elhandel med kontinenten kommer att utvecklas, främst handeln

med Danmark och Tyskland, kommer i huvudsak att vara beroende av integra-

tionsarbetet på elområdet inom EG.

 Det finns stora skillnader mellan de västeuropeiska elmarknaderna vad gäller

marknadsstrukturen. I flera europeiska länder förekommer legala monopol när det

gäller export och import av el, vilket omöjliggör en fri handel över gränserna.

Så är dock inte fallet i våra närmaste grannländer, men även utan legala

restriktioner hämmas handeln över gränserna av bristande tillgång till näten.

Endast Storbritannien och Norge har hittills genomfört avregleringar av

elmarknaden liknande den som planeras i Sverige. I Finland väntas regeringen

inom kort lägga fram förslag om förändringar i den finska ellagstiftningen i

syfte att införa konkurrens på elmarkanden.

 I flera länder försöker man dock att bryta upp de traditionella monpolen inom

elförsörjningen. NUTEK beskriver pågående förändringar inom Frankrike och

Tyskland. Utvecklingen på elmarknaderna i dessa länder kommer att vara av

central betydelse för den framtida europeiska elhandeln. I båda länderna har

politiken under senare tid blivit allt mer öppen mot EG-kommissionens strävan

att öppna energimarknaderna. I Frankrike planeras ett avskaffande av det

tidigare nationella monopolet för elproduktion och överföring av el. I Tyskland

söker kartellmyndigheten med stöd av konkurrenslagstiftningen att reducera

koncessionsavtalens konkurrenshämmande bestämmelser.

 Inom EG diskuteras nu ett nytt direktivförslag från EG-kommissionen som bl.a.

innebär att större industrikunder och eldistributörer under vissa villkor skall

ha tillgång till andra ledningsägares överföringsnät. Vidare skall exklusiva

rättigheter för produktion av el och uppförande av kraftledningar avskaffas.

 Det sker stora förändringar på de europeiska elmarknaderna. Även om

utvecklingsförloppen inte alltid är stabila och entydiga så är det samlade

resultatet en fortgående ökad öppenhet och internationalisering. Betydande

förändringar har redan genomförts, och utvecklingens inriktning mot ökad

marknadsorientering kommer därför att bestå.

5.2 Erfarenheter från Storbritannien och Norge

I Storbritannien och Norge har genomgripande reformer av elmarknaderna

genomförts under senare år. En grundtanke bakom reformerna har i båda länderna

varit att den del av elsystemet som är ett naturligt monopol, överföringen av

kraft, skall kontrolleras för att inte monopolställningen skall kunna miss-

brukas. Produktion och försäljning av el skall ske i konkurrens.

 I England och W ales privatiserades stora delar av den tidigare helt statligt

ägda kraftindustrin under åren 1990-1991, samtidigt som ett konkurrensinriktat

marknadssystem infördes. Genom reformen delades kraftproduktionsanläggningarna i

tre företag. Två av dem privatiserades. Det tredje som driver kärnkraftverken

förblev statligt ägt. Samtidigt bildades ett nätbolag som ägs av de tolv priva-

tiserade distributionsbolagen. Nätbolaget har ansvaret för stamnätet och för den

elbörs (the Pool) genom vilken så gott som alla producenter måste sälja sin el.

 Inom distributionen skall elöverföring och försäljning skötas separat. Kunder

med en elefterfrågan på 1 MW eller mer kan fritt välja leverantör. Avsikten är

att denna effektgräns skall sänkas till 100 kW den 1 april 1994. Priserna för

elöverföring är statligt reglerade. För att utöva den tillsyn som krävs för den

nya marknaden har inrättats en särskild myndighet.

 Den omedelbart märkbara effekten av reformen var en press nedåt på elpriserna

för den del av marknaden som öppnades för konkurrens i försäljningsledet, dvs

för de större elkunderna. Bland dessa fick dock de allra största kunderna, den

elintensiva industrin, något sämre villkor än tidigare. Också de små elkunderna

som är hänvisade till distributionsföretagens tariffer fick ökade priser.

 Det är ännu svårt att bedöma den engelska reformens totala effekter bl.a. på

grund av de övergångsbestämmelser som alltjämt är i kraft. Till dem hör den

nämnda effektgränsen, men också flera inslag av subventionering som har medfört

konkurrenssnedvridningar på elmarknaden. Såväl den inhemska kolindustrin som

kärnkraften subventioneras genom elpriserna. Kraftföretagens kostnader för

inhemskt kol har legat avsevärt över världsmarknadspriset, och över hälften av

kärnkraftsföretagets intäkter tas ut som en avgift på det generella elpriset. De

regionala distributionsbolagen är också ålagda att köpa en viss del av sin el

från detta företag.

 Ett annat problem på den engelska elmarknaden, som ofta framhålls, är att tre

producenter, som har sitt ursprung i det tidigare helstatliga monopolföretaget,

svarar för nästan hela elproduktionen. Den bristande konkurrensen i produktionen

har medfört icke önskvärda effekter på elbörsens priser, svårigheter i ut-

formningen av regler för priskontroll och skäliga avgifter för nätöverföring.

 En snabb utbyggnad av gaseldade kraftverk har skett efter elmarknadens om-

strukturering. Ungefär 10 000 MW ny gaseldad kapacitet har fått tillstånd att

uppföras, vilket motsvarar omkring en femtedel av marknadsvolymen för el.

Huvudförklaringen till denna utveckling är distributionsföretagens strävan att

säkra en del av sin kraftförsörjning genom egna anläggningar. I nästan alla

projekt, som inte drivs av kraftföretagen själva, är något eller några

distributionsföretag involverade. Deras intresse för egen produktionskapacitet

torde kunna förklaras av den bristande konkurrensen bland de stora

kraftproducenterna.

 Den engelska elmarknaden är således under fortsatt omorganisation och föremål

för en fortlöpande utvärdering och utveckling.

 I Norge trädde en ny energilag i kraft den 1 januari 1991. Därigenom skildes

handeln med el från överföringen av el. Nätägare är skyldig att ställa ledig

överföringskapacitet till förfogande för andra aktörer. En särskild omsättnings-

koncession skall innehas av den som köper och säljer el.

 Den nya energilagen utgjorde det första steget i reformeringen av den norska

elmarknaden. Den har sedan fortsatt i snabb takt. Eftersom uppgifterna för det

statliga affärsverket Statkraft inte låg i linje med intentionerna i den nya

lagen om åtskillnad mellan konkurrensutsatta verksamheter och monopolverksam-

heter delades verket år 1992 i två enheter, ett producentbolag, Statkraft SF,

och ett stamnätsbolag, Statnett SF.

 Statkraft har blivit ett produktionsföretag som kan agera på marknaden på

liknande villkor som andra producenter. Statnett driver den statliga delen av

stamnätet med tillhörande anläggningar och förbindelserna till utlandet. Bolaget

har även det överordnade ansvaret för driftkoordineringen av systemet och den

marknad för kortsiktig handel med el, spotmarknaden, som är öppen för såväl

producenter, distributörer som slutkunder. Vidare har Statnett ansvar för

utrikeshandeln med el.

 Det har införts särskilda principer för överföringstariffer och redovisning

samt krav på att elverksamhet skall redovisas skild från annan verksamhet.

 Erfarenheterna av den norska elmarknadsreformen är övervägande positiva. Man

har fått en fungerande marknadsplats för handeln med el och antalet aktörer på

marknaden har ökat. Nya aktörer har kommit till inom handeln med kraft, vilket

har skärpt konkurrenstrycket till gagn för kunderna.

 Norges vassdrags- og energiverk (NVE) genomförde i början av år 1993 en under-

sökning av elmarknadssituationen två år efter reformens ikraftträdande, Kraft-

markedsunders_kelse - pr. 1.1.1993. Rapporten visar att kunderna har kunnat

tillgodogöra sig betydande förbättringar i priser och andra leveransvillkor.

Omkring 70 % av engros-kundernas kontrakt hade omförhandlats. Ca 40 % av

näringslivskunderna hade låtit omförhandla sina kontrakt med betydande pris-

reduktioner. Ungefär en fjärdedel av kontrakten hade förhandlats fram med en

annan leverantör än tidigare, medan resten hade omförhandlats med den tidigare

leverantören. Bland hushållen hade endast ett fåtal låtit ändra sina kontrakt

men statistiken visar att hushållen ändå inte har fått nämnvärda prisökningar.

 Den norska elmarknadsreformen har således resulterat i betydande fördelar för

elkunderna. Den tycks ändå ha kunnat genomföras utan problem för

kraftproducenterna. De norska kraftföretagen redovisade goda resultat åren 1991

och 1992. Preliminära uppgifter för år 1993 pekar på en viss försämring.

5.3 Finland

I Finland bereds för närvarande ett förslag till ändrad ellagstiftning som i

många delar liknar det förslag till svensk lagstiftning som föreslås i denna

proposition. Under år 1992 utarbetade en utredning ett förslag till ny lagstift-

ning på elområdet. Förslaget har efter remissbehandlingen bearbetats inom

Handels- och industriministeriet som nyligen lagt fram ett lagstiftningsförslag

som i dagarna på nytt har remissbehandlats. En proposition från regeringen har

aviserats senare under våren 1994.

 Avsikten med det nya lagförslaget är att ett effektivt och konkurrenskraftigt

elsystem också i framtiden skall kunna tryggas i Finland. Hinder för konkurrens

undanröjs inom produktionen och försäljningen av el. Samtidigt föreslås att

regleringar som inte längre är ändamålsenliga skall slopas. Monopoldelen av

elmarknaden, dvs. nätverksamheten, regleras och övervakas dock noggrant. Den

ökade konkurrensen och avregleringen förutsätts leda till att resurserna på

elområdet används effektivt och till kostnadsbesparingar för konsumenterna och

samhällsekonomin.

 Förslaget innebär att elöverföringsnäten skall öppnas för alla som önskar

överföring, och att överföringen skall ske på lika villkor för alla kunder.

Överföringsskyldigheten skall gälla alla nät, men rättigheterna till överföring

införs stegvis med början för högre effektleveranser.

 Distributionsföretagen ges skyldighet att ansluta alla konsumenter inom sitt

geografiska område. Nätverksamhet och eventuell annan verksamhet som har en

dominerande marknadsställning skall ekonomiskt särredovisas från företagens

övriga affärsverksamhet. Nätföretagen skall offentliggöra sina överföringspriser

och andra villkor samt grunderna för hur de fastställs. Nättariffer skall

utformas så att de främjar handel och konkurrens på elmarknaden. En särskild

elmarknadsmyndighet föreslås bli inrättad för att övervaka nätverksamheten.

 Inom elförsäljningen föreslås att den regionala ensamrätten till försäljning

upphör. Den som säljer el till mindre kunder som inte kan välja leverantör skall

vara skyldig att leverera dem el på skäliga villkor. Försäljningspriserna och

leveransvillkoren för dessa kunder skall vara offentliga.

 Vidare föreslås att det nu gällande tillståndsförfarandet med behovsprövning

för uppförandet av större kraftverk slopas, liksom det redan tidigare har

avskaffats för mindre kraftverk. Däremot krävs också fortsättningsvis tillstånd

i enlighet med annan lagstiftning. Inte heller import och export av el skall

inte längre vara beroende av behovsprövning men regeringen skall ha möjlighet

att kontrollera elimport på miljö- och säkerhetsgrunder.

 Huvudelementen i det finska utredningsförslaget är gemensamma med det svenska

lagförslaget och med de existerande regelverken i Norge och Storbritannien.

5.4 Utvecklingen inom EG

Inom EG bedrivs ett arbete i syfte att integrera el- och gasmarknaderna i den

inre marknaden.

 Som ett första steg antog EG:s råd år 1990 det s.k. eltransiteringsdirektivet

(nr 90/547/EEG), som avser att underlätta gränsöverskridande elhandel, samt ett

direktiv om pristransparens (nr 90/377/EEG) som ålägger bl.a. elleverantörer

skyldighet att redovisa kontrakterade priser och avtalsvillkor för industriella

slutförbrukare. Dessa direktiv, liksom ett motsvarande transiteringsdirektiv för

gassektorn, trädde i kraft år 1992 och har tagits in i EES-avtalet.

 EG-kommissionen lämnade i januari 1992 ett förslag till direktiv med ytter-

ligare åtgärder som skulle innebära långtgående förändringar på elmarknaden inom

Gemenskapen. Ett motsvarande direktiv för gassektorn föreslogs samtidigt.

Kommissionens förslag innebar i huvudsak följande.

- ökade möjligheter till och harmoniserade bestämmelser för investeringar i

 elproduktion

- icke-diskriminerande bestämmelser för tillstånd att uppföra kraftledningar

- skyldighet att under vissa villkor ombesörja transitering på högspänningsnäten

 för den som så begär, s.k. Third Party Access (TPA)

- åtskiljande av drift och ekonomisk redovisning för produktions-, överförings-

 och distributionsverksamheterna i vertikalt integrerade elföretag (s.k.

 "unbundling").

Åtgärderna avsågs att genomföras stegvis och nationella variationer skulle

medges inom de ramar som förslaget innebär.

 Kommissionen ansåg att de föreslagna reglerna borde träda i kraft den 1

januari 1993 med bl.a. rätt för större förbrukare att utnyttja elnäten.

Storleksgränserna skulle sedan sänkas den 1 januari 1996 i avsikt att vidga

kretsen av berörda förbrukare.

 Direktivförslaget mötte dock stort motstånd bland medlemsländerna, inte minst

förslaget om TPA. Ett stort antal ändringar i väsentliga delar av

direktivförslaget diskuterades när det berörda utskottet (CERT) i Europa-

parlamentet inledde sin behandling av ärendet under hösten 1992.

 EG:s ministerråd uttalade i november 1992 att genomförandet av en inre marknad

för energi är av stor betydelse för Gemenskapens ekonomi och att kommissionens

arbete bör fortsätta. Rådet uppmanade samtidigt kommissionen att arbeta om

förslagen på el- och gasområdena så att de bättre tillgodoser parlamentets krav

på hänsynstagande till bl.a. medlemsländernas nationella försörjningstrygghet,

miljöskyddet och skyddet av små konsumenter. Rådet betonade att kommissionen

måste beakta dels de olikheter som råder mellan medlemsländerna, dels

olikheterna mellan el- och gassektorerna.

 CERT lade i oktober 1993 fram sitt förslag, som innebar stora förändringar

gentemot EG-kommissionens ursprungliga förslag. Under Europaparlamentets

behandling av frågan tillkom ytterligare justeringar som röstades igenom vid en

första läsning i parlamentet den 17 november. På grundval av parlamentets

uppfattning tog sedan fram kommissionen ett nytt direktivförslag. Kommissionens

nya förslag, som delvis avviker från parlamentets uppfattning, behandlades av

EU-rådet den 10 december 1993. EU-rådet sköt upp avgörandet till ett senare

tillfälle för att ge medlemsländerna bättre möjligheter att sätta sig in i

förslaget.

 Det tidigare förslaget från EG-kommissionen strider inte i något avseende mot

de i propositionen föreslagna svenska lagändringarna. De förändringar som

Europaparlamentet och senare EG-kommissionen föreslagit syftar främst till att

öka graden av frivillighet och ta större hänsyn till de olika förhållandena i

medlemsländerna. Det finns för närvarande inte något skäl att anta att de i

denna proposition föreslagna ändringarna av den svenska ellagstiftningen skulle

strida mot ett kommande EG-direktiv. Ett eventuellt

behov att tekniskt eller administrativt senare anpassa svenska lagbestämmelser

kan inte bedömas förrän det finns ett slutligt direktivförslag.

5.5 Den nordiska elmarknaden

De största svenska kraftföretagen har sedan länge en omfattande elhandel med

kraftföretag i de nordiska grannländerna. Handelsutbytet är baserat på att

företagen i de nordiska länderna utnyttjar olika energikällor för kraftproduk-

tionen. De rörliga kostnaderna i elproduktionen varierar därför ofta mellan län-

derna och genom handel kan de totala produktionskostnaderna sänkas. Det har

gjort att elhandeln mellan företagen varit lönsam för alla parter och blivit

till nytta för konsumenterna.

 Förutom att kostnaderna för produktionen kan utjämnas och elförsörjningen

därigenom effektiviseras uppnås ytterligare fördelar genom handeln. Genom

sammankopplingen av systemen kan variationerna i konsumtionen och riskerna för

driftstörningar utjämnas och det krävs färre reservkraftverk. Vidare har den

nordiska handeln inneburit stora miljöfördelar. Importen av norsk vattenkraft i

grannländerna, liksom exporten av el från Sverige till Danmark och Finland, har

totalt inneburit en kraftigt minskad användning av de fossileldade kraftverken i

Norden.

Tabell 5.1 Elhandeln i Norden år 1992 (GWh).

 Import till:DanmarkFinlandNorgeSverigeNorden Andra Total

 länder export

Export från:

 Danmark - - 57 1 474 1 531 3 353 4 884

 Finland - - 5 691 696 - 696

 Norge 3 159 105 - 6 681 9 945 - 9 945

 Sverige 5 374 4 453 1 176 - 11 003 - 11 003

 Summa 8 533 4 558 1 238 8 846 23 175 3 353 26 528

Export från

andra länder 118 4 384 32 - 4 534

Nettoutbyte *)+3 767+8 246-8 675 -2 157 +1 181

Nettoutbyte/

bruttoförbrukn.11,6 %13,1 %8,7 % 1,7 % 0,4 %

*) Import (+), Export (-)

Källa: Nordel

Tabell 5.1 visar den nordiska elhandelns omfattning år 1992. Under året

överfördes drygt 23 TWh el mellan Danmark, Finland, Norge och Sverige. Handelns

omfattning varierar betydligt år från år och beror på bl.a. tillrinningen i

vattenmagasinen. Överföringen sker med hjälp av 22 växelströms- och likströms-

förbindelser. Sverige har nio elkraftförbindelser med Norge, fem med Finland och

sex med Danmark. Den totala överföringsförmågan mellan Sverige och grannländerna

är ca 5 000 MW.

 Utöver den nordiska handeln sker också ett kraftutbyte med andra länder. År

1992 importerade Finland drygt 4 TWh el från Ryssland och Danmark exporterade

drygt 3 TWh till Tyskland. En utbyggnad av förbindelserna mellan Norden och

Tyskland pågår. Ytterligare förbindelser till kontinenten planeras.

 Till följd av kostnadsskillnaderna i de nordiska ländernas produktion finns

således en drivkraft för handel med el över gränserna. Men också andra förut-

sättningar måste vara uppfyllda för att handel skall äga rum. De lagar och

regler som anger ramarna för verksamheten, skattesystemen och överföringssyste-

met bör utformas så att handelsutbytet inte snedvrids eller hämmas.

 De förändringar som nu sker i de nordiska ländernas kraftmarknader har redan

ändrat förutsättningarna för handel över gränserna. I Norge och Sverige har det

centrala systemansvaret och ansvaret för stamnäten, inklusive

utlandsförbindelserna, skilts från kraftproducenterna och förts över till

neutrala företag/affärsverk. Kraftnäten har omvandlats, eller är under

omvandling, från att vara delar av kraftföretagens produktionssystem till mark-

nadsplatser för el. Den utredning som ligger till grund för den finska

elmarknadsreformen redovisar förslag i samma riktning.

 Handeln över gränserna har tidigare huvudsakligen skett inom Nordel-samar-

betet. Nordel bildades år 1963 som en samarbetsorganisation för de nordiska

kraftföretagen. De rekommendationer som tagits fram inom Nordel har varit av

stor betydelse för elhandelns tillväxt, och har gällt metoder för produktion-

soptimering, regler för kraftutväxling och prissättning, dimensioneringsregler

för kraftledningsnätet, m.m. De förändringar av marknadsstrukturen som har skett

och som är under utveckling föranledde Nordel att i början av år 1993 anta nya

stadgar som innebär bl.a. en förändring av organisationens ändamål. Den princi-

piellt viktiga förändringen är att Nordel har en icke-kommersiell roll när det

gäller kraftutbyten. Man konstaterade att vissa av organisationens rekommenda-

tioner avseende exempelvis metoderna för produktionsoptimering och principerna

för prissättning av kraftutbyten inte kan fortsätta att gälla. Den nya in-

riktningen understryks av att de statliga nätföretagen i Norge och Sverige

numera är representerade i organisationen.

 Sedan en tid tillbaka pågår ett samarbete direkt mellan nätföretagen i

Finland, Norge och Sverige. Samarbetet gäller bl.a. hur mellanlandsförbindel-

serna skall utnyttjas för att skapa förutsättningar för en öppen nordisk

elmarknad samt gemensamma metoder för mätning och avräkning. Mellan Statnett i

Norge och Svenska kraftnät har ett bilateralt samarbete dessutom byggts upp.

 Inom Nordiska ministerrådets verksamhet har en arbetsgrupp inrättats med upp-

gift att bl.a. granska förutsättningarna för och behovet av ytterligare åtgärder

för att utveckla den nordiska elmarknaden.

 Det är viktigt att de nya regelverk som etableras genom reformerna i Finland,

Norge och Sverige utformas så att den nordiska krafthandeln kan utvecklas i

framtiden. De nät- och systemansvariga organisationerna i de nordiska länderna

bör bygga upp ett samarbete som tillvaratar de förutsättningar för ökad handel

som därigenom har skapats. Som tidigare har redovisats finns stora vinster att

göra för de deltagande länderna.

6 Öppna nät för handel med el

6.1 Inledning

För att produktion och försäljning av el skall kunna ske i konkurrens måste

säljare och köpare ha möjlighet att med så få begränsningar som möjligt överföra

el. Det finns i Sverige - och mellan Sverige och grannländerna - ett väl utbyggt

och driftsäkert kraftledningsnät, som i princip gör elhandel mellan alla

potentiella säljare och köpare möjlig.

 Nuvarande regler för handel och överföring av el har gällt sedan lång tid och

fungerat väl under uppbyggnaden av landets elsystem, då det främsta målet var

att tillförsäkra alla tillgång till el. Numera, när utbyggnaden av elsystemet i

huvudsak är avslutad, är det både önskvärt och möjligt att öka dess effektivi-

tet. Det bör ske genom att elkunderna ges möjligheter att fritt välja

elleverantör. Härigenom uppnås konkurrens mellan producenter och säljare av el.

Konkurrens leder generellt till ökad effektivitet och bättre villkor för

kunderna.

 Överföring av el (nätverksamhet) är ett s.k. naturligt monopol. Verksamheten

är kapitalkrävande med höga fasta kostnader i förhållande till de rörliga

kostnaderna. Därigenom blir stordriftsfördelarna sådana att ett enda företag

kommer att dominera inom sitt område, inom vilket det i praktiken blir omöjligt

för någon annan att etablera nätverksamhet.

 Medan sådana regleringar som hindrar handel med el bör avskaffas krävs även i

fortsättningen reglering och tillsyn av nätverksamhet. Regelverket skall ge

säljarna och köparna på elmarknaden möjlighet att utnyttja ledningsnäten.

Samtidigt bör nätägarna garanteras en rimlig ersättning från dem som utnyttjar

överföringskapaciteten så att ledningarna kan underhållas och drivas effektivt

och investeringar kan ske i behövlig ny kapacitet.

 Avsnitt 6 behandlar regeringens förslag om skyldigheter för dem som äger och

driver ledningar eller ledningsnät för överföring av el. Vidare behandlas bl.a.

frågor om tariffer för överföring av el, mätning av el, skälighet i priser och

andra villkor för nättjänster samt tillsyn av nätverksamhet. Regeringens

bedömningar och förslag i dessa frågor redovisas i avsnitten 6.2 - 6.4.

Förslagen innebär bl.a. att regleringen av koncessionshavarens skyldigheter

behålls inom ellagstiftningen, men att de begränsas till att avse nätverksamhet.

 Det är viktigt att den reglerade nätverksamheten övervakas, eftersom

nätföretagen har en monopolställning. I avsnitt 6.3.3 och i avsnitt 11 redovisas

regeringens överväganden om en myndighetsfunktion för tillsyn av nätverksam-

heten, nätmyndigheten.

 De förändringar som föreslås innebär avsevärt förändrade villkor för

elmarknadens aktörer. För vissa marknadsaktörer, främst hushållskunder med låg

elförbrukning, skulle sannolikt ett omedelbart och fullständigt ikraftträdande

av det nya regelverket innebära vissa problem. Flera remissinstanser har också

påpekat detta och i några fall har förslag lämnats om övergångslösningar. I

avsnitt 6.5 redovisar regeringen sina överväganden om behovet av

övergångsregler.

 Regeringen lämnar i kapitel 7 sitt förslag till övergångssystem. I den nya

lagen om handel med el, m.m. införs ett system med leveranskoncession. Det

innebär att det inom varje distributionsområde skall finnas en elleverantör med

skyldighet att leverera till alla inom området. De elkunder som så önskar skall

efter en viss uppsägningstid kunna välja en annan elleverantör. Den som gör så

kommer dock att vara tvungen att acceptera en ökad kostnad för mätning.

6.2 Nätkoncession för linje och för område

Regeringens förslag: För att dra fram eller använda

elektriska starkströmsledningar krävs särskilt

tillstånd (koncession). Koncessionshavarens

skyldigheter skall i fortsättningen endast avse

nätverksamhet.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag eller

lämnar det utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser i lagen (1902:71 s. 1),

innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, den s.k. ellagen,

innebär bl.a. att den som innehar en områdeskoncession har skyldighet att till-

handahålla el till elkonsumenter inom området. Innehavaren av en linjekoncession

har skyldighet att leverera eller överföra el till områdesdistributörer och

vissa andra större förbrukare som är anslutna till hans ledning.

 Nuvarande föreskrifter säkrar elkundernas möjligheter att få önskad el

levererad men hindrar dem från att söka uppnå bättre villkor genom leveransavtal

med någon annan leverantör. Varje elkund, såväl slutförbrukare som återdis-

tributör, är således i praktiken hänvisad till endast en leverantör, nämligen

den som har koncession för den ledning till vilken kunden är ansluten.

 Ledningsnätet utgör ett s.k. naturligt monopol. Om det finns ledig kapacitet i

en befintlig ledning är det inte annat än undantagsvis företags- eller

samhällsekonomiskt rimligt att bygga en ny ledning intill den som redan finns.

För att uppnå ökad konkurrens inom elhandeln måste därför alla köpare och

säljare av el ges möjlighet att utnyttja de befintliga ledningarna. Samtidigt

måste ägarna av ledningarna få skälig ersättning från dem som utnyttjar över-

föringskapaciteten bl.a. för att ledningarna skall kunna underhållas, drivas och

byggas ut.

 Det bör även fortsättningsvis krävas tillstånd, koncession, för att uppföra

eller använda starkströmsledningar. Den som har en koncession skall vara skyldig

att på skäliga villkor ansluta ledningar och andra anläggningar och att upplåta

sin ledning eller sitt ledningsnät för överföring av el. Däremot bortfaller

nuvarande rätt för förbrukare att få leverans och skyldighet för

koncessionshavare att leverera. Det är endast nätverksamheten som regleras,

medan köp och försäljning av el avregleras.

 För att klart avgränsa den verksamhet som regleras införs en definition av

nätverksamhet i ellagen. Med nätverksamhet avses att ställa elektriska

starkströmsledningar till förfogande för överföring av el. Nätverksamheten

omfattar alla åtgärder som krävs för att göra det möjligt att överföra el på

nätet. Till nätverksamhet hör således också att projektera, bygga och under-

hålla ledningar, ställverk och transformatorer, att ansluta elektriska

anläggningar, att mäta överförd effekt och energi och vad som i övrigt krävs för

att överföra el på det elektriska nätet. Med anslutning av elektriska

anläggningar menas också återinkoppling av en befintlig anläggning och höjning

av den avtalade effekten i inmatnings- eller utmatningspunkt.

 Med två undantag ingår i nätverksamhet inte någon handel med el. Ett undantag

är nätägarens köp av el i syfte att täcka de fysiska förlusterna i nätet. Det

andra undantaget avser nätägarens eventuella köp och försäljningar av el i syfte

att minska behovet av överföringskapacitet i nätets "flaskhalsar". Det senare

fallet är en åtgärd för att öka den totala överföringsförmågan på nätet och kan

beskrivas som ett motköp över en flaskhals på nätet. I dessa två fall bör

åtgärderna ses som en del av nätverksamheten. De syftar till att upprätthålla

nätets funktion, inte till att sälja den inköpta elen vidare till konsumenter.

 Avgränsningen av vad som avses med nätverksamhet är viktig, eftersom nätägaren

enligt lagförslaget är skyldig att på skäliga villkor ansluta anläggningar och

överföra el åt annan. Prissättningen skall vara skälig med hänsyn till bl.a.

kostnaderna för nätverksamheten.

 Mot bakgrund av den ändrade innebörd som reglerna om koncessionshavarens

skyldigheter får, då de inte längre reglerar köp och försäljning av el, bör

koncessionerna i fortsättningen kallas nätkoncession för linje respektive

nätkoncession för område. Med nätkoncession för linje avses koncession för en

elektrisk ledning med i huvudsak bestämd sträckning. Med nätkoncession för

område avses koncession för ledningar inom ett visst område.

 Nätkoncession bör meddelas av regeringen eller, efter regeringens

bemyndigande, av nätmyndigheten. Om en nätkoncession för linje avser en

utlandsförbindelse skall ansökan dock alltid prövas av regeringen (se avsnitt

9.2).

 Omprövning av nuvarande koncessioner behöver inte göras som en följd av de

föreslagna lagändringarna. Nuvarande koncessionshavare behåller sina kon-

cessioner men reglerna om koncessionshavarens skyldigheter ändras. Regeländring-

arna kommer dock att också ställa vissa krav på förändringar av den juridiska

form i vilken verksamheterna i fortsättningen kan drivas och särskilda krav på

den ekonomiska redovisningen (se avsnitten 10.2 och 10.3).

 Den övergångslösning som också föreslås genom en särskild leveranskoncession

innebär dock, till skillnad från nätkoncessionerna, en reglering av

försäljningen av el genom bl.a. leveransplikt till de kunder som inte önskar

lämna koncessionären samt priskontroll (avsnitt 7).

6.3 Bestämmelser om nättjänster

6.3.1 Skyldighet att upplåta ledningar och nät

Regeringens förslag: Innehavare av nätkoncession

skall vara skyldig att på skäliga villkor ansluta

andras ledningar och anläggningar till sitt nät och

att på skäliga villkor överföra el oberoende av vem som

är ägare till kraften.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag

utom när det gäller skyldigheten för innehavare av nätkoncession för linje att

ansluta anläggningar. Enligt utredningens förslag skall en sådan skyldighet

endast uppstå i det fall nätmyndigheten, om det finns särskilda skäl, beslutar

att en anläggning skall anslutas till ledningen.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag eller

lämnar det utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Att öppna näten för andra elleverantörer än

nätägare är nödvändigt, men inte tillräckligt, för att åstadkomma en elmarknad i

konkurrens. En förutsättning för att kunna leverera eller ta emot el är att man

är ansluten till en ledning efter ett ledningsnät. Därför är skyldigheten för

ledningsägaren att ansluta anläggningar till ledningsnätet en grundläggande

bestämmelse i elmarknadsreformen.

 Eftersom nätägare i det nya systemet får en ny roll, att överföra elleveranser

som har avtalats mellan säljare och köpare, får skäligheten i nätägarens villkor

för sina tjänster stor betydelse för konkurrensen inom elhandeln. Det är därför

viktigt att precisera innebörden i vad som skall anses som skäligt.

 Nätkoncessionshavarnas anslutningsskyldighet anges nu uttryckligen i ellagen.

Huvudregeln är att den som har nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor

ansluta en anläggning. Skyldigheten gäller för alla innehavare av nätkoncession,

både för linje och för område. Vid nätkoncession för linje sker anslutningen

till en ledning och vid nätkoncession för område sker anslutningen till ett

ledningsnät.

 Skyldigheten att ansluta någon bör gälla endast om ledningens eller nätets

kapacitet är tillräcklig för att åtgärderna skall kunna ske utan att leverans-

säkerheten i ledningen eller nätet riskeras. Om det inte finns ledig kapacitet

bör därför koncessionsinnehavaren befrias från sina skyldigheter i nödvändig

utsträckning.

 I det svenska elöverföringssystemet finns generellt sett fullt tillräcklig

kapacitet för önskade anslutningar och överföringar. Problem med bristande

kapacitet kan dock uppstå i vissa delar av systemet. Detta gäller främst

utlandsförbindelserna men även överföringar mellan vissa regioner. På främst

lokal nivå kan kapacitetsbrist hindra eller fördröja anslutning av anläggningar

som har stor förbrukning.

 I samband med att koncessionshavaren prövar en begäran om anslutning tar han

ställning till om nätet eller ledningen har kapacitet att klara de överföringar

som blir möjliga med den begärda anslutningen. När en anslutning väl har

accepterats av koncessionshavaren bör det sedan således inte uppstå några

kapacitetsproblem till följd av anslutningen.

 De ökade möjligheterna att fritt välja leverantör och en ökad konkurrens

mellan elsäljare, medför inte i sig att nya kapacitetsproblem uppstår. De

fysiska flödena av el i näten ändras inte av att en förbrukare byter leverantör.

Enbart byte av leverantör bör således normalt inte kunna åberopas som skäl för

att vägra en begärd anslutning eller överföring. Frågan om det finns ledig

kapacitet är således aktuell främst vid anslutningstillfället.

 Frågan om det finns kapacitetsbrist eller ej kan dock i vissa fall vara svår-

bedömd. Det kan vara en situation där en begärd anslutning visserligen kan anses

medföra risker för störningar av nätets leveranssäkerhet men där risken

samtidigt anses som mycket liten. En sådan risk kan vidare ytterligare minskas

eller helt undanröjas genom förstärkningar av nätet.

 Undantag från anslutningsskyldigheten kan beviljas av nätmyndigheten om det

finns särskilda skäl. Vid hävdande av kapacitetsbrist skall det vara nätägaren

som har bevisbördan. Denne bör vara skyldig att redovisa ett underlag som

möjliggör en sådan bedömning. Nätmyndigheten skall göra en allsidig prövning av

nätägarens argument. En sådan prövning kan avse skäligheten i nätägarens vägran

eller villkor för att utföra den begärda nättjänsten.

 En annan viktig orsak till undantag från anslutningsskyldigheten är de

tekniska förutsättningarna vid anslutningen. Den anläggning som skall anslutas

måste vara avpassad för det befintliga ledningsnätet. Det kan inte krävas av en

ledningsägare att han skall göra stora och kostsamma investeringar för att en

anläggning skall kunna anslutas till hans ledning.

 I koncessionshavarens skyldighet att ansluta anläggningar till ledningsnätet

ingår också en skyldighet att förstärka överföringskapaciteten när den är

begränsad i förhållande till önskemålen om överföring. Också i detta fall bör

skyldigheten gälla utom när särskilda skäl föreligger. Koncessionshavaren har

genom koncessionen ett monopol på verksamheten och bör därför bygga ut

överföringsförmågan på sitt nät i den omfattning som kunderna behöver. Detta

gäller i synnerhet för innehavare av nätkoncession för område. Beträffande en

ledning som omfattas av nätkoncession för linje kan vid kapacitetsbrist en

avvägning behöva göras mellan alternativen att förstärka den befintliga

ledningen eller att uppföra en ny ledning.

 Det är inte endast skyldigheten att ansluta anläggningar som skall kunna

prövas av nätmyndigheten utan också villkoren för anslutning. Villkoren skall

vara skäliga. Sådana villkor kan gälla anslutningsavgiftens storlek, men också

andra krav som koncessionshavaren ställer för att ansluta en kund.

 Avsikten är inte att en nätägares anslutningsskyldighet med det nya systemet

skall bli mer begränsad än för närvarande. Inom ramen för nu gällande

lagstiftning har en praxis utbildats. Det finns ingen anledning att med det nya

regelverket bedöma anslutningsskyldigheten mer restriktivt.

 Konkurrens inom elhandeln förutsätter att köpare av el fritt får välja mellan

säljare på marknaden och att det finns praktiska möjligheter att genomföra de

elleveranser som avtalas. Detta kräver att alla säljare och köpare får tillgång

till de ledningar som behövs för leveranserna. Därför skall den som har en

nätkoncession vara skyldig att, på skäliga villkor, överföra el åt annan.

 Skyldigheten att överföra el åt annan är således den bärande principen för

elmarknadsreformen. Denna skyldighet är dock främst en konsekvens av den redan

redovisade skyldigheten att ansluta anläggningar till ledning eller ledningsnät,

men den bör, med hänsyn till sin stora betydelse, uttryckas explicit i ellagen.

 Skyldigheten bör gälla inte bara mot den som är ansluten till nätet utan även

gentemot den som köper eller säljer el utan att själv vara producent eller

konsument av elen. Exempelvis bör en säljare av el inte också behöva vara

kraftproducent. Så är nu fallet för ett stort antal detaljdistributörer som

genom lagändringen får möjlighet att leverera inom andra koncessionshavares

områden. Sannolikt kommer antalet säljare på elmarknaden att med tiden öka när

möjligheten till försäljning inte längre förutsätter nätinnehav.

 Nätkoncession för linje kan avse en utlandsförbindelse. I det fallet bör

överföringsvillkorens skälighet prövas efter delvis andra principer än de som

gäller för överföring på andra ledningar. Denna särskilda fråga behandlas

närmare i avsnitt 9.Övervakningen av koncessionshavares verksamhet vad gäller

bl.a. anslutning och överföring behandlas i avsnitt 6.3.3.

 Med dagens system är det normalt nätägaren som också säljer elen till

förbrukaren. Det innebär att nätägaren i det fall kunden inte sköter sina

betalningar för elleveranserna också disponerar de tekniska möjligheterna att

som en sista utväg koppla bort kunden från nätet. Med det nya systemet har

kunden två avtalsförhållanden, dels med nätägaren avseende nättjänster, dels med

elsäljaren avseende elleveranser. Om kunden sköter sina betalningar till

nätägaren men inte till elsäljaren disponerar den senare inte möjligheten att

fysiskt avbryta leveranserna till förbrukaren. Elsäljaren kan dock genom avtal

med nätägaren försäkra sig om en sådan möjlighet.

 Det kan av tekniska skäl vara nödvändigt att tillfälligt koppla bort en eller

flera förbrukare för att minska uttaget av el från ett nät. Anledningen kan vara

haverier i ledningar, transformatorer m.m. men också att det inte är möjligt att

tillföra nödvändiga mängder el därför att elproduktionskapaciteten är nedsatt.

För närvarande regleras möjligheterna till bortkoppling genom avtal. Frågan om

vilka regler som bör tillämpas vid bortkoppling i sådana fall bör övervägas i

Ellagstiftningsutredningens fortsatta arbete.

6.3.2 Mätning och avräkning

Regeringens förslag: Innehavare av nätkoncession

skall vara skyldig att utföra den mätning av överförd

el som krävs och att rapportera mätresultat.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer

skall utfärda föreskrifter om hur mätning skall ske.

Dessa föreskrifter kan bl.a. avse den

tidsnoggrannhet med vilken mätningen skall utföras.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Flera remissinstanser framhåller att kostnaden för mätning

blir avgörande för om kunder med mindre elförbrukning skall kunna utnyttja

konkurrensen mellan elsäljare. Konkurrensverket menar att det är viktigt att

ansvaret för mätning sköts konkurrensneutralt. Konsumentverket anser att ett

sätt att säkerställa konkurrensen är att nätägaren står för mätkostnaden eller

att kravet på timvis avräkning tas bort för små elkunder. Bland andra Sveriges

Fastighetsägareförbund och Hyresgästernas Riksförbund framhåller att mätkost-

naden för enskilda elkunder måste hållas låg, exempelvis genom att befintliga

mätare och kundernas kända förbrukningsmönster utnyttjas för mätningen.

 NUTEK:s rapport Att mäta och ta betalt för el: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De instanser som yttrat sig över rapporten är i huvudsak

positiva till förslagen.

 Konkurrensverket påpekar att en nätägare bör ha en skyldighet, men inte en

exklusiv rättighet, att installera mätare. Svenska kraftnät understryker att

nätmyndigheten bör ägna frågan om storleken och värderingen av nätförlusterna på

lokalnäten särskild uppmärksamhet. Statskontoret påpekar att leverantörerna,

inte nödvändigtvis elanvändarna, bör kunna äga mätutrustningen.

 Sveriges Industriförbund påpekar att utredningen är otydlig om rapporteringen

till Svenska kraftnät skall ske per kund eller i aggregat för alla kunder inom

ett område. Förbundet understryker, i likhet med Svenska Elverksföreningen, att

avräkningsinformationen bör behandlas med sekretess.

 Svenska Kraftverksföreningen avstyrker NUTEK:s förslag om att införa en för-

säljningskoncession. Vidare motsätter sig föreningen förslaget om ett pristak

för mätutrustning. Svenska Elverksföreningen föreslår att bransch-

organisationerna bör få i uppdrag att arbeta fram ett förslag till hur mätning,

rapportering och avräkning kan göras effektivt.

 Skälen för regeringens förslag: Ellagstiftningsutredningen föreslår att in-

nehavaren av nätkoncessionen skall vara ansvarig för att mätning sker. Denna

uppgift är en del av nätverksamheten. Kostnaderna för mättjänster ingår således

i de nätkostnader vars skälighet skall kunna prövas. Utredningen understryker

att kostnaderna för mättjänster inte bör bäras kollektivt av alla kunder hos

nätföretaget. Enligt utredningen bör i stället den principen gälla att den som

förorsakar särskilda kostnader för mätning också skall bära dessa.

 NUTEK konstaterar i sin rapport att det bör vara tillfredsställande att mäta

elförbrukningen på timbasis. Om detta innebär mätning med installerad mätare

eller användning av s.k. fördefinierade effektprofiler bör vara en avtalsfråga

för de berörda parterna. Branschen kan förväntas ta fram riktlinjer för vad som

är en acceptabel storlek på mätfel. Det finns dock skäl för att på kort sikt

kräva timvis mätning för dem som väljer att anlita en ny leverantör.

 Vad gäller kundspecifika kostnader för mätning bör principen följas att den

som orsakar en kostnad också skall finansiera den. Kostnader för mätning m.m.

som inte kan föras till någon enskild, bör fördelas över kundkollektivet i

enlighet med hur mycket det aktuella systemet används. Det finns enligt NUTEK

goda skäl för att införa en övre gräns för de kostnader som mindre kunder skall

behöva betala för mätare m.m.

 En öppen elmarknad ställer nya krav på mätning och rapportering av mätnings-

resultat. I och med att elnäten öppnas kommer rörligheten på marknaden att öka.

Fler aktörer än idag kommer att vara ägare till den kraft som överförs på näten.

För att värdet på den el som levereras på ledningar och nät skall kunna fördelas

rätt mellan aktörerna kommer nya anspråk att uppkomma på systemen för mätning,

insamling och rapportering av mätvärden. Behovet av standardiserade metoder

kommer att öka.

 Priset på el varierar starkt över tiden. Med högre utnyttjandegrad av landets

samlade produktionsresurser ökar elpriset. För närvarande sker en noggrann

mätning av elförbrukningen i huvudsak endast för de stora kunderna, främst

återförsäljare och industriella anläggningar. Mätningen görs ofta på timbasis.

För andra elkunder är mätningen mindre noggrann, exempelvis betalar de flesta

hushållskunder enligt schabloniserade tariffer.

 Regler för mätning, insamling och avräkning av data om leveranser på

storkraftnätet, som sedan länge har utnyttjats av flera användare, finns

preciserade i avtal. Med avräkning menas det redovisningssystem där

kraftbalanser för nätkunderna upprättas i syfte att bl.a. kontrollera att

samtliga köpare och säljare har fullgjort sina avtal. För övriga nät tillämpar

företagen olika lösningar. Det saknas ett enhetligt system för mätning och

insamling av mätdata.

 Den författningsreglering som finns inom detta område gäller endast lågspän-

ningskundernas mätare. Elsäkerhetsverket får enligt förordningen (1981:1353) om

el-, vatten- och värmemätare meddela de föreskrifter om utförande, beskaffenhet

eller egenskaper som behövs för att ta tillvara abonnenternas intressen.

 Möjligheten att använda en schablontariff bygger på att kunderna har en och

samma elleverantör, vilken för närvarande är innehavaren av områdeskoncessionen.

Kunder har olika tidsprofil på sin elförbrukning men dessa skillnader inom det

samlade kundkollektivet tar i stort sett ut varandra med den utformning

tarifferna har. En öppen elmarknad innebär att fler leverantörer får möjlighet

att förse kunderna inom ett område med el. En fördelning av värdet på den

levererade elen inom ett område mellan flera leverantörer förutsätter en

noggrann mätning av elförbrukningen över tiden hos varje elkund.

 Ansvaret för mätning bör ligga på den som innehar nätkoncession. I och med

att elnäten öppnas måste det fastslås vem som skall ha ansvaret för att mätning

sker samt för att korrekta mätdata samlas in och görs tillgängliga för berörda

leverantörer, nätägare, kunder och den nationella avräkningen. Innehavaren av

nätkoncessionen bör vara ansvarig för dessa uppgifter, vilka alltså blir en del

av nätverksamheten.

 De mätdata som en koncessionshavare samlar in skall kunna vidarebefordras inom

elsystemet och utnyttjas för avräkning av andra nätägare och inom den nationella

avräkningen. Det måste därför vara ett krav att mätdata från olika mätpunkter

kan ställas samman och att mätningarna har utförts med samma noggrannhet.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer bör därför kunna utfärda

föreskrifter om hur mätningen skall utföras. Därvid bör exempelvis kraven på

tidsnoggrannhet i mätningarna fastslås.

 Nätägare bör kunna åläggas att göra mätdata tillgängliga för berörda parter.

Svenska kraftnät bör kunna ställa krav på utformningen av denna information.

Avräkningsinformationen bör behandlas med erforderlig sekretess.

 I dag används olika tekniska system för mätning och insamling av mätdata av

nätägarna. Genom föreskrifter skall standarder och rutiner anges för mätning,

rapportering och avräkning liksom även tekniska krav på mätutrustningen. Detta

bör dock inte innebära att kunderna blir hänvisade till en leverantör av

mätutrustningen, och inte heller att nätägaren svarar för denna. Det är viktigt

för marknadens utveckling att konkurrensen tillåts att slå igenom på

mätningsområdet så att kostnaderna pressas och tekniken utvecklas.

 Möjligheten att utnyttja den ökade konkurrensen på elmarknaden blir i många

fall beroende av tillgången till ny mätutrustning. Sådan utrustning bedöms,

åtminstone inledningsvis, vara förhållandevis dyrbar. En fråga i sammanhanget är

om denna ökade kostnad bör bäras av den enskilde elkunden eller slås ut på hela

kundkollektivet. En huvudprincip bör vara att nätägarna skall debitera en kund

den del av kostnaderna för mätning och därtill hörande verksamhet som entydigt

kan föras till kunden. Delar av mätningsverksamheten utförs dock av skäl som

inte är kundspecifika, och sådana systemkostnader bör slås ut på det kund-

kollektiv vars förbrukning ställer krav på systemet.

 Det är troligt att mätningen av en kunds förbrukning normalt kommer att ske

individuellt. Undantag från principen om en noggrann tidsmätning för den

enskilda kunden bör dock kunna ske om mätpunkten flyttas från slutförbrukarna

till en mätpunkt högre upp i systemet. Så kan exempelvis ske om en säljare

levererar el till en kundgrupp och debiterar de enskilda kunderna enligt för-

definierade uttagsprofiler, så som nu är vanligt för hushållskunder. I ett

sådant fall måste dock nätägaren och säljaren vara överens om hur det ekonomiska

ansvaret hanteras för de samlade avvikelserna från kundgruppens beräknade

förbrukning. Exempelvis kan säljaren, liksom i det nuvarande debiteringssyste-

met, slå ut kostnaderna för avvikelserna på hela kundgruppen.

 Det förslag om ett system med leveranskoncession som redovisas i kapitel 7

innebär att det inom varje koncessionsområde skall finnas en elleverantör som

har beviljats leveranskoncession. En sådan koncession innebär att

koncessionshavaren har skyldighet att leverera till alla inom området som inte

söker sig till en annan leverantör. Koncessionshavaren får därmed en ensamrätt

till elleveranser inom området till de elkunder som inte önskar köpa el på den

öppna marknaden. Som tidigare har nämnts avser regeringen att utfärda före-

skrifter om mätning av elförbrukning. För de kunder som köper sin el från in-

nehavaren av leveranskoncessionen kommer kraven på mätning att behållas på nuva-

rande nivå.

6.3.3 Tillsyn av nätverksamhet

Föreliggande lagförslag innebär att innehavare av nätkoncession har en

skyldighet att ansluta den som så önskar till sin ledning eller sitt lednings-

nät. Skyldigheten bör gälla på skäliga villkor. Koncessionshavaren kan således

under vissa omständigheter befrias från skyldigheten. Det är dock inte möjligt

att generellt specificera de omständigheter som skall råda för att anslutnings-

skyldigheten skall upphöra att gälla. Anslutningsskyldigheten samt villkoren för

anslutning skall i varje enskilt fall kunna prövas av en myndighet.

 Också i det fall en koncessionshavare kopplar bort någon som redan är ansluten

till ledning eller nät måste det kunna prövas om åtgärden är skälig.

 De villkor för överföring av el som erbjuds den som är ansluten skall också

kunna prövas av myndighet. Det kan exempelvis gälla pris, betalningsvillkor,

avtalstid och uppsägning, leveransvillkor m.m. Vad gäller villkor för överföring

är det också viktigt att enhetliga principer tillämpas.

 Nätinnehavaren bör vara skyldig att lämna kostnadsförslag och uppgifter om

andra överföringsvillkor inom skälig tid. Vidare bör fördelningen av kostnader

för mätning m.m. mellan enskilda kunder och kundkollektivet kunna prövas.

 För prissättningen av överföringstjänster, nättariffen, och andra villkor för

nättjänster bör gälla att de skall vara skäliga och utformade på sakliga

grunder. Dessa frågor behandlas i avsnitt 6.3.4, samt i avsnitt 10.

 En ny myndighetsfunktion som svarar för tillsyn över nätverksamhet bör skapas

för att handha bl.a. dessa frågor. Denna myndighetsfunktion benämnes i det

följande nätmyndigheten. I avsnitt 11 redovisas den nya myndighetsfunktionens

huvuduppgifter och regeringens bedömningar angående huvudmannaskap, resursbehov

och finansiering.

6.3.4 Tariffer för nättjänster

Regeringens förslag: Nättariffer för överföring av el

skall utformas så att betald avgift för en anslutning

ger rätt att använda hela det elektriska nätet inom

landet, med undantag för utlandsförbindelserna.

 Nättariff skall vara skälig och utformad på

sakliga grunder. Nättariff för område får inte

konstrueras så att överföringsavgiften beror på var

inom området en anslutning är belägen.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna godtar utredningens förslag

eller lämnar det utan invändning.Flertalet av dem framhåller vikten av att

tarifferna utformas så att de blir skäliga och sakligt motiverade. Flera

instanser är positiva till införande av s.k. punkttariffer för hela eller delar

av elnätet.

 Skälen för regeringens förslag: Syftet med elmarknadsreformen är att skapa

förutsättningar för konkurrens. Kunder och leverantörer skall ha frihet att

ingå de affärskontrakt som de finner lämpliga. Som en följd av denna

kontraktsfrihet kommer handeln med el sannolikt att väsentligt förändras jämfört

med i dag. Det är framför allt möjligheten för slutkunder och distributörer att

kunna teckna kontrakt med annan än den som äger ledningar och nät som kommer att

medföra stora förändringar för köpare och säljare på elmarknaden. Nya kontrakts-

former torde uppstå som kan möjliggöra vidareförsäljning. Mäklare kan komma in

på marknaden.

 Ellagstiftningsutredningen konstaterar att det nu tillämpade systemet för

nättariffer skulle vara administrativt svårhanterligt när elmarknaden blir

konkurrensutsatt. Det förutsätter nämligen en fullständig kraftavräkning i varje

punkt på nätet där två nätägare möts, dvs. någon måste fastställa vem som tar ut

kraft eller vem som matar in kraft i punkten. I dag, när det endast undantagsvis

är andra än nätägaren som överför kraft på regionnäten och på lokalnäten är de

tillämpade tariffsystemen tillräckliga. När andra än nätägarna kommer att äga

den kraft som transporteras på näten kommer nuvarande tariffsystem att leda till

ett mycket komplicerat avräkningsförfarande. Tariffsystemet måste således

förändras för att uppfylla de krav som ställs på en konkurrensutsatt elmarknad

med kontraktsfrihet.

 Nättarifferna bör så långt det är praktiskt möjligt avspegla de fysiska

flödena på nätet. Detta är en förutsättning för att tariffen skall ge korrekta

samhällsekonomiska styrsignaler till aktörerna, dvs. såväl till elproducenterna

som till elkonsumenterna.

 Nättariffen bör också utformas på ett sätt som stimulerar konkurrensen på

elmarknaden. Det skall vara enkelt att köpa och sälja kraft med olika typer av

kontrakt. Det skall räcka att vara ansluten till en punkt på nätet för att man

skall ha rätt att leverera till eller motta leveranser från alla andra som är

anslutna till det svenska nätet.

 Det är inte en uppgift för statsmakterna att meddela detaljerade föreskrifter

om vilka tariffer som skall tillämpas av nätföretagen. Den närmare utformningen

av tarifferna är en fråga mellan nätföretagen och de som vill utnyttja näten för

överföring av kraft.

 I ellagen bör det dock föreskrivas att nättariffer skall vara skäliga och ut-

formas på sakliga grunder. Det är en viktig uppgift för nätmyndigheten att i sin

tillsyn av nätverksamheten bedöma om nättariffer och övriga villkor för

nättjänster är skäliga och utformade på sakliga grunder. Begreppet saklig grund

innebär att nättarifferna skall vara objektiva och icke-diskriminerande. Kunder

får indelas i grupper efter kostnadsbild, t.ex. kunder med elvärme eller

tidstariff. Kunder inom samma kundkategori skall däremot ha samma nättariff.

 En utgångspunkt för nätmyndighetens bedömning av skäligheten bör vara

konsumentintresset. Priset, tariffen, bör prövas dels i individuella fall, dels

vid en helhetsbedömning om nätföretagets prisnivå är skälig. Nättarifferna bör

också ge sådana intäkter att verksamheten ger en rimlig avkastning. Detta är

viktigt för att undvika en situation där nätverksamheten måste finansieras på

annat sätt än via nättariffer eller omvänt blir utnyttjad till subventionering

av annan verksamhet, s.k. korssubventionering (se avsnitt 10).

 Vid prövning av en nättariff bör varje koncessionsområde behandlas för sig.

Det innebär således att det är prisutvecklingen inom detta område som bör vara

utgångspunkt för bedömningen, och också att den bör ställas i relation till

kostnaderna för nätverksamhet inom området.

 En princip för utformningen av nättariffer bör vara att den som förorsakar

kostnader för nätägaren också skall betala för detta. Denna princip innebär att

tarifferna bör vara kostnadsriktiga för varje kundkategori. Det är dock viktigt

att denna strävan efter kostnadsriktighet inte medför att elkonsumenter i gles-

bygd behöver stå för samtliga de kostnader elöverföringen till dem medför. I

ellagen bör därför anges att nättariff för område inte konstrueras så att

överföringsavgifter beror på var inom koncessionsområdet kunden är ansluten.

Inom ett koncessionsområde skall alltså inte kunder vid exempelvis områdets

gränser betala högre avgifter än de som bor centralt i området. Detta över-

ensstämmer i stort sett med den praxis som nu tillämpas. Vid meddelande av om-

rådeskoncession bör därför koncessionsområdets geografiska omfattning bedömas

utifrån bl.a. den aspekten att det om möjligt skall innefatta både tätorter och

glesbygd (se avsnitt 6.4.3).

 Även med detta system för utjämning av nätkostnader kan det inte undvikas att

nättarifferna i utpräglade glesbygdsområden blir högre än i utpräglade

tätortsområden. Så är emellertid förhållandet även med nuvarande system med

områdeskoncessioner.

 Förhållandet att nätföretaget inte får differentiera nättariffen med hänsyn

till var i området kunden är belägen innebär inget hinder för att tarifferna -

som i dagens system - på sakliga grunder kan variera mellan olika kundgrupper.

För exempelvis hushållskunder har olika tariffer tillämpats beroende på om

hushållet använder el för uppvärmningsändamål eller inte.

 Utjämningen av nätkostnaderna inom ett koncessionsområde kan dock inte drivas

hur långt som helst utan att det uppstår betydande samhällsekonomiska kostnader.

Enligt nu gällande regler har innehavaren av en områdeskoncession möjlighet att

ta ut en engångsavgift i samband med att en abonnent ansluts till nätet.

Storleken på denna engångsavgift är enligt den praxis som har utvecklats endast

delvis beroende av nätföretagets verkliga kostnader för anslutningen och sålunda

av var i nätet abonnenten önskar ansluta sig. Det nya regelverket bör inte

påverka tillämpningen av denna praxis i framtiden. Vidare bör inriktningen av

prövningen utgå från de nuvarande avgifts- och tariffnivåerna. Inriktningen bör

även vara att dessa nivåer inte skall behöva höjas.

 Ellagstiftningsutredningen anser att nättariffen för nätkoncession för linje

bör kunna variera med hänsyn till var anslutningspunkten är belägen. Detta

innebär enligt utredningen att det t.ex. på storkraftnätet kan vara tillåtet med

högre tariffer i södra Sverige och lägre i norra Sverige. Även inom ett

regionalt nät bör det vara tillåtet att variera tarifferna i de fall som det är

kostnadsmotiverat. Så är fallet med de högspänningstariffer som nu tillämpas. Ä-

ven tarifferna på de regionala näten bör liksom hittills kunna prövas utifrån

skälighet och om de är sakligt motiverade.

 I dagens system är det möjligt att få pris och övriga villkor för leverans,

överföring eller inköp av el prövade. Prövningen syftar till att åstadkomma en

skälig och sakligt motiverad prisättning. En sådan möjlighet bör finnas även i

fortsättningen när det gäller nätverksamhet. Nättariffer och övriga villkor för

nättjänster bör liksom tidigare vara underkastade reglering. Utgångspunkten för

fastställande av skäliga avgifts- och tariffnivåer för överföring av el bör vara

nu gällande praxis.

 Det bör vara en särskild uppgift för nätmyndigheten att se till att de nya

förhållandena på elmarknaden inte leder till försämrade villkor vad gäller

överföring av el för kunder i glesbygd. Regeringen avser att uppdra åt nät-

myndigheten att följa denna fråga närmare. Myndigheten bör bl.a. kartlägga kost-

naderna (avgifter och tariffer) för överföring på lokala och regionala nät i

syfte att redovisa hur kostnaderna för elöverföring utvecklas på regionnät och i

glesbygdsområden efter det att elmarknadsreformen har trätt i kraft. Från och

med hösten 1995 bör myndigheten regelbundet rapportera till regeringen i denna

fråga.

6.4 Koncessionsvillkor i ellagen, m.m.

6.4.1 Koncessionstider

Regeringens förslag: Nätkoncession ges för en bestämd

tid, längst 40 år.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag eller

lämnar det utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande bestämmelser i ellagen skall

linje- och områdeskoncessioner utfärdas för en viss tid, normalt inte längre än

40 år, eller vid särskilda skäl 60 år.

 Praxis är att linjekoncessioner medges för 40 år och områdeskoncessioner för

10 år. Om det finns särskild anledning, exempelvis att koncessioner inom ett

större område bör omprövas i ett sammanhang, ges koncessioner även för kortare

tid, så att alla berörda koncessioner löper ut samtidigt. Möjligheten att

bevilja koncessioner för upp till 60 år har aldrig utnyttjats.

 Principen att ge koncessioner för viss tid har visat sig fungera väl. Genom

tidsbestämda koncessioner kan nätägaren bättre planera sin verksamhet.

 Koncessioner bör även fortsättningsvis ges för en bestämd tid. Nätmyndigheten

skall besluta om giltighetstiden för varje enskild nätkoncession. En längsta tid

om 40 år är tillräcklig.

6.4.2 Koncessionens högsta spänning

Regeringens förslag: Nätkoncession för område ges för

viss högsta spänning som bestäms särskilt för varje

koncession.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag eller

lämnar det utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: I det svenska elsystemet är typiska

spänningsnivåer 400 kV på storkraftnätet, 130-70 kV på regionala ledningar och

lägre på de lokala eldistributionsnätens ledningar. En innehavare av

områdeskoncession behöver inte ansöka om koncession för att bygga ledningar inom

sitt område. Områdeskoncessionen gäller dock endast för ledningar upp till en

viss spänningsnivå, som vanligen anges i koncessionen.I det system som föreslås

kan situationer uppstå med konkurrerande önskemål från nät- och ledningsägare om

att få ansluta en viss anläggning. Den lokala verksamheten bör därför skyddas

mot den utarmning som skulle inträffa om andra i stor utsträckning tilläts

bygga ledningar in i området för att direktansluta attraktiva, större förbruka-

re. Det finns annars en risk för att kostnaderna för det lokala nätet, som är

dimensionerat för att överföra el till alla förbrukare inom området, efterhand

belastar endast små elförbrukare, främst enskilda hushåll. Vidare försvåras en

rationell utbyggnad av det lokala nätet om den som har nätkoncession för område

inte är säker på att kunna utnyttja sitt nät för överföringar även till större

förbrukare inom området. Därför innehåller lagförslaget bestämmelser bl.a. om

att den som har nätkoncession för område också normalt har företräde framför den

som har nätkoncession för linje, när det gäller att ansluta en förbrukare inom

området som kan anslutas till bådadera.

 Den högsta tillåtna spänningsnivån för områdeskoncessioner har hittills inte

reglerats i lag. För att markera omfattningen av det företräde som innehavaren

av nätkoncessionen för område skall ha när det gäller att bygga ledningar och

ansluta anläggningar inom sitt område, har i lagförslaget tagits in bestämmelser

om ledningarnas spänningsnivåer. Lagförslaget innebär att nätkoncession för

område skall avse ett ledningsnät med högst en viss angiven spänning. Av

lagförslaget framgår vidare att nätkoncession för linje får ges för ledningar

med spänningar under den berörda områdeskoncessionens högsta spänningsnivå

endast om det finns särskilda skäl.

6.4.3 Lämplighetsbedömning, m.m.

Regeringens förslag:

 Nätkoncession skall endast ges för sådana

ledningar och nät som är lämpliga från allmän synpunkt.

 Bestämmelsen i ellagen att möjlighet att

tillgodose lokala intressen särskilt skall beaktas

vid meddelande av områdeskoncession, upphävs.

 Nätkoncession för område skall omfatta en med

hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet.

 Sökandens lämplighet skall alltid prövas innan

nätkoncession ges.

 För överlåtelse av nätkoncession fordras tillstånd

av myndighet.

 Om koncessionshavare väsentligt åsidosätter

koncessionsvillkoren eller föreskrifterna i ellagens

2 4 mom. eller 7 mom., eller inte haft ledningen

eller ledningsnätet i bruk under tre år, kan

nätmyndigheten besluta om återkallelse av kon-

cessionen. Nätmyndighetens beslut kan överklagas till

allmän förvaltningsdomstol.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag. Utredningen föreslog dock att återkallelse av nätkoncession skall

prövas av länsrätt efter ansökan av nätmyndigheten.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag eller

lämnar det utan invändning. Några remissinstanser har, direkt och indirekt,

tagit upp frågan om att en lämplig avgränsning av distributionsområdena måste

kunna ske för att inte vissa elkunder, främst i glesbygd, skall drabbas av stora

kostnadsökningar. NUTEK anser att den nya nätmyndigheten bör få större

möjligheter att ändra områdesgränser än vad som har gällt hittills.

Skälen för regeringens förslag:

Lämplighet ur allmän synpunkt

Den nuvarande bestämmelsen i ellagens 2 2 mom. första stycket anger som

villkor för både linje- och områdeskoncession bl.a. att "anläggningen är

behövlig och förenlig med en planmässig elektrifiering". Detta villkor

återspeglar de bedömningar som är viktiga under en utbyggnadsfas. Ytterst har

syftet med villkoret varit att främja framväxten av ett rationellt lednings-

system där kapacitetsmässigt onödiga dubbleringar av ledningarna skulle

undvikas.

 Numera är utbyggnadsbehoven relativt små och avser främst kompletteringar av

eller förstärkningar i de befintliga ledningsnäten. Kravet på förenlighet med

en "planmässig elektrifiering" återspeglar därför inte dagens situation.I

lagförslaget föreslås i stället att nätkoncession får meddelas endast om

anläggningen är lämplig från allmän synpunkt. Med denna formulering återspeglas

bättre nuvarande behov av en allsidig prövning där bl.a. ledningens inverkan på

konkurrensen inom elhandeln kan beaktas.

 Det är inte möjligt att i förväg närmare ange hur en anläggnings lämplighet

från allmän synpunkt skall bedömas. Omständigheterna i det enskilda fallet blir

avgörande. Det främsta motivet för bestämmelsen är att förhindra att samhälls-

ekonomiskt onödiga ledningar byggs eller att ledningar dras fram på ett sätt som

orsakar onödigt stort intrång till skada för tredje man.

 Ledningar och anläggningar som ingår i en nätkoncession för område kan normalt

förutsättas vara lämpliga från allmän synpunkt. I vissa fall, främst när det

gäller nätkoncession för linje, kan situationer tänkas där byggandet av en ny

ledning är företagsekonomiskt motiverat men det samhällsekonomiskt kan vara mer

lönsamt att använda en ledning eller ett ledningsnät som redan finns. Utgångs-

punkten bör vara att den befintliga ledningen eller ledningsnätet i första hand

skall utnyttjas.

 I stor utsträckning kommer nätkoncessionernas lämplighet från allmän synpunkt

att prövas på samma grunder som hittills. De föreslagna ändringarna i ellagen

förutsätts därför inte leda till stora förändringar i koncessionsprövningen.

Tillgodoseende av lokala intressen

Den nuvarande bestämmelsen i ellagens 2 2 mom. tredje stycket anger att

möjligheten att tillgodose lokala intressen särskilt skall beaktas då om-

rådeskoncession övervägs. Bestämmelsen kom till år 1976 som ett uttryck för

uppfattningen att kommunerna som företrädare för lokala intressen borde ges ett

större inflytande på eldistributionen än vad som då var fallet (prop.

1975/76:100 bil. 15 p. D, bet. 1975/76:NU45, rskr. 1975/76:263).

 Det nu föreslagna systemet med nätkoncessioner har till uppgift att

säkerställa tillgång till ledningar och ledningsnät på skäliga villkor för alla

som önskar utnyttja dem för överföring av el. Vid meddelande av nätkoncession

för område skall koncessionens lämplighet från allmän synpunkt prövas. I en

sådan prövning bör lokala intressen få stor tyngd. Med det nya systemet med

nätkoncessioner och den lämplighetsprövning som skall ske finns därför inte

något behov att i lagen särskilt ange att lokala intressen skall beaktas.

Bestämmelsen bör därför tas bort från ellagen.

Lämplig enhet

När det gäller områdeskoncessioner anger ellagen i dag att området skall utgöra

"en med hänsyn till eldistributionens ändamålsenliga anordnande lämplig enhet".

Denna bestämmelse syftar främst till att skapa distributionsområden som

innehåller en lämplig blandning av kunder som medför höga och låga

distributionskostnader, så att en för hela området rimlig genomsnittskostnad kan

uppnås. Detta är av stor vikt då samma tariff, som närmare beskrivits i avsnitt

6.3.4, skall tillämpas för kunder av en viss kategori oavsett var de är anslutna

inom distributionsområdet. I praktiken är det ofta fråga om att göra

distributionsområdet tillräckligt stort och att försöka få en lämplig blandning

av tätortsområden och glesbebodda områden. Detta innebär ett skydd mot höga

distributionskostnader för glesbygdsboende.

 NUTEK framhåller i sitt remissyttrande att ett viktigt inslag redan i nu

gällande lagstiftning är att skapa rationella koncessionsområden. Enligt nyss

nämnda av riksdagen fastlagda riktlinjer från år 1976 skall detta ske på

frivillig väg. NUTEK konstaterar att utredningen inte har föreslagit ökade

möjligheter att mot koncessionsinnehavarnas önskan ändra koncessionsområdenas

gränser. Verket föreslår att dessa möjligheter ökas.

 I lagförslaget föreslås i huvudsak en liknande ordning som dagens. Som närmare

beskrivs i avsnitt 6.3.4 får avgifterna för överföring inte variera beroende på

var inom området förbrukaren är ansluten. Mot bakgrund av att nätkoncessionerna

för område, till skillnad från nuvarande områdeskoncessioner, inte kommer att

omfatta försäljning av el har ellagens krav avseende områdesavgränsningen

ändrats till att området skall utgöra "en med hänsyn till nätverksamheten

lämplig enhet".

 För flertalet små elkunder utgör överföringskostnaden en stor del av den

totala kostnaden för elanvändningen. Detta är särskilt fallet i glest bebodda

områden. Det är därför av stor vikt att nätmyndigheten verkar för en kost-

nadssänkande strukturrationalisering av överföringsverksamheten i minst samma

omfattning som hittills. Genom att kostnaderna för nätverksamhet enligt

lagförslaget skall särredovisas blir förutsättningarna för och effekterna av

möjliga strukturrationaliseringar tydligare än hittills.

 Det är angeläget att nätmyndigheten intensifierar arbetet med att skapa

koncessionsområden med en kostnadsstruktur som medger tillräckligt stor

utjämning av kostnaderna för elöverföringen. Myndigheten bör i detta arbete

rikta särskild uppmärksamhet på områden dels i glesbygd, dels där överförings-

kostnaderna är höga i förhållande till kundstrukturen.

 Företagen kan i många fall antas vara villiga att medverka till en snabb

strukturrationalisering, inte minst då samma företag sköter nätverksamheten i de

berörda koncessionsområdena.

 Nätmyndigheten bör, mot bakgrund av de erfarenheter som vinns, bedöma om

nuvarande befogenheter är tillräckliga för att åstadkomma lämpliga avgränsningar

av koncessionsområdena. I annat fall bör nätmyndigheten överväga och föreslå

lämpliga förändringar av regelverket.

Sökandens lämplighet

Enligt nu gällande bestämmelser i ellagen skall den som söker koncession för

yrkesmässig distribution av el vara "från allmän synpunkt lämplig att utöva

sådan verksamhet" (2 2 mom.). En motsvarande lämplighetsprövning av den som

skall inneha en nätkoncession bör även fortsättningsvis ske vid

ansökningstillfället. Detta bör ske oberoende av om nätkoncessionen avser linje

eller område.

 I bedömningen skall vägas in sökandens allmänna kompetens och utformningen av

den organisation som skall ha hand om nätverksamheten. Om sökanden tidigare har

bedrivit nätverksamhet bör också hans skötsel av denna vägas in.

 Om ansökan avser nätkoncession för område krävs dessutom att sökanden är

lämplig att bedriva nätverksamhet i det aktuella området. Eftersom områdena har

olika omfattning och struktur måste sökandens organisation vara lämplig för

området. Kraven på den sökande bör således kunna anpassas med hänsyn exempelvis

till hur stort det aktuella området är och om det främst avser glesbygd eller

tätort. Viktiga faktorer är nätföretagets effektivitet, omfattning och

möjligheter att hålla sig med kompetent personal, beredskapsorganisation m.m. En

bedömning av sökandens lämplighet är särskilt viktig eftersom nätkoncession för

område i princip innebär att innehavaren får monopol inom området på att bygga

ledningar upp till en viss spänning.

 När det gäller nätkoncession för linje som avser en utlandsförbindelse bör

lämplighetsprövningen innefatta ytterligare bedömningsgrunder. Regeringens över-

väganden och förslag i denna fråga redovisas i avsnitt 9.

Överlåtelse av koncession

Vid ansökan om en nätkoncession prövas alltid sökandens lämplighet. I det fall

en ny fysisk eller juridisk person senare vill ta över verksamheten uppstår nya

förutsättningar för lämplighetsbedömningen. I samband med en överlåtelse av

nätkoncession bör därför även den nye innehavarens lämplighet prövas, på samma

sätt som sker vid ansökan om en nätkoncession. För överlåtelse av en

nätkoncession bör därför, liksom idag, krävas särskilt tillstånd.

Återkallelse av koncession

I lagförslaget behålls i huvudsak nuvarande bestämmelser om att koncession kan

återkallas om koncessionshavaren väsentligt åsidosätter sina skyldigheter eller

inte har haft ledningen eller nätet i drift under viss tid. Två ändringar i sak

görs dock. Som skäl för återkallelse tillkommer fall då nätkoncessionshavaren

åsidosatt de skyldigheter som anges i lagförslagets 2 7 mom. om bl.a. den

redovisning och skälighet i nättariffer som skall gälla för nätverksamhet.

Vidare skall beslut om återkallelse, som i dag prövas av regeringen eller den

myndighet som regeringen utsett, endast kunna prövas av nätmyndigheten vars

beslut kan överklagas i allmän förvaltningsdomstol. Liksom hittills kommer

således den som får sin nätkoncession återkallad alltid att ha möjlighet att få

frågan prövad av domstol.

 Vid ett återkallande av en nätkoncession kan den ledning eller det nät som ett

antal elkunder är beroende av för sin elförsörjning normalt inte stängas av.

Detta inskränker möjligheterna att utnyttja återkallelse i syfte att förmå en

koncessionshavare som åsidosätter sina skyldigheter att rätta sig.

Ellagstiftningsutredningen har därför genom tilläggsdirektiv (dir. 1993:93) fått

i uppdrag att i sitt fortsatta arbete bl.a. överväga i vilken utsträckning

staten behöver kunna vidta tvångsåtgärder i samband med återkallelse av

nätkoncession och lämna förslag till sådana åtgärder. Vidare skall utredaren se

över frågan om möjlighet för koncessionshavare att under koncessionstiden

frånträda sin koncession.

6.4.4 Upphävande av vissa bestämmelser

Regeringens förslag: Lagen (1976:240) om förvärv av

eldistributionsanläggning upphävs.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Göteborgs kommun anser att, om lagen upphävs, det noga bör

övervägas hur regelsystemet i övrigt påverkar försäljningar av nät.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1976:240) om förvärv av

eldistributionsanläggning får, med vissa undantag, sådan anläggning inte

förvärvas utan tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.

 I förslaget om ändringar i ellagen anges att nätkoncession inte skall få

överlåtas utan tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av

nätmyndigheten. Nätkoncession får endast ges till den som från allmän synpunkt

är lämplig att utöva nätverksamhet. Reglerna kommer att gälla nätkoncessioner

för såväl linje som område. Med dessa lagbestämmelser kommer lämplighetsprövning

av koncessionsinnehavare även fortsättningsvis att ske i samband med över-

låtelser av koncessioner.

 Också det system med leveranskoncession som regeringen föreslår innefattar en

särskild prövning av den sökandes lämplighet vid meddelande eller överlåtelse av

koncession.

 Lagen om förvärv av eldistributionsanläggningar har i praktiken inneburit en

etableringskontroll för återförsäljare av el. Innehavare av nätkoncession skall

dock inte handla med el. De föreslagna nya reglerna i ellagen gör det möjligt

att skälighetspröva priser och andra villkor för bl.a. de anslutnings- och

överföringsåtgärder som ingår i nätverksamheten, oavsett vem som äger

ledningsnätet. Det skall därför inte, för elkunder och elsäljare, innebära någon

skillnad om anläggningen byter ägare.

 Om någon i sin nätverksamhet missbrukar en dominerande ställning, som

exempelvis kan uppstå genom innehav av ett flertal anläggningar och ledningar,

kan skäligheten i hans priser och andra villkor för nätverksamheten prövas

enligt ellagen. Ytterst kan även konkurrenslagens bestämmelser bli tillämpliga.

 Någon särskild prövning när det gäller överlåtelser av själva anläggningarna

behövs inte. Lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggning bör därför

upphävas.

6.5 Behovet av en stegvis övergång

Regeringens bedömning: Under en övergångtid

bör de elkunder som så önskar kunna erhålla

leveranser av el utan särskilda krav på

mätning och avräkning. Mindre

kraftproducenter och fjärrvärmeföretag bör

också ges övergångsbestämmelser.

 Ellagstiftningsutredningens förslag: Utredningen föreslår ingen över-

gångslösning. Utredningens förslag är att alla ledningar och nät samtidigt

öppnas för handel med el.

 Remissinstanserna: Många remissinstanser förordar någon form av stegvis

övergång till det av utredningen föreslagna regelverket. Det gäller bl.a. Kam-

marrätten i Göteborg, TCO, Riksförbundet Energileverantörerna (REL), Klippan

Rönneådalens Energi AB (KREAB), Sveriges Civilingenjörsförbund och Trollhättan

Energi AB vilka rekommenderar ett stegvis införande av reformen. Svenska Kraft-

verksföreningen och Vattenfall AB förordar att näten i ett första steg öppnas

för leveranser enligt kontrakt av en viss minsta längd. NUTEK, Glesbygdsmyndig-

heten, SABO, Sveriges Fastighetsägareförbund och Södra Sveriges Eldistributörer

Ekonomisk Förening förordar att en försäljningskoncession införs enligt en

modell som skisserades i NUTEK:s rapport Elmarknad i förändring.

 Svenska Kommunförbundet anser att övergångsregler bör införas i syfte att

underlätta småskalig elproduktion medan Värmeverksföreningen har liknande

önskemål angående skydd för de under senare år etablerade fjärrvärmeföretagen.

 Konkurrensverket, Svenska kraftnät och Landstingsförbundet finner att

övervägande skäl talar mot någon övergångslösning. Stockholm Energi AB

argumenterar mot NUTEK:s förslag om en försäljningskoncession.

 Skälen för regeringens bedömning: Ellagstiftningsutredningen föreslår att

utredningens föreslag till regelverk skall börja gälla tidigast den 1 juli 1994.

Utredningens förslag innebär således att samtliga nät skulle öppnas samtidigt

för alla kunder. Utredningen konstaterar att väsentliga ekonomiska intressen

berörs av den tidpunkt som väljs för genomförandet och framhåller att det, om

det sker snabbt, torde leda till en samhällsekonomiskt viktig press på

elpriserna under de närmaste åren.

 Utredningen hade enligt direktiven för sitt arbete att i första hand lämna

förslag med innebörden att de regionala näten öppnas för transitering.

Utredningens slutsats är dock att det uppstår problem om inte samma regler för

handel med el gällde på lokala nät som på övriga nät. Framför allt pekar

utredningen på att en rad gränsdragningsproblem skulle uppstå mellan dem som ges

möjlighet att välja elleverantör och dem som inte har denna möjlighet.

 Flera remissinstanser har förordat en stegvis övergång till det nya

regelverket. Från de instanser som utvecklar sina synpunkter i frågan kommer

ofta förslaget att överföringsnäten i ett första steg skulle öppnas för större

kunder, medan mindre förbrukare under övergångstiden skulle förbli hänvisade

till en leverantör med leveransplikt. De skäl som förs fram för en

övergångslösning är att kostnaderna för individuell mätning och avräkning skulle

bli alltför höga för mindre förbrukare och att dessa åtminstone inledningsvis

skulle få svårt att agera på en helt öppen elmarknad. Även andra skäl redovisas,

exempelvis svårigheter för den småskaliga elproduktionen eller fjärrvärmen, som

också påverkas av utredningens förslag till lagändringar. Ytterligare ett skäl

som anförs av flera remissinstanser är att man befarar en turbulens på elmarkna-

den i ett övergångsskede, exempelvis i form av kraftiga prissvängningar.

 Kraftproducenterna har förespråkat en övergångslösning som skulle innebära att

näten i ett första steg öppnas för de kunder som har leveranskontrakt med en

viss minsta varaktighet. Förslag med ungefär samma innebörd har redovisats och

motiverats i två särskilda yttranden till Ellagstiftningsutredningens

betänkande.

 Ett antal remissinstanser föreslår en övergångslösning av det slag som

skisserades i NUTEK:s rapport Elmarknad i förändring. Den innebär att en tids-

begränsad försäljningskoncession införs. Koncessionen medför leveransplikt för

innehavaren inom ett koncessionsområde och en möjlighet för kunderna att få

elprisets skälighet prövad.

 Såväl Ellagstiftningsutredningen som en betydande del av remissinstanserna

konstaterar att för kunder med låg elförbrukning - främst hushållskunder -

kommer krav på en noggrann tidsdifferentierad mätning av elförbrukningen att

minska möjligheterna att agera på en öppen elmarknad.

 Kostnaderna i elproduktionen varierar timme för timme, vilket beror på bl.a.

att produktionsslag med olika kostnadsstruktur är i bruk vid olika tider på

dygnet och under året. Elsystemets marginella produktionskostnader påverkas av

de produktionsslag och produktionsanläggningar som för tillfället är i drift

vilket får ett genomslag på priset. Med en öppen elhandel måste man därför mäta

upp hur mycket el en kund har använt vid olika tidsperioder för att rättvisande

och tillförlitlig avräkning mellan leverantörerna skall kunna ske.

 Mätningen av kundernas elförbrukning måste i allmänhet ske med en avsevärt

större noggrannhet över tiden än i dag om kunderna inom ett område får sin el

från flera leverantörer. Kostnaderna för timvis mätning och avräkning är ännu så

länge så höga att det inte är rimligt att ställa krav på att alla elkunder har

en sådan utrustning. Det är sannolikt att kunder med låg elförbrukning inte ser

att kostnaderna för mätning uppvägs av de elprisreduktioner de kan få genom att

agera på en öppen marknad. Det finns dock anledning att anta att tekniken inom

några år har utvecklats så långt att även mindre konsumenter kan ha system med

bl.a. timvis avräkning utan alltför höga kostnader.

 De mindre elförbrukarnas möjligheter att agera på en elmarknad i konkurrens har

värderats i en särskild rapport, Små kunder på en elmarknad i konkurrens.

Rapporten redovisas i departementstencilen Utredningar om elmarknadsreformen (Ds

1994:2).

 I rapporten framhålls att också andra faktorer, vid sidan om de mättekniska

frågorna, har betydelse för en fungerande marknad för små kunder. En grund-

läggande förutsättning är, enligt rapporten, ett fritt tillträde till marknaden

för alla aktörer. Härigenom främjas handeln med el generellt sett, vilket bedöms

gynna de små kunderna. Dessa har, till skillnad från större förbrukare av el,

sämre förutsättningar att skaffa sig bra villkor i direkta förhandlingar med

elleverantörerna. Det är av den anledningen viktigt att marknaden breddas. Det

understryks att en effektiv kontroll av nätverksamheten liksom en öppen och

relevant prisinformation för små kunder också är nödvändiga villkor att få en

fungerande marknad.

 En relevant och lättförståelig prisinformation är, enligt rapporten, en av de

viktigaste förutsättningarna för att mindre kunder skall kunna agera på en öppen

elmarknad. Det finns en risk att prisinformationen försvåras när kundens pris

för leverans delas upp på en överföringsdel och en eldel. Det kommer dock med

nödvändighet att ske en förändring av relationerna mellan säljare och kunder när

elmarknaden öppnas för konkurrens. Inom elförsäljningen kommer kundorienteringen

att stärkas till följd av konkurrensen och på kundsidan kommer en ökad samverkan

i inköpen att ske. Detta kommer med tiden att förbättra kundernas information om

priser och leveransvillkor, och därmed minska deras transaktionskostnader.

 I promemorian Allmänt om en stegvis avreglering av elmarknaden som är publice-

rad i departementsstencilen Utredningar om elmarknadsreformen (Ds 1994:2) har

olika övergångslösningar analyserats.

 Förutom de motiv för en stegvist avreglerad elhandel som framkommit genom

remissbehandlingen framhålls i promemorian ett tekniskt problem som uppstår när

näten öppnas. Eftersom alla elkunder inte kan förväntas ha en avancerad mätut-

rustning krävs det att någon inom varje nätområde, i likhet med dagens

situation, svarar för konsumtionsavvikelserna hos de kunder som fortfarande

debiteras enligt schabloniserad timförbrukning. Detta problem skulle kunna

hanteras genom en övergångskonstruktion. I promemorian granskas tre modeller för

en stegvis övergång till en helt avreglerad elhandel. Modellerna innebär alla

att en elleverantör får ansvaret för de kunder som inte agerar på den fria

marknaden.

 Enligt en modell får endast kunder över en viss effekt- eller energigräns

tillgång till den fria marknaden. Ett andra alternativ är att marknaden öppnas

endast för de kunder som är beredda eller har möjlighet att teckna sig för

kontrakt med en viss minsta varaktighet. Det tredje alternativet innebär att en

leverantör har leveransplikt inom varje område, men att kunderna har rätt att

byta leverantör om de uppfyller kraven på noggrann mätning och avräkning.

 De två första alternativen till övergångbestämmelser har betydande nackdelar

jämfört med det senare. En avgränsning av kundgrupper efter antingen kundernas

storlek (effekt eller energi) eller längden på deras leveranskontrakt ger upphov

till svårlösta avgränsningsproblem. Övergångslösningar av dessa slag skulle

därför ställa krav på omfattande administrativa insatser. Vid alternativet med

avgränsning efter kundens storlek kommer den godtyckliga gränsdragningen mellan

kundgrupperna också att skapa konkurrenssnedvridningar mellan de företag som

tillåts köpa el på den konkurrensutsatta marknaden och övriga företag.

 Alternativet med en avgränsning av kunderna efter längden på deras kontrakt

skulle också - trots möjligheten att vända sig till en annan leverantör -

medföra en stark låsning av kunderna till leverantörerna. För kunden reduceras

valfriheten till att teckna ett långsiktigt kontrakt eller att stanna kvar hos

sin ordinarie leverantör. Systemet synes också skapa obalans i

konkurrensförutsättningarna mellan producenter och distributörer. De renodlade

distributionsföretagen kan inte handla el på samma villkor som andra

distributörer.

 Förslaget om en ansvarig leverantör inom varje område (leveranskoncessionär)

saknar dessa nackdelar. Det är en betydande fördel att varje kund under

övergångstiden själv kan avgöra om han vill handla el i konkurrens på den öppna

marknaden. Leverantören har därigenom inte heller en absolut ensamrätt till

leveranserna inom sitt område, eftersom kunderna har möjlighet att vända sig

till andra leverantörer.

 Genom leverantörens leveransskyldighet inom sitt område får främst de mindre

kunderna ett skydd på den fria marknaden. Dessa abonnenter bör ha möjlighet att

få priset för såväl elen som överföringen av densamma prövad. Det finns också

skäl att under en övergångstid behålla den garanterade avsättningsmöjligheten

för mindre kraftproducenter liksom möjligheten att vägra leverans av el för

uppvärmning inom fjärrvärme- eller naturgasområden. Detta låter sig också göras

genom att införa ett system med leveranskoncessioner. En mottagningsplikt för el

från mindre kraftproducenter kan då åläggas innehavaren av leveranskoncession.

Denne kan också ges möjlighet till undantag från leveransplikten vad gäller el

för uppvärmningsändamål i områden med fjärrvärme och naturgas.

 Det finns enligt regeringens uppfattning goda skäl för en övergångslösning i

syfte att skapa stabilitet i avregleringen. Under en övergångstid bör de

elkunder som så önskar kunna kvarstå i ett system för elhandel med i huvudsak

samma villkor som de som nu råder. Under övergångsperioden, då allt fler kunder

kan väntas söka sig till den öppna marknaden, kan också institutionella

förändringar väntas ske som successivt kommer att underlätta för mindre kunder

att agera på marknaden. Det gäller, som tidigare nämnts, att avancerad mätut-

rustning blir tillgänglig till lägre priser. Likaså kan med tiden en omställning

väntas ske inom elförsäljningen som innebär en avsevärt förbättrad kundoriente-

ring. Det leder till att informationen om möjliga avtal för olika kundgrupper

kommer att öka, och att leverantörer med särskild kundinriktning kommer att

träda in på marknaden. Det är troligt att marknadsföringen först inriktas mot de

större kunderna, men att säljarna efter någon tid börjar att söka kunder också

bland mindre förbrukare. Med tiden kommer därmed även hushållskunder att kunna

agera på marknaden utan större transaktionskostnader och med tillgång till

relevant information.

 Mot bakgrund av de överväganden som här redovisats talar starka skäl för att

ett övergångssystem bör införas när elnäten öppnas för handel med el. Systemet

bör bygga på den redovisade principen att en leveranskoncession meddelas för

varje koncessionsområde. Det bör utformas så att statsmakterna inte behöver låsa

övergångstidens längd utan att behovet av övergångslösningen fortlöpande kan

prövas.

 I avsnitt 7 redovisas regeringens närmare överväganden och förslag om en

särskild koncession för leverans av el. Genom ett sådant övergångssystem skapas

förutsättningar för en anpassning till öppen elhandel för alla elkunder.

Prop.

1993/94:162

Sammanfattning av Ellagstiftningsutredningens delbetänkande Elkonkurrens med

nätmonopol (SOU 1993:68)

Konkurrens och monopol på elmarknaden

Dagens förhållanden på elmarknaden har vuxit fram med stöd av lagregler som har

sitt ursprung i början av 1900-talet.

 På förslag av ett enhälligt näringsutskott anslöt sig riksdagen i juni 1992

till de mål och strategier för elmarknadens reformering som hade förordats i

proposition 1991/92:133.

 Målet för en reformering av den svenska elmarknaden är enligt propositionen

att genom ökad konkurrens nå ett mer rationellt utnyttjande av

produktionsresurserna och att tillförsäkra kunderna flexibla leveransvillkor

till lägsta möjliga priser.

 Denna principiella grundsyn på elmarknaden har redan kommit till konkret

uttryck i Norge och synes vara på väg i Finland. Fortsätter utvecklingen i denna

riktning har vi inom något eller några år ett med dessa grannländer i huvudsak

gemensamt regelsystem.

 Även med konkurrens på elmarknaden behövs en kontroll av nätverksamheten. Med

nätverksamhet menar vi allt som behövs för att näten skall kunna användas för

överföring av ström.

 Kontrollen gäller i första hand att ledningar och nät på skäliga villkor hålls

öppna och tillgängliga för alla som behöver använda dem för att överföra ström.

Det elektriska nätet skall vara en handelsplats dit alla har tillträde.

 I andra hand behövs en kontroll av nätverksamheten för att styra

prisutvecklingen för nättjänster - tarifferna för anslutning och överföring -

och ägarnas vinstuttag. Denna ekonomiska kontroll är nödvändig eftersom

nätverksamhet är ett s.k. naturligt monopol.

Kontroll av nätverksamhet

Kontroll av nätverksamheten skall enligt förslaget ske bl.a. genom ett

koncessionssystem som i stora drag motsvarar det som finns för närvarande.

Eftersom begreppet koncession i ellagen nu får en ny innebörd, föreslår vi en ny

benämning, nätkoncession.

 Den myndighet som skall sköta kontrollen av nätverksamheten kallas

nätmyndigheten.

 Nätkoncession kan enligt förslaget ges för linje eller för område.

 Med nätkoncession för linje avses koncession för en elektrisk ledning med i

huvudsak bestämd sträckning. Denna typ av nätkoncession svarar närmast mot

dagens linjekoncession.

 Med nätkoncession för område avses koncession för ett ledningsnät inom ett

visst område och med högst viss angiven spänning. Denna koncession har likheter

med den nuvarande områdeskoncessionen.

 Innebörden av våra förslag är:

 *Den som har nätkoncession skall vara skyldig att på skäliga villkor överföra

 ström åt annan.

 *Den som har nätkoncession för område skall normalt vara skyldig att på

 skäliga villkor ansluta en anläggning inom området.

 *Om både en innehavare av nätkoncession för linje och en för område vill

 ansluta en anläggning, så skall den som har nätkoncession för området normalt

 ges företräde.

 *Den som har nätkoncession skall ansvara för mätning av ström.

 *Frågor kring mätning, datainsamling och avräkning m.m. utreds i särskild

 ordning.

 Förslaget om skyldighet att överföra ström på skäliga villkor innebär att alla

ledningar och nät öppnas för handel med el, inte bara storkraftnät och regionnät

utan även lokala nät.

 Den som har nätkoncession för område skall vara skyldig att, på skäliga

villkor, ansluta alla som begär det, om inte nätmyndigheten medger undantag från

denna skyldighet. Anslutning till nätkoncession för linje skall i första hand

grundas på frivilliga avtal.

 Den föreslagna rätten till anslutning och överföring kan självfallet inte

gälla utan begränsningar. Rätten skall gälla på skäliga villkor. Vad som är

skäligt får, om parterna inte är ense, avgöras av nätmyndigheten. Prövningen av

om ett villkor, t.ex. priset, är skäligt kommer alltid att ske i efterhand för

varje enskilt fall. Alla omständigheter av betydelse för ett avtal kan prövas

inom ramen för begreppet skäliga villkor.

 I bedömningen av vad som är skäliga villkor ingår ett speciellt delproblem,

nämligen om det finns ledig kapacitet för begärd inmatning eller uttag av ström.

Detta gäller både vid anslutning av nya anläggningar och vid ändrade villkor för

befintlig anslutning.

 Enligt vår uppfattning måste nätägaren i princip kunna vägra anslutning med

hänvisning till bristande överföringskapacitet.

 I och med att elnäten öppnas kommer rörligheten på marknaden att öka. Fler

aktörer än idag kommer att vara ägare till den kraft som överförs på de olika

näten. För att man skall kunna veta vem eller vilka som är ansvariga för olika

leveranser kommer nya krav att ställas på system för mätning samt insamling och

rapportering av mätvärden. I vilken utsträckning mindre elkunder kommer att

utnyttja den öppna elmarknaden beror på de aktuella kostnaderna för mätning,

administration m.m.

 Vi föreslår att innehavaren av nätkoncessionen blir ansvarig för mätning m.m.

vilket alltså ses som en del av nätverksamheten.

 Men det finns en rad frågor som behöver lösas kring mätning, datainsamling och

avräkning på elnäten. Det gäller t.ex. tekniska frågor så som behovet av

enhetliga normer som rör mätning samt insamling och rapportering av mätvärden.

Hithörande frågor bör utredas särskilt.

Vi föreslår vidare:

* Nättariffer skall utformas på sakliga grunder.

* Nättariffer för område får inte konstrueras med utgångspunkt i var inom

 området en anslutning är belägen (undantag - engångsavgift för anslutning).

* Nättariffer skall utformas så, att betald avgift för en anslutning ger rätt

 att använda det elektriska nätet inom landet.

* Skäligheten i tariffer och övriga villkor för nättjänster kan bedömas av

 nätmyndigheten utifrån bl.a. en prisindikator och en avkastningsindikator.

 De riktlinjer som här har formulerats baseras bl.a. på en princip om

kostnadsriktighet för olika kundkategorier. Men strävan efter kostnadsriktighet

kan komma i konflikt med andra mål. Det är, anser vi, knappast rimligt om

elkonsumenter i områden där det är särskilt dyrt att bygga och underhålla

elnäten, t.ex. i glest befolkade bygder, behöver stå för samtliga de kostnader

som elöverföringen medför.

 Ett grundläggande krav på nättarifferna på de lokala näten bör enligt vår

mening därför vara att dessa inte skall konstrueras med utgångspunkt i var inom

ett koncessionsområde kunden är ansluten.

 Även med detta system kan det naturligtvis inte undvikas att nättarifferna i

utpräglade glesbygdsområden kan bli relativt sett högre än i utpräglade

tätortsområden. Så är emellertid förhållandet redan inom ramen för nuvarande

system med områdeskoncessioner.

 Nivån på tarifferna skall avvägas mellan å ena sidan kundernas intresse av så

låga priser som möjligt i kombination med avtalad säkerhet i leveransen och å

andra sidan nätägarnas intresse av avkastning på det egna kapital som investeras

i verksamheten. Det blir nätmyndighetens uppgift att efter hörande av berörda

parter finna den balanspunkt som är skälig.

 Nätmyndigheten bör utforma vissa bedömningsgrunder i form av bl.a.

indikatorer. Dessa skall ses som ett hjälpmedel för såväl nätmyndigheten som

koncessionshavararna och deras kunder - konsumenterna - när det gäller att i ett

konkret fall bedöma vad som är skälig nivå på tarifferna.

 Användningen av indikatorer som speglar prisutvecklingen och kapitalav-

kastningen i nätverksamheten har särskild betydelse, i synnerhet under de första

åren sedan systemet med separata tariffer för överföringstjänster har införts.

Myndigheten bör successivt utveckla ytterligare indikatorer.

 Vi föreslår särredovisning enligt följande:

* Nätverksamhet skall särredovisas som särskild rörelsegren.

* Den som har nätkoncession skall ge in årsredovisning m.m. för nätverksamheten

 till nätmyndigheten.

* Revisor särskilt skall uttala om årsredovisning för nätverksamhet gjorts

 enligt reglerna.

 Resultaträkning och balansräkning skall upprättas enligt särskilda riktlinjer.

Årsredovisningen skall bl.a. innehålla uppgifter bl.a. om eventuella

koncernbidrag och om de olika indikatorer som nätmyndigheten angett och deras

nivå för året.

 I den första årsredovisningen skall redovisas hur ingångsvärdena i

särredovisningen har beräknats och hur dessa förhåller sig till motsvarande

värden före det att särredovisning upprättades. Särskild vikt bör härvid läggas

på redovisningen av anläggningstillgångar.

Villkor för nätkoncessioner

Enligt förslaget behålls huvuddragen av gällande koncessionssystem men ändamålet

ändras till att reglera nätverksamheten enligt de nya riktlinjerna.

 Förslaget innebär att nätmyndigheten då koncession söks skall pröva bl.a.

följande:

* Är ledningar och nät lämpliga från allmän synpunkt?

* Utgör nätkoncession för område en lämplig enhet för nätverksamhet?

* Är sökanden lämplig?

 Det nuvarande kravet på lämplig enhet med hänsyn till eldistributionens

ändamålsenliga anordnande ändras till att avse för nätverksamheten lämplig

enhet. Inom ett område med nätkoncession bör t.ex. finnas både kunder som det är

dyrt att ha knutna till nätet och kunder som inte medför så höga kostnader.

 När nätkoncession gäller utlandsförbindelse skall enligt vårt förslag

regeringen alltid pröva ansökan. Det blir därmed i dessa fall regeringen som i

samband med den lämplighetsprövning som alltid skall föregå en

koncessionsgivning har att bedöma ansökan bl.a. mot bakgrund av den av stats-

makterna uttalade principen att Svenska kraftnät skall äga en tillräckligt stor

del av utlandsförbindelserna.

Ersättningsregel i övergångsbestämmelserna

Vårt förslag innebär genomgripande förändringar av villkoren för koncessioner.

Koncessionstiderna är långa, upp till 40 år, och de föreslagna villkoren bör av

hänsyn till konkurrensen på elmarknaden införas vid en och samma tidpunkt för

alla koncessionshavare. Villkoren för koncessioner måste därför ändras under

löpande koncessionstid.

 De föreslagna ändrade villkoren kan emellertid orsaka förluster för en del

koncessionshavare. Deras rätt enligt tidigare meddelade koncessioner kan

jämställas med egendom och sådan åtnjuter skydd av bl.a. den s.k.

Europakonventionen. Vi föreslår därför en övergångsbestämmelse om ersättning av

staten för förluster som är en direkt följd av villkorsändringarna. Kon-

cessionshavarna skall dock inte kunna få ersättning för utebliven vinst.

Storkraftnätet

Innebörden av våra förslag är följande:

* Svenska Kraftnät åläggs "systemansvar" för storkraftnätet.

* Svenska Kraftnät utses till "nätansvarig enhet" enligt EGs transiterings-

 direktiv.

 Vi anser att dessa ändringar skall framgå av instruktionen för affärsverket.

Handel i konkurrens

Ellagen innehåller nu ett antal regler om leveransskyldighet, köpskyldighet och

prisreglering av el. Vi föreslår att dessa regler upphävs, liksom den särskilda

lagen om förvärv av eldistributionsanläggning m.m.

 Tanken är att köp och försäljning av el skall ske i fri konkurrens.

 När det gäller försäljning av el till mindre kunder kan dock möjligheterna att

i praktiken snabbt skapa en fungerande konkurrensmarknad ifrågasättas. Även om

en mindre konsument med vårt förslag får rätt att byta leverantör kan det finnas

hinder för leverantörsbyte i form av sök-, mät- och informationskostnader. Den

nuvarande leverantören kan därför komma att få en dominerande ställning på den

lokala marknaden för el.

 Konkurrensverket har bedömt att den konkurrenslag som träder i kraft den 1

juli 1993 ger tillräckligt skydd för mindre konsumenter mot överpriser och annat

missbruk av dominerande ställning. Konkurrensverket ser på förhand inget behov

av ytterligare regleringar av elförsäljningen.

 Vi utgår från att de nya konkurrensreglerna ger ett tillräckligt konsu-

mentskydd, i enlighet med Konkurrensverkets bedömning. Vi vill samtidigt

understryka att det är viktigt att utvecklingen på denna del av elmarknaden

följs.

 Vårt förslag att upphäva skyldigheten att köpa el betyder att mindre

elproduktionsanläggningar (högst 1 500 kilowatt) inte längre har en garanterad

avsättning för sin produktion. Om det visar sig att ägare av sådana mindre

kraftverk förlorar på det nya regelverket kan det finnas anledning att överväga

särskilt stöd av energipolitiska skäl. Ofta handlar det nämligen om

vindkraftverk och små vattenkraftverk.

 I två fall anser vi att handel med el behöver kontrolleras.

 Det första gäller elsäljare m.fl. Det går inte att "öronmärka" elleveranser.

En konsument kan fortsätta att använda el trots att hans kraftproducent eller

elsäljare inte matar in någon kraft just åt honom. Först efter det att mätvärden

och kontraktsinformation för respektive producent, återförsäljare och elkon-

sument har sammanställts, dvs. avräkningen är genomförd, kan det kontrolleras om

alla gjort rätt för sig.Det är därför nödvändigt att alla avtal om leverans av

el, i något led av kedjan producent - återförsäljare - konsument, kompletteras

med s.k. reservkraftsavtal.

 Vårt förslag är att Svenska kraftnät, i egenskap av systemansvarig, ges ett

speciellt ansvar att övervaka att de som har balansansvar också har tillräckliga

reservkraftsavtal.

 Det andra fallet gäller export och import av el. Mot bakgrund av bl.a. vad

riksdagens näringsutskott våren 1992 uttalade om önskvärdhet av ömsesidighet vid

export och import av el kan det finnas skäl för regeringen att noga följa

utvecklingen.

 Innebörden av vårt förslag är följande:

* Den som importerar eller exporterar el enligt kontrakt som är gällande minst

 sex månader skall göra anmälan i förväg till regeringen.

* Det är straffbart att inte göra sådan anmälan.

Kommunal elverksamhet

När handel med el skall ske i konkurrens uppstår frågan, om nuvarande

kommunalrättsliga regler försvårar för kommunala företag att konkurrera på lika

villkor med statliga och privata företag.

 Vi har gått igenom bl.a. innebörden av lokaliseringsprincipen, likställig-

hetsprincipen, förbudet mot spekulativa företag och självkostnadsprincipen samt

kommunallagens regler för kommunala företag.

 Vi föreslår följande ändringar för kommunala elföretag som drivs i

privaträttslig form - i regel aktiebolag.

* De får rätt att - utan hinder av kommunallagens lokaliseringsprincip - bedriva

 produktion av och handel med el, nätverksamhet samt viss sidoverksamhet

 utanför den egna kommunens område.

* För deras produktion och försäljning av el och sidoverksamhet skall - i

 stället för kommunallagens likställighetsprincip och den s.k. självkost-

 nadsprincipen - gälla krav på affärsmässighet och särredovisning.

 De bestämmelser vi föreslår ansluter i sak nära till förslag som nyligen har

lagts fram av Avgiftsgruppen (Civildepartementet) i betänkandet (Ds 1993:16)

Avgifter inom kommunal verksamhet - förslag till modifierad

självkostnadsprincip.

 Våra förslag avser alltså endast kommunal elverksamhet som bedrivs i

privaträttslig form, huvudsakligen som aktiebolag.

 Den kommun som så önskar kan naturligtvis även i fortsättningen bedriva

produktion av och handel med el i förvaltningsform. Men i så fall kommer

lokaliseringsprincipen att gälla liksom också likställighetsprincipen och

självkostnadsprincipen. Den sistnämnda kommer dock kanske - vilket kan vara

väsentligt - att modifieras enligt Avgiftsgruppens förslag.

Nätmyndighet och länsrätt

Vår bedömning är att arbetet med koncessionsfrågor inom Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK) blir av ungefär samma omfattning och inriktning

som för närvarande när det föreslagna systemet med nätkoncessioner införs.

 Samtidigt tillkommer nya myndighetsuppgifter rörande nätverksamheten. Dessa

gäller att utfärda allmänna föreskrifter och råd om särredovisning av

nätverksamhet och att bedöma pris och andra villkor för nättjänster.

 Både koncessionsprövningen och tillsynen över nätverksamheten bör handhas av

nätmyndigheten. Vi anser att NUTEK för närvarande är den lämpligaste myndigheten

för detta uppdrag.

 NUTEKs beslut om villkoren för överföring och anslutning skall kunna

överklagas till länsrätten i Stockholm. NUTEK får rätt att agera som part i

domstol och att överklaga domstols avgörande som inneburit att NUTEKs beslut

ändrats i sak.

Tid och sätt för införandet

De av oss föreslagna reglerna kan börja gälla tidigast den 1 juli 1994.

 Vi anser att samhällsekonomiska skäl talar för ett snabbt genomförande av

förslagen.

 För att de nya reglerna skall kunna träda i kraft den 1 juli 1994 krävs att de

riksdagsbeslut som behövs kan fattas före utgången av första kvartalet 1994.

Dessutom måste NUTEKs förberedelsearbete kunna startas före utgången av år 1993.

Men, om alla intressenter anstränger sig, borde det kunna gå.

Ellagstiftningsutredningens lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

Härigenom föreskrivs att 1 - 3, 15, 23 och 31 lagen (1902:71 s. 1),

innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1

Med elektrisk anläggning förstås i denna lag anläggning med däri ingående

särskilda föremål för produktion, upplagring, omformning, överföring, dis-

tribution eller nyttjande av elektrisk ström.

 Ha olika delar av samma elektriska anläggning skilda innehavare, anses varje

sådan del som en särskild anläggning.

 Elektriska anläggningar indelas med hänsyn till farlighetsgraden i

starkströmsanläggningar och svagströmsanläggningar. Närmare bestämmelser härom

meddelas av regeringen.

 Med nätverksamhet förstås

 sådan verksamhet som

 behövs för att överföra ström

 på det elektriska nätet.

 Hit hör bl.a. pro-

 jektering, byggande och

 underhåll av ledningar,

 ställverk och

 transformatorer,

 anslutning av andra

 ledningar och mätning av

 överförd ström.

 Med anslutning förstås i

 2 4 och 7 mom. dels ny

 anslutning av ledning

 eller annan anläggning,

 dels återinkoppling av

 befintlig anslutning och

 dels ändring av avtalad

 effekt i anslutnings-

 punkt.

 Regeringen utser en

 myndighet

 (nätmyndigheten) som

 handhar frågor om nätverk-

 samhet enligt denna lag.

 2 1 mom.

Elektriska stark- Elektriska

strömsledningar får inte starkströmsledningar får

dras fram eller inte dras fram eller

begagnas utan tillstånd begagnas utan tillstånd

(koncession) av rege- (nätkoncession) av

ringen eller den regeringen eller, efter

myndighet som regeringens bemyndi-

regeringen bestämmer. gande, av nätmyndigheten.

Till en lednings fram- Till en lednings fram-

dragande räknas inte dragande räknas inte bara

bara själva byggandet av själva byggandet av

ledningen utan också ledningen utan också

schaktning, skog- schaktning, skogsavverk-

savverkning eller därmed ning eller därmed jämförli-

jämförliga åtgärder för attga åtgärder för att bereda

bereda plats för plats för ledningen.

ledningen. För en ledning med i

En koncession skall huvudsak bestämd sträck-

avse en ledning med i ning skall ges nätkonces-

huvudsak bestämd sion för linje och för ett

sträckning (linjekon- ledningsnät inom ett

cession) eller visst område och med högst

ledningsnät inom ett viss angiven spänning

visst område (områdeskon-skall ges nätkoncession

cession). för område.

 En transformator- eller

 kopplingsstation som är

En transformator- eller avsedd för en spänning av

kopplingsstation som är 40 kilovolt eller däröver

avsedd för en spänning avoch som skall anslutas

40 kilovolt eller därövertill en eller flera nya

och som skall anslutas ledningar får inte börja

till en eller flera nya byggas förrän nätkoncession

ledningar får inte börja har meddelats för

byggas förrän koncession framdragande av minst en

har meddelats för ny ledning eller med-

framdragande av minst givande har lämnats

en ny ledning eller enligt 8 mom. för sådant

medgivande har lämnats framdragande.

enligt 8 mom. för sådant

framdragande.

Regeringen får medge undantag från bestämmelserna i första och tredje styckena i

fråga om vissa slag av ledningar eller stationer eller i fråga om ledningar

eller stationer inom vissa områden.

 2 2 mom.

Koncession må ej Nätkoncession får ges en-

meddelas, med mindre dast om anläggningen är

anläggningen är behövlig lämplig från allmän syn-

och förenlig med en punkt.

planmässig elektri- Nätkoncession för linje

fiering och, då fråga är får endast om särskilda

om områdeskoncession för skäl föreligger ges för

yrkesmässig dis- ledning med spänning som

tribution, området utgör inte överstiger högsta

en med hänsyn till eldi- tillåtna spänning för de

stributionens ända- områden med nätkoncession

målsenliga anordnande som berörs av ledningen.

lämplig enhet. Nätkoncession för område

 Koncession för yrkesmäs-får ges om området utgör en

sig distribution må med- med hänsyn till nätverk-

delas endast den som samheten lämplig enhet.

från allmän synpunkt Områden med nätkoncession

finnes lämplig att utöva får inte helt eller

sådan verksamhet. delvis sammanfalla.

 Vid prövning av fråga om Nätkoncession får endast

meddelande av ges till den som från

områdeskoncession enligt allmän synpunkt är lämplig

första och andra att utöva nätverksamhet.

styckena skall möjlighet

att tillgodose lokala

intressen särskilt Nätkoncession får inte

beaktas. strida mot en detaljplan

 Koncession får inte eller områdesbestämmelser.

strida mot en Om syftet med planen

detaljplan eller om- eller bestämmelserna inte

rådesbestämmelser. Om motverkas, får dock

syftet med planen eller mindre avvikelser göras.

bestämmelserna inte Vid prövning av frågor om

motverkas, får dock min- meddelande av nätkonces-

dre avvikelser göras. sion skall lagen

 Vid prövning av frågor (1987:12) om hushållning

om meddelande av kon- med naturresurser m.m.

cession skall lagen tillämpas.

(1987:12) om hushållning Nätkoncession får inte

med naturresurser m.m. överlåtas utan tillstånd av

tillämpas. regeringen eller, efter

 Koncession må ej över- regeringens

låtas utan tillstånd av bemyndigande, av

regeringen eller den nätmyndigheten.

regeringen bemyndigar.

 Om förvärv av

eldistributionsan-

läggning m.m. finnes sär-

skilda bestämmelser.

 2 3 mom.

Koncession meddelas för Nätkoncession ges för be-

viss tid, ej över- stämd tid, längst 40 år.

stigande fyrtio eller,

om särskilda skäl därtill

föranleda, sextio år. Vid meddelande av nät-

 Vid meddelande av kon- koncession skola, under

cession skola, under förbehåll av allmän och

förbehåll av allmän och enskild rätt, föreskrivas

enskild rätt, föreskrivasde villkor för anlägg-

de villkor för anlägg- ningens utförande och

ningens utförande och nyttjande som av säker-

nyttjande som av säker- hetsskäl eller eljest ur

hetsskäl eller eljest ur allmän synpunkt finnas på-

allmän synpunkt finnas kallade.

påkallade.

 2 4 mom.

Den som innehar Den som har nätkoncession

områdeskoncessionen för är skyldig att på skäliga

yrkesmässig distribution villkor överföra ström åt

är skyldig att annan.

tillhandahålla ström åt Den som har nätkonces-

var och en som inom om- sion för område är skyldig

rådet behöver den för nor-att, om inte nät-

mala förbrukningsändamål,myndigheten medger un-

om inte annat följer av dantag, på skäliga villkor

andra stycket eller det ansluta en anläggning

finns särskilda skäl tillinom området.

undantag. Den som har nätkonces-

 Inom ett område där sion för linje får ansluta

fjärrvärme eller naturgasen anläggning till

distribueras eller ledningen.

avses bli distribuerad Om särskilda skäl före-

föreligger inte ligger kan nätmyndigheten

skyldighet att leverera besluta att den som har

ström för värmeförsörjningnätkoncession för linje

av en byggnad, om skall ansluta en anlägg-

strömmen är avsedd för ning på av nätmyndigheten

värmeförsörjning på någotangivna villkor.

annat sätt än med Om en anläggning kan an-

värmepump eller om slutas såväl till en nät-

strömmen är avsedd för enkoncession för linje som

värmepump men värmepum- till en nätkoncession för

par, enligt riktlinjer område får den som har nät-

som kommunfullmäktige koncessionen för linje

har beslutat, inte bör göra anslutningen endast

förekomma inom området. efter medgivande av den

Trots detta föreligger som har nätkoncessionen

dock skyldighet att för området eller efter

leverera ström, om tillstånd av

värmeförsörjningen av nätmyndigheten.

byggnaden med större Nätmyndigheten prövar, på

fördel kan tillgodoses eget initiativ eller

med elenergi än med det efter anmälan, enligt

för området gemensamma detta moment eller 7

systemet. Har ström till mom. om överföring, an-

en värmepump börjat slutning, nättariffer

tillhandahållas före eller andra villkor för

fullmäktiges beslut nätverksamhet är skäliga

gäller skyldighet att samt om koncessionshava-

leverera så länge värme- ren i övrigt uppfyllt

pumpen är i bruk. sina skyldigheter.

Den som innehar områdes-

koncession för

yrkesmässig distribution

är skyldig att, om det

inte finns särskilda skäl

till undantag, köpa ström

från elproduktions-

ansläggning som är belägen

inom området och som kan

leverera en effekt om

högst 1 500 kilowatt.

 Den som innehar

linjekoncession är

skyldig att, om det är

förenligt med kon-

cessionens ändamål,

leverera eller överföra

ström åt en innehavare av

områdeskoncession, i den

mån det behövs för att

denne skall kunna

fullgöra sina

förpliktelser enligt

första - tredje styck-

ena. Sådan skyldighet

att leverera eller

överföra ström föreligger

även i övrigt gentemot

förbrukare, vars verk-

samhet är av större

betydelse för det

allmänna.

 Frågor om förpliktelser,

som avses i detta

moment, prövas av den

myndighet som rege-

ringen bestämmer.

 2 5 mom.

Gränserna för områdeskon-Gränserna för nätkoncession

cession må ändras av den för område må ändras av

regeringen bemyndigar, nätmyndigheten om det

om det erfordras för erfordras för ändamålsenlig

ändamålsenlig nätverksamhet och kan ske

distribution och kan utan synnerlig olägenhet

ske utan synnerlig för koncessionshavaren.

olägenhet för

koncessionshavaren.

 2 6 mom.

 Nätmyndigheten får förelägga

 en koncessionshavare att

 fullgöra sina skyldig-

 heter enligt denna lag

 eller med stöd av lagen

 meddelade föreskrifter

Åsidosätter eller koncessionsvill-

koncessionshavaren i kor. Föreläggande får

väsentlig mån föreskrift,förenas med vite.

som givits vid med- Åsidosätter

delande av koncession, koncessionshavaren i

eller förpliktelser, som väsentlig mån föreskrift,

avses i 4 mom., eller som givits vid medde-

har han under tre år i lande av nätkoncession,

följd ej haft ledningen eller förpliktelser, som

eller ledningsnätet i avses i 4 mom. eller

bruk, må koncessionen 7 mom., eller har han

helt eller delvis under tre år i följd ej

återkallas. haft ledningen eller

 ledningsnätet i bruk, må

Frågor om återkallelse koncessionen helt eller

prövas av regeringen delvis återkallas.Frågor om

eller den myndighet som återkallelse av nätkonces-

regeringen bestämmer. sion prövas av länsrätt

 efter ansökan av nät-

 myndigheten.

 2 7 mom.

För åstadkommande av Nätverksamhet skall

skälig prissättning är ekonomiskt redovisas

koncessionshavaren skilt från annan verksam-

skyldig att underkasta het. Detta gäller även när

sig reglering av pris nätverksamheten bedrivs

och övriga villkor för av staten eller en

leverans, överföring kommun.

eller inköp av ström på Revisor hos den som be-

framställning av driver nätverksamhet

1. den som nyttjar skall särskilt granska

eller önskar nyttja strömårsredovisningen avseende

från anläggningen, nätverksamheten och avge

2. den som levererar ett utlåtande om årsredo-

eller som önskar visningen av nätverksam-

leverera ström till an- heten uppgjorts enligt

läggningen från en sådan gällande bestämmelser.

elproduktionsanläggning Nättariff skall utformas

som avses i 4 mom. på sakliga grunder. En

tredje stycket. nättariff för område, utom

 Frågor om prisreglering engångsavgift för

prövas av den myndighet anslutning, får dock inte

som regeringen be- konstrueras med utgångs-

stämmer. punkt i var inom området

 Framställning om ändringen anslutning är belägen.

i eller upphävande av Nättariff för överföring av

beslutad prisreglering ström skall utformas så,

får göras också av att betald avgift för en

anläggningens anslutning ger rätt att

innehavare. använda det elektriska

 Avtal, som strider mot nätet inom landet.

beslut om Regeringen eller efter

prisreglering, är utan regeringens

verkan. bemyndigande, nät-

 myndigheten fastställer

 vilka bedömningsgrunder i

 övrigt som skall tillämpas

 vid prövning av nättarif-

 fer enligt 4 mom. sista

 stycket. När dessa

 bedömningsgrunder till-

 ämpas, skall nätmyndig-

 heten ta skälig hänsyn

 till koncessionshavarens

 särskilda förhållanden.

 Den som har nätkonces-

 sion skall på begäran utan

 dröjsmål lämna skriftlig

 uppgift om nättariffer

 och övriga villkor för

 överföring eller

 anslutning. Vid begäran

 om ny anslutning skall

 uppgift om villkoren

 lämnas inom skälig tid.

 Den som har nätkoncession

 skall vidare på begäran

 upplysa om möjligheten

 att hos nätmyndigheten

 begära prövning enligt

 4 mom. sista stycket.

 Närmare bestämmelser om

 koncessionshavares

 skyldigheter enligt

 4 mom. eller detta

 moment meddelas av

 regeringen eller, efter

 regeringens

 bemyndigande, av

 nätmyndigheten.

 2 8 mom.

Regeringen eller den Regeringen eller, efter

myndighet regeringen regeringens

bestämmer får, om sär- bemyndigande, nätmyndig-

skilda skäl föreligger, heten får, om särskilda

medge att en elektrisk skäl föreligger, medge att

starkströmsledning får en elektrisk stark-

dras fram redan innan strömsledning får dras

behövlig koncession har fram redan innan behövlig

meddelats eller att en nätkoncession har

transformator- eller meddelats eller att en

kopplingsstation får transformator- eller

byggas utan hinder av kopplings-station får

bestämmelsen i 1 mom. byggas utan hinder av

tredje stycket. När bestämmelsen i 1 mom.

ledningen är färdig att tredje stycket. När

tas i bruk får, i den ledningen är färdig att

ordning som regeringen tas i bruk får, i den

föreskriver, tillstånd ordning som regeringen

lämnas att tills vidare föreskriver, tillstånd

under tre år begagna lämnas att tills vidare

ledningen i avvaktan på under tre år begagna

att koncessionsansök- ledningen i avvaktan på

ningen slutligt prövats. att kon-

 cessionsansökningen

 slutligt prövats.

 3 1 mom.

Upphör en koncession att Upphör en nätkoncession

gälla, är den som senast att gälla är den som

haft koncessionen skyl- senast haft koncessionen

dig att ta bort skyldig att ta bort

ledningen med ledningen med tillhörande

tillhörande anläggningar anläggningar och vidta

och vidta andra åtgärder andra åtgärder för

för återställning, om återställning om detta är

detta är påkallat från påkallat från allmän eller

allmän eller enskild enskild synpunkt.

synpunkt. Frågan om skyldighet att

 vidta sådana åtgärder prövas

 Frågan om skyldighet av nätmyndigheten.

att vidta sådana åtgärderPrövningen skall ske i

prövas av regeringen samband med att

eller den myndighet som koncessionen upphör.

regeringen bestämmer.

Prövningen skall ske i Iakttar den som haft

samband med att nätkoncessionen inte vad

koncessionen upphör. som har ålagts honom, får

 Iakttar den som har nätmyndigheten vid vite

haft koncessionen inte förelägga honom att full-

vad som har ålagts göra sina åligganden.

honom, får den myndighet

som har att pröva frågor

om återställningsåtgärder

vid vite förelägga honom

att fullgöra sina

åligganden. Ett

vitesföreläggande skall

delges.

 3 2 mom.

Har en elektrisk stark- Har en elektrisk stark-

strömsledning dragits strömsledning dragits

fram utan koncession, fram utan nätkoncession,

där detta behövs, får där detta behövs, får

regeringen eller den nätmyndigheten förelägga

myndighet som regering- ledningens innehavare

en bestämmer förelägga att ta bort ledningen

ledningens inne-havare med tillhörande

att ta bort ledningen anläggningar och vidta

med tillhörande anlägg- andra åtgärder för åter-

ningar och vidta andra ställning, om detta är

åtgärder för återställning,påkallat från allmän eller

om detta är påkallat frånenskild synpunkt.

allmän eller enskild

synpunkt. Föreläggandet får förenas

 Föreläggandet får förenasmed vite.

med vite. Ett

vitesföreläggande skall

delges.

 3 3 mom.

Om annans mark behöver Om annans mark behöver

tas i anspråk för sådana tas i anspråk för sådana

återställningsåtgärder somåterställningsåtgärder som

avses i 1 eller 2 mom., avses i 1 eller 2 mom.,

får regeringen eller den får nätmyndigheten besluta

myndighet som att tillträde till marken

regeringen bestämmer skall lämnas under viss

besluta att tillträde tid.

till marken skall lämnas

under viss tid. Återställningsåtgärderna

 Återställningsåtgärdernaskall utföras så, att

skall utföras så, att minsta skada och intrång

minsta skada och intrång vållas. Byggnader får upp-

vållas. Byggnader får föras eller vägar byggas

uppföras eller vägar byg-endast om markens ägare

gas endast om markens och den som har

ägare och den som har nyttjanderätt eller

nyttjanderätt eller servitut avseende marken

servitut avseende samtyckt till det eller

marken samtyckt till nätmyndigheten lämnat

det eller den myndighet tillstånd till åtgärden.

som avses i första Tillstånd får lämnas endast

stycket lämnat tillstånd om åtgärden är oundgängligen

till åtgärden. Tillstånd nödvändig för att återställ-

får lämnas endast om åt- ningsåtgärderna skall

gärden är oundgängligen kunna vidtas.

nödvändig för att återställ-

ningsåtgärderna skall

kunna vidtas.

 Föranleder återställningsåtgärderna skada eller intrång, skall ersättning här-

för utgå. Talan om ersättning väcks vid den fastighetsdomstol inom vars område

marken eller större delen därav ligger.

 15

Regeringen eller den Regeringen eller den

myndighet som myndighet som regeringen

regeringen bestämmer får,bestämmer får, i den mån

i den mån det är påkallatdet är påkallat från

från elsäkerhetssynpunkt,elsäkerhetssynpunkt eller

meddela föreskrifter om av hänsyn till

kontroll, provning driftsäkerheten hos det

eller besiktning samt nationella elsystemet,

andra föreskrifter som meddela föreskrifter om

angår elektriska anlägg- kontroll, provning eller

ningar, anordningar besiktning samt andra

avsedda att anslutas föreskrifter som angår

till sådana anläggningar,elektriska anläggningar,

elektrisk materiel anordningar avsedda att

eller elektriska anslutas till sådana

installationer. anläggningar, elektrisk

 materiel eller

 elektriska installatio-

 ner.

 23

Tillsynsmyndighet har Nätmyndigheten och annan

rätt att på begäran få detillsynsmyndighet har

upplysningar och rätt att på begäran få de

handlingar som behövs förupplysningar och hand-

tillsynen. lingar som behövs för

 tillsynen.

 31

Beslut enligt 2 7 mom. Beslut av nätmyndigheten

får inte överklagas. enligt 2 4, 6 eller

 7 mom. eller 3 över-

 klagas hos länsrätt.

 Nätmyndigheten får inträda

 som part i målet när

 myndighetens beslut

 prövas av domstol. Ändras

 nätmyndighetens avgörande

 i sak genom beslut av

 länsrätt eller kammarrätt,

 får nätmyndigheten föra

 talan mot beslutet.

Föreskrifter om överklagande av en myndighets beslut enligt 23 , 24 första

eller andra stycket, 25 eller 26 eller med stöd av ett bemyndigande enligt

lagen meddelas av regeringen.

 Föreskrifter om överklagande av ett beslut av en riksprovplats meddelas av

regeringen.

-----

1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

2. Vad som föreskrivits om nätkoncessioner i 2 2 mom. sista stycket, 2 4 -

8 mom. samt 3 skall gälla även för linje- och områdeskoncessioner under åter-

stående koncessionstider. Linjekoncession skall därvid i förekommande fall anses

som nätkoncession för linje och områdeskoncession som nätkoncession för område.

3. Ersättning av staten kan utgå till den som fått koncession enligt äldre

regler. Sådan ersättning skall avse förlust som är en direkt följd av att

villkoren i 2 4 mom. och 7 mom. enligt dessa övergångsbestämmelser skall gälla

för vid ikraftträdandet befintliga koncessioner. Ersättning utgår inte för

utebliven vinst. Talan om ersättning skall väckas senast sex månader efter kon-

cessionstidens utgång, om inte preskription redan skett enligt preskriptionsla-

gen (1981:130).

4. För ärenden angående prisreglering som inkommit till Närings- och teknik-

utvecklingsverket före den 1 juli 1994 skall lagen i dess lydelse före

ikraftträdandet tillämpas.

Förslag till lag med vissa bestämmelser om handel med el, m.m.

Utlandshandel

1 Den som importerar eller exporterar el enligt kontrakt som är gällande minst

sex månader skall i förväg anmäla importen eller exporten till regeringen.

2 Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 1 döms till böter eller

fängelse i högst sex månader.

 I ringa fall döms inte till ansvar.

Kommunala elföretag

3 Ett kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 kommunallagen (1991:900)

får, utan hinder av villkoret i 2 kap. 1 kommunallagen om anknytning till

kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område bedriva

dels produktion av och handel med el (elverksamhet),

dels nätverksamhet enligt 1 lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa be-

stämmelser om elektriska anläggningar, i geografisk anslutning till företagets

nätverksamhet inom kommunen,

dels, i den mån det behövs för att företaget skall kunna konkurrera på lika

villkor med icke-kommunala företag som bedriver elverksamhet, annan verksamhet

som har nära samband med elverksamheten (sidoverksamhet).

4 Ett kommunalt företags elverksamhet och sidoverksamhet till denna skall

drivas på affärsmässig grund och redovisas särskilt.

 Om redovisning av nätverksamhet finns bestämmelser i 2 7 mom. lagen,

innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar.

------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar

Härigenom föreskrivs att 14 lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar

skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 14

Länsrätt prövar Länsrätt prövar

1. mål enligt skatte-, 1. mål enligt skatte-,

taxerings-, uppbörds-, taxerings-, uppbörds-,

folkbokförings- och bil- folkbokförings- och

registerförfattningarna bilregisterförfatt-

samt lagen (1989:479) ningarna samt lagen

om ersättning för kost- (1989:479) om ersättning

nader i ärenden och mål för kostnader i ärenden

om skatt, m.m. i den och mål om skatt, m.m. i

utsträckning som är före-den utsträckning som är

skrivet i dessa föreskrivet i dessa

författningar, författningar,

2. mål enligt 2. mål enligt

socialtjänstlagen socialtjänstlagen

(1980:620), lagen (1980:620), lagen

(1990:52) med särskilda (1990:52) med särskilda

bestämmelser om vård av bestämmelser om vård av

unga, lagen (1988:870) unga, lagen (1988:870)

om vård av missbrukare i om vård av missbrukare i

vissa fall, lagen vissa fall, lagen

(1988:153) om bistånd åt (1988:153) om bistånd åt

asyl-sökande m.fl., asyl-sökande m.fl., lagen

lagen (1985:568) om (1985:568) om särskilda

särskilda omsorger om omsorger om psykiskt

psykiskt utveck- utvecklingsstörda m.fl.,

lingsstörda m.fl., lagen lagen (1985:569) om

(1985:569) om införande införande av lagen

av lagen (1985:568) om (1985:568) om särskilda

särskilda omsorger om omsorger om psykiskt

psykiskt utveck- utvecklingsstörda m.fl.,

lingsstörda m.fl., lagen lagen (1992:1574) om

(1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag

bostadsan- m.m., lagen (1991:1128)

passningsbidrag m.m., om psykiatrisk tvångsvård,

lagen (1991:1128) om lagen (1991:1129) om

psykiatrisk tvångsvård, rättspsykiatrisk vård,

lagen (1991:1129) om smittskyddslagen

rättspsykiatrisk vård, (1988:1472),

smittskyddslagen karantänslagen

(1988:1472), (1989:290), lagen

karantänslagen (1970:375) om utlämning

(1989:290), lagen till Danmark, Finland,

(1970:375) om utlämning Island eller Norge för

till Danmark, Finland, verkställighet av beslut

Island eller Norge för om vård eller behandling,

verkställighet av beslut körkortslagen (1977:477)

om vård eller och lagen (1989:14) om

behandling, körkortsla- erkännande och verk-

gen (1977:477) och ställighet av utländska

lagen (1989:14) om vårdnadsavgöranden m.m.

erkännande och verk- och om överflyttning av

ställighet av utländska barn, allt i den

vårdnadsavgöranden m.m. utsträckning som är

och om överflyttning av föreskrivet i dessa lagar

barn, allt i den samt mål enligt 6 kap. 21

utsträckning som är och 21 kap. föräldrabal-

föreskrivet i dessa ken,

lagar samt mål enligt 6 3. mål som avses i 24

kap. 21 och 21 kap. lagen (1984:3) om

föräldrabalken, kärnteknisk verksamhet,

3. mål som avses i 24 4. mål som avses i 6

lagen (1984:3) om första stycket lagen

kärnteknisk verksamhet, (1985:206) om viten,

4. mål som avses i 6 5. mål som överklagas från

första stycket lagen allmän försäkringskassa i

(1985:206) om viten, den utsträckning som är

5. mål som överklagas frånsärskilt föreskrivet,

allmän försäkringskassa i6. mål som avses i 12

den utsträckning som är lagen (1992:1527) om

särskilt föreskrivet, teleterminal-utrustning,

6. mål som avses i 12 7. mål om överprövning

lagen (1992:1527) om enligt 6 kap. lagen

teleterminal-utrust- (1992:1528) om offentlig

ning, upphandling.

7. mål om överprövning 8. mål enligt lagen

enligt 6 kap. lagen (1902:71 s. 1),

(1992:1528) om innefattande vissa be-

offentlig upphandling. stämmelser om elektriska

 anläggningar, i den ut-

 sträckning som är

 föreskrivet i den lagen.

Mål som överklagas från Riksförsäkringsverket med tillämpning av 20 kap. 11

lagen (1962:381) om allmän försäkring prövas av länsrätten i Stockholms län.

 Länsrätten i Östergötlands län prövar mål enligt luftfartslagen (1957:297) i

den utsträckning som är föreskrivet i den lagen.

Förekommer vid mer än en länsrätt flera mål enligt skatte-, taxerings- eller

uppbördsförfattningarna som har nära samband med varandra, får målen handläggas

vid en av länsrätterna, om det kan ske utan avsevärd olägenhet för någon

enskild. Närmare föreskrifter om överlämnande av mål mellan länsrätter meddelas

av regeringen.

---------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994

Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden.

Härigenom föreskrivs att 1 lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden att 1

 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Denna lag gäller när ettDenna lag gäller när ett

bulvanförhållande användsbulvanförhållande används

för att kringgå ett sådantför att kringgå ett sådant

hinder mot att förvärva hinder mot att förvärva

eller behålla viss eller behålla viss

egendom eller rättighet egendom eller rättighet

som uppställs i som uppställs i

1. 3 kap. 3 1. 3 kap. 3

bankaktiebolagslagen bankaktiebolagslagen

(1987:618), (1987:618),

2. lagen (1975:1132) om 2. lagen (1975:1132)

förvärv av hyresfastighetom förvärv av

m.m., hyresfastighet m.m.,

3. lagen (1976:240) om

förvärv av

eldistributionsanlägg- 3. jordförvärvslagen

ning m.m., (1979: 230),

4. jordförvärvslagen 4. 8a

(1979: 230), fondkommissionslagen

5. 8a (1979:748),

fondkommissions-lagen 5. 6a lagen (1980:2)

(1979:748), om finansbolag, eller

6. 6a lagen (1980:2) 6. lagen (1992:1368)

om finansbolag, eller om tillstånd till vissa

7. lagen (1992:1368) om förvärv av fast egendom.

tillstånd till vissa

förvärv av fast egendom.

Med ett bulvanförhållande avses i lagen att någon (bulvanen) utåt framstår som

ägare av viss egendom eller innehavare av viss rättighet men i verkligheten

innehar egendomen eller rättigheten huvudsakligen för annans (huvudmannens)

räkning.

 Vad som sägs i det följande om egendom som ett bulvanförhållande avser har

tillämpning också på rättigheter.

-------------

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

Förslag till lag om upphävande av lagen (1976:240) om förvärv av eldistri-

butionsanläggning m.m.

Härigenom föreskrivs att lagen (1976:240) om förvärv av eldistribu-

tionsanläggning m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av juni 1994.

Sammanställning av remissyttranden över betänkandet Elkonkurrens med nätmonopol

(SOU 1993:68)

1. Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över Ellagstiftningsutredningens delbetänkande

avgetts av Justitiekanslern, Kammarrätten i Stockholm, Domstolsverket,

Länsrätten i Stockholms län, Kommerskollegium, Överstyrelsen för civil beredskap

(ÖCB), Statskontoret, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket (RRV), Boverket,

Bokföringsnämnden (BFN), Glesbygdsmyndigheten, Närings- och teknik-

utvecklingsverket (NUTEK), Marknadsdomstolen, Konkurrensverket, Affärsverket

svenska kraftnät, Elsäkerhetsverket, Konsumentverket, Statens naturvårdsverk,

Göta Hovrätt, Kammarrätten i Göteborg, Länstyrelsen i Norrbottens län,

Banverket, Statistiska Centralbyrån (SCB), Jordbruksverket, Statens

lantmäteriverk, Norrtälje kommun, Göteborgs kommun, Svenska Kommunförbundet,

Landstingsförbundet, Naturskyddsföreningen, Sveriges Industriförbund, Lant-

brukarnas Riksförbund (LRF), Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverks-

föreningen, Värmeverksföreningen, Tjänstemännens Centralorganisation (TCO),

Landsorganisationen i Sverige (LO), Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), HSB:s

Riksförbund ek för (HSB), Hyresgästernas Riksförbund, Riksförbundet

Energileverantörerna (REL), Klippan Rönneådalens Energi AB (KREAB), Sveriges

Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO), Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO),

Svenska Gasföreningen, Sveriges Energiföreningars Riksorganisation (SERO),

Sveriges Fastighetsägareförbund, Villaägarnas Riksförbund och Örebro Energi AB.

 Härutöver har skrivelser inkommit från Stockholm Energi AB, Fyrstads Kraft AB,

Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening, Sydsvenska Återdistributörers

Samrådsgrupp (SSÅS), Sandlund-Öhman Energi AB, Sveriges Civilingenjörsförbund,

Sydkraft AB, Kraftköp Öst AB, Länsstyrelserna i Gävleborgs, Västernorrlands,

Jämtlands och Västerbottens län, Vattenfall AB, Krister[REDACTED_EFTERNAMN] som företräder

för Miljöpartiet de gröna, Den elintensiva industrin (Jernkontoret,

Kemikontoret, Skogindustrierna och Svenska Gruvföreningen), Stor-Stockholms

Energi AB (STOSEB), Trollhättan Energi AB och Riksbyggen ekonomisk förening.

 Sveriges Akademikers Centralorganisation har med yttrande anslutit sig till de

synpunkter som framförts av Sveriges Civilingenjörsförbund.

 SAF har utöver eget yttrande instämt i Sveriges Industriförbunds yttrande.

 Sydkraft AB har utöver eget yttrande anslutit sig till de synpunkter som

framförts av Svenska Kraftverksföreningen.

 Kraftköp Öst AB har utöver sitt yttrande anslutit sig till de synpunkter som

framförts av STOSEB.

 Vattenfall AB har avgivit sitt yttrande i tillägg till de synpunkter som

framförts i Svenska Kraftverksföreningens och Svenska Elverksföreningens

yttranden.

2. Övergripande synpunkter på reformen

Drygt hälften av remissinstanserna redovisar övergripande omdömen om

utredningens samlade förslag. Flertalet av dessa omdömen är positiva.

 NUTEK, RRV, Jordbruksverket, Norrtälje kommun, Göteborgs kommun, Svenska

Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Konkurrensverket, Svenska kraftnät,

Svenska Elverksföreningen, Sveriges Industriförbund, SAF, REL, Örebro Energi AB,

Fyrstads Kraft AB, Sveriges Civilingejörsförbund, Den elintensiva industrin,

STOSEB och Trollhättan Energi AB tillstyrker utredningens förslag i dess

huvuddrag.

 Ytterligare ett antal remissinstanser framhåller sin principiellt positiva

inställning till förslagen, men framhåller samtidigt att de ser problem som gör

att de inte kan tillstyrka förslaget i dess helhet. En del av dessa synpunkter

mynnar ut i önskemål om ytterligare utredningsinsatser, andra i krav på

ändringar på vissa punkter.

 Konsumentverket framhåller att det finns en risk att de små förbrukarna, dvs de

enskilda hushållen, inte kommer att kunna dra fördel av en elmarknad med

konkurrens. Det fortsatta utredningsarbetet bör inriktas på att bl.a. finna en

lösning på elmätarfrågorna för de små konsumenterna. HSB, SABO, Sveriges Fastig-

hetsägareförbund, Villaägarnas Riksförbund och Riksbyggen anför liknande syn-

punkter.

 Naturvårdsverket anser att de föreslagna förändringarna kan leda till en mer

effektiv resursanvändning förutsatt att de kombineras med riktiga styrmedel på

miljöområdet. Liknande synpunkter framförs av Naturskyddsföreningen. SERO

motsätter sig utredningsförslaget om inte bl.a. ett skydd för mindre

elproducenter förs in i lagstiftningen.

 Svenska Kraftverksföreningen är positiv till ökad konkurrens men framhåller,

liksom Vattenfall AB, sin avvikande mening på ett antal punkter. Föreningen

efterlyser, liksom bl.a. TCO, LO, Stockholm Energi AB och Södra Sveriges

Eldistributörer Ekonomisk Förening, utökade konsekvensanalyser.

 Länstyrelsen i Norrbottens län och Länsstyrelserna i Gävleborgs, Väster-

norrlands, Jämtlands och Västerbottens län är positiva till utredningens

förslag, men föreslår att de regionalpolitiska konsekvenserna av föreslaget

belyses närmare innan beslut fattas.

 De rättsvårdande myndigheter som har yttrat sig framhåller att de endast

granskat förslagen utifrån sina ansvarsområden, och lämnar förslagen i huvudsak

utan invändning. Likaså har Kommerskollegium och Finansinspektionen utifrån sina

intresseområden inga invändningar.

 LRF anser att en avreglering i princip är olämplig eftersom elkraftproduktion

och än mer eldistribution av tekniska skäl ger goda förutsättningar för s.k.

naturliga monopol. LRF avstyrker utredningens förslag.

3. Tidpunkt för reformen

Omkring två tredjedelar av remissinstanserna har avstått från att lämna

synpunkter på utredningens förslag till tidtabell för reformens genomförande.

 Av de instanser som yttrat sig i frågan förordar ca hälften ett snabbt

genomförande. NUTEK, Norrtälje kommun, Sveriges Industriförbund och Sand-

lund-Öhman Energi AB anser att utredningens förslag om ett ikraftträdande den 1

juli 1994 är lämpligt, bl.a. med hänvisning till att kunderna då skulle kunna

utnyttja en förväntad prissänkning. Konkurrensverket, Svenska kraftnät,

Landstingsförbundet, REL, KREAB, SSÅS och Den elintensiva industrin anser att

förändringarna av ellagen bör genomföras snabbt.

 BFN, Kammarrätten i Göteborg, Svenska Elverksföreningen, Örebro Energi AB,

Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening och STOSEB framhåller att

reformen av praktiska skäl ej bör genomföras vid halvårsskiftet den 1 juli 1994.

 Några instanser, bl.a. NUTEK, föreslår att reformen skall träda i kraft den 1

juli 1994, men att kravet på särredovisning av nätverksamhet skall börja gälla

först senare.

 Svenska Kraftverksföreningen framhåller att den av utredningen antagna

tidigaste tidpunkten för lagändringens ikraftträdande, den 1 juli 1994, är för

tidig. Sydkraft AB förordar ett riksdagsbeslut under våren 1994, med ett ikraft-

trädande den 1 januari 1997. Stockholm Energi AB förordar ett ikraftträdande den

1 januari 1996.

4. Politisk stabilitet

Några remissinstanser - Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen,

LO, Stockholm Energi AB och Vattenfall AB - betonar vikten av ett beslut om

elmarknadens nya spelregler blir politiskt stabilt och varaktigt.

 LO förordar att en parlamentarisk beredning tillsätts för att göra nödvändiga

konsekvensstudier med anledning av Ellagstiftningsutredningens förslag.

5. Konsekvensanalyser

Flera remissinstanser pekar på behov av ytterligare analyser av den föreslagna

reformens konsekvenser. Det är i de flesta fall någon särskild fråga som man

anser saknas i underlaget inför ett beslut.

 Finansinspektionen anser att frågan om en eventuell ökad kreditrisk i kraft-

obligationer bör övervägas ytterligare.

 Glesbygdsmyndigheten anser att det är av speciell vikt att man i en

konsekvensanalys belyser vilka effekter en avreglering får för den regionala

balansen i landet. Också Länsstyrelsen i Norrbottens län och Länsstyrelserna i

Gävleborgs, Västernorrlands, Jämtlands och Västerbottens län understryker att de

regionalpolitiska konsekvenserna av utredningens förslag måste belysas närmare.

 Svenska kraftnät anser att villkoren för koncession för utlandsförbindelse bör

klargöras ytterligare, bl.a. när det gäller Svenska kraftnäts roll, och att

formerna för förnyelse av koncession bör analyseras vidare i syfte att nå ett

effektivt förfarande.

 Elsäkerhetsverket pekar på vikten av att effekterna på elsäkerhetsnivån beaktas

i det fortsatta arbetet med att reformera elmarknaden.

 Konsumentverket, HSB, Svenska Kommunförbundet, Hyresgästernas Riksförbund,

SABO, Villaäagarnas riksförbund och Riksbyggen anser att utredningen saknar en

tillfredställande analys av avregleringens konsekvenser för de små elför-

brukarna, främst hushållselkunderna.

 Naturvårdsverket anser att konsekvenserna för miljön bör analyseras. Liknande

synpunkter framförs av bl.a. Svenska Kommunförbundet och LRF.

 Värmeverksföreningen finner det angeläget att de problem, som kan förutses för

kraftvärmeverkens del, analyseras ytterligare. Liknande synpunkter framförs

också av Svenska Kommunförbundet

 Sveriges Fastighetsägareförbund anser att andra sektorer än industrin bör

respresentera elmarknadens kundsida i det fortsatta utredningsarbetet, och ser

fram emot att där kunna bidra med kompetens från ett kundperspektiv.

 Stockholm Energi AB anser att det finns en betydande rationaliseringspotential

inom det svenska eldistributionssystemet och att frågan inte har belysts

tillräckligt.

 Några remissinstanser, t.ex. LRF, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska

Elverksföreningen, LO, Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening,

Sandlund-Öhman Energi AB, Sydkraft AB och Vattenfall AB, anser att konsekven-

serna av en elmarknadsreform är otillräckligt belysta på flera punkter eller att

konsekvensanalysen rent generellt är otillfredsställande.

 NUTEK menar att följderna av utredningsförslaget är oklara på vissa områden,

men understryker samtidigt att det inte går att helt förutsäga vad som kommer

att hända vid en avreglering. Sveriges Industriförbund och REL poängterar att

behovet av att få konsekvenserna belysta inte får utgöra en anledning till

fördröjning av avregleringsarbetet.

6. Övergångsperiod

Ungefär femton remissinstanser har yttrat sig i denna fråga. Flertalet av dem

anser av olika skäl att en avreglering av elmarknaden bör ske stegvis.

 Svenska Kraftverksföreningen och Vattenfall AB föreslår att handel med el under

en övergångtid endast får ske med kontrakt med en viss minsta varaktighet.

Enligt Kraftverksföreningen skulle därigenom omregleringen av elmarknaden få en

start utan turbulens och samtidigt skulle möjlighet ges att pröva ett nytt

system för produktionsoptimering som f.n. utreds av föreningen.

 TCO, Sveriges Civilingenjörsförbund och Trollhättan Energi AB förordar att en

avreglering sker stegvis.

 Kammarrätten i Göteborg anser att det vore praktiskt att i ett inledningsskede

inte tillåta avtal om små elleveranser med tanke på att frågan om hur mätning

skall ske ännu inte har utretts.

 Svenska Kommunförbundet föreslår övergångsregler för att underlätta för små

elproducenter. Värmeverksföreningen framhåller fjärrvärmens utsatta situation

och att de under senare år etablerade fjärrvärmeföretagens situation måste

beaktas vid bedömningen av de tidsmässiga och ekonomiska aspekterna på ett

genomförande av utredningens förslag.

 Svenska kraftnät anser att varje form av övergångslösning skapar oklarheter och

gränsdragningsproblem.

 REL och KREAB förslår att regionnäten öppnas som ett första steg i avreg-

leringen. Det är enligt KREAB nödvändigt att kommunala bolag ges en

övergångstid.

 Fyrstads Kraft AB menar att om det beslutas om nya utredningar i stället för

ett snabbt genomförande bör man samtidigt införa ett tillfälligt moratorium för

förvärv och samarbetsavtal eller en betydligt skarpare förvärvskontroll än den

nuvarande.

 Några remissinstanser, bl.a. Konkurrensverket och Landstingsförbundet,

framhåller att alla nät bör öppnas samtidigt och att utredningens förslag bör

genomföras i sin helhet.

 ÖCB framhåller betydelsen av att de föreslagna förändringarna på elmarknaden

genomförs med tillräcklig hänsyn till hur den europeiska elmarknadens regler

förändras och med tidsanpassning till dessa, så att negativa konsekvenser för de

elintensiva branscherna undviks.

7. Små kunder

Flera remissinstanser, däribland Statskontoret, RRV, NUTEK, Konsumentverket,

HSB, SABO, Hyresgästernas Riksförbund, Sveriges Fastighetsägareförbund och

Riksbyggen framhåller att mindre elförbrukares möjligheter att agera på en

elmarknad i konkurrens kommer att vara begränsade, åtminstone i inlednings-

skedet. Som skäl anges bl.a. att kostnaderna för mätning och avräkning kommer

att vara alltför höga. Vidare anförs att små elkunder som är låsta till en

leverantör har en svag förhandlingsposition.

 Ett par av dessa instanser anser att utredningens förslag om att slopa leve-

ransskyldigheten och möjligheten till prisprövning inte omedelbart bör genom-

föras fullt ut. NUTEK förordar att en särskild försäljningskoncession enligt

verkets rapport Elmarknad i förändring (B 1991:6), införs under en

övergångsperiod. Genom en sådan koncession kan kunden få hela elpriset prövat av

en myndighet. Även Konsumentverket anser att det under en övergångsperiod bör

finnas en enkel möjlighet att få priset prövat hos en instans med specialkom-

petens på området.

 HSB anser, att det av ellagen klart skall framgå, att det skall vara möjligt

att göra kollektiva inköp av elenergi och därefter fördela kostnaderna på

slutkonsumenterna.

 Konkurrensverket anser att utredningens förslag ger förutsättningar för en

fungerande konkurrens för samtliga kundgrupper. Enligt verket ger konkurrens-

lagens bestämmelser ett tillräckligt skydd för elkunden.

 STOSEB anser att utredningens förslag beträffande nätkoncession, särredovisning

och utformningen av nättariffer innebär att enskilda små konsumenters ställning

stärks järmfört med nuläget.

8. Små producenter och slopande av mottagningsplikt

Flera remissinstanser, däribland NUTEK, Naturvårdsverket, Boverket,

Konsumentverket, HSB, SERO, Svenska Kommunförbundet, SVEBIO och Trollhättan

Energi AB avstyrker utredningens förslag att den nuvarande skyldigheten för in-

nehavare av områdeskocession att köpa el från mindre producenter skall upphöra.

De anser bl.a. att köpskyldigheten bör kvarstå innan alternativa möjligheter att

stödja sådan produktion har utvärderats. NUTEK framhåller att förslaget kan

innebära att den småskaliga elproduktionen med höga produktionskostnader, t.ex.

vindkraftanläggningar, på kort sikt kan få svårt att hävda sig i konkurrensen.

Detta kan leda till att investeringarna i denna typ av anläggningar minskar.

 NUTEK förordar någon form av tidsbegränsade åtgärder för att ge dessa

producenter en mjukare övergång till det nya regelverket. En möjlighet skulle

enligt NUTEK vara att införa en försäljningsgaranti som knyts till innehavaren

av försäljningskoncessionen i området.

 SERO betonar att förslaget skulle få negativa konsekvenser för små

elproducenter. Behovet av reservkraft och dyrbar mätutrustning skulle i

praktiken omöjliggöra för små elproducenter att skaffa enskilda kunder. SERO

begär att det i ellagen skrivs in ett skydd för dessa producenter i likhet med

vad som finns i t.ex. den tyska lagstiftningen.

 Även Kammarrätten i Göteborg befarar att utredningens förslag skulle medföra

ekonomiska svårigheter för vissa små och nyetablerade kraftproducenter, varför

det enligt Kammarrätten vore rimligt att ge dem någon form av stöd. Sveriges

Civilingenjörsförbund anser att ökad konkurrens inte får innebära att mindre

elproduktion slås ut. Krister[REDACTED_EFTERNAMN] (mp) anför liknande synpunkter.

9. Kommunal elverksamhet, ekonomiska föreningar

Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan

invändning.

 Konkurrensverket hänvisar i sitt remissyttrande till rapporten Konkurrens och

kommunala principer (Konkurrensverket, juni 1993) där verket bl.a. har redovisat

sin syn på kommunal elverksamhet. Verkets synpunkter överensstämmer i huvudsak

med utredningens förslag.

 Ett antal remissinstanser, däribland Svenska Kommunförbundet, Svenska

Elverksföreningen, Örebro Energi AB, KREAB, Fyrstads Kraft AB och REL, anser att

det är inkonsekvent att särbehandla kommunala elbolag i förhållande till privata

och statliga kraftbolag när det gäller offentligheten inom den konkurrensutsatta

verksamheten.

 Svenska Kommunförbundet tillstyrker utredningsförslaget vad gäller undantag

från självkostnads- och likställighetsprinciperna. Förbundet anser emellertid

att förslaget om undantag från lokaliseringsprincipen, som är begränsat till att

gälla elnät med anknytning till elnätet i den egna kommunen, innebär en statlig

detaljstyrning av kommunal verksamhet. Också Örebro Energi påpekar att kommunalt

ägda nätföretag riskerar att missgynnas om det förslaget skulle genomföras.

 Sveriges Industriförbund delar utredningens uppfattning att kommunala elföretag

behöver undantas från kommunallagens lokaliseringsprincip. Vidare anför

förbundet att kommunal borgen inte bör få förekomma i elverksamhet som undantas

från lokaliseringsprincipen.

 Värmeverksföreningen påpekar att det föreslagna begreppet sidoverksamhet får

negativa konsekvenser för fjärrvärmens konkurrensförutsättningar. Enligt

föreningen innebär utredningsförslaget att fjärrvärme som levereras av sådana

kommunala företag som också distribuerar el får ett regelverk, medan fjärrvärme

levererad av kommunala företag utan eldistribution omfattas av andra regler.

 Svenska Elverksföreningen anför att ombildningen av kommunala

energiverksrörelser till aktiebolag måste kunna genomföras utan att företagen

drabbas av extraordinära kostnader. Liknande synpunkter framförs av Svenska

Kraftverksföreningen.

 Göta hovrätt framhåller, vad gäller utredningsförslaget om olika former för

kommunal elverksamhet, att innan förslaget genomförs i denna del bör de rätts-

liga aspekterna utredas ytterligare. Även Kammarrätten i Göteborg anser att

vissa konsekvenser av utredningens förslag bör utredas vidare.

 Göteborgs kommun anser att utredningsförslaget är inte tydligt vad gäller

möjligheten att sälja nättjänster utanför det egna koncessionsområdet.

 REL anser att förutsättningarna för ekonomiska föreningar att verka på en

konkurrensutsatt marknad inte är helt klarlagda, varför frågan bör beredas

ytterligare.

10. Konsekvenser för fjärrvärme och kraftvärme

Ett flertal remissinstanser har konstaterat att utredningens förslag får

konsekvenser för värmemarknaden. Vissa instanser, däribland NUTEK,

Värmeverksföreningen, Svenska Kommunförbundet, SVEBIO, Trollhättan Energi AB och

Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening, anför att lönsamheten för

nyetablerade fjärrvärme- och kraftvärmeanläggningar kan komma att försämras och

framhåller att utvecklingen måste följas noga. Vad gäller kraftvärmen erinras om

att de nya anläggningarna vanligen är biobränsleeldade anläggningar som bl.a.

finansierats genom statligt investeringsbidrag. Vissa remissinstanser, bl.a.

Värmeverksföreningen, Trollhättan Energi AB och SVEBIO, påpekar att lönsamhets-

problemen bör lösas på annat sätt, t.ex. med ekonomiskt stöd eller genom en

förändrad energibeskattning.

 Flertalet remissinstanser har lämnat utredningens förslag om att avskaffa

undantagsreglerna för leverans av el för uppvärmningsändamål utan invändning.

Svenska Gasföreningen tillstyrker förslaget. Förslaget avstyrks av

Värmeverksföreningen.

11. Försäljningskoncession

Flera remissinstanser, bl.a. Glesbygdsmyndigheten, SABO, Sveriges Fastighets-

ägareförbund och Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening, föreslår att

en försäljningskoncession införs enligt den modell som NUTEK har skisserat i

rapporten Elmarknad i förändring (B 1991:6). NUTEK:s förslag innebär bl.a. att

en försäljningskoncessionär skulle vara skyldig att leverera el inom

koncessionsområdet till de kunder som inte anlitar någon annan leverantör.

Remissinstanserna framhåller att en försäljningskoncession ger de små kunderna

ett ökat skydd och ger möjlighet att få hela elprisets skälighet prövad.

 Glesbygdsmyndigheten påpekar att utredningen valde att inte ta upp denna modell

med hänvisning till att konkurrenslagstiftningen ger ett tillräckligt skydd för

mindre kunder. Glesbygdsmyndigheten menar dock att det inte klart framgår av

utredningen att konkurrenslagstiftningen kan ge samma skydd som tidigare.

Sveriges Fastighetsägareförbund anser att samordningsproblem kan uppstå mellan

de två prövningsinstanser, Konkurrensverket och nätmyndigheten, som enligt

utredningens förslag skall pröva elleverantörernas respektive nätägarnas

verksamhet.

 Stockholm Energi AB anser att det är bra att NUTEKs förslag till

försäljningskoncession ej vunnit gehör i utredningen. Förslaget skulle tvinga

Stockholm Energi till förpliktelser som konkurrenterna slipper.

12. Tariffsystemet

Ett dussin remissinstanser för fram synpunkter som gäller utformningen av

tariffsystemet. Flertalet av dem framhåller vikten av att tarifferna utformas så

att de blir skäliga och sakligt motiverade. Flera är positiva till införandet av

s.k. punkttariffer för hela eller delar av elnätet.

 RRV anser att det finns skäl att stärka utredningens lagförslag för att

motverka diskriminerande prissättning.

 Svenska Elverksföreningen menar att en lokal nätägares tariff för nättjänster

endast bör omfatta priser för överföring över hans egna anläggningar.

 Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening anför att om nätägarens

kostnad skall baseras på kapitalkostnad uppstår betydande omfördelningar, som

enligt föreningen bl.a. innebär att de fasta avgifterna för detaljkunder kommer

att behöva höjas mycket medan energipriset minskar i motsvarande mån.

 REL och KREAB påpekar att icke-avståndsberoende tariffer på regionnäten bör bli

föremål för särskild uppmärksamhet så att högre kostnader för landsbygdskunder

kan undvikas.

 Vattenfall AB framhåller att ett större skydd behövs för linjekoncessionerade

anläggningar så att inte områdesnät helt eller delvis ersätter de regionala

näten. Fungerar inte detta skydd kommer det att leda till avståndsberoende

prissättning på regionnäten.

13. Särredovisning

Många remissinstanser, bl.a. Norrtälje kommun, Göteborgs kommun, Svenska Kommun-

förbundet, REL, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen, Örebro

Energi AB, Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening, Sandlund-Öhman

Energi AB, Sydkraft AB, Vattenfall AB och STOSEB, framhåller att bedömning av

skälighet i nättariffer och övriga villkor inte bör göras på basis av de

historiska anskaffningskostnaderna och bokfört värde. Ett sådan bedömningssystem

skulle få negativa effekter för strukturutveckling och effektivisering och ge

stora prisvariationer mellan liknande ledningsnät. Även Kammarrätten i Göteborg

redovisar liknande farhågor.

 Flertalet av de som framför dessa invändningar förordar att en anläggnings

tekniska nuvärde i stället bör utgöra grund för skälighetsbedömningen.

 Ett mindre antal instanser, t.ex. KREAB, biträder uttredningens förslag om att

justerat eget kapital skall gälla som underlag.

 Statskontoret anser att utredningens förslag om bedömningsgrunder inte kan

anses ge tillräcklig ledning för tillämpningen och att den föreslagna bestäm-

melsen i 2 7 mom 4 st bör utgå.

 BFN ifrågasätter möjligheten att på ett entydigt sätt avgöra i vad mån

dispositioner som koncernbidrag och avsättningar till obeskattade reserver,

vilka normalt beräknas utifrån ett företags totala verksamhet, kan anses

hänförliga till en särredovisad nätverksamhet.

 Några remissinstanser, bl.a. NUTEK, Landstingsförbundet och KREAB, föreslår att

det ställs krav på att nätverksamhet och affärsverksamhet drivs som skilda

juridiska personer istället för att enbart kräva särredovisning.

 Några remissinstanser, bl.a. Svenska Kraftverksföreningen och Svenska

Elverksföreningen, är kritiska till att varje nätområde måste särredovisas. De

anser i huvudsak att det inte är rimligt att en ekonomisk särredovisning skall

vara bunden till koncessionen på det sätt som utredningen föreslår. I stället

måste det vara möjligt att under löpande koncessionstid utan särskilt

dispensförfarande sammanföra koncessionsområden till gemensam redovisningsenhet

likaväl som ett koncessionsområde skall kunna delas i flera redovisningsenheter.

Vattenfall AB framför liknande synpunkter och betonar att en nätägare bör ges

möjlighet att tillämpa enhetliga priser för ett antal ledningar och områden där

detta är rationellt.

14. Glesbygdsfrågor, m.m.

Ett mindre antal remissinstanser tar direkt upp frågor om eventuella

konsekvenser av avregleringen för glesbygden. Synpunkterna gäller främst behovet

av konsekvensanalyser avseende bl.a. glesbygdskundernas situation. Dessa syn-

punkter har redovisats ovan under punkt 5. Ytterligare några synpunkter har

framkommit som beskrivs nedan.

 Glesbygdsmyndigheten pekar på att koncessionsområden med en jämn fördelning

mellan tätort och glesbygd inte är vanligt förekommande.

 Länsstyrelsen i Norrbottens län anser att nätmyndigheten i instruktion eller

förordning bör ges direktiv om att aktivt verka för att situationen för

elabonnenter i glest befolkade delar av landet inte försämras som en följd av

avregleringen.

 KREAB anser att även kostnaden för regionnäten skall vara oberoende av var

anslutning till detta nät sker. Nätmyndigheten bör få rätt att besluta om de

områden inom vilka utjämning skall ske.

15. Nätmyndighetens roll

Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget om att inrätta en myndighets-

funktion med ansvar för kontroll av nätverksamhet utan invändning. Vissa

remissinstanser, däribland Svenska Elverksföreningen, KREAB och Statskontoret,

betonar vikten av hög kompetens hos nätmyndigheten för att den skall kunna

fullgöra sina uppgifter.

 Statskontoret framhåller att en möjlig framtida myndighetsorganisation kan vara

att samla tillsynen av el-, tele- och postlagstiftningen till en myndighet med

uppgift att svara för uppföljning av produktiviteten inom verksamhetsområdena.

 Svenska Elverksföreningen är tveksam till förslaget att samma myndighet skall

utfärda tillämpningsanvisningar, utgöra första instans i prövning om prisernas

skälighet och i senare led föra talan mot nätägaren inför högre rättsinstans.

16. Nätmyndighetens uppgifter

Flertalet remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag eller lämnat det

utan invändning.

 I frågan om överklagande och talerätt erinrar Kammarrätten i Stockholm om att

domstolarna kan behöva ha tillgång till teknisk expertis vid bedömningar i

tekniska frågor. Domstolsverket anser att såväl fråga om återkallelse av

nätkoncession som beslut om vägrad nätkoncession bör prövas av domstol.

Länsrätten i Stockholm tillstyrker att nätmyndighetens beslut skall kunna

överklagas till allmän förvaltningsdomstol med länsrätt i första instans. Göta

hovrätt är av principiella skäl tveksam till förslaget att en statlig myndighet

som är beslutande instans, vars beslut kan överklagas till domstol, även ges

behörighet att agera som part i domstolen och får rätt att öveklaga domstolens

avgöranden. Enligt Göta hovrätt är det dock önskvärt att på ett effektivt sätt

få fram prejudikat från en högsta domstolsinstans.

 Ett antal remissinstanser, bl.a. Länsrätten i Stockholms län, Statskontoret,

RRV, NUTEK, Svenska kraftnät, Elsäkerhetsverket, Göta hovrätt och STOSEB, har

lämnat synpunkter som rör prövning och tillsyn.

 Länsrätten i Stockholms län anser att det saknas exempel på i vilka situationer

tillsynsmyndigheten skall gå in och i vilka intressen det är avsett att ske.

 Statskontoret anser att nätmyndigheten bör utveckla metoder för att jämföra

produktiviteten i nätföretagen och göra jämförelser med motsvarande verksamheter

i andra länder.

 Enligt RRV bör nätmyndigheten ges preciserade uppgifter om uppföljning,

granskning och utvärdering i fråga om s.k. ofrivilligt kraftutbyte. Vidare

framhålls att myndigheten bör ansvara för sammanställningar av elpriserna på

icke-konkurrensutsatta marknadssegment.

 Elsäkerhetsverket anser att sambandet mellan driftsäkerhet och elsäkerhet bör

beaktas i samband med nätverksamhet, främst vid upphandling av nättjänster.

 Göta hovrätt framhåller att avtalslagens regler torde vara tillämpliga på

elmarknaden varför ett avtal bör kunna förklaras ogiltigt enligt avtalslagens

ogiltighetsregler om avtalet innehåller oskäliga villkor. Det är därför inte

nödvändigt att ange att rätten till anslutning samt överföring av el skall ske

på skäliga villkor utan det vore bättre att endast ange att nätmyndigheten på

eget initiativ eller efter anmälan prövar om villkoren är skäliga. Vidare bör

åtminstone några av de faktorer som nätmyndigheten skall beakta vid

skälighetsprövningen anges uttryckligen i lagtexten.

 STOSEB anser att möjligheten att ändra gränserna för ett koncessionsområde, om

det erfordras för ändamålsenlig nätverksamhet, i kombination med bestämmelsen om

geografiskt oberoende nättariff inom ett område kan komma att tillämpas på ett

sådant sätt att rationella samgåenden mellan närliggande nätföretag försvåras.

 Några instanser tar särskilt upp skyddet för små konsumenter och deras

möjligheten att klaga.

 NUTEK framhåller att nätmyndigheten och Konkurrensverket kommer att ha en mängd

nya arbetsuppgifter i inledningsskedet. Enligt NUTEK finns en risk att

småkonsumentfrågorna inte prioriteras.

 Också Konsumentverket, Hyresgästernas riksförbund och Sveriges Fastighetsägare-

förbund framhåller frågans vikt. Fastighetsägareförbundet menar att utredningens

förslag om prövning och överklagande kan leda till en försämring av rätts-

säkerheten för framför allt de mindre abonnenterna på grund av de samordnings-

problem som kan uppstå mellan de två prövningsinstanserna.

 Kammarrätten i Göteborg anser att någon form av auktorisation bör krävas för

att få uppträda som säljare av el.

17. Mätning och avräkning

Ett tiotal remissinstanser för fram synpunkter på frågan om mätning och

avräkning. Flera framhåller att kostnaden för mätning blir avgörande för om

kunder med mindre elförbrukning skall kunna utnyttja konkurrens mellan

elsäljare.

 NUTEK anser att en del av sök- och transaktionskostnaderna kan elimineras genom

en fungerande elbörs.

 Konkurrensverket föreslår att innehavaren av nätkoncession åläggs att vara

konkurrensneutral i förhållande till de olika leverantörer av kraft som

utnyttjar koncessionshavarens nät för sina kraftleveranser.

 Konsumentverket framhåller att en grundläggande förutsättning för att uppnå en

elmarknad med konkurrens är att elmätarfrågorna löses på ett tillfredsställande

sätt för de små förbrukarna. Ett sätt att säkerställa konkurrensen är enligt

verket att nätägaren och därmed i förlängningen kollektivet står för kostnaden.

Ett annat sätt är att kravet på timvis avräkning tas bort för denna kundgrupp.

 Även HSB, Hyresgästernas Riksförbund, Sveriges Fastighetsägareförbund, SABO och

Riksbyggen framhåller att mätkostnaden för enskilda elkunder måste hållas låg

och menar att man borde kunna behålla befintliga elmätare och nuvarande

avläsningsrutiner och förutsätta att förbrukningarna följer kända schabloner.

SABO tillägger också att reglerna bör vara så utformade att det är möjligt att

göra kollektiva inköp.

18. Produktionsoptimeringen

Knappt ett dussin remissinstanser för fram synpunkter som gäller det nuvarande

producentsamarbetet kring utbytet av bl.a. tillfällig kraft, den s.k.

produktionsoptimeringen. Några remissinstanser bl.a. Svenska Kraftverks-

föreningen, Sydkraft AB och Vattenfall AB framhåller värdet av en bibehållen

produktionsoptimering och att en avreglerad marknad kan rasera förutsättningarna

för en sådan. Kraftverksföreningen framhåller att produktionsoptimeringen har

utvecklats till ett väl fungerande instrument för ekonomiskt bästa utnyttjande

av landets samlade elproduktionsresurser och att den dessutom har en klart

stabiliserande verkan på elförsörjningen på kort och lång sikt.

 Stockholm Energi AB framhåller att det borde utredas bättre hur det nuvarande

produktionsoptimeringsystemets fördelar kan utnyttjas i framtiden. Södra

Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening anser att i en hårdnande konkurrens

måste staten se till frågor som säkerhet och utbyggnad av reservkraft.

 Andra remissinstanser, bl.a. LRF, REL och Fyrstads Kraft AB, anser inte att

produktionsoptimeringen har sådana fördelar. REL menar att en väsentlig

förutsättning för avregleringen är att de konkurrensbegränsningar som stamnäts-

och produktionsoptimeringsavtalen utgör undanröjs med det snaraste.

19. Systemansvar m.m.

Flertalet remissinstanser har inte kommenterat utredningens förslag att Svenska

kraftnät skall ha systemansvaret för det nationella överföringssystemet.

 Bland dem som lämnat synpunkter i denna fråga är några allmänt positiva. Till

de positiva hör Statskontoret, RRV, Konkurrensverket, Stockholm Energi AB,

Elsäkerhetsverket, Sveriges Industriförbund och Svenska Elverksföreningen.

 RRV framhåller att reglerkraftfrågans hantering är är en helt central fråga för

elmarknadens funktionssätt. Verket finner att utredningen har utformat sitt

förslag så att det kan användas oavsett om en kraftbörs inrättas eller inte.

Frågan återstår att lösa, vilket i sin tur kan ställa krav på kompletterande

lagändringar. På grund av frågans vikt menar RRV att nätmyndigheten bör få ett

mer preciserat uppföljningsansvar.

 Konkurrensverket understryker att förslaget skapar bättre förutsättningar för

konkurrensneutralitet jämfört med alternativet att någon eller några enskilda

kraftproducenter ansvarar för bl.a. frekvens- och spänningshållning.

 Svenska kraftnät konstaterar att man redan har ett s.k. systemansvar för

elsystemets balans. För att det inte skall råda någon oklarhet på denna punkt är

det lämpligt att detta tar sig uttryck i en ändring i verkets instruktion på det

sätt som utredningen föreslår.

 Några remissinstanser - Vattenfall AB och STOSEB - är dock tveksamma till

utredningens beskrivning av systemansvarets avgränsning m.m.

 Vattenfall AB anser att Svenska kraftnäts systemansvar skall begränsas till

storkraftnätets tekniska frågor och ej till hela nationens elsystem. Ansvars-

gränsen bör dras vid de punkter där storkraftnätet ansluter till det övriga

elsystemet och Svenska kraftnäts rätt till mätvärden och villkor bör i möjli-

gaste mån begränsas till dessa punkter. Vattenfall framhåller också att

relationerna mellan Svenska kraftnät och ägarna till de till storkraftnätet

anslutande anläggningarna skall regleras i avtal och inte genom att Svenska

kraftnät ges rätt att utfärda föreskrifter.

 STOSEB konstaterar att utredningen med balansansvar förefaller avse de regler

som i kraftproducenternas produktionsoptimeringsavtal gäller för

leveranssäkerhet. STOSEB delar inte utredningens uppfattning "att alla avtal om

leverans av el ... kompletteras med reservkraftavtal" utan påpekar att man bör

skilja på operativt och kontraktsmässigt balansansvar och i det senare fallet

godta finansiella lösningar som likvärdiga med fysisk reservkraft.

 Svenska Kraftverksföreningen lämnar utredningens förslag utan invändning.

20. Utlandsförbindelserna m.m.

Flertalet av de remissinstanser som har kommenterat förslagen om hur

utlandförbindelserna skall hanteras är positiva till förslagen och anser att de

bör främja en friare utlandshandel.

 Några remissinstanser - bl.a. Den elintensiva industrin - pekar på risken att

en ökad export kan driva upp svenska elpriser.

 Svenska kraftnät tillstyrker utredningens förslag men anser att vissa

oklarheter kvarstår. Verket konstaterar att såväl i elmarknadspropositionen

våren 1992 som i direktiven till Ellagstiftningsutredningen har slagits fast

principen att staten genom Svenska kraftnät skall äga en tillräckligt stor del

av utlandsförbindelserna. Verket föreslår att man nu preciserar efter vilka

kriterier koncessionsprövningen vad gäller utlandsförbindelser skall gå till.

 Norrtälje kommun anser att speciell uppmärksamhet måste ägnas åt att undvika

att några få aktörer dominerar utlandsförbindelserna. Göteborgs kommun menar att

regeringen måste använda sig av möjligheten att som villkor för koncession till

andra än Svenska kraftnät föreskriva att t ex 30 % av överföringskapaciteten

måste reserveras för andra än ägaren i den mån det finns intressenter.

 SVEBIO anser att det är önskvärt att Svenska kraftnät förfogar över en mycket

stor del av överföringskapaciteten för att tillförsäkra fri handel med el mellan

kontinenten och Sverige.

 Sveriges Industriförbund instämmer i uppfattningen att Svenska kraftnät bör ha

huvudansvaret för utbyggnaden av utlandsförbindelserna och ha en tillräckligt

stor andel av kanalerna så att dessa kan användas på ett icke-diskriminerande

sätt.

 LO anser att utlandsförbindelserna skall knytas till Svenska kraftnät för att

inte andra intressen än de samhällsekonomiska skall ta överhanden.

 REL konstaterar att en väsentlig förutsättning för en elmarknad i konkurrens är

att tillräcklig överföringskapacitet finns. REL anser att storkraftnätet måste

förstärkas så att ett fritt kraftutbyte inom Norden blir en realitet.

 Vattenfall AB anser att det bör räcka med att nätmyndigheten hanterar

koncessionsprövningen av utlandsförbindelser. Enligt Vattenfalls mening bör

Svenska kraftnät inte vara den enda svenska enheten som omnämns i EG:s

transitdirektiv.

21. Export/import

Ett drygt dussin remissinstanser för fram synpunkter som gäller utrikeshandeln

med el. Av dessa understryker de flesta behovet av ömsesidighet i

utrikeshandeln.

 Konkurrensverket menar dock att det vore positivt om viss importkonkurrens

tilläts utan att motsvarande exportmöjligheter föreligger.

 Flera instanser förordar en utvidgad handel inom Norden. Några, bl.a. Fyrstads

Kraft AB och Den elintensiva industrin, föreslår att exportbegränsningar skall

införas utöver den anmälningsplikt som utredningen föreslagit. REL menar att

synen på vattenkraften som en nationell tillgång kan komma att leda till behov

av exportbegränsningar.

 Svenska Kommunförbundet anser det vara mycket troligt att de svenska elpriserna

närmar sig de högre EG-priserna om ett avreglerat Sverige ansluts till ett

monopoliserat Europa. Detta kan leda till allvarliga konkurrensnackdelar för

svensk industri varför frågan bör belysas särskilt. Kommunförbundet föreslår att

initiativ tas till en vidareutveckling av den nordiska elmarknaden till en

konkurrensutsatt marknad med integrerade nordiska elbörser.

 Också Sveriges Industriförbund förespråkar att en fri svensk elmarknad i första

hand kopplas ihop med de övriga nordiska elmarknaderna.

 LRF framhåller att för närvarande tycks situationen vara den att öppnandet av

elmarknaden inom EG har avstannat. En svensk avreglering som går före

utvecklingen inom framförallt EG skulle kunna leda till ytterligare negativa

effekter.

 Svenska Kraftverksföreningen anser att ömsesidighet är nödvändig i

utlandshandeln med el. En öppnad svensk elmarknad möter elmarknader av helt

annat slag i EG-länderna. I en sådan situation kan utländska elproducenter sälja

kraft till slutkunder i Sverige, medan svenska elproducenter inte har möjlighet

att sälja direkt till slutkunder i deras länder.

 Även LO och Sydkraft AB instämmer i näringsutskottets yttrande om behovet av

ömsesidighet vid internationell handel med el.

 Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening menar att med utlands-

konkurrens måste Sverige ha samma spelregler, bl.a. vad avser skatter och

miljöavgifter, som det konkurrerande landet. Ett svenskt intresse av att sälja

till högprisländerna medför enligt föreningen automatiskt ökande inhemska

priser.

 Svenska Kraftnät pekar på frågan vad som skall prioriteras vid brist på

kapacitet när det gäller överföring för inhemskt behov respektive för

exportändamål. Flera skäl talar, enligt Svenska kraftnäts mening, för att söka

gemensamma lösningar vid reformeringen av elmarknaderna i de nordiska länderna.

I ett första skede är det därför särskilt viktigt att de svenska och norska

systemen så långt möjligt bringas att samverka.

 ÖCB bedömer att en ökad samverkan inom elområdet med de nordiska länderna och

då främst med Norge skulle vara positivt från beredskapssynpunkt. Vidare

framhåller ÖCB betydelsen av att de föreslagna förändringar på elmarknaden

genomförs med tillräcklig hänsyn till hur den europeiska elmarknadens regler

förändras och med tidsanpassning till dessa, så att negativa konsekvenser för de

elintensiva branscherna undviks.

22. Marknad och struktur

Ungefär ett dussin remissinstanser för fram synpunkter om elmarknadens struktur

och de framtida marknadsrelationerna.

 Flera instanser, bl.a. NUTEK, LRF, REL, KREAB, SVEBIO och Fyrstads Kraft AB,

påpekar vikten av att konkurrensen övervakas och i många fall också att en

pågående omstrukturering mot vertikal integration bryts.

 Det är enligt NUTEK viktigt att en aktiv övervakning av utvecklingen i

marknadens alla led sker kontinuerligt, särskilt under den tiden då små

konsumenter eller konsumentgrupper inte har någon praktisk möjlighet till byte

av leverantör.

 Fyrstads Kraft AB påpekar att kommunala energiföretag på grund av

kommunallagens bestämmelser inte har samma möjlighet som kraftproducenterna att

genom förvärv och samarbetsavtal skaffa sig bättre positioner.

 Hyresgästernas Riksförbund menar att mot bakgrund av den starka koncentrationen

på den svenska elmarknaden finns det anledning att inte överbetona de

rationaliseringsvinster som kan göras i ett nytt system, även om givetvis alla

sådana är välkomna om de också leder till lägre priser i konsumentledet.

 Från flera instanser, exempelvis Göteborgs kommun, Naturskyddsföreningen och

Storstockholms Energi AB, framförs farhågor för att Vattenfall AB kommer att få

en alltför dominerande ställning på den svenska elmarknaden. En förbättrad

förutsättning för konkurrens skulle enligt Göteborgs kommun och

Naturskyddsföreningen uppnås genom en uppdelning av Vattenfall, som står för ca

50 % av leveransutbudet. LO ser däremot Vattenfalls roll som helt avgörande för

att skapa en sund struktur på elmarknaden

 Vikten av att konkurrensen ökar genom en öppnare utlandshandel, främst inom

Norden, understryks av bl.a. Norrtälje kommun, Göteborgs kommun, Kraftköp Öst AB

och REL.

23. Vattenfalls roll och privatisering

Några remissinstanser tar upp Vattenfalls roll på en avreglerad elmarknad.

Synpunkterna gäller två huvudfrågor: Vattenfalls storlek på marknaden och en

privatisering av Vattenfall AB.

 Norrtälje kommun, Göteborgs kommun och Naturskyddsföreningen förordar en

uppdelning av Vattenfall AB i åtminstone två bolag. Enligt Norrtälje kommun är

argumentet att Vattenfall måste vara stort för att kunna agera på en

internationell marknad inte relevant, eftersom en sådan verksamhet inte får ske

på elkunders bekostnad. Naturskyddsföreningen menar att i en ny situation, där

produktionsregleringen skall ske via en marknad och inte företagsinternt, är det

svårt att se att det finns några skäl att staten bibehåller Vattenfalls

produktionsanläggningar i ett sammanhållet bolag.

 STOSEB understryker att Vattenfall även som bolag har en helt dominerande

ställning på elmarknaden och att detta måste åtgärdas om verklig konkurrens

skall etableras.

 Sveriges Civilingenjörsförbund anser att det vore oklokt att dela upp

Vattenfall eftersom det skulle minska Vattenfalls framtida konkurrenskraft i

Europa vid en öppning av näten. Redan idag finns i Europa fem till sex större

producenter än Vattenfall.

 Krister[REDACTED_EFTERNAMN] (mp) menar att Vattenfall AB antingen bör förbli odelat som nu

och med stat och berörda svenska kommuner som ägare eller delas i flera bolag.

 LRF, LO och Den elintensiva industrin motsätter sig en privatisering av

Vattenfall AB.

 Avregleringen av elmarknaden är enligt LRF starkt kopplad till frågan om en

privatisering av Vattenfall. LRF anser det vara ett starkt nationellt intresse

att inflytandet över hur dessa resurser ytterst utnyttjas ligger hos de svenska

statsmakterna. Att av statsfinansiella eller andra skäl privatisera Vattenfall

vore därför ett stort misstag. Det är LRF:s bestämda uppfattning att vinsterna

med en elexport måste kanaliseras tillbaka till de svenska skattebetalarna. Av

detta skäl motsätter sig LRF privatiseringen av Vattenfall.

 LO ser Vattenfalls roll som helt avgörande för att skapa en sund struktur på

elmarknaden. En privatisering av Vattenfall skulle enligt LO vara både ett hot

mot konkurrenssituationen i Sverige och dess ställning som nationell partner i

relationerna till EG.

 De elintensiva branscherna finner det angeläget att Vattenfall förblir statligt

åtminstone tills den fria elmarknaden visat sig fungera på rimligt sätt för

elförsörjning till dessa branscher.

24. Beredskapsfrågor

Endast två remissinstanser - ÖCB och Norrtälje kommun - har fört fram synpunkter

i beredskapsfrågor. (I den andra etappen av ellagstiftningsutredningens arbete

behandlas beredskapsfrågorna)

 ÖCB understryker behovet av att även under mycket svåra och störda förhållanden

kunna tillgodose prioriterade verksamheter med el. Vidare framhåller ÖCB att de

föreslagna förändringarna i det svenska elförsörjningssystemet är en

näringspolitisk åtgärd som får betydande konsekvenser för den svenska industrin.

ÖCB konstaterar också att elförsörjningen har en nyckelroll i totalförsvaret. En

viktig utgångspunkt för att kunna bedriva elförsörjning vid krigsfara och krig

är den robusthet och reparationsberedskap som finns i de fredstida systemen.

 Norrtälje kommun påminner om VIK-projektet, Värmeförsörjning i fred, kris och

krig. I utredningsrapporten från detta projekt framhålls behovet av ändringar i

gällande ellagstiftning i syfte att ge kommunstyrelsen - i sin egenskap av

högsta civila totalförsvarsmyndighet på lokal nivå - ett stärkt inflytande över

eldistributionen i kommunen under beredskap och krig.

25. Skatter och miljö

Ett tiotal remissinstanser för fram synpunkter som avser miljöfrågor och

energieffektivisering. Det gäller främst miljöbeskattningens utformning och

drivkrafterna för energieffektivisering på en avreglerad marknad.

 Naturvårdsverket, Naturskyddsföreningen, LRF, Värmeverksföreningen, SVEBIO,

Svenska Gasföreningen och STOSEB pekar på bl.a. olikheter i beskattningen av

bränslen i el- och värmeproduktion som man menar kommer att snedvrida

konkurrensen i elproduktionen.

 Naturvårdsverket anser att en koldioxidskatt på 8 öre/kg inledningsvis bör

införas för samtliga elproduktionsanläggningar. I samband med kärnkrafts-

avvecklingen ökar behovet av bränslebaserad elproduktion. Koldioxidskatt utgår

på produktion av värme men inte på elproduktion, vilket leder till en snedvriden

konkurrenssituation mellan el och värme som kan medföra ökade utsläpp.

Naturvårdsverket anser också att det är viktigt med fortsatt stöd till

utveckling och demonstration av anläggningar för förnybara energikällor.

 Naturskyddsföreningen framför liknande synpunkter. Föreningen menar att nivån

på koldioxidskatten bör vara närmare 50 öre/kg koldioxid. Vidare bör enligt

föreningen lagstiftningen ändras så att den som äger en kärnreaktor tvingas ta

fullt ekonomiskt ansvar för stora olyckor. Naturskyddsföreningen vill ersätta

den nuvarande kväveoxidavgiften med beskattning. Med dagens regler för kväve-

oxidavgift kan en modern anläggning genom återföringen tjäna pengar på att

avgiften finns, och vinna i konkurrenskraft gentemot tekniska alternativ som

inte alls producerar kväveoxider.

 LRF understryker det angelägna i att utnyttja möjligheterna till införandet av

miljöstyrande bränsleskatter vid elproduktion. Förbundet yrkar på en

koldioxidavgift på 32 öre/kg CO2 med återföring till producentkollektivet, och

föreslår också att den allmänna energiskatten på el slopas för de areella

näringarna (SNI 1) liksom den tidigare har slopats för industrin och

växthusnäringen. LRF påpekar att styrmedlen måste utformas med beaktande av att

omvärlden inte ännu infört miljöstyrmedel inom elproduktionsområdet och att

elproduktion med fossila bränslen följdaktligen subventioneras.

 Värmeverksföreningen anser att skattesystemets utformning inte bör vara

avgörande för möjligheten att konkurrera om kunderna på uppvärmningssektorn.

Bland återhållande faktorer, när det gäller nya investeringar i

kraftvärmeanläggningar, pekar föreningen på den nuvarande beskattningen av

kraftvärmen och svårigheten att göra ett val av bränsle, som ger god driftekono-

mi.

 SVEBIO påpekar att förutsättningen för att en fri konkurrens skall ge ett

samhällsekonomiskt optimalt energisystem är att priserna på el, producerad från

olika råvarukällor och system, skall avspegla även miljöeffekterna av respektive

verksamhet. Det är därför enligt SVEBIO:s mening nödvändigt att prissätta

växthuseffekten också inom elsektorn innan en avreglering av elmarknaden äger

rum.

 Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening anser att incitamenten för

att effektivisera elanvändningen kommer att minska påtagligt vid en separerering

av nät och säljverksamhet. Krister[REDACTED_EFTERNAMN] (mp) föreslår att två fonder

inrättas med medel som tas ut vid elöverföring. Fonderna skall stödja

utbyggnaden av vind- och solkraft respektive eleffektiv utrustning.

 NUTEK föreslår att kraftindustrins framtida insatser inom energieffektivisering

bör följas. Ett redovisningssystem bör utvecklas som möjliggör en uppföljning av

kraftindustrins framtida insatser inom eleffektivisering på användningssidan.

NUTEK konstaterar vidare att på kort sikt kommer elmarknadsreformen knappast att

leda till några förändringar vad gäller utsläpp, m.m. På sikt har statsmakterna

möjligheter att med olika styrmedel stödja introduktionen av miljövänlig

elproduktionsteknik.

 Svenska kraftnät för fram vissa synpunkter på beskattningen av el som används i

överföringsanläggningar för el m.m. Skatterättsnämnden har avslagit Svenska

kraftnäts ansökan (förhandsbesked) om befrielse från skyldigheten att betala

energiskatt vid köp av elektrisk kraft, som utnyttjas i anläggningar för överfö-

ring av elektrisk kraft eller inköp för att täcka överföringsförluster i nätet.

Fram till år 1992 förvaltades storkraftnätet av Statens vattenfallsverk, som då

kunde erhålla sådan skattefrihet eftersom verket var såväl producent som

distributör. Dessa regler kan få betydande konsekvenser om samma synsätt

tillämpas för el, som används inom de företag som skall överföra el i enlighet

med utredningens förslag.

26. Diverse synpunkter avseende nätverksamhet m.m.

Ingen remissinstans har avvisat huvuddragen i det föreslagna nätkoncessions-

systemet. Ett antal remissinstanser har dock framfört olika ändringsförslag i

detaljer.

 Domstolsverket konstaterar att Ellagstiftningsutredningen förslag innebär att

nätmyndighetens beslut i koncessionsärenden även fortsättningsvis skall kunna

överklagas till regeringen. Utredningen anför att den rättsprövning

regeringsrätten kan göra enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa

förvaltningsbeslut är tillräcklig för att uppfylla kraven i art 6 i Europarådets

konvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna.

 Domstolsverket delar inte denna uppfattning. Fråga om återkallelse av

nätkoncession skall enligt förslaget prövas av länsrätt som första instans.

Såväl ett beslut om vägrad nätkoncession som frågan om återkallelse av

koncession är av stor principiell betydelse för den enskilde. Även NUTEK:s

beslut avseende nätkoncession bör därför, enligt Domstolsverket, lämpligen

prövas av domstol.

 Länsrätten i Stockholms län konstaterar att det i fråga om skälighetsbedömning

av nättariff framgår av betänkandet att parterna kan komma överens om en

nättariff. Denna skall i allmänhet godtas, dem emellan. Tillsynsmyndigheten kan

dock självmant eller efter anmälan gå in och pröva tariffen.Länsrätten påpekar

att det saknas exempel på i vilka situationer tillsynsmyndigheten skall gå in

och i vilka intressen detta avsetts ske. Detta kan också ha bäring på andra

tillsynsfrågor.

 Länsrätten har ingen erinran mot att koncessionsfrågor i samma utsträckning som

hittills överklagas till regeringen, inte heller mot att frågor om återkallelse

av koncession prövas av länsrätt efter ansökan av koncessionsmyndigheten. Kompe-

tensskäl talar dock enligt länsrätten starkt för att återkallelsemålen special-

destineras till den länsrätt som har att pröva överklagandena (jfr 6

viteslagen).

 RRV anser det vara oklart vilka möjligheter som föreligger att hyra

transportkapacitet (hyra nät) och vilka skyldigheter och rättigheter som enligt

förslaget då gäller för nätägare respektive inhyrare. Sådana oklarheter gäller

exempelvis om hyrd kapacitet är förenad med en sekundär skyldighet att överföra

ström åt annan, och om nätägaren (koncessionshavaren) kan slippa ifrån sin

överföringsskyldighet genom att hyra ut kapacitet. RRV bedömer att frågan om

hyrd transportkapacitet möjligen kräver en särskild lagreglering.

 RRV konstaterar att utredningen föreslagit att att "Nätkoncession får endast

ges om anläggningen är lämplig från allmän synpunkt". RRV menar att en sådan

grund för koncessionsmyndigheten att avslå en ansökan bör ifrågasättas mot

bakgrund av att det stärker den lokale nätägarens monopolställning.

 NUTEK konstaterar att utredningen, vad gäller nätkoncession för område,

föreslår att ett viktigt kriterium för prövningen liksom i nu gällande

lagstiftning är kravet på lämplig enhet.NUTEK anser att nätmyndigheten i första

hand bör använda sig av tariffprövningen för att försöka åstadkomma en

erforderlig strukturrationalisering. Om denna möjlighet visar sig vara

otillräcklig förutsätter NUTEK att den framtida prövningen av lämpliga enheter i

större grad än för närvarande kan ges tvingande karaktär.

 NUTEK framhåller att mycket talar för att det blir rationellt för nät-

myndigheten att även fortsättningsvis utfärda kortvariga nätkoncessioner för

område med villkor om specifika krav på leveranssäkerhet, undvikande av

överinvesteringar m.m.

 Av kommentarerna till den av utredningen föreslagna lagtexten framgår att

nätmyndigheten ska kunna pröva "skadestånd" utan närmare angivande av vilka

skadeståndssituationer som avses. För tydlighetens skull anser NUTEK att det av

lagtexten ska framgå i vilka fall skadeståndsskyldighet och annan påföljd

föreligger.

 Svenska kraftnät framhåller att när näten i framtiden blir öppna för ett stort

antal aktörer är det av vikt att koncessionshavarna fullt ut följer det

uppställda regelverket och att det finns tillräckligt kraftfulla sanktions-

åtgärder mot den som inte följer regelverket. Vad gäller verktyget att återkalla

en koncession så är detta, enligt Svenska kraftnät, inte möjligt att tillämpa,

eftersom ledningar behövs men inte lagligen får användas utan koncession.

Utredningen har uppmärksammat problemet men inte funnit någon tillfredsställande

permanent lösning. Svenska kraftnät vill understryka vikten av att en sådan

lösning tas fram under Ellagstiftningsutredningens fortsatta arbete.

 Elsäkerhetsverket konstaterar att näten har, beroende på hur de är

konstruerade, en viss överföringskapacitet. Ökad belastning kan medföra dels

risk för att leveranssäkerheten inte kan upprätthållas, vilket drabbar nätägare

som i vissa fall kan vara skyldiga att betala skadestånd, dels risker ur

elsäkerhetssynpunkt. Elsäkerhetsverket framhåller att det är viktigt att

elsäkerhetsaspekten belyses närmare och att regler utarbetas för bestämning av

gränser för överbelastning av nätet ur elektrisk säkerhetssynpunkt och att det

anges i författningen hur dessa gränser skall övervakas.

 Kammarrätten i Göteborg anser att de föreslagna beteckningarna på de två

typerna av koncession förefaller något otympliga. Något hinder mot att behålla

de nuvarande beteckningarna när beteckningen ges ett delvis ändrat innehåll kan

Kammarrätten inte finna.

 Det bör vidare, enligt Kammarrätten, övervägas om tillståndsprövningen för

koncession skall avse en ansvarig person, ungefär som nu gäller enligt 6

yrkestrafiklagen (1988:263) för prövning av trafikansvarig.

 I betänkandet konstateras att Svenska kraftnät i egenskap av ansvarig för

frekvenshållningen i systemet kan komma att drabbas ekonomiskt om en elsäljare

saknar reservkraftsavtal (s. 205). Redan detta förhållande talar enligt

Kammarrättens mening för att det bör krävas någon form av auktorisation för att

någon skall få uppträda som elsäljare. Med den föreslagna lösningen, påpekar

Kammarrätten, kanske man inte ens kan utesluta att det kommer att dyka upp rent

kriminella "målvaktsbolag" som säljer el som bolaget inte har.

 Banverket erinrar om att dess hjälpkraftsystem är uppbyggt på liknande sätt som

ett normalt distributionssystem, med den skillnaden att det huvudsakligen följer

järnvägslinjerna och är upphängt i samma stolpar som kontaktledningen för

fordonens strömförsörjning. Hjälpkraftsystemet är uppbyggt enbart för att

betjäna järnvägsspecifika ändamål men i några speciella fall sker dock

distribution till hushåll i huvudsak beroende på att det inte finns något lokalt

distributionsnät att tillgå.

 På grund av ledningarnas närhet till kontaktledning med 16 2/3 Hz energin kan

verket inte garantera en kvalitet på elenergin enligt branschens normer. Verket

anser därför att betänkandets avsnitt 1.6 Förslag till Elförordning och 1.7

Förslag till Förordning om särredovisning av nätverksamhet för elektrisk ström

inte skall gälla för Banverkets hjälpkraftsystem.

 SCB konstaterar att den utveckling mot en ökad öppenhet och konkurrens på

elområdet som utredningen föreslår i vissa avgörande avseenden kommer att ändra

förutsättningarna för elstatistiken. Dettta innebär enligt SCB ett behov av

resurstillskott.

 Jordbruksverket betonar vikten av fortsatt rimliga elpriser för boendet och för

företagandet på landsbygden. Enligt det förslag som ellagstiftningsutredningen

lagt, kan områdesavgränsningarna komma att få stor betydelse för prissättningen.

Jordbruksverket menar att regionalpolitiska hänsyn bör beaktas vid beslut om

nätkoncession för område. 2 2 mom 3 stycket bör därför enligt Jordbruksverket

ges följande lydelse: Nätkoncession för område får ges om området utgör en från

allmän synpunkt och en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet.

 Lantmäteriverket anser att det av motiven till den föreslagna kompletteringen

av 1 ellagen bör framgå att i begreppet nätverksamhet ingår också att ordna

markåtkomstfrågan, dvs. ansökan om förrättning enligt ledningsrättslagen eller

teckna avtal med fastighetsägare.

 Av utredningsförslaget framgår att nyttjanderättshavare, i stället för

ledningsägare, i vissa fall skall kunna få koncession för ledningen.

Lantmäteriverket påpekar att ledningsrättslagen synes utgå från att ledning,

koncession och ledningsrätt innehas av en och samma juridiska eller fysiska

person. Om nyttjanderättshavaren innehar koncessionen kan denne därför inte få

ledningsrätt för ledningen eftersom ledningen ägs av annan. Då koncession

återkallas p.g.a. att ledningen inte längre används påpekas i betänkandet det

väsentliga i att anläggningarna tas bort och att marken återställs. För fastig-

hetsägarna är det enligt verkets mening också angeläget att de rättigheter som

belastar fastigheterna tas bort.

 REL konstaterar att överlåtelse av nätverksamheten föreslås bli föremål för

prövning avseende den nye innehavarens lämplighet. Enligt REL:s mening finns

starka skäl för att prövningen även bör omfatta om för kunderna olämpliga

distributionsstrukturer permanentas eller uppstår, till exempel i form av att

producenterna integrerar vertikalt genom uppköp av distribution. Enligt REL är

konkurrenslagen i detta avseende inte tillräckligt medel för att motverka denna

utveckling. Horisontell integration mellan distributörer kan däremot vara ägnad

att stärka rationella strukturer, med konkurrenskraftiga elpriser som följd.

 KREAB konstaterar att som ny lydelse av 2 2 mom i ellagen föreslås bl.a.

"nätkoncession för område får ges endast om området utgör en med hänsyn till

nätverksamheten lämplig enhet" och "nätkoncession får ej överlåtas utan

tillstånd ---- av nätmyndigheten". Vad gäller första citatet kan, enligt KREAB,

en i och för sig lämplig enhet ha sådan strategisk betydelse att den utgör

hinder för angränsande områdes lämplighet.

 Enligt det andra citatet anser KREAB att nätmyndighet ges rätt att ingripa

endast vid inkråmsöverlåtelse. Då förvärvslagen, som stadgar tillstånd för köp

av aktier eller andelar i elföretag, dessutom föreslås bli slopad kommer det,

enligt KREAB, ej att finnas någon laglig rätt att hindra s.k. strategiska köp.

KREAB anser därför att föreslagen 2 bör ges en sådan utformning att

nätmyndigheten alltid har möjlighet att agera så att ändamålsenliga

nätstrukturer uppnås.

 Sveriges Fastighetsägareförbund konstaterar att leveransplikten har inneburit

en trygghet för elabonnenterna som kommer att försvinna i samband med en

avreglering enligt utredningens förslag. Överenskommelse om leverans föreslås i

stället ske genom avtal emellan parterna. Vidare konstateras att utredningen

förutsätter att innehållet i dessa avtal överlämnas till parterna att bestämma

och att branschen utarbetar standardavtal för de vanligaste avtalsförhållandena.

 Fastighetsägarnas möjligheter att köpa elkraft förutsätter att reglerna för köp

utformas på ett ändamålsenligt sätt. En fastighetsägare skall kunna köpa kraft

till både fastighetsel och hushållsel för att senare fördela kostnaderna på

hyresgästerna. Förbrukningsprofilen för små kunder kan med relativt stor

säkerhet fastställas utan krav på ny mätutrustning. Fastighetsägare måste också

via ombud kunna köpa elkraft kollektivt. Denna typ av köp bör därför, enligt

Fastighetsägarförbundet, särskilt beaktas i det fortsatta arbetet.

 Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening anser att vid alternativ

anslutningsmöjlighet till nätkoncession för linje respektive nätkoncession för

område bör den som har nätkoncession för linje endast medges rätt till an-

slutning efter tillstånd från den som har områdeskoncession. Inom område där

spänning över 20 kV alt. 30-40 kV förekommer bör, enligt föreningen,

nätkoncessionen för området innefatta högsta förekommande spänning inom området.

Föreningen anser att frågan om återlämnande av koncession, då koncessionsinne-

havaren bedömer att lönsamheten för nätverksamheten blir otillfredsställande på

grund av ändrade förutsättningar, bör behandlas av utredningen.

 Krister[REDACTED_EFTERNAMN] (mp) anser att ellagarna bör utformas så att de får bl.a.

följande effekter. Den som har nätkoncession ska vara skyldig att på skäliga

villkor ansluta en anläggning inom sitt område och att överföra ström till dem

som är anslutna från deras leverantörer samt att mäta överförd ström. Varje

kraftleverantör har leveransplikt till varje kund de har när den nuvarande

ellagen upphör att gälla och till dess kunden själv byter leverantör.

Kraftleverantörerna och de som har nätkoncession ska vara skyldiga att till

övervakningsmyndigheten redovisa alla leveransöverenskommelser med utländska

köpare. De ska också vara skyldiga att införa force-majeurklausul för minskade

eller avbrutna kraftleveranser vid haveri och vid stängning eller avveckling av

kärnkraftverk.

 STOSEB finner att de farhågor som framförts i den allmänna debatten om att

t.ex. små glesbygdkunder skulle komma i kläm om elmarknaden reformeras synes

vara överdrivna. Undantag kan dock gälla i ett begränsat antal fall där kraftig-

are subventioner av såväl nät- som råkraftpriser förekommer. För att ytterligare

stärka de mindre kundernas situation kan STOSEB tänka sig att man går ännu ett

steg mot ökad insyn genom att den eller de kommuner som berörs av ett kon-

cessionsområde får tillsätta styrelserepresentant(er) i det aktuella

nätföretaget.

27. Ersättning till följd av de ändrade förskrifterna i ellagen

Göta Hovrätt anser att frågan huruvida en koncessionshavare bör få ersättning

för utebliven vinst har besvarats nekande i utredningsförslaget utan någon

egentlig motivering. Särskilt med tanke på det förslag till ändring av 2 kap 18

 regeringsformen som Fri- och rättighetskommitten nyligen har lagt fram är

hovrätten tveksam till hur denna frågeställning kommer att bedömas i framtiden.

Hovrätten föreslår därför att det sker en ytterligare analys av frågan huruvida

regeringsformens egendomsskydd är tillämpligt vid ändringar av rådande

koncessionsvillkor samt i anslutning därtill även av frågan i vilken utsträck-

ning ersättning skall utgå till koncessionshavare som drabbas av ändrade

koncessionsvillkor.

 Svenska Kraftverksföreningen anser att ersättningsregeln i punkt 3 i lag-

förslagets övergångsbestämmelser bör ges en formulering och innebörd som klart

anger att ersättning skall utgå för all ekonomisk skada som uppkommer som följd

av föreslagna förändringar i ellagen, förutsatt adekvat orsakssammanhang mellan

ändrade koncessionsvillkor och uppkommen ekonomisk skada. Föreningen framhåller

att frågorna om ekonomisk skada och ersättning som följd av de radikalt ändrade

koncessionsvillkoren är omfattande och komplicerade samt att ersättningsrätten

inte får begränsas på det sätt som görs i utredningen.

 Svenska Elverksföreningen anser att frågan om skadeståndsanspråk för ändrad

innebörd av koncession, i första hand konsekvenserna av slopad ensamrätt till

leverans, bör utredas ytterligare. Elverksföreningen finner det rimligt att

ersättningsmöjligheterna för innehavare av koncession enligt nuvarande regler

bör omfatta all skada som uppkommer på grund av nya villkor för elmarknaden, dvs

även ekonomisk skada som uppkommer vid produktionsanläggningar.

 Vattenfall AB instämmer i Kraftverksföreningens synpunkter och förutsätter att

ellagens ersättningsregel även gäller för statligt ägda bolag. I sammanhanget

kan påpekas att det är väsentligt att de nya reglerna för elmarknaden i alla

sammanhang utformas så att konkurrerande företag ges likartade förutsättningar.

Sammanfattning av Affärsverket svenska kraftnäts utredning, Handelsplats för el

Den 20 augusti 1992 fick Svenska Kraftnät i uppdrag av regeringen att utreda

förutsättningarna för en svensk börs för handel med el och, om det finns sådana

förutsättningar, lämna förslag till organisation av en sådan elbörs. Utgångs-

punkten för uppdraget är den handlingsplan för fortsatt reformering av svensk

elmarknad som Riksdagen antog i juni 1992. I utredningsdirektiven framhålls bl a

vikten av att göra storkraftnätet tillgängligt for fler aktörer och därigenom

skapa förutsättningar för en ökad handel med el. Det betonas att samhälls-

ekonomiska skäl talar för att så många aktörer som möjligt ska kunna fritt köpa

och sälja el.

 Vi har under arbetet med utredningen tagit hjälp av en referensgrupp med

företrädare för kraftindustrin, större elanvändare, berörda myndigheter m.fl. Vi

har också biträtts av en grupp med ett femtontal företrädare för medelstora

energidistributörer. Vidare har vi anordnat ett seminarium, till vilket samtliga

eldistributionsföretag i landet inbjudits, samt haft en lång rad formella och

informella kontakter med potentiella aktörer på en svensk elbörs. Generellt

gäller att eldistributionsföretag och större elanvändare förordar att en svensk

elbörs inrättas medan kraftproducenterna är negativa till detta.

 Vi har genornfört en rad studier, bl a om hur elbörserna i England och Norge

fungerar, om börshandel i allmänhet, om produktionsoptimeringen samt om behovet

av regelverk för och tillsyn av en elbörs. Dessa utredningar finns med som

bilagor till rapporten.

 Av flera skäl har vi särskilt intresserat oss för förhållandena i Norge. Man

har där tämligen snabbt gjort en genomgripande förändring av elmarknadens organ-

isation: en ny ellag har tillämpats, ett fristående företag svarar för central-

nätet, ett nytt användarvänligt tariffsystem har införts och en allmänt

tillgänglig elbörs finns i drift sedan drygt ett år. Enligt vår bedömning har

forändringarna av den norska elmarknaden utfallit i huvudsak väl. Konkurrensen

har ökat, elpriset har sjunkit och en allmän kundanpassning har skett inom

elområdet. Det finns enligt vår mening starka skäl att en svensk elbörs utformas

så att en nära samverkan med den norska elmarknaden och elbörsen kan ske.

 Det finns flera fördelar med en öppen marknadsplats - en börs - för handel med

el i Sverige. Det skulle ge en effektiv prisbildning, en bra informationssprid-

ning och ett synligt elpris.

 Om en öppen marknad utformas utan en elbörs kommer all handel att ske via

slutna avtal. Detta skulle ge stora skillnader i tillgången till information hos

marknadsaktörerna och även leda till ökade kostnader för att göra affärer. En

väsentlig fördel med en elbörs är därför att möjligheterna att handla på mark-

naden ökar för nya aktörer och att spelreglerna blir lika för alla.

 Den främsta invändningen, som har riktats mot svensk börshandel med el, är att

en sådan skulle försämra produktionsekonomin genom att elproducenternas

nuvarande system för optimering inte skulle fungera som hittills. KGS har i en

rapport till utredningen (bilaga 5) beräknat att de totala

produktionskostnaderna under vissa antaganden skulle öka med ca 800 Mkr per år.

Beräkningarna ifrågasätts dock i en annan konsultrapport (Bergman grupp, på uppdrag av

Svenska Kraftnät åtar sig att svara för dessa tjänster åt alla aktörer på

elmarknaden. Detta kan ifrågasättas från neutralitetssynpunkt eftersom dessa

elproducenter i många fall också kan konkurrera om de aktuella leverans-

kontrakten. Vi anser att övervägande skäl talar för att en reglermarknad bör

inrättas med start när regionnäten öppnas.

 Konsulten n/e/r/a har föreslagit (bilaga 7) en successiv utveckling av den

svenska elmarknaden som innebär att ett system för mer utvecklad handel med

tillfällig kraft, en spotmarknad, utvecklas i ett andra steg sedan reglermark-

naden har börjat fungera. Om och när ett sådant andra steg bör tas beror på i

vilken takt elnäten kommer att öppnas och hur många aktörer som därmed kommer

att kunna agera på elmarknaden. Enligt vår uppfattning finns skäl som talar för

en stegvis utveckling av den svenska elmarknaden när det gäller såväl

lagstiftning som åtgärder för att effektivisera marknaden.

 Vi ser åtminstone för närvarande inga förutsättningar för att införa en s.k.

derivatmarknad, dvs en organiserad marknadsplats för handel med finansiella

standardkontrakt om långsiktiga elleveranser innan dess att en spotmarknad har

etablerat sig.

 Vi har tillsammans med OM Stockholm studerat några olika tekniska utformningar

av en elbörs för spothandel, dvs en börs med avslut mellan en vecka och några

timmar före avtalad leveranstid. De intressantaste alternativen är en

auktionsbörs, som man har i Norge, eller en elektronisk transaktionsbörs. Den

sistnämnda typen av börs, som är mera datoriserad, har alltmer börjat tillämpas

för handel med aktier och råvaror. Den skulle ge störst flexibilitet för såväl

handel med el som för styrningen av produktionen hos kraftföretagen. Denna form

är därför enligt vår mening mest lämplig for en börs för handel med tillfällig

el (spothandel). En sådan börs tar ca 1,5 år att inrätta. För handel med

reglerkraft kan man inledningsvis utnyttja ett förenklat system som kräver

mindre investeringar och går snabbare att införa.

 En viktig förutsättning för att en elbörs ska bli framgångsrik är att den ägs

och drivs på ett kompetent och neutralt sätt. Företagsjuridik, Nord grupp, på uppdrag av

Svenska Kraftnät åtar sig att svara för dessa tjänster åt alla aktörer på

elmarknaden. Detta kan ifrågasättas från neutralitetssynpunkt eftersom dessa

elproducenter i många fall också kan konkurrera om de aktuella leverans-

kontrakten. Vi anser att övervägande skäl talar för att en reglermarknad bör

inrättas med start när regionnäten öppnas.

 Konsulten n/e/r/a har föreslagit (bilaga 7) en successiv utveckling av den

svenska elmarknaden som innebär att ett system för mer utvecklad handel med

tillfällig kraft, en spotmarknad, utvecklas i ett andra steg sedan reglermark-

naden har börjat fungera. Om och när ett sådant andra steg bör tas beror på i

vilken takt elnäten kommer att öppnas och hur många aktörer som därmed kommer

att kunna agera på elmarknaden. Enligt vår uppfattning finns skäl som talar för

en stegvis utveckling av den svenska elmarknaden när det gäller såväl

lagstiftning som åtgärder för att effektivisera marknaden.

 Vi ser åtminstone för närvarande inga förutsättningar för att införa en s.k.

derivatmarknad, dvs en organiserad marknadsplats för handel med finansiella

standardkontrakt om långsiktiga elleveranser innan dess att en spotmarknad har

etablerat sig.

 Vi har tillsammans med OM Stockholm studerat några olika tekniska utformningar

av en elbörs för spothandel, dvs en börs med avslut mellan en vecka och några

timmar före avtalad leveranstid. De intressantaste alternativen är en

auktionsbörs, som man har i Norge, eller en elektronisk transaktionsbörs. Den

sistnämnda typen av börs, som är mera datoriserad, har alltmer börjat tillämpas

för handel med aktier och råvaror. Den skulle ge störst flexibilitet för såväl

handel med el som för styrningen av produktionen hos kraftföretagen. Denna form

är därför enligt vår mening mest lämplig for en börs för handel med tillfällig

el (spothandel). En sådan börs tar ca 1,5 år att inrätta. För handel med

reglerkraft kan man inledningsvis utnyttja ett förenklat system som kräver

mindre investeringar och går snabbare att införa.

 En viktig förutsättning för att en elbörs ska bli framgångsrik är att den ägs

och drivs på ett kompetent och neutralt sätt. Företagsjuridik, Nord & Co, som

har studerat behovet av regelverk och tillsyn (bilaga 9), anser att börsen bör

organiseras som ett aktiebolag. Bolaget skulle kunna ägas av Svenska Kraftnät

med möjlighet för aktörerna att få insyn via styrelserepresentation eller

börsråd. Som framhålls i regeringens direktiv är ett tänkbart alternativ att den

ansvarige för storkraftnätet, dvs Svenska Kraftnät, inledningsvis blir huvudman

för börsverksamheten. Svenska Kraftnäts systerorganisation i Norge driver börsen

på detta sätt.

 För ett alternativ, där Svenska Kraftnät är en stor ägare, talar den nära kopp-

lingen med driften av storkraftnätet Vi bedömer också att detta skulle skapa

goda förutsättningar för en nära samverkan med den norska elmarknaden. På sikt

kan ägandet av börsen spridas så att aktörerna kan få ett direkt ägarinflytande.

Insyn bör dock skapas oavsett ägande genom ett brukarråd och gemensamt framtagna

börsetiska regler.

 Utvecklingen av en öppen svensk elmarknad och en elbörs bör ske så att det blir

en samverkan med övriga nordiska länder, särskilt Norge. De planerade åtgärderna

i Sverige bör utformas så att detta underlättas. I ett första steg bör vi starta

ett samarbete med den norska elbörsen. En direkt sammanslagning mellan norsk och

svensk elbörs bör eftersträvas och en öppen nordisk elmarknad med en gemensam

elbörs år 2000 vara ett mål.

 Vi anser således att det finns förutsättningar för en börs för handel med el i

Sverige och att en reglerkraftmarknad bör inrättas med start när regionnäten

blir öppna. Vidare kan en börs för handel med tillfällig el, en spotmarknad,

inrättas i ett andra steg, gärna i samverkan med andra nordiska börser, om och

när ett större antal aktörer kommer att uppträda på elmarknaden.

Sammanställning av remissyttranden över Affärsverket svenska kraftnäts

utredning, Handelsplats för el

1. Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över Affärsverket svenska kraftnäts utredning avgetts

av Justitiekanslern, Kammarrätten i Stockholm, Domstolsverket, Kommerskollegium,

Länsrätten i Stockholms län, Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB),

Statskontoret, Finansinspektionen, Riksrevisionsverket (RRV), Boverket,

Bokföringsnämnden (BFN), Glesbygdsmyndigheten, Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Marknadsdomstolen, Konkurrensverket,

Elsäkerhetsverket, Konsumentverket, Statens naturvårdsverk, Kammarrätten i

Göteborg, Länstyrelsen i Norrbottens län,

 Statistiska Centralbyrån (SCB), Jordbruksverket, Norrtälje kommun, Göteborgs

kommun, Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska

Naturskyddsföreningen, Sveriges Industriförbund, Lantbrukarnas riksförbund

(LRF), Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen, Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO), Landsorganisationen i Sverige (LO), HSB Riksförbund,

Hyresgästernas Riksförbund, Riksförbundet Energidistributörerna (REL), Klippan

Rönneådalens Energi AB (KREAB), Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO), Sveriges

Bostadsrättsföreningars Centralorganisation, Villaägarnas Riksförbund, Örebro

Energi AB.

 Härutöver har skrivelser inkommit från Stockholms Energi AB, Fyrstadskraft AB,

Södra Sveriges Eldistributörer Ekonomisk Förening, Sydsvenska Återdistributörers

Samrådsgrupp (SSÅS), Sveriges Civilingenjörsförbund (CF), Sydkraft AB, Kraftköp

Öst AB, Vattenfall AB, Krister[REDACTED_EFTERNAMN] - Miljöpartiet, Storstockholms Energi AB

(STOSEB), Folkkampanjen mot Kärnkraft-Kärnvapen.

Sveriges Akademikers Centralorganisation har med yttrande anslutit sig till de

synpunkter som framförts av Sveriges Civilingenjörsförbund.

 Sydkraft AB har utöver eget yttrande anslutit sig till de synpunkter som

framförts av Svenska Kraftverksföreningen.

 Kraftköp Öst AB har utöver sitt yttrande anslutit sig till de synpunkter som

framförts av STOSEB.

 Vattenfall AB har avgivit sitt yttrande i tillägg till de synpunkter som

framförts i Svenska Kraftverksföreningens och Svenska Elverksföreningens

yttranden.

2. Inställningen till en svensk kraftbörs

Nära hälften av remissinstanserna redovisar övergripande omdömen om utredningens

samlade förslag. Flertalet av dessa omdömen är positiva till en svensk

kraftbörs. Av dem betonar flera vikten av att vänta med införandet av en s.k.

spothandel till dess det finns ett väldefinerat behov av en sådan.

 Ett antal remissinstanser framhåller att de är positiva till en elmarknads-

reform men ser inte nu något behov av en kraftbörs. En sådan bör växa fram på

marknadens villkor och på ett sätt som inte ger störningar i det existerande

elsystemet.

 Riksrevisionsverket (RRV), Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK),

Konkurrensverket, Elsäkerhetsverket, Kammarrätten i Göteborg, Länsstyrelsen i

Norrbottens län, Norrtälje kommun, Göteborgs kommun, Landstingsförbundet,

Svenska Naturskyddsföreningen, Lantbrukarnas Riksförbund, (LRF), HSB

Riksförbund, Kommunförbundet, Energidistributörerna (REL), Klippan Rönneådalens

Energi AB (KREAB), Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO), Sverges

Bostadsrättsföreningars Centralorganisation (SBC), Sveriges

Fastighetsägareförbund, Villaägarna, Örebro Energi AB, Fyrstads Kraft AB,

Kraftköp Öst AB och Stor-Stockholms Energi AB (STOSEB) delar utredningens

uppfattning att det finns förutsättningar för en börs för handel med el i

Sverige och att den skulle medföra flera viktiga fördelar på en öppen marknad.

Instanserna delar utredningens analys som utmynnar i slutsatsen att

förutsättningar för en svensk elbörs existerar.

 Kraftverksföreningen, Sydkraft AB och Vattenfall AB ser inte behov av en

kraftbörs i Sverige inom överskådlig tid. De avstyrker inrättandet av en

reglermarknad i Sverige. Aktörerna skapar börsen på marknadens villkor om och

när dessa anser att behov finns.

 Svenska Elverksföreningen anser att handel av reglerkraft kan ske utan en börs

för s.k. spothandel och att hanteringen av denna handel kan ske på ett enkelt

sätt utan större investeringar. En börs för spothandel bör enligt föreningen

introduceras om marknaden får behov av en sådan.

 Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Södra Sveriges Eldistributörer

ek.för., Sveriges Civilingenjörsförbund (CF) och Folkkampanjen Mot Kärnkraft -

Kärnvapen avstyrker införandet av en svensk kraftbörs.

3. När skall en svensk kraftbörs inrättas

Ett tiotal remissinstanser har framfört synpunkter på när en kraftbörs skall

eller bör inrättas. Flera är positiva till ett snabbt införande när näten öppnas

medan vissa framhåller att ett införande bör vänta till dess marknadens behov av

en kraftbörs finns.

 Riksrevisionsverket (RRV), Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK),

Konkurrensverket Göteborgs kommun, Energileverantörerna (REL) är positiva till

att en elbörs etableras i Sverige och framhåller att det går att identifiera

flera fördelar än nackdelar med ett snabbt etablerande av en spotmarknad.

 Industriförbundet, Kraftverksföreningen, Elverksföreningen, Stockholm Energi

AB, Sveriges Ingenjörsförbund (CF), Sydkraft AB och Vattenfall AB anser

sammanfattningsvis att aktörerna skapar börsen på marknadens villkor om och när

dessa anser att behov finns.

4. Allmäna synpunkter på en kraftbörs

Statlig börs eller ej?

Några remissinstanser har synpunkter på det föreslagna huvudmannaskapet samt hur

och på vilka villkor en kraftbörs skall etableras på elmarknaden. Bland dem är

meningarna delade till att börsen bör ha en statlig huvudman eller inte.

 Finansinspektionen och Kommunförbundet ser inga omedelbara skäl för att

statsmakterna skulle initiera och via lagstiftning framtvinga inrättandet av en

elbörs.

 Elsäkerhetsverket och Klippan Rönneådalen Energi AB (KREAB) instämmer med

utredningens förslag att Svenska kraftnät bör knytas till en kraftbörs på ett

sätt som gör det enkelt för dem att hantera sitt systemansvar för

storkraftnätet.

 Svenska Kraftverksföreningen, Stockholm Energi AB och Sydkraft AB säger nej

till den statliga kraftbörs som Svenska Kraftnät beskriver i sin utredning.

Börsens påverkan på elpriserna

Många argument för en kraftbörs gäller dess påverkan på prisbildningen. Flera

remissinstanser framhåller att en kraftbörs kommer att påverka prisbildningen på

el. Av dem betonar ett antal att marknadseffektiviteten och prisinformationen i

prisbildningen kommer att öka med en kraftbörs.

 Riksrevisionsverket (RRV), Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK),

Konkurrensverket, Norrtälje kommun, Sveriges Bostadsrättsföreningars

Centralorganisation (SBC), Fyrstads Kraft AB anser sammanfattnings bl.a. att en

fungerande elbörs bidrar till en effektiv prisbildning och lägre

transaktionskostnader. Genom det synliga pris som etableras på en elbörs får

marknadens aktörer en nödvändig information.

 Energidistributörerna, (REL) framhåller att med dagens system finns ingen

notering av värdet på kraft, endast kostnaden. På en börs erhålls ett pris,

alltså ett marknadsvärde.

 Sydkraft AB framhåller att den kommande rapporteringen av elpriser som

EES-avtalet innehåller (enligt EG:s direktiv om pristransparens), kommer att ge

den efterfrågade öppenheten.

Marknadsstrukturen

Flera remissinstanser befarar, trots en ofta positiv grundinställning, att de

största kraftföretagens dominans inom kraftförsäljningen kommer att försvåra

eller omöjliggöra en effektiv börshandel. Många av dessa ser problemets lösning

i en gemensam nordisk krafthandel. En sådan skulle ge företagen en större

marknad med flera aktörer som kan agera.

 Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), Konkurrensverket, Svenska

Kommunförbundet, Klippan Rönneådalen Energi AB (KREAB), Södra Sveriges

Eldistributörer ek. före. och Stor-Stockholms Energi AB (STOSEB) framhåller

sammanfattningsvis att den höga företagskoncentrationen på den svenska

elmarknaden hotar fördelarna av en friare konkurrens. Det är därför önskvärt att

nya aktörer kommer in på elmarknaden. En börs kan ge förutsättningar för mindre

aktörer att agera på samma villkor som de stora producenterna.

 Naturskyddsföreningen anser att för att få en effektiv börshandel måste

informationssystemet vara lättillgängligt for alla aktörer.

 Hyresgästernas Riksförbund vill understryka att även en "reglerad" marknad kan

ge effektivitetsvinster t.ex. genom den samkörning som nu sker.

 Klippan Rönneådalen Energi AB (KREAB), Örebro Energi AB och Kraftköp Öst AB

anser sammanfattningvis att en fungerande marknad kräver i sig också att det

finns tillräckligt många aktörer. De anser därför att en sådan svensk kraftbörs

ansluts bör kunna till de nordiska ländernas elmarknader och kraftbörser.

 Folkkampanjen mot kärnkraft-kärnvapen anser att konkurrensen mellan olika

elproducenter kommer att fungera dåligt eftersom Vattenfall AB är för

dominerande både i Sverige och Norden.

5. Produktionsoptimeringen

Några remissinstanser för fram synpunkter som gäller det nuvarande

producentsamarbetet kring utbytet av bl.a. tillfällig kraft, den s.k.

produktionsoptimeringen. De ser en fara i att produktionsoptimeringen slås

sönder vid inrättandet av en kraftbörs, och att produktionskostnaderna i det

svenska elsystemet höjs. Det finns dock även motstridiga synpunkter som förs

fram av vissa remissinstanser.

 Konkurrensverket, Energidistributörerna (REL), Klippan Rönneådalens Energi AB

(KREAB), Fyrstads Kraft AB, framhåller sammanfattningsvis att en börs är att

föredra framför så väl nuvarande produktionsoptimering som alternativet att

vissa kraftföretag tilldelas det regleringsansvar som ombesörjs av företagen

inom produktionsoptimeringen. Genom att öppenheten ökar, i vart fall för priset

för den typ av kraft som omsätts via börsen, stärks kundernas ställning i

förhållande till producenterna. Producenterna tvingas härigenom också till ett

kostnadseffektivare agerande för att inte riskera att få reducerad lönsamhet. En

väl fungerande elbörs, som på sikt vidgas avseende såväl tillhandahållet

produktsortiment som geografiskt, effektiviserar sannolikt konkurrensen genom

att pris- och kostnadspressen på kraftföretagen ökar.

 Svenska Kommunförbundet, Villaägarna och Sveriges Civilingenjörsförbund (CF)

anser bl.a. att den främsta invändningen mot en elbörs gäller

produktionsoptimeringen. Samkörning och kraftutbyte enligt nuvarande system

hävdas av många, främst företrädare för kraftindustrin, vara effektivare än

optimering baserad på ett system där brukarna, t ex via en elbörs, får en direkt

insyn i och kan påverka prisbildningen. Frågan om vilka konsekvenser inrättandet

av en elbörs. har för en optimal kraftproduktion är inte entydigt klarlagd.

 Lantbrukarnas Riksförbund (LRF) uppfattning är att de farhågor beträffande

kostnads- och miljönackdelar som skulle uppstå till följd av ett uteblivet

produktionsoptimeringssamrabete är väsentligt överdrivna.

 Kraftverksföreningen, Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) och Sydkraft AB

anser sammanfattningsvis att produktionsoptimeringen skulle kraftigt störas och

sannolikt på kort tid raseras. För samhället skulle det bli fråga om stora

ekonomiska och miljömässiga förluster. Man kan säga att hela det nuvarande

systemet och de olika formerna av samarbete bygger på ett tänkande med klart

definierade effektivitetsmål och pragmatisk anpassning av organisation och

system för att nå dessa mål.

6. Reglermarknaden

Ett femtontal remissinstanser för fram synpunkter på frågan om behovet av att

inrätta en s.k. reglermarknad. En majoritet av remiss instanserna är positiva

till att en neutral reglermarknad inrättas när näten öppnas. Vissa

remissinstanser är negativa till en reglermarknad och anser att dagens system

fungerar bra.

 Närings- och teknikutvecklingsverket, Konkurrensverket, Göteborgs kommun,

Industriförbundet, Energileverantörerna, (REL), Klippan Rönneådalens Energi AB

(KREAB), Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO), Örebro Energi AB, Fyrstads Kraft

AB samt Gruvföreningen, Jernkontoret, Kemikontoret och Skogsindustrierna delar i

huvudsak utredningens uppfattning att det är angeläget att en neutral

reglerkraftmarknad upprättas när näten öppnas. Den skulle förenkla situationen

for alla som har ett behov av att hantera obalanser eller tillfälliga avvikelser

från avtal och därmed öppna nya affärsmöjligheter. Flera av remissinstanserna

anser dock att det inte räcker att enbart inrätta en reglermarknad utan en spot-

marknad bör etableras omedelbart eller som ett andra steg.

 Vidare framhåller flera av dessa att för att Svenska Kraftnät ska klara sitt

systemansvar måste verket kunna upphandla reglerkraft. Elverksföreningen stöder

principen om Svenska Kraftnäts roll som systemansvarig för det svenska

elsystemet.

 Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen, Sydkraft AB och Vattenfall AB

anser inte att det behövs en reglermarknad i Sverige. Reglerkraft kan liksom nu

enkelt upphandlas från elproducenterna.

Stockholm Energi AB anser att det är för tidigt att ta ställning till en börs

för reglerkraft.

7. Nordisk elmarknad och börs

Ett dussintal remissinstanser har framfört synpunkter på behovet av en nordisk

elmarknad och börs. Flera remissinstanser betonar fördelarnas med en sådan

marknad och börs. Flertalet av dessa för fram tveksamheter kring den svenska

elmarknadens struktur.

 Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), Konkurrensverket, Kammarrätten i

Göteborg, Göteborgs kommun, Kommunförbundet, Energidistributörerna (REL),

Klippan Rönneådalens Energi AB (KREAB), Sveriges Fastighetsägareförbundet, Södra

Sveriges Eldistributörers ek. före., Sydsvenska Återdistributörers Samrådsgrupp

(SSÅS) och Kraftköp Öst AB framhåller sammanfattningvis att det måste vara

önskvärt att den svenska börsen på något sätt samarbetar med den norska börsen

och andra utländska marknader. En gemensam nordisk elmarknad ökar antalet

aktörer och skärper konkurrensen. Bildandet av en nordisk elmarknad är därför

uppfattning en angelägen uppgift. De största fördelarna med en börs uppnås

sannolikt om den successivt utvecklas till att omfatta handel med elkraft på

både kort och lång sikt, via olika s.k. derivatmarknader samt geografiskt

utvidgad till Norge och på längre sikt hela Norden.

 Sydkraft AB framhåller att utredningen hänvisar ofta till utvecklingen i Norge

samt föreslår anpassning till Norge och en gemensam kraftbörs med Norge. Det

svenska kraftsystemet är annorlunda uppbyggt, varför denna modell inte så direkt

kan överföras till svenska förhållanden.

8. Diverse synpunkter avseende kraftbörs, m.m.

Ett tiotal remissinstanser för fram synpunkter kring vissa kvarstående frågor

som bör beaktas i den fortsatta beredningen. Det gäller främst miljökonse-

kvenser, regler för börsverksamheten och vissa tekniska begränsningar i det

existerande elsystemet.

 Kammarrätten i Göteborg anser att det är säkerligen välbetänkt att inte för

närvarande detaljreglera hur börsen skall fungera. Resultatet blir sannolikt

bättre om aktörerna efter hand tillskapar rutiner och avgör vilka typer av

kontrakt som skall handlas på en börs.

 Finansinspektionen framhåller att de grundläggande krav för börsverksamhet som

finns angivna i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet (börslagen) bör

även kunna göras tillämpliga inom området för handel med el.

 Finansinspektionen delar utredningens bedömning om att inrätta ett

tillsynsorgan eller en tillsynsmyndighet.

 Glesbygdsmyndigheten framhåller i Sveriges glesbygdsregioner är just bristen på

konkurrens ett problem. Det finns därför en fara att resultatet kan bli att

områden i till exempel Norrlands inland kommer att erhålla högre kostnader för

sin energiförsörjning i framtiden om man jämför med till befolkningstätare

regioner.

 Naturvårdsverket anser att det är viktigt att följa upp vilka konsekvenser en

förändrad ellagstiftning och införandet av en kraftbörs får.

 Naturskyddsföreningen föreslår att en särskild kommission tillsätts med uppgift

att föreslå de ytterligare åtgärder som fordras för att en framtida elbörs ska

kunna uppnå syftet- en effektivare resursanvändning, minskad miljöbelastning och

ökad välfärd.

 Kraftverksföreningen ser allvarliga problem med att införa en kraftbörs, idag

finns ett utomordentligt effektivt styr-, leveranssäkrings- och hushållnings-

system för produktionen av el och att ett börssystem ser ut att bli mindre

effektivt i dessa avseenden.

 Svenska Elverksföreningen menar att att börsverksamheten bör skötas i en egen

juridisk person.

 HSB Riksförbund anser dock, att elbörsen inte får utgöra ett hinder för

investeringar i långsiktiga miljövänliga elproduktionsprojekt. Det bör dock

finnas möjligheter att skapa styrmedel som verkar för att undanröja sådana

problem.

 Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO) anser om konsekvensen kortsiktigt trots

allt skulle bli ett alltför starkt temporärt prisfall på el av införa en

kraftbörs vill SVEBIO hänvisa statsmakterna till möjligheten att införa en

koldioxidbeskattning också inom elsektorn som dämpande effekt.

 Villaägarna anser att det bör närmare utredas vilken effekt en öppen handel

över gränserna kan ha på det svenska elpriset och den svenska elproduktionen.

 Södra Sveriges Eldistributörer ek.för. och Sydsvenska Återdistributörers

Samrådsgrupp framhåller bl.a. att Svenska Kraftnät bör se över och minska de

tekniska begränsningar som finns för överföring inom Sverige och från Norge.

Södra Sveriges Eldistributörer ek.före. anser vidare att en kompetent och

kraftfull myndighet måste finnas. Föreningen anser vidare att etableringsregler

och krav på mäklare måste fastställas.

Sammanfattning av Närings- och teknikutvecklingsverkets utredning, Att mäta och

ta betalt för el (R 1993:61)

Närings- och teknikutvecklingsverket, har på regeringens uppdrag utrett vissa

frågor kring att mäta och ta betalt för el i samband med öppna nät på

elmarknaden.

 Uppdragets övergripande fråga är om de kostnader som är förknippade med att

kunna ta rätt betalt för de tjänster som produceras på en öppen elmarknad kan

begränsas så att intentionerna i reformeringen av den svenska elmarknaden kan

klaras av.

 Verkets slutsats är helt klar, nämligen att de s k transaktionskostnaderna på

en öppen elmarknad inte förhindrar fri konkurrens. För att begränsa kostnaderna

behöver vissa uppgifter utföras och vissa krav ställas på säljare, nätföretag

och kunder.

 Det är inte verkets ambition att i denna utredning utarbeta och presentera en

färdig lista på normer och standarder som elmarknadens parter ska rätta sig

efter. Tvärtom, NUTEK anser att detta till stora delar är ett material som

branschen tillsammans med myndigheter och representanter från kundsidan ska

arbeta fram. Ett sådant arbete har också redan initierats inom flera fora. NUTEK

menar att det är främst Tillsynsmyndighetens uppgift att samordna detta arbete i

fortsättningen. Däri ligger ett ansvar att tillse att alla elmarknadens parter

blir representerade.

 Även om det finns behov av standardisering och ett framtagande av enhetliga

normer på en öppen elmarknad, är det samtidigt viktigt att denna materia är

levande och kan förändras i såväl utformning som omfattning i takt med att olika

förutsättningar förändras. Detta är inte minst angeläget på elmarknaden i dag.

Effekterna av reformeringen av elmarknaden är omöjliga att förutse i detalj.

Samtidigt sker en snabb utveckling inom tekniken för att mäta samt inte minst

inom informationsteknologin.

 Vissa grundläggande krav är nödvändiga att ställa på producenter, åter-

försäljare, nätföretag och kunder på elmarknaden.

 Ett sådant krav är att kraften för köpare och säljare mäts tillfredsställande

på timbasis. Om detta innebär mätning med installerad mätare eller användning av

s k fördefinierade effektprofiler, är något som de berörda parterna själva bör

kunna avtala om. Den relevanta frågeställningen är vilket mätfel som kan

tolereras. För att underlätta sådana förhandlingar kan branschen själv utarbeta

riktlinjer för vad som är en acceptabel storlek på ett mätfel.

 Verket anser emellertid att det på kort sikt finns skäl för att kräva timvis

mätning av elkonsumenter och producenter som väljer att lämna den s k

huvudleverantörens hägn. Det främsta motivet till detta är att säkerställa

elmarknadens funktion i samband med övergången från ett marknadssystem till ett

annat. Ett sådant krav kan förväntas begränsa rörligheten på elmarknaden,

samtidigt som det inte utesluter byte av leverantör. Härigenom kommer

fortfarande ett visst och ökande omvandlingstryck att finnas på

huvudleverantören.

 De kostnader förknippade med mätutrustning som kunden förorsakar vid byte av

leverantör konstituerar en ekonomisk barriär för rörlighet på elmarknaden.

Effekterna av dessa kostnader kan reduceras genom subventioner. Subventioner ger

dock alltid otydliga, ibland rent av felaktiga, styrsignaler. Härigenom riskerar

investeringsbeteende att snedvridas samtidigt som kostnadspressen på tillverkare

av mätutrustning försvagas. Samtidigt är tekniken för mätning och mätinsamling

under snabb utveckling. Detta skapar osäkerhet kring behovet av att

subventionera mätare och installation av dessa. NUTEK anser därför att vad

gäller s k kundspecifika kostnader bör man följa principen om att den som

orsakar en kostnad också ska finansiera den.

 Detta innebär emellertid inte att vilka kostnader som helst kan tillåtas.

Kostnader för mätutrustning och mätinsamling kommer enligt NUTEKs tolkning att

omfattas av regleringen av nättjänsterna. Vidare menar NUTEK att s.k.

systemkostnader bör fördelas över hela kundkollektivet efter hur mycket systemet

används.

 Den ekonomiska barriären kan under en period vara påtaglig för mindre kunder.

Härigenom hamnar de i en monopolliknande situation gentemot den nuvarande

leverantören. I syfte att förebygga eventuella missbruk av denna monopolmakt

föreslår NUTEK att den s k Huvudleverantören regleras. Detta genom att en

tidsbegränsad försäljningskoncession införs.

 En försäljningskoncession kan också användas som ett instrument i svåra

avvägningsfrågor med Huvudleverantören iblandad. En sådan är fördelningen av de

icke timvist mätta leveranserna i ett lokalnät. Dessa ska fördelas ut på

Huvudleverantorens kunder eller definieras som mätfel, strömstölder eller

liknande och darmed belasta nätverksamheten.

 En annan avvägning som behöver göras är den mellan systemkostnader och

kundspecifika kostnader inom mät- och avräkningsområdena. Denna

avvägningsproblematik ökar i de fall leverantör och nätverksamhet delar på

investeringskostnaden för exempelvis ett kundkommunikationssystem.

 Mycket talar för att Tillsynsmyndigheten bör införa ett tak för de kostnader en

nätägare får ta ut av mindre kunder i syfte att täcka kostnader för installation

av mätare och insamlingssystem.

Sammanställning av remissyttranden över Närings- och teknikutvecklingsverkets

utredning, Att mäta och ta betalt för el (R 1993:61)

1. Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över Närings- och teknikutvecklingsverkets utredning

avgetts av Statskontoret, Konkurrensverket, Affärsverket svenska kraftnät,

Svenska Industriförbundet, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverks-

föreningen och Riksförbundet Energidistributörerna (REL),

 Svenska Elverksföreningen har inkommit med tillägg till eget yttrande.

2. Övergripande synpunkter på utredningen

Remissinstanserna är i huvudsak positiva till utredningens övergripande förslag

och delar utredningens uppfattning att ett effektivt system för mätning och

avräkning behövs på en elmarknad med öppna nät.

 Svenska kraftnät framhåller att utredningen har baserats på Ellagsstiftningens

förslag och om en ny ellag kommer att avvika från denna kan vissa detaljer

behöva ändras.

 Statskontoret har inget att invända mot att principen bör vara att den som

orsakar en kostnad skall också finansiera den.

 Industriförbundet anser att det är positivt att utredningen tagit hänsyn till

att många frågor kan överlåtas på marknaden att lösa.

 Kraftverksföreningen och Elverksföreningen instämmer i utredningens slutsats

att kostnaderna för att mäta och ta betalt för el inte förhindrar fri konkurrens

på en öppen elmarknad men betonar att en hel del arbete återstår innan

avräkningsproblemen är lösta.

3. Kravet på timmätning

Flertalet av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag om att det finns

på kort sikt skäl att kräva timvis mätning av elkonsumenter och producenter som

väljer att lämna den s.k. huvudleverantören.

 Konkurrensverket anser det är viktigt att inte sådana hinder införs som

onödigtvis försvårar marknadsinträde och leverantörsbyte. Regelsystemet för

elmarknaden bör också utformas så att incitament skapas för en utveckling och

marknadsföring av billiga elmätare.

 Svenska kraftverk framhåller att det är väsentligt att utveckla en för landet

gemensam standard. Det vore vidare önskvärt med en gemensam nordisk mätstandard.

 Industriförbundet anser att kravet på timmätning för kunder som byter

leverantör är rimligt med tanke på att det lägger ett tak för antalet leveran-

törsbyten i den fria marknadens inledningsfas.

4. Försäljningskoncession

Flertalet av remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag om att en

tidsbegränsad försäljningskoncession införs. En försäljningkoncession bör

införas bl.a. på grund av att den ekonomiska kostnaden för mindre kunder att

skaffa en timmätare vid leverantörsbyte är idag hög. Flera remissinstanser anser

dock att en försäljningskoncession inte bör införas.

 Industriförbundet anser med hänvisning till konkurrenssituationen för mindre

kunder att utredningens förslag är rimligt.

 Kraftverksföreningen avstyrker förslaget med hänvisning till att konkur-

renslagstiftningen ger ett tillräckligt skydd mot missbruk av dominerande

ställning.

 Elverksföreningen anser att förslaget ligger utanför utredningens uppdrag.

Elverksföreningen var i samband med remissbehandlingen av NUTEK:s utredning

Elmarknad i förändring negativ till en särskild försäljningskoncession.

5. Vem skall äga mätaren

Flertalet remissinstanser för fram synpunkter som i huvudsak ansluter till

Ellagstiftningsutredningens förslag att det bör vara nätägaren som har ansvar

vad gäller mätning och avräkning. Flera remissinstanser för dock fram argument

kring frågan om ägande och installation av mätaren.

 Statskontoret framhåller att det inte behöver vara kunden som äger

mätutrustning utan det skulle kunna vara möjligt att låta leverantören äga

mätutrustning och denne skulle överlåta mätutrustningen när kund byter

leverantör.

 Konkurrensverket anser att nätägaren bör ha en skyldighet, men inte en exklusiv

rättighet, att installera mätare. Om kund hittar andra leverantörer av godkänd

mätutrustning bör han kunna anlita dessa istället. Det bör enligt verket finnas

möjlighet till olika former av finansiering av mätarna, t.ex. hyrmöjligheter.

 Svenska kraftnät anser det viktigt att nätmyndigheten följer hur nätägarna

sköter sitt mätansvar så att hanteringen av mätfrågor inte försenar eller

försvårar för kund som vill byta leverantör.

 Industriförbundet framhåller att det bör antingen vara nätägaren, som neutral

part, eller kunden som äger mätaren. Genom detta kan mätningen skötas oberoende

av vilken leverantör kunden väljer, vilket är viktig ur konkurrenssynpunkt.

6. Avräkning av mätdata

Flera remissinstanser för fram synpunkter på utredningens förslag om hur

avräkningssystemet skall vara uppbyggt och fungera. Av dem anser flertalet att

frågan om hur avräkningssystemet skall utformas behöver utredas vidare.

 Svenska kraftnät anser det viktig att välja lösningar som kan underlätta en

öppen elmarknad och anpassning av avräkningen till en sådan. Vidare anser verket

det viktigt för att förenkla avräkningen att nätägaren svarar för nätförluster

och inräknar dem i nätkostnaderna.

 Industriförbundet anser att det är rimligt att både regionnätägaren och

lokalnätägaren rapporterar direkt till Svenska kraftnät. Förbundet anser att

denna rapportering bör ske aggregerat för alla kunder som en leverantör har inom

ett område.

 Kraftverksföreningen anser att den mätansvarige lokale nätägaren bör summera

varje leverantörs alla leveranser inom området och rapportera summorna. Nätvis

avräkning är att fördra.

 Elverksföreningen anser att den föreslagna modellen blir otympligt och tveksamt

ur integretetssynpunkt. Vidare anser Elverksföreningen att avräkningen bör ske

så långt ut i systemet som möjligt för att bli effektivt.

7. Övriga synpunkter på mätningsproblemen

Många remissinstanser har fört fram olika synpunkter på eller i anslutning till

utredningen.

 Konkurrensverket anser att man bör skilja på nätverksamhet och kraftförsäljning

även om verksamheterna bedrivs initialt inom samma företag. Den befintlige

leverantören bör bedriva nätverksamhet och kraftförsäljning som separata

rörelsegrenar/bolag.

 Industriförbundet anser att krav på timmätning inte behöver ställas i det fall

där kund kompletterar den nuvarande leverantören med leverans genom s.k.

standardiserade kontrakt. Industriförbundet framhåller även att det är viktigt

att avräkningsinformation behandlas med den sekretess som är möjlig.

 Kraftverksföreningen motsätter sig utredningens förslag om pristak för

mätutrustningen. På en fri elmarknad vägs kostnaden för mätutrustning mot andra

vinster för köparen. Kund har istället ha möjlighet att få priset på

mätutrustningen reglerat på samma sätt som priset för nättjänsten.

Sammanfattning av Elmyndighetsutredningens betänkande Monopolkontroll på en

avreglerad elmarknad (SOU 1993:105)

Våren 1992 lade regeringen fram förslag till mål och strategier för en

reformering av den svenska elmarknaden. Målet för reformen är att genom ökad

konkurrens nå ett än mer rationellt utnyttjande av produktionsresurserna och att

tillförsäkra kunderna flexibla leveransvillkor till lägsta möjliga priser.

 En särskild utredning, Ellagstiftningsutredningen, har fått i uppdrag att lägga

fram de förslag till ändringar i nuvarande lagstiftning som behövs för att dessa

riktlinjer för en elmarknad med konkurrens skall kunna genomföras. Utredningen

lämnade i juli 1993 delbetänkandet (SOU 1993:68) Elkonkurrens med nätmonopol.

 Även med konkurrens på elmarknaden behövs enligt Ellagstiftningsutredningen en

kontroll av nätverksamheten. Med nätverksamhet avses allt som behövs för att

näten skall kunna användas för överföring av ström. Kontrollen gäller i första

hand att ledningar och nät hålls öppna och tillgängliga på skäliga villkor för

alla som behöver använda dem för att överföra ström. I andra hand behövs en

kontroll av nätverksamheten för att styra prisutvecklingen för nättjänster

- tarifferna för anslutning och överföring - och ägarnas vinstuttag.

 Den myndighet som skall sköta kontrollen av nätverksamheten kallas i

Ellagstiftningsutredningens betänkande nätmyndigheten.

 Denna utredning har till uppgift att utreda nätmyndighetens resursbehov,

organisation och finansiering.

Nätmyndighetens uppgifter

Nätmyndighetens insatser är på flera sätt avgörande för att den planerade

elmarknadsreformen skall få avsedd effekt.

 För det första är det myndighetens uppgift att prisreglera och utöva tillsyn

över den s.k. nätverksamheten, en verksamhet som omsätter ca 15 miljarder

kronor per år. Eftersom nätföretagen saknar konkurrens är det myndighetens

uppgift att se till att det skapas incitament till såväl hög leveranssäkerhet

som till kostnadseffektivitet. Det är också myndighetens uppgift att säkerställa

att elanvändarna inte behöver betala ett högre pris än nödvändigt för

nättjänsterna.

 För det andra är konkurrerande producenters och elsäljares tillgång till näten

en förutsättning för att konkurrensen på elmarknaden skall fungera. Myndighetens

uppgift är att verka för att nättariffer, mät- och avräkningssystem m.m.

utformas på ett sätt som underlättar handel och främjar konkurrens.

 Den dimensionering av nätmyndigheten vi föreslår grundas på uppfattningen att

regler och arbetsmetoder ska uppmuntra till egenkontroll i branschen. För att

detta skall ske krävs:

* att samhällets krav på nätverksamhet m.m. är klart uttryckta och väl spridda,

* att regler och föreskrifter är utarbetade efter samråd med branschen och

 abonnenterna,

* att informationen om nätföretagen görs lättillgänglig,

* att myndigheten har tillräcklig kunskap och tillräckliga befogenheter att

 ingripa när det är befogat.

Koncessionsgivning

Vi anser att de frågor som rör koncessionsgivning enligt förslaget om ändrad

ellagstiftning och de nya myndighetsuppgifter som följer av lagförslaget bör

organiseras gemensamt. Syftet med koncessionsverksverksamheten är ytterst att

säkerställa rationella nätinvesteringar och därmed tillgodose allmänhetens behov

av god leveranssäkerhet, samtidigt som markintrång och negativa miljökonsek-

venser kan minimeras.

Normgivning

För att precisera lagstiftningen bör myndigheten ha möjlighet att i vissa fall

utfärda föreskrifter. Myndigheten har vidare möjligheten att utfärda allmänna

råd i frågor som rör nätverksamhet m.m. Särskilt inledningsvis kommer arbetet

med normgivning att vara relativt omfattande. Föreskrifter skall utfärdas bl.a.

såvitt avser utformningen av årsredovisningen för nätverksamheten och frågor som

rör mätning och avräkning.

 En mycket central uppgift för myndigheten blir att göra bedömningar och utfärda

allmänna råd för hur nätföretagens totala intäkter ska beräknas. Nätavgiften får

inte vara så hög att monopolvinster uppstår. Tarifferna får heller inte vara så

låga att de försvårar för företagen att finansiera ny- och återinvesteringar och

därmed äventyra leveranssäkerheten på sikt. Myndigheten måste också beakta att

företagen har incitament till att effektivisera verksamheten och på så sätt

kunna sänka nätavgifterna.

Prövning

Även om myndighetens arbetsmetoder syftar till självreglering av nätföretagen

kommer det att finnas situationer när myndigheten måste utfärda föreläggande för

nätinnehavare som inte följer regelverket. Nätmyndighetens uppgift är också att

pröva klagomål från enskilda och i vissa fall tvister mellan olika nätägare. Det

är också nätmyndighetens uppgift att inträda som part i mål när myndighetens

beslut prövas av domstol. Nätmyndigheten har möjligheten att förelägga viten.

 Av myndighetens övriga uppgifter kan nämnas uppföljning, information och

rådgivning samt administrativa uppgifter.

Nätmyndighetens resursbehov

Vid bedömningen av resursbehovet utgår vi från det genomsnittliga resursbehovet

under en treårsperiod. Inledningsvis kan det krävas en fokusering på uppgifterna

normgivning och information. Senare under treårsperioden kan större resurser

läggas på uppföljning och prövning.

 För att kunna genomföra de ovan nämnda uppgifterna bedömer utredningen att det

krävs en personalstyrka på ca 35 personer. Kompetensen hos de anställda bör vara

en blandning av ekonomisk, teknisk och juridisk kompetens. Utöver dessa

personalgrupper krävs personer med allmän administrativ kompetens samt vissa

specialkompetenser om bl.a. information, data och statistik.

 Det totala resursbehovet inklusive löner, konsulter, lokalkostnader,

informationsinsatser, räntor och avskrivningar m.m. uppskattar vi till ca 22

miljoner kronor per år.

Nätmyndighetens organisation

Vi har studerat tre alternativ beträffande huvudmannaskap för nätmyndighetens

verksamhet. Dessa är Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) som i dag

bl.a. har hand om koncessioner enligt ellagen, Elsäkerhetsverket som i dag har

ansvar för elnätet från elsäkerhetssynpunkt och en helt ny myndighet.

 Vår uppfattning är att det finns fördelar och nackdelar med samtliga alternativ

och att samtliga tre alternativ är tänkbara och möjliga att genomföra.

 Fördelen med en sammanläggning med Elsäkerhetsverket är främst att den tekniska

kompetens som finns i Elsäkerhetsverkets regionala organisation i så fall kan

utnyttjas bättre.

 Fördelarna med en sammanläggning med NUTEK är att nätmyndigheten därigenom

lättare kan utnyttja NUTEKs breda kompetens på energiområdet och andra

specialistfunktioner. Om många myndighetsuppgifter på energiområdet samlas på

NUTEK blir det också lättare för allmänheten och andra att hitta fram, NUTEKs

roll som central energimyndighet blir tydligare.

 Utredningens uppfattning är emellertid att elmarknadsreformen som sådan skulle

gynnas av att nätmyndigheten organiseras som en fristående myndighet. Genom att

skapa en fristående myndighet betonas verksamhetens betydelse. Detta gör föränd-

ringen på elmarknaden tydlig och skapar förtroende för elmarknadsreformen.

 Vår slutsats är alltså att nätmyndigheten bör organiseras som en fristående

myndighet. Detta är särskilt väsentligt under den första femårsperioden av

verksamheten eftersom vi ser myndigheten som en garant för att reformen får

avsedd effekt på elmarknaden och därigenom finner allmän acceptans. Efter fem år

bör myndighetens verksamhet utvärderas.

 Om nätmyndigheten knyts administrativt och samlokaliseras med NUTEK skulle

dessutom de fördelar vi ser med NUTEK-alternativet delvis kunna uppnås. NUTEK

torde dessutom kunna erbjuda administrativa tjänster till konkurrenskraftiga

villkor. Vi ser det således som en fördel om nätmyndigheten lokaliseras till

lokaler i anslutning till NUTEK.

NUTEKs roll som central energimyndighet

Enligt direktiven ska vi bedöma hur NUTEKs roll som energiansvarig myndighet

påverkas nätmyndigheten inte förs till NUTEK.

 NUTEKs uppgift som central energimyndighet är att företräda energiintresset

gentemot andra intressen. I detta ligger bl.a. att verka för en säker och billig

energiförsörjning. Myndighetens värnar detta intresse bl.a. genom att påverka

utformningen av regelverk (normer, skatter m.m.) såväl nationellt som in-

ternationellt. Myndighetens lämnar också själv och i sammarbete med andra

underlag för och verkställer de politiska besluten. Både forsknings- och

utvecklingsverksamhet samt analysverksamhet har stor betydelse här.

 Enligt vår bedömning påverkas inte NUTEKs möjligheter att fullfölja sin

energipolitiska uppgift i någon väsentlig utsträckning av om vårt förslag

genomförs. Om NUTEK blev huvudman är verket självt ansvarigt för att

verksamheten fungerar tillfredställande. I vårt förslag ligger det i NUTEKs roll

att följa utvecklingen på elmarknaden för att förvissa sig om att utvecklingen

ligger i linje med de övergripande energi och näringspolitiska målen. Detta

underlättas om verksamheten samlokaliseras med NUTEK och även administrativ

samverkan kommer till stånd.

Nätmyndighetens finansiering

De möjligheter till finansiering av verksamheten som står till buds är i princip

anslagsfinansiering via statsbudgeten, avgiftsfinansiering från marknaden eller

en kombination av dessa alternativ.

 Vi föreslår att nätmyndighetens verksamhet finansieras genom avgifter.

 Myndighetens verksamheter bör finansieras via en avgift som betalas av

innehavare av nätkoncession. Avgiften bör vara differentierad så att avgiften i

det enskilda fallet motsvarar en rimlig kostnad och betalas årligen. Den modell

som utredningen förordar är att respektive koncessionsinnehavares balansomslut-

ning ger grund för en procentuellt beräknad avgift. Avgiften torde uppgå till ca

1,5 promille av den ekonomiska omslutningen. För en hushållsabonnent motsvarar

detta ca 1-4 kronor per år.

Nätmyndighetens ledning

Det finns i dag tre grundmodeller för ledningen av statliga myndigheter. En form

är att myndighetens chef är högsta beslutande instans inom myndigheten, s.k.

enrådighetsverk. Vid vissa myndigheter finns det vid sidan om myndighetschefen

ett råd. En tredje form är att det förutom myndighetschefen även finns en s.k.

lekmannastyrelse som fattar vissa beslut.

 Ett grundläggande krav på den nya myndigheten är att den vid sin myndighets-

utövning agerar på ett självständigt sätt. Detta gäller särskilt myndighetens

prövningsverksamhet och då särskilt vid avgörande av klagomål. Detta krav på

stor integritet innebär att myndigheten innom de ramar som ges av regering och

riksdag måste stå fri från styrning utifrån.Vi menar att den bästa lösningen är

en myndighetschef som bär hela ansvaret för verksamheten. Att organisera

myndigheten som ett s.k. enrådighetsverk framstår också som den mest effektiva

ledningsformen.

 Det externa inflytande som kan krävas för att förbättra myndighetens verksamhet

bör kanaliseras via ett av regeringen utsett råd.

Sammanställning av remissyttranden över be-tänkandet Monopolkontroll på en av-

reglerad elmarknad (SOU 1993:105)

1.Remissinstanserna

Efter remiss har yttranden över Elmyndighetsutredningens betänkande avgetts av

Konkurrensverket, Riksrevisionsverket (RRV), Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Elsäkerhetsverket, Affärsverket svenska

kraftnät (Svenska kraftnät), Konsumentverket, Statskontoret, Svenska

Kommunförbundet, Sveriges Industriförbund, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska

Elverksföreningen, Värmeverksföreningen, Riksförbundet Energileverantörerna

(REL), HSB Riksförbund, Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO), Svenska

Bioenergiföreningen, Sveriges Energiföreningars riksorganisation (SERO) och

Sveriges Fastighetsägareförbund.

 Härutöver har en skrivelse inkommit från Stor-Stockholms Energi AB (STOSEB).

2.Allmänna synpunkter

Majoriteten av remissinstanserna är i huvudsak positiva till utredningens

förslag och delar utredningens uppfattning att nätmyndighetens uppgift att

övervaka de monopol som nätföretagen utgör är central för att avregleringen av

elmarknaden skall få avsedda effekter. Bl.a. hänvisas till erfarenheterna från

genomförda elmarknadsreformer i England och Norge. Flera remissinstanser, bl.a.

Konkurrensverket, Svenska kraftnät, RRV, Sveriges Industriförbund och Sveriges

Fastighetsägareförbund, påpekar vidare att tillsynsmyndigheten måste ha en stark

ställning och en hög kompetens för att klara sin uppgift. STOSEB anser att

myndighetens förmåga att kunna agera, informera och besvara frågor under elmar-

knadsreformens inledningsskede kommer att ha en avgörande betydelse för

reformens framgång.

 REL har lämnat utredningens förslag i sin helhet utan invändningar.

3.Nätmyndighetens uppgifter

Flertalet remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag om uppgifter för

nätmyndigheten eller har lämnat förslaget utan erinran. NUTEK understryker

behovet av att koncessionsverksamheten tidigt förs till den nya organisationen.

Några remissinstanser, däribland Svenska Kommunförbundet, betonar att det med

hänsyn till den omställning som avregleringen av elmarknaden innebär för

nätföretagen är nödvändigt att normgivning i form av föreskrifter och allmänna

råd, m.m. utfärdas i god tid före den ändrade ellagens ikraftträdande. Svenska

kraftnät understryker att samordning av de nya nättarifferna och ett system för

mätning och avräkning är viktiga uppgifter för myndigheten i ett

inledningsskede.

 Utredningen har jämfört olika metoder för reglering av nättariffer, bl.a.

avkastningsreglering och prisreglering enligt standardkostnadsmetoden. Denna

fråga har behandlats av bl.a. Sveriges Industriförbund, som anför att ett system

med standardkostnader kan ge stora effektivitetsvinster eftersom det innebär att

nätföretagen får incitament att driva verksamheten rationellt. Enligt Svenska

Kraftverksföreningen bör bedömningen av nättariffer grundas på

nuanskaffningsvärdet för att ge nödvändiga incitament till en fortlöpande

rationalisering och effektivisering av nätverksamheten. RRV hävdar att det i

inledningsskedet blir svårt att bedöma skäligheten i nättarifferna då

möjligheterna att göra jämförelser mellan nätföretagen kommer vara begränsade

och de aktuella metoderna är komplicerade. RRV anför att myndigheten därför,

åtminstone till att börja med, bör vara flexibel och använda olika metoder för

att bedöma tarifferna.

 Konsumentverket påpekar att verket/KO, med stöd av lagen om (1971:112) om

avtalsvillkor i konsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen), kan pröva

skäligheten av avtalsvillkor som tillämpas mellan näringsidkare och enskilda

konsumenter. Konsumentverket anser att det är direkt olämpligt att

nätmyndigheten skall pröva inte bara priset utan också leveransvillkoren i

övrigt eftersom det enligt verket innebär en prövningen av avtalsvillkor

dubbleras.

 Enligt Svenska Elverksföreningen finns en risk för sammanblandning av

nätmyndighetens roller genom att myndigheten skall utfärda till-

ämpningsanvisningar, utgöra första instans i prövning av prisernas skälighet

samt i ett senare skede föra talan mot nätägaren i högre instans. Föreningen

förordar en fristående instans för prövning av nättariffer och övriga villkor

som enligt föreningen i princip bör byggas upp som nuvarande

Prisregleringsnämnden för elektrisk ström. Även SERO anför att en

partssammansatt grupp med uppgift att pröva tvister om bl.a. ersättning till små

elproduktionsanläggningar bör ingå i nätmyndigheten.

 Några remissinstanser har kommenterat utredningens förslag om en

rådgivningsbyrå för konsumenter. Konsumentverket stöder förslaget med hänvisning

till att nätmyndigeheten genom en sådan verksamhet skulle fånga upp

konsumentproblem och få ett bra underlag för att utvärdera utvecklingen på

elmarknaden. Enligt Sveriges Industriförbund bör idén med konsumentråd efter

engelskt mönster prövas. Svenska Kraftverksföreningen anser att en

rådgivningsbyrå för konsumenter inte behövs.Konsumentverket anser att

nätmyndigheten bör få i uppgift att främja utvecklingen av mätnings- och

avräkningsutrustning, t.ex. genom teknikupphandling.

4.Resursbehov

Majoriteten av remissinstanserna delar utredningens bedömning i fråga om

nätmyndighetens behov av resurser eller har lämnat utredningens bedömning utan

invändning. Till de remissinstanser som stöder utredningens uppfattning hör

bl.a. Konkurrensverket, NUTEK, Elsäkerhetsverket och Svenska kraftnät. Enligt

STOSEB kommer arbetsbelastningen i inledningsskedet att bli mycket stor, varför

resursbehovet då kan komma att överstiga de 35 årsarbetskrafterna.

 Sveriges Industriförbund anser att kompetensen varje anställd bör prioriteras

framför antalet anställda. Förbundet bedömer att utredningens förslag om 35

årsarbetskrafter kan reduceras. Även Svenska Kraftverksföreningen och Svenska

Elverksföreningen anför att myndigheten kan dimensioneras med färre antal

anställda. RRV påpekar att nettokostnaden för staten blir lägre än de 22

miljoner kronor som utredningen har angett eftersom förslaget innebär att

NUTEK:s kostnader för arbetet med koncessionsfrågor och prisreglering förvinner

när uppgifterna tas över av den nya myndigheten.

5.Organisationslösningar

Flertalet av remissinstanserna, däribland Konkurrensverket, Svenska kraftnät,

Elsäkerhetsverket, Sveriges Industriförbund och Statskontoret, tillstyrker

utredningens förslag att nätmyndigheten bör organiseras som en fristående

myndighet. Som skäl härför anges bl.a. att detta alternativ är det som bäst

gynnar elmarknadsreformens syften. Vidare anförs att det med hänsyn till

myndighetens uppgift att övervaka monopolen på elmarknaden är nödvändigt att

verksamheten kan bedrivas med stor integritet och fristående från

branschintressen. Elsäkerhetsverket anser att om utredningens förslag inte

genomförs bör alternativet Elsäkerhetsverket väljas. Statskontoret framhåller

att det kan finnas samordningsfördelar med Telestyrelsen. En möjlig framtida

organisation är enligt Statskontoret att samla tillsynen av el-, tele- och

postlagstiftningen till en myndighet.

 RRV och SERO har lämnat utredningens förslag utan erinran. NUTEK, Svenska

Kommunförbundet, Svenska Kraftverksföreningen och Svenska Elverksföreningen

avstyrker utredningens förslag. Enligt NUTEK är elmarknadsfrågorna en viktig del

av det energiintresse NUTEK har att företräda och verket anser därför att

nätmyndigheten bör knytas till NUTEK. Som skäl anges bl.a. att ansvaret för

energifrågorna skulle splittras om utredningens förslag genomfördes. Även

Svenska Kommunförbundet anser att nätmyndigheten bör inordnas i NUTEK. Svenska

Kraftverksföreningen och Svenska Elverksföreningen hävdar att det inte finns

behov av en ny myndighet för de aktuella myndighetsuppgifterna utan att dessa

bör läggas på en befintlig myndighet.

6.Verksamhetens finansiering

Flertalet remissinstanser godtar förslaget om att finansiera nätmyndighetens

verksamhet genom avgifter som tas ut av nätföretagen eller har lämnat förslaget

utan invändning. RRV anser dock att förslaget om nätavgift behöver utvecklas.

Enligt RRV bör tillsynsverksamheten och koncessionsprövningen som separata

resultatområden, som kan ha olika ekonomiska mål. RRV konstaterar att när det

gäller nätmyndighetens prövning av koncessionsansökningar skulle finnas ett

klart samband mellan avgiften och en motprestation. När det däremot gäller en

avgift för tillsynsverksamheten har utredningen enligt RRV inte visat på ett

sådant samband. RRV anser förutsättningarna för att ta ut avgifter för

tillsynsverksamheten bör utredas ytterligare. Vidare påpekas att när det gäller

en eventuell avgift för tillsyn torde det till en början vara omöjligt att på

förhand bedöma hur stora kostnader som de olika nätföretagen ger upphov till.

Svenska kraftnät anser att den föreslagna principen om att basera nätavgiften på

nätföretagens omslutning inte skulle spegla den troliga kostnadsfördelningen.

Svenska Kraftverksföreningen föreslår att nätmyndighetens verksamhet

finansiseras på likartat sätt som Elsäkerhetsverket, dvs. med enhetliga avgifter

per kund indelade i ett fåtal storleksklasser.

 Svenska Elverksföreningen, Sveriges Fastighetsägareförbund och Hyresgästernas

Riksförbund avstyrker förslaget om att finansiera verksamheten genom en

nätavgift. Bl.a. anförs att myndigheten bör anslagsfinansieras för att kunna

vara fristående mot dem som skall granskas.

7.Övriga frågor

Enligt NUTEK bör koncessionsärenden enligt rörledningslagen av effektivitetsskäl

samordnas med prövning av ärenden enligt ellagen. Vidare ifrågasätts motiven för

att i myndighetsinstruktionen låsa fast att prövningsuppgiften skall organiseras

som en enhet. Instruktionen bör enligt NUTEK förtydligas såvitt avser uppgiften

för det till myndigheten föreslagna rådgivande organet.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

 dels att 1 - 3, 15, 21 och 31 skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 15 a , av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 [2]

Med elektrisk anläggning förstås i denna lag anläggning med däri ingående

särskilda föremål för produktion, upplagring, omformning, överföring, dis-

tribution eller nyttjande av elektrisk ström.

 Ha olika delar av samma elektriska anläggning skilda innehavare, anses varje

sådan del som en särskild anläggning.

 Elektriska anläggningar indelas med hänsyn till farlighetsgraden i

starkströmsanläggningar och svagströmsanläggningar. Närmare bestämmelser härom

meddelas av regeringen.

 Med nätverksamhet avses

 att ställa kapacitet på

 elektriska starkströms-

 ledningar till förfogande

 för överföring av ström.

 Till nätverksamhet hör

 också projektering,

 byggande och underhåll av

 ledningar, ställverk och

 transformatorer, anslut-

 ning av andra ledningar

 och inmatnings- eller

 uttagspunkter, mätning av

 överförd effekt och energi

 samt annan verksamhet

 som behövs för att överföra

 ström på det elektriska

 nätet.

 Med anslutning avses i

 2 4 och 7 mom. anslut-

 ning av ny ledning eller

 ny inmatnings- eller

 uttagspunkt, återinkopp-

 ling av befintlig

 ledning eller befintlig

 inmatnings- eller

 uttagspunkt samt ändring

 av avtalad effekt i

 inmatnings- eller

 uttagspunkt.

 Regeringen skall utse

 en myndighet (nätmyndig-

 heten) som skall hand-

 lägga de frågor som anges

 i denna lag.

 2 1 mom[17].

Elektriska stark- Elektriska

strömsledningar får inte starkströmsledningar får

dras fram eller inte dras fram eller

begagnas utan tillstånd begagnas utan tillstånd

(koncession) av rege- (nätkoncession) av

ringen eller den regeringen eller, efter

myndighet som regeringens bemyndi-

regeringen bestämmer. gande, av nätmyndigheten.

Till en lednings fram- En ansökan om nät-

dragande räknas inte koncession som avser en

bara själva byggandet av utlandsförbindelse skall

ledningen utan också dock prövas av

schaktning, skog- regeringen. Till en led-

savverkning eller därmed nings framdragande räknas

jämförliga åtgärder för attinte bara själva byggan-

bereda plats för det av ledningen utan

ledningen. också schaktning, skog-

 savverkning eller

 liknande åtgärder för att

 En koncession skall bereda plats för

avse en ledning med i ledningen.

huvudsak bestämd En koncession skall

sträckning (linjekon- avse en ledning med i

cession) eller huvudsak bestämd

ledningsnät inom ett sträckning (nätkoncession

visst område (områdeskon-för linje) eller ett led-

cession). ningsnät inom ett visst

 område (nätkoncession för

 område). I ett beslut om

 nätkoncession för område

 skall anges en för

 En transformator- ledningsnätet högsta

eller kopplingsstation tillåtna spänning.

som är avsedd för en spän-En transformator- eller

ning av 40 kilovolt kopplingsstation som är

eller däröver och som avsedd för en spänning av

skall anslutas till en 40 kilovolt eller däröver

eller flera nya och som skall anslutas

ledningar får inte börja till en eller flera nya

byggas förrän koncession ledningar får inte börja

har meddelats för byggas förrän nätkoncession

framdragande av minst har meddelats för

en ny ledning eller framdragande av minst en

medgivande har lämnats ny ledning eller med-

enligt 8 mom. för sådant givande har lämnats

framdragande. enligt 8 mom. för sådant

 Regeringen får medge framdragande.

undantag från Regeringen får föreskriva

bestämmelserna i första om undantag från bestäm-

och tredje styckena i melserna i första och

fråga om vissa slag av tredje styckena i fråga

ledningar eller om vissa slag av led-

stationer eller i fråga ningar eller stationer

om ledningar eller eller i fråga om

stationer inom vissa ledningar eller statio-

områden. ner inom vissa områden.

 Undantag får inte medges

 i fråga om utlandsför-

 bindelser.

 2 2 mom[18].

Koncession må ej Nätkoncession får meddelas

meddelas med mindre endast om anläggningen är

anläggningen är behövlig lämplig från allmän syn-

och förenlig med en punkt.

planmässig elektri- Nätkoncession för linje

fiering och, då fråga är får endast om det finns

om områdeskoncession för särskilda skäl meddelas för

yrkesmässig dis- ledning som är avsedd för

tribution, området utgör spänning som inte över-

en med hänsyn till eldi- stiger högsta tillåtna

stributionens ända- spänning för de områden med

målsenliga anordnande nätkoncession som berörs

lämplig enhet. av ledningen.

 Koncession för yrkesmäs- Nätkoncession för område

sig distribution må med- får meddelas om området

delas endast den som utgör en med hänsyn till

från allmän synpunkt nätverksamheten lämplig

finnes lämplig att utöva enhet. Områden med nätkon-

sådan verksamhet. cession får inte helt

 Vid prövning av fråga omeller delvis samman-

meddelande av falla.

områdeskoncession enligt Nätkoncession får endast

första och andra beviljas den som från

styckena skall möjlighet allmän synpunkt är lämplig

att tillgodose lokala att utöva nätverksamhet.

intressen särskilt Nätkoncession för område får

beaktas. endast beviljas den som

 dessutom är lämplig att

 bedriva nätverksamhet

 inom det begärda området.

 Nätkoncession får inte

 Koncession får inte strida mot en detaljplan

strida mot en eller områdesbestämmelser.

detaljplan eller om- Om syftet med planen

rådesbestämmelser. Om eller bestämmelserna inte

syftet med planen eller motverkas, får dock

bestämmelserna inte mindre avvikelser göras.

motverkas, får dock min-

dre avvikelser göras. Vid prövning av frågor om

 meddelande av nätkonces-

 Vid prövning av frågor sion skall lagen

om meddelande av kon- (1987:12) om hushållning

cession skall lagen med naturresurser m.m.

(1987:12) om hushållning tillämpas.

med naturresurser m.m.

tillämpas. Nätkoncession får inte

 överlåtas utan tillstånd av

 Koncession må ej över- regeringen eller, efter

låtas utan tillstånd av regeringens

regeringen eller den bemyndigande, av

regeringen bemyndigar. nätmyndigheten. Vid pröv-

 ning av ansökan om över-

 låtelse av nätkoncession

 skall fjärde stycket

 tillämpas.

Om förvärv av eldistribu-

tionsanläggning m.m.

finnes särskilda bestäm-

melser.

 2 3 mom[19].

Koncession meddelas för Nätkoncession ges för be-

viss tid, ej över- stämd tid, längst 40 år.

stigande fyrtio eller,

om särskilda skäl därtill

föranleda, sextio år. En nätkoncession skall

 Vid meddelande av kon- förenas med de villkor

cession skola, under som behövs för att skydda

förbehåll av allmän och allmänna intressen och

enskild rätt, föreskrivasenskild rätt samt de

de villkor för anlägg- villkor för anläggningens

ningens utförande och utförande och nyttjande

nyttjande som av säker- som behövs av säkerhetsskäl

hetsskäl eller eljest ur eller som annars behövs

allmän synpunkt finnas från allmän synpunkt.

påkallade.

 2 4 mom[20].

Den som innehar Den som har nätkoncession

områdeskoncessionen för för linje är skyldig att på

yrkesmässig distribution skäliga villkor ansluta

är skyldig att en anläggning till

tillhandahålla ström åt ledningen.

var och en som inom om- Om det finns särskilda

rådet behöver den för nor-skäl kan nätmyndigheten

mala förbrukningsändamål,besluta att den som har

om inte annat följer av nätkoncession för linje

andra stycket eller det inte behöver ansluta en

finns särskilda skäl tillanläggning till

undantag. ledningen.

 Inom ett område där Den som har nätkonces-

fjärrvärme eller naturgassion för område är skyldig

distribueras eller att på skäliga villkor an-

avses bli distribuerad sluta en anläggning inom

föreligger inte området till

skyldighet att leverera ledningsnätet.

ström för värmeförsörjningOm det finns särskilda

av en byggnad, om skäl kan nätmyndigheten

strömmen är avsedd för besluta att den som har

värmeförsörjning på någotnätkoncession för område

annat sätt än med inte behöver ansluta en

värmepump eller om anläggning till lednings-

strömmen är avsedd för ennätet.

värmepump men värmepum- Om en anläggning kan

par, enligt riktlinjer anslutas såväl till en

som kommunfullmäktige ledning som omfattas av

har beslutat, inte bör en nätkoncession för linje

förekomma inom området. som till ett ledningsnät

Trots detta föreligger som omfattas av en

dock skyldighet att nätkoncession för område,

leverera ström, om får den som har nätkon-

värmeförsörjningen av cessionen för linje göra

byggnaden med större anslutningen endast

fördel kan tillgodoses efter medgivande av den

med elenergi än med det som har nätkoncessionen

för området gemensamma för området eller efter

systemet. Har ström till tillstånd av nätmyndig-

en värmepump börjat heten.

tillhandahållas före Den som har nätkoncession

fullmäktiges beslut är skyldig att på skäliga

gäller skyldighet att villkor överföra ström åt

leverera så länge värme- annan.

pumpen är i bruk. Den Innehavare av nätkonces-

som innehar områdeskon- sion är skyldig att utföra

cession för yrkesmässig mätning av överförd ström

distribution är skyldig samt att rapportera

att, om det inte finns resultaten av dessa mät-

särskilda skäl till ningar i enlighet med de

undantag, köpa ström frånnärmare föreskrifter som

elproduktionsanläggning regeringen eller, efter

som är belägen inom om- regeringens

rådet och som kan bemyndigande, nätmyndig-

leverera en effekt om heten meddelar.

högst 1 500 kilowatt. Frågor om koncessionsha-

 Den som innehar varens skyldigheter

linjekoncession är enligt detta moment

skyldig att, om det är prövas av nätmyndigheten.

förenligt med kon-

cessionens ändamål,

leverera eller överföra

ström åt en innehavare av

områdeskoncession, i den

mån det behövs för att

denne skall kunna

fullgöra sina

förpliktelser enligt

första - tredje styck-

ena. Sådan skyldighet

att leverera eller

överföra ström föreligger

även i övrigt gentemot

förbrukare, vars verk-

samhet är av större

betydelse för det

allmänna.

 Frågor om förpliktelser,

som avses i detta

moment, prövas av den

myndighet som rege-

ringen bestämmer.

 2 5 mom[21].

Gränserna för områdeskon-Gränserna för en nätkonces-

cession må ändras av den sion för område får ändras

regeringen bemyndigar, av nätmyndigheten om det

om det erfordras för behövs för en ändamålsenlig

ändamålsenlig nätverksamhet och det kan

distribution och kan ske utan synnerlig olä-

ske utan synnerlig genhet för koncessions-

olägenhet för havaren.

koncessionshavaren.

 2 6 mom[22].

 Tillsynen över

 efterlevnaden av denna

 lag och av föreskrifter

 och villkor som har

 meddelats med stöd av

 lagen utövas av nätmyndig-

 heten. Tillsynen

 omfattar dock inte frågor

 om elsäkerhet.

 Nätmyndigheten får med-

 dela de förelägganden som

 behövs för att trygga

 efterlevnaden av de

Åsidosätter föreskrifter och villkor

koncessionshavaren i som omfattas av

väsentlig mån föreskrift,tillsynen.

som givits vid med- Ett föreläggande får före-

delande av koncession, nas med vite.

eller förpliktelser, som En nätkoncession får helt

avses i 4 mom., eller eller delvis återkallas

har han under tre år i om koncessionshavaren i

följd ej haft ledningen väsentlig mån åsidosätter

eller ledningsnätet i sina skyldigheter enligt

bruk, må koncessionen 4 mom. eller 7 mom.

helt eller delvis eller enligt villkor i

återkallas. nätkoncessionen eller om

 han under tre år i följd

Frågor om återkallelse inte har haft ledningen

prövas av regeringen eller ledningsnätet i

eller den myndighet som bruk.

regeringen bestämmer. Frågor om återkallelse

 av nätkoncession prövas av

 nätmyndigheten.

 2 7 mom[23].

För åstadkommande av Nätverksamhet skall

skälig prissättning är ekonomiskt redovisas

koncessionshavaren skilt från annan verksam-

skyldig att underkasta het. Nätverksamhet skall

sig reglering av pris redovisas i enlighet med

och övriga villkor för bestämmelserna i

leverans, överföring bokföringslagen

eller inköp av ström på (1976:125) och 11 kap.

framställning av aktiebolagslagen

 1. den som nyttjar (1975:1385). Regeringen

eller önskar nyttja strömeller, efter regeringens

från anläggningen, bemyndigande, nätmyndig-

 2. den som levererar heten får utfärda

eller som önskar ytterligare föreskrifter

leverera ström till an- om redovisning av

läggningen från en sådan nätverksamhet. Regeringen

elproduktionsanläggning får därvid föreskriva om

som avses i 4 mom. undantag från bestäm-

tredje stycket. melserna i bokförings-

 Frågor om prisreglering lagen och 11 kap. aktie-

prövas av den myndighet bolagslagen.

som regeringen be- Revisor hos den som be-

stämmer. driver nätverksamhet

 Framställning om ändringskall särskilt granska

i eller upphävande av redovisningen av nätverk-

beslutad prisreglering samheten. Revisorn skall

får göras också av i ett särskilt intyg avge

anläggningens ett utlåtande i frågan om

innehavare. redovisningen av nätverk-

 Avtal, som strider mot samheten skett enligt

beslut om gällande bestämmelser. In-

prisreglering, är utan tyget skall av revisorn

verkan. ges in till nätmyndig-

 heten.

 Nättariffer skall vara

 skäliga och utformade på

 sakliga grunder. Nätta-

 riffer för område, utom

 engångsavgift för anslut-

 ning, får dock inte

 konstrueras med utgångs-

 punkt i var inom området

 en anslutning är belägen.

 Nättariffer för överföring

 av ström skall utformas

 så, att betald avgift för

 en anslutning ger rätt

 att använda det elekt-

 riska nätet inom landet,

 med undantag för utlands-

 förbindelserna.

 Vid bedömning av en

 nättariffs skälighet skall

 särskilt beaktas nätföre-

 tagets prisutveckling.

 Skälig hänsyn skall

 dessutom tas till kravet

 på en rimlig avkastning i

 nätverksamheten. Vid

 skälighetsbedömningen

 skall nättariffen för

 varje koncessionsområde

 bedömas för sig.

 Den som har nätkonces-

 sion skall på begäran utan

 dröjsmål lämna skriftlig

 uppgift om nättariffer

 och övriga villkor för

 överföring eller

 anslutning. Vid begäran

 om ny anslutning skall

 uppgiften om villkoren

 lämnas inom skälig tid.

 Den skriftliga uppgiften

 skall innehålla en

 upplysning om möjligheten

 att hos nätmyndigheten

 begära prövning enligt

 4 mom. sista stycket.

 Frågor om koncessionsha-

 varens skyldigheter

 enligt detta moment

 prövas av nätmyndigheten.

 2 8 mom[24].

Regeringen eller den Regeringen eller, efter

myndighet regeringen regeringens

bestämmer får, om sär- bemyndigande, nätmyndig-

skilda skäl föreligger, heten får, om det finns

medge att en elektrisk särskilda skäl, medge att

starkströmsledning får en elektrisk stark-

dras fram redan innan strömsledning får dras

behövlig koncession har fram redan innan behövlig

meddelats eller att en nätkoncession har med-

transformator- eller delats eller att en

kopplingsstation får transformator- eller

byggas utan hinder av kopplingsstation får

bestämmelsen i 1 mom. byggas utan hinder av

tredje stycket. När bestämmelsen i 1 mom.

ledningen är färdig att tredje stycket. När

tas i bruk får, i den ledningen är färdig att

ordning som regeringen tas i bruk får, i den

föreskriver, tillstånd ordning som regeringen

lämnas att tills vidare föreskriver, tillstånd

under tre år begagna lämnas att tills vidare

ledningen i avvaktan på under tre år begagna led-

att koncessionsansök- ningen i avvaktan på att

ningen slutligt prövats. koncessionsansökningen

 slutligt prövats.

 3 1 mom[25].

Upphör en koncession att Upphör en nätkoncession

gälla, är den som senast att gälla, är den som

haft koncessionen skyl- senast haft koncessionen

dig att ta bort skyldig att ta bort

ledningen med ledningen med tillhörande

tillhörande anläggningar anläggningar och vidta

och vidta andra åtgärder andra åtgärder för

för återställning, om återställning, om detta

detta är påkallat från behövs från allmän eller

allmän eller enskild enskild synpunkt.

synpunkt. Frågan om skyldighet att

 Frågan om skyldighet vidta sådana åtgärder prövas

att vidta sådana åtgärderav nätmyndigheten.

prövas av regeringen Prövningen skall ske i

eller den myndighet som samband med att

regeringen bestämmer. koncessionen upphör.

Prövningen skall ske i Om den som har haft nät-

samband med att koncessionen inte

koncessionen upphör. iakttar vad som har

 ålagts honom, får nätmyn-

 Iakttar den som har digheten vid vite

haft koncessionen inte förelägga honom att full-

vad som har ålagts göra sina skyldigheter.

honom, får den myndighet

som har att pröva frågor

om återställningsåtgärder

vid vite förelägga honom

att fullgöra sina

åligganden. Ett

vitesföreläggande skall

delges.

 3 2 mom[26].

Har en elektrisk stark- Har en elektrisk stark-

strömsledning dragits strömsledning dragits

fram utan koncession, fram utan nätkoncession,

där detta behövs, får där detta behövs, får

regeringen eller den nätmyndigheten förelägga

myndighet som regering- ledningens innehavare

en bestämmer förelägga att ta bort ledningen

ledningens innehavare med tillhörande

att ta bort ledningen anläggningar och vidta

med tillhörande anlägg- andra åtgärder för åter-

ningar och vidta andra ställning, om detta behövs

åtgärder för återställning,från allmän eller enskild

om detta är påkallat frånsynpunkt.

allmän eller enskild

synpunkt. Föreläggandet får förenas

 Föreläggandet får förenasmed vite.

med vite. Ett

vitesföreläggande skall

delges.

 3 3 mom[27].

Om annans mark behöver Om annans mark behöver

tas i anspråk för sådana tas i anspråk för sådana

åter-ställningsåtgärder somåterställningsåtgärder som

avses i 1 eller 2 mom., avses i 1 eller 2 mom.,

får regeringen eller den får nätmyndigheten besluta

myndighet som att tillträde till marken

regeringen bestämmer skall lämnas under viss

besluta att tillträde tid.

till marken skall lämnas

under viss tid. Återställningsåtgärderna

 Återställningsåtgärdernaskall utföras så, att

skall utföras så, att minsta skada och intrång

minsta skada och intrång vållas. Byggnader får

vållas. Byggnader får uppföras eller vägar byg-

uppföras eller vägar byg-gas endast om markens

gas endast om markens ägare och den som har

ägare och den som har nyttjanderätt eller

nyttjanderätt eller servitut avseende marken

servitut avseende samtyckt till det eller

marken samtyckt till nätmyndigheten lämnat

det eller den myndighet tillstånd till åtgärden.

som avses i första Tillstånd får lämnas endast

stycket lämnat tillstånd om åtgärden är oundgängligen

till åtgärden. Tillstånd nödvändig för att återställ-

får lämnas endast om åt- ningsåtgärderna skall

gärden är oundgängligen kunna vidtas.

nödvändig för att återställ-

ningsåtgärderna skall

kunna vidtas.

 Föranleder återställningsåtgärderna skada eller intrång, skall ersättning här-

för utgå. Talan om ersättning väcks vid den fastighetsdomstol inom vars område

marken eller större delen därav ligger.

 15 [28]

Regeringen eller den Regeringen eller den

myndighet som eller de myndigheter

regeringen bestämmer får,som regeringen bestämmer

i den mån det är påkallatfår, i den mån det behövs

från elsäkerhetssynpunkt,från elsäkerhetssynpunkt

meddela föreskrifter om eller av hänsyn till

kontroll, provning driftsäkerheten hos det

eller besiktning samt nationella elsystemet,

andra föreskrifter som meddela föreskrifter om

angår elektriska anlägg- kontroll, provning eller

ningar, anordningar besiktning samt andra

avsedda att anslutas föreskrifter som angår

till sådana anläggningar,elektriska anläggningar,

elektrisk materiel anordningar avsedda att

eller elektriska anslutas till sådana

installationer. anläggningar, elektrisk

 materiel eller elekt-

 riska installationer.

 **Fotnot**

 [17]Senaste lydelse 1982:487

 [18]Senaste lydelse 1987:142

 [19]Senaste lydelse 1957:383

 [20]Senaste lydelse 1987:1166

 [21]Senaste lydelse 1975:68

 [22]Senaste lydelse 1988:218

 [23]Senaste lydelse 1987:1166

 [24]Senaste lydelse 1982:487

 [25]Senaste lydelse 1982:487

 [26]Senaste lydelse 1982:487

 [27]Senaste lydelse 1982:487

 [28]Senaste lydelse 1988:218

15 a

 Den myndighet regeringen

 utser skall ha

 systemansvaret för

 elektrisk ström.

 Med systemansvar för

 elektrisk ström avses det

 övergripande ansvaret för

 att elektriska

 anläggningar samverkar

 driftsäkert så att balans

 inom hela eller delar av

 landet kortsiktigt upp-

 rätthålls mellan produk-

 tion och förbrukning av

 ström.

 Enligt vad regeringen

 närmare föreskriver får den

 systemansvariga myndig-

 heten, i den utsträckning

 det behövs för att kunna

 utöva systemansvaret, be-

 ordra kraftproducenter

 att, mot marknadsmässig

 ersättning, öka eller min-

 ska produktionen av

 ström.

 Regeringen får utfärda

 föreskrifter om

 skyldighet för kraftpro-

 ducenter och elkonsu-

 menter att till den

 systemansvariga myndig-

 heten ge in uppgifter om

 produktion eller konsum-

 tion av ström, som behövs

 för utövandet av sys-

 temansvaret.

21 [29]

Tillsynen över Såvitt avser frågor om

efterlevnaden av denna elsäkerhet utövas

lag och av föreskrifter tillsynen över

eller villkor som har efterlevanden av denna

meddelats med stöd av lag och av föreskrifter

lagen utövas av den eller villkor som har

eller de myndigheter meddelats med stöd av

som regeringen be- lagen av den eller de

stämmer. myndigheter som

 regeringen bestämmer.

 **Fotnot**

 [29]Senaste lydelse 1988:218

31 [30]

Beslut enligt 2 7 mom. Beslut av nätmyndigheten

får inte överklagas. enligt 2 4, 6 eller

 7 mom. eller 3 eller

 beslut om ersättning

 enligt 15 a tredje

 stycket får överklagas hos

 allmän

 förvaltningsdomstol. Nät-

 myndigheten får inträda

 som part i målet när myn-

 dighetens beslut prövas

 av domstol. Ändras nätmyn-

 dighetens avgörande i sak

 genom beslut av länsrätt

 eller kammarrätt, får nät-

 myndigheten överklaga be-

 slutet.

 Föreskrifter om överklagande av en myndighets beslut enligt 23 , 24 första

eller andra stycket, 25 eller 26 eller med stöd av ett bemyndigande enligt

lagen meddelas av regeringen.

 Föreskrifter om överklagande av ett beslut av en riksprovplats meddelas av

regeringen.

Övergångsbestämmelser

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995. De nya föreskrifterna skall,

med det undantag som anges i 2, tillämpas även på koncessioner som har beviljats

före ikraftträdandet. Därvid skall linjekoncession anses som nätkoncession för

linje och områdeskoncession som nätkoncession för område.

 2. Beslut i ärenden som har prövats enligt 2 7 mom. i dess äldre lydelse får

inte överklagas.

 3. I ärenden där ansökan har gjorts före ikraftträdandet skall 2 2, 3, 6 och

7 mom. i dess äldre lydelse tillämpas.

 **Fotnot**

 [30]Senaste lydelse 1993:711

Förslag till lag med vissa bestämmelser omhandel med el, m.m.

Härigenom föreskrivs följande.

Handel med el

1 En juridisk person som bedriver produktion av eller handel med el får inte

bedriva nätverksamhet enligt 1 fjärde stycket lagen (1902:71 s. 1), innefat-

tande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar.

Utlandshandel

2 Den som ingår avtal om import eller export av ström under en tid av minst

sex månader skall göra anmälan om avtalet till den myndighet regeringen utser.

Sådan anmälan skall göras inom en månad från det avtalet ingicks.

 Regeringen eller den myndighet regeringen utser får utfärda närmare före-

skrifter om anmälningsskyldigheten.

3 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte gör anmälan enligt 2 i rätt

tid eller i sådan anmälan lämnar oriktig uppgift döms till böter.

 I ringa fall skall inte dömas till ansvar.

Kommunala elföretag

4 Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 kommunallagen

(1991:900) får, utan hinder av föreskriften i 2 kap. 1 kommunallagen om

anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, utanför kommunens område

bedriva

 1. produktion av och handel med el samt därmed sammanhängande verksamhet

(elverksamhet), eller

 2. nätverksamhet enligt 1 lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa be-

stämmelser om elektriska anläggningar, i omedelbar geografisk anslutning till

företagets nätverksamhet inom kommunen i syfte att uppnå en ändamålsenlig

nätverksamhet.

5 Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 16-18 kommunallagen

(1991:900), som bedriver elverksamhet eller distribution av fjärrvärme eller

naturgas skall drivas på affärsmässig grund. Verksamheten skall redovisas

särskilt.

Leveranskoncession m.m.

6 Inom område som omfattas av nätkoncession för område enligt 2 1 mom. lagen

(1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar krävs

tillstånd (leveranskoncession) för att få leverera ström till anläggningar som

är anslutna till det ledningsnät vilket omfattas av nätkoncessionen.

Leveranskoncession krävs dock inte i fall som anges i 12 .

 Leveranskoncession meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen

bestämmer.

 Leveranskoncession kan omfatta ett eller flera områden som omfattas av

nätkoncession för område (leveransområde).

 Det får endast meddelas en leveranskoncession per leveransområde.

7 Leveranskoncession får endast ges till den som från allmän synpunkt är

lämplig att leverera ström inom leveransområdet.

 Leveranskoncession ges för bestämd tid, längst tre år.

 Leveranskoncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller den

myndighet regeringen bestämmer. Vid prövning av ansökan om överlåtelse av

leveranskoncession skall första stycket tillämpas.

8 Gränserna för ett leveransområde får ändras av den myndighet regeringen

bestämmer om det är nödvändigt för ändamålsenlig leverans och kan ske utan

synnerlig olägenhet för koncessionshavaren.

9 Innehavare av leveranskoncession är skyldig att leverera ström för normala

förbrukningsändamål åt var och en inom leveransområdet om inte annat följer av

andra stycket. Leveransskyldighet föreligger inte heller gentemot sådana

elkonsumenter som avses i 12 .

 Inom ett område där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses bli

distribuerad föreligger inte skyldighet att leverera ström för värmeförsörjning

av en byggnad, om strömmen är avsedd för värmeförsörjning på något annat sätt än

med värmepump. Detsamma gäller om strömmen är avsedd för värmepump men

värmepumpar, enligt riktlinjer som kommunfullmäktige har beslutat, inte bör

förekomma inom området. Trots detta finns dock skyldighet att leverera ström, om

värmeförsörjningen av byggnaden med större fördel kan tillgodoses med elenergi

än med det för området gemensamma systemet. Har ström till värmepump börjat

tillhandahållas innan fullmäktige fattade sitt beslut gäller skyldighet att

leverera så länge värmepumpen är i bruk.

 Innehavare av leveranskoncession är skyldig att, om det inte finns särskilda

skäl till undantag, köpa ström från elproduktionsanläggning som är belägen inom

leveransområdet och kan leverera en effekt om högst 1500 kilowatt.

 Frågor om koncessionshavarens skyldigheter enligt denna paragraf prövas av den

myndighet regeringen bestämmer.

10 I syfte att uppnå en skälig prissättning är innehavare av leveranskon-

cession skyldig att underkasta sig reglering av priset på levererad eller inköpt

ström på begäran av

 1. den inom leveransområdet som köper eller vill köpa sin ström av

koncessionshavaren,

 2. den som levererar eller vill leverera ström till koncessionshavaren från

sådan elproduktionsanläggning som anges i 9 tredje stycket.

 Frågor om prisreglering prövas av den myndighet regeringen bestämmer.

 Den myndighet som prövar frågor om prisreglering skall se till att ärendet

blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. Därvid får myndigheten förelägga

parterna att lägga fram den utredning som behövs. Sådant föreläggande får

förenas med vite.

 Framställning om ändring i eller upphävande av beslutad prisreglering får göras

också av innehavaren av leveranskoncessionen.

 Avtal, som strider mot beslut om prisreglering, är utan verkan.

11 Den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsynen över att en

koncessionshavare fullgör sina skyldigheter enligt denna lag.

 Vid utövandet av tillsynen enligt första stycket får myndigheten meddela de

förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som

omfattas av tillsynen. Ett sådant föreläggande får förenas med vite.

12 Annan än innehavare av leveranskoncession får inom leveransområdet leverera

ström dels för ändamål som inte omfattas av leveransskyldigheten enligt 9 ,

dels till elkonsumenter som skriftligen gjort anmälan om det till koncessionsha-

varen minst sex månader innan leveransen påbörjas.

 Elkonsument som med koncessionshavaren har ett avtal om leverans av ström med

reglerad uppsägningstid eller som är tidsbestämt får dock inte köpa ström av

annan än koncessionshavaren förrän avtalet har upphört att gälla. I sådana fall

krävs ingen anmälan enligt första stycket.

 Elkonsument inom leveransområdet som köper ström från annan än innehavaren av

leveranskoncession men som i stället vill köpa ström från denne skall ha rätt

till det om elkonsumenten gjort anmälan om detta till koncessionshavaren minst

en månad innan leveransen skall påbörjas.

13 Beslut enligt 9-11 får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.

 Övergångsbestämmelser

 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 2. Om leveranskoncession i samband med ikraftträdandet beviljas någon som inte

haft ett bestämmande inflytande över den som, med stöd av områdeskoncession

enligt 2 4 mom. lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om

elektriska anläggningar i dess lydelse före den 1 januari 1995, bedrivit

distributionsverksamhet inom leveransområdet gäller följande.

 a) Den som har leveranskoncession inom området har skyldighet att leverera

ström i enlighet med vad som anges i 9 .

 b) Leveransskyldigheten enligt a) omfattar dock inte elkonsumenter inom området

som vid ikraftträdandet har tidsbestämda avtal eller avtal med reglerad upp-

sägningstid med den tidigare innehavaren av områdeskoncession inom området.

 c) Det under b) angivna undantaget från leveransskyldigheten gäller till

utgången av år 1996. Avtal som nämns under b) blir ogiltigt vid utgången av år

1996.

 d) Annat avtal mellan elkonsument och tidigare innehavare av områdeskoncession

än som nämns under b) blir ogiltigt vid ikraftträdandet av denna lag.

 3. Sådan skriftlig anmälan som anges i 12 första stycket får ske först vid

ikraftträdandet av denna lag.

Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden

Härigenom föreskrivs att 1 lagen (1985:277) om vissa bulvan-förhållanden skall

ha följande lydelse.

1 [31]

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

Denna lag gäller när ettDenna lag gäller när ett

bulvanförhållande användsbulvanförhållande används

för att kringgå ett sådantför att kringgå ett sådant

hinder mot att förvärva hinder mot att förvärva

eller behålla viss eller behålla viss

egendom eller rättighet egendom eller rättighet

som uppställs i som uppställs i

 1. 3 kap. 3 1. 3 kap. 3

bankaktiebolagslagen bankaktiebolagslagen

(1987:618), (1987:618),

 2. lagen (1975:1132) 2. lagen (1975:1132)

om förvärv av om förvärv av

hyresfastighet m.m., hyresfastighet m.m.,

 3. lagen (1976:240) om

förvärv av

eldistributionsanlägg- 3. jordförvärvslagen

ning m.m., (1979: 230),

 4. jordförvärvslagen 4. 8a

(1979: 230), fondkommissions-lagen

 5. 8a (1979:748),

fondkommissions-lagen 5. 6a lagen (1980:2)

(1979:748), om finansbolag, eller

 6. 6a lagen (1980:2) 6. lagen (1992:1368)

om finansbolag, eller om tillstånd till vissa

 7. lagen (1992:1368) förvärv av fast egendom.

om till-stånd till vissa

förvärv av fast egendom.

 Med ett bulvanförhållande avses i lagen att någon (bulvanen) utåt framstår som

ägare av viss egendom eller innehavare av viss rättighet men i verkligheten

innehar egendomen eller rättigheten huvudsakligen för annans (huvudmannens)

räkning.

 Vad som sägs i det följande om egendom som ett bulvanförhållande avser har

tillämpning också på rättigheter.

-------------

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

 **Fotnot**

 [31]Senaste lydelse 1992:1373

Förslag till lag om upphävande av lagen (1976:240) om förvärv av eldistribution-

sanläggning m.m.

Härigenom föreskrivs att lagen (1976:240) om förvärv av eldistribu-

tionsanläggning m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av år 1994.

LAGRÅDET

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-01-27

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Arne Baekkevold.

Enligt en lagrådsremiss den 16 december 1993 (näringsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska

anläggningar, m.m.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Bengt Agartz.

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Allmänt

Remissen innehåller inte något förslag i fråga om ersättning till nuvarande

innehavare av koncession för elektriska starkströmsledningar.

I denna fråga förs ett resonemang om inverkan av bestämmelserna om skydd för

äganderätten i artikel 1 i tilläggsprotokoll nr 1 till Europakonventionen.

Slutsatsen att några lagbestämmelser i ämnet inte behövs torde underförstått

bygga på att den koncessionshavare som vill göra anspråk på ersättning för skada

till följd av att han förlorat sin monopolställning är hänvisad till att åberopa

den nämnda bestämmelsen i tilläggsprotokoll nr 1 till Europakonventionen. Om

förslaget i prop. 1993/94:117 om att Europakonventionen med tilläggsprotokoll

skall gälla som lag här i landet blir genomfört, torde en talan med åberopande

av den förut nämnda artikeln i tilläggsprotokoll nr 1 kunna väckas vid svensk

allmän domstol.

I fråga om de olika lagförslagen vill Lagrådet anmärka följande.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

1

Reglerna i paragrafens fjärde och femte stycken kan uttryckas enklare. Lagrådet

föreslår följande lydelse.

"Med nätverksamhet avses att ställa elektriska starkströmsledningar till

förfogande för överföring av ström. Till nätverksamhet hör också projektering,

byggande och underhåll av ledningarna, ställverk och transformatorer, anslutning

av elektriska anläggningar, mätning av överförd effekt och energi samt annan

verksamhet som behövs för att överföra ström på det elektriska nätet.

Med anslutning av elektriska anläggningar avses också återinkoppling av

befintlig anläggning och höjning av avtalad effekt i inmatnings- eller

uttagspunkt."

2 4 mom.

Lagrådet föreslår att femte stycket utformas på följande sätt.

"Vill någon ansluta en anläggning till en ledning som omfattas av en

nätkoncession för linje i stället för till ett ledningsnät som omfattas av en

nätkoncession för område, får den som har nätkoncessionen för linje göra

anslutningen endast efter medgivande av den som har nätkoncession för området

eller efter tillstånd av nätmyndigheten".

2 7 mom.

I fråga om revision torde avsikten vara att revisorns särskilda intyg

beträffande redovisningen av nätverksamheten skall avges årligen. Detta bör

framgå av lagtexten i andra stycket.

Nätverksamhet kan bedrivas av den som inte enligt andra regler har skyldighet

att ha auktoriserad eller godkänd revisor, t.ex. en kommun. Regeringen bör få

möjlighet att uppställa sådana kompetenskrav för revisor hos den som bedriver

nätverksamhet. Lagrådet föreslår därför att till andra stycket fogas en mening

som säger att Regeringen får meddela föreskrifter om revision av nätverksamhet.

Tredje stycket bör inledas med en definition av begreppet nättariff och få

följande lydelse.

"Avgifter och övriga villkor för överföring av ström och anslutning till ledning

(nättariffer) skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Nättariffer

för område, utom engångsavgift för anslutning, får dock inte utformas med hänsyn

till var inom området en anslutning är belägen. Nättariffer för överföring av

ström skall utformas så, att betald avgift för en anslutning ger rätt att

använda det elektriska nätet inom landet, med undantag för

utlandsförbindelserna".

Bestämmelserna i fjärde stycket om bedömningen av nättariffers skälighet synes

inte ge en riktig upplysning om vad som avses. Lagrådet föreslår att i en första

mening anges att vid bedömning av en nättariffs skälighet skall särskilt beaktas

konsumentintresset. I andra meningen bör föreskrivas, att hänsyn dessutom skall

tas till kravet på en rimlig avkastning i nätverksamheten.

De frågor som nätmyndigheten skall pröva enligt sjätte stycket torde gälla

koncessionshavarens skyldigheter enligt första och femte styckena. Detta bör

framgå av lagtexten.

Förslaget till lag med vissa bestämmelser om handel med el, m.m.

2

Den i motiven uttryckta avsikten att även tilläggsavtal som medför att import

eller export av ström sträcker sig över längre tid än sex månader skall

föranleda anmälningsskyldighet framgår klarare om avtalet i första meningen

beskrivs som "avtal, som medför att import eller export av ström kommer att pågå

under en tid av minst sex månader."

9 och 12

Erinran i 9 första stycket andra meningen om att leveransskyldighet inte

heller föreligger gentemot sådana elkonsumenter som avses i 12 bör flyttas

till ett särskilt stycke som placeras närmast efter andra stycket.

Hänvisningen i 12 första stycket till leveransskyldighet enligt 9 kan då

förtydligas och gälla leveransskyldighet enligt 9 första och andra styckena.

10

Första stycket bör omformuleras. Bestämmelsen i tredje styckets första mening

torde vara överflödig. Återstoden av stycket kan föras samman med andra stycket.

Enligt Lagrådets förslag får paragrafens första och andra stycken följande

lydelse.

"Om det behövs för att uppnå en skälig prissättning är innehavare av

leveranskoncession skyldig att underkasta sig reglering av priset på levererad

eller inköpt ström på begäran av

1. den inom leveransområdet som köper eller vill köpa sin ström av koncessions-

havaren,

2. den som levererar eller vill leverera ström till koncessionshavaren från

sådan elproduktionsanläggning som anges i 9 fjärde stycket.

Frågor om prisreglering prövas av den myndighet regeringen bestämmer.

Myndigheten får förelägga parterna att lägga fram den utredning som behövs.

Sådant föreläggande får förenas med vite."

Övergångsbestämmelserna

Lagrådet föreslår följande formulering.

"1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1995.

2. Ges leveranskoncession i samband med ikraftträdandet till någon annan än den

som vid utgången av 1994, med stöd av områdeskoncession enligt 2 4 mom. lagen

(1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar i

dess lydelse före den 1 januari 1995, bedriver distributionsverksamhet inom

leveransområdet (områdeskoncessionshavaren) eller den som till honom står i

förhållande som anges i 3 gäller följande.

a) Den som får leveranskoncession inom området har skyldighet att leverera ström

i enlighet med vad som anges i 9 .

b) Leveransskyldigheten enligt a) omfattar dock inte elkonsumenter inom området

som vid ikraftträdandet har tidsbestämda avtal eller avtal med reglerad

uppsägningstid med den tidigare innehavaren av områdeskoncession inom området.

c) Det under b) angivna undantaget från leveransskyldigheten gäller till

utgången av år 1996. Avtal som avses under b) blir ogiltigt vid utgången av år

1996.

d) Annat avtal mellan elkonsument och tidigare innehavare av områdeskoncession

än som avses under b) blir ogiltigt vid ikraftträdandet av denna lag.

3. Vid tillämpningen av 2 skall med områdeskoncessionshavaren likställas

a) personer som denne direkt eller indirekt har ett bestämmande inflytande över,

b) personer som direkt eller indirekt har ett bestämmande inflytande över

områdeskoncessionshavaren och

c) personer som någon med sådant inflytande som avses i b) direkt eller indirekt

har ett bestämmande inflytande över.

4. Sådan skriftlig anmälan som anges i 12 första stycket får göras först vid

ikraftträdandet av denna lag."

Övriga lagförslag

Förslagen lämnas utan erinran.

NÄRINGSDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 17 februari 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statrådet P.[REDACTED_EFTERNAMN]

___________

Regeringen beslutar proposition 1993/94:162 Handel med el i konkurrens.

Rättsdatablad

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp-bakomliggande EG-

 häver eller regler

 upprepar ett

 normgivnings-

 bemyndigande

Lag om ändring i 1 , 2 1 mom.,

lagen (1902:71 s. 4 mom., 7 mom.,

1), innefattande 8 mom., 15, 15a,

vissa bestämmelser 31

om elektiska

anläggningar

Lag (1994:000) om

handel med el, 2

m.m.

 Fotnot

 **Fotnot**

 [1]Senaste lydelse 1975:68

 [2]Senaste lydelse 1975:68