Regeringens proposition 1990/91:198

om vissa ändringar i aktiebolagslagen

Prop. 1990/91:198

Regeringen föreslår riksdagen all anta del förslag som har tagits upp bifogade utdrag ur regeringsprotokollel den 6 juni 1991. På regeringens vägnar

Odd[REDACTED_EFTERNAMN]

Laila Freivalds

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås skärpningar av aktiebolagslagens regler om upp­rättande av konlrollbalansräkning i likvidationssituationer. Det föreslås vidare all en styrelseledamot eller verkställande direktör som har försum­mat sin skyldighet all inge årsredovisningshandlingar lill Patent- och registreringsverket i vissa fall skall kunna bli personligen betalningsansva­rig för förpliktelser som uppkommer för bolaget.

Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari 1992.

1    Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 198

Propositionens lagförslag

Prop. 1990/91:198

1. Förslag till

Lagom ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs

att

II 

kap. 3§ och 13 kap. 2§ aktiebolagslagen (1975:1385)' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

11 kap.

3§ Minst en månad före ordinarie bolagsstämma skall årsredovisningshand­lingarna för del förflutna räkenskapsåret avlämnas till revisorerna.

Senast en månad efter det resuUaträkningen och balansräkningen blivit fastställda, skall avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse insän­das till registreringsmyndigheten. På avskriften av årsredovisningen skall styrelseledamot eller verkställande direktör teckna bevis om all resultat­räkning och balansräkning fastställts med uppgift om faslslällelsedagen. Beviset skall även innehålla uppgift om bolagstämmans beslut beträffande bolagets vinst eller förlust.

Om avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse inte, på sätt som anges i andra stycket, har insänts inom femton månader efter räken­skapsårets utgång, svarar styrelsele­damöterna och verkställande direk­tören solidariskt för de förpliktelser som uppkommer för bolaget.

En styrelseledamot eller verkstäl­lande direktör undgår dock ansvar, om han visar att underlåtenheten att insändaårsredovlsningoch revisions­berättelse inte beror på försummelse av honom. Ansvar inträder inte för förpliktelser som uppkommer efter det att handlingarna har kommit in till registreringsmyndigheten.

Lagen omtryckt 1982:739.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:198

13 kap. 2§=

Del åligger styrelsen atl oför-dröjligen upprätta en särskild ba­lansräkning så snart del finns skäl all anta all bolagels eget kapital un­derstiger hälften av det registrerade aktiekapitalet. Visar balansräk­ningen att så är fallet, skall styrelsen snarast möjligt till bolagsstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvidation. Godkänns ej på bolagsstämma inom åtta månader efter hänskjutandet balansräkning avseende ställningen vid tiden för stämman som utvisar atl det egna kapitalet uppgår lill del registrerade aktiekapitalet, skall styrelsen, om ej bolagsstämman beslutar att bolaget skall träda i likvidation, hos rätten ansöka alt bolaget försätts i likvida­tion. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Del åligger styrelsen att ofördröj-ligen upprätta och låta revisorerna granska en särskild balansräkning så snart del finns skäl all anta all bolagets eget kapital understiger hälften av del registrerade aktie­kapitalet. Samma skyldighet in­träder om bolaget vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken be­funnits sakna utmätningsbara till­gångar. Visar balansräkningen all bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktie­kapitalet, skall styrelsen snarast möjligt till bolagstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvi­dation. Godkänns ej på bolags­stämma inom åtta månader efter hänskjutandet en av revisorerna granskad balansräkning avseende ställningen vid tiden för stämman som utvisar alt det egna kapitalet uppgår lill del registrerade aktie­kapitalet, skall styrelsen, om ej bo-lagslämman beslutar all bolaget skall träda i likvidation, hos rätten ansöka atl bolaget försätts i likvida­tion. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Görs ansökan enligt första stycket, förordnar rätlen att bolaget skall träda i likvidation, om del ej under ärendets handläggning i tingsrätten styrks all balansräkning ulvisande atl bolagels eget kapital uppgår lill del registrerade aktiekapitalet blivit granskad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma.

Vid beräkning av det egna kapitalets storlek skall inom linjen tilläggas en post ulvisande den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades till försäljningsvärdet med avdrag för försäljning­skostnaderna. Beträffande sådana anläggningstillgångar som undergår fort­löpande värdeminskning gäller dock atl de las upp till anskaffningsvärdet minskat med erforderliga avskrivningar och nedskrivningar, om därige­nom erhålls ell högre värde. Vidare skall vid beräkningen hänsyn inle las lill skuld på grund av statligt stöd för vilket återbelalningsskyldigheten är beroende av bolagels ekonomiska ställning, om slödel - för del fall all bolaget försätts i konkurs eller träder i likvidation - skall återbetalas först sedan övriga skulder till fullo betalats.

- Senaste lydelse 1987:1246.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1990/91:198

Om styrelseledamöterna under­låter all fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap om denna underlåtenhet handlar på bo­lagets vägnar solidariskt för de för­pliktelser som uppkommer för bo­laget. En styrelseledamot undgår dock ansvar, om han visar att un­derlåtenheten inle beror på för­summelse av honom. Solidariskt ansvar för de förpliktelser som upp­kommer för bolaget inträder även för aktieägare som, när likvida-lionsplikl föreligger enligt första stycket tredje meningen, med vet­skap om likvidationspliklen deltar i beslut alt fortsätta bolagets verk­samhet. Ansvarighet enligt detta stycke gäller dock inte för förplik­telser som uppkommer sedan likvi-dalionsfrågan har hänskjutits lill rättens prövning eller sedan en ba­lansräkning, som ulvisar att bola­gets eget kapital uppgår lill del regi­strerade aktiekapitalet, blivit grans­kad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma.

Om styrelseledamöterna underiå-ter att fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap om denna underlåtenhet handlar på bolagets vägnar solidariskt för de förpliktel­ser som uppkommer för bolaget. En styrelseledamot undgår dock an­svar, om han visar att underlåten­heten inle beror på försummelse av honom. Solidariskt ansvar för de förpliktelser som uppkommer för bolaget inträder även för aktieägare som, när likvidalionsplikl förelig­ger enligt första stycket flärde me­ningen, med vetskap om likvida­tionspliklen deltar i beslut all fort­sätta bolagets verksamhet. Ansva­righet enligt detta stycke gäller dock inte för förpliktelser som upp­kommer sedan likvidationsfrågan har hänskjutits lill rättens prövning eller sedan en balansräkning, som ulvisar att bolagets eget kapital uppgår lill del registrerade aktie­kapitalet, blivit granskad av reviso­rerna och godkänd av bolag-slämma.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

Justitiedepartementet

Pop. 1990/91:198

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 juni 1991

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], R.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Johans­son,[REDACTED_EFTERNAMN], G.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

Proposition om vissa ändringar i aktiebolagslagen 1  Inledning

I oktober 1984 tillkallades Betalningsansvarskommitlén, Ju 84:09 (justitie­kanslern Hans Stark, advokaten Göran[REDACTED_EFTERNAMN], riksdagsledamöterna Lars-Erik[REDACTED_EFTERNAMN], Karl Anders[REDACTED_EFTERNAMN], Bengt-Ola[REDACTED_EFTERNAMN] och Bengt[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN] saml dåvarande kommunalrådet Joachim Ollen) med upp­drag alt utreda frågor om betalningsansvar för skulder i aktiebolag och ekonomiska föreningar m.m. Kommittén avlämnade i december 1987 betänkandet Ansvarsgenombrott m.m. (SOU 1987:59).

Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissytt­randena har gjorts i justitiedepartementet och fmns tillgänglig i lagstift­ningsärendet (dnr 87-3788).

Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av belänkandet som bilaga I, dels kommitténs lagförslag som bilaga 2 dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 3 .

Under lagstiftningsärendets beredning har överläggningar hållils med företrädare för jusliliedeparlementen i Danmark, Finland och Norge.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 25 april 1991 att inhämta lagrådets yttrande över de lagförslag som utarbetats i ärendet. De lill lagrådet remitterade lagför­slagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4 .

Lagrådet har den 17 maj 1991 yttrat sig över lagförslagen. Lagrådels yttrande bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 5 .

2 Allmän motivering

2.1 Allmänna överväganden

Aktiebolag och ekonomiska föreningar utgör rättssubjekt som är fristående från sina ägare respektive medlemmar. Utmärkande för aktiebolag och ekonomiska föreningar är att del inle föreligger något personligt betalning­sansvar för bolagets eller föreningens skulder. 1 rättspraxis har det emeller-

lid förekommit atl denna princip har åsidosatts ansvarsgenombrotl i     Prop. 1990/91: 198 speciella fall då del har ansetts all den skulle leda lill resultat som inle kan godtas. Rättsfallen är fåtaliga och rättsläget på området är oklart.

Betalningsansvarskommitlén har föreslagit all del skall införas nya bestämmelser i aktiebolagslagen (1975:1385) och lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar som klargör under vilka närmare förutsättningar ansvarsgenombrotl kan äga rum.

Kommitténs förslag har fått ett blandat mottagande av remissinstan­serna. Åtskilliga remissinstanser har ansett all det saknas behov av sär­skilda lagregler om ansvarsgenombrott saml all man med sådana lagregler riskerar atl luckra upp principen om frihet från personligt betalningsansvar i aktiebolag och ekonomiska föreningar. Andra remissinstanser har dock ansett atl del finns behov av klargörande regler om ansvarsgenombrotl.

De rättsfall som finns om ansvarsgenombrotl är fåtaliga och rättsläget i fråga om vilka förhållanden som kan grunda ansvarsgenombrott är oklart. Mot bakgrund av att oklarheten avser en av aktiebolagslagens grundprin­ciper är det enligt min mening av vikt all genom en precisering av förutsättningarna för ansvarsgenombrotl underlätta en enhetlig rättstil­lämpning och öka graden av förulsebarhet. Ell lagfästande av ansvarsge­nombrott är vidare ägnat all motverka missbruk av aktiebolagsformen. Det finns således starka skäl som talar för att del föreligger ett behov av att lagfästa och precisera förutsättningarna för ansvarsgenombrotl. Vid en sådan lagreglering bör utgångspunkten vara all skapa kännedom om alt principen om ansvarsfrihet under vissa förutsättningar kan åsidosättas saml att precisera de omständigheter som kan leda till denna rältsföljd.

I lagrådsremissen föreslog jag lagregler om ansvarsgenombrotl vilka så gott som helt överensstämde med betalningsansvarskommilténs förslag. Förslaget innebar i korthet följande. Ansvarsgenombrott skall komma i fråga om en delägare eller annan med ett bestämmande inflytande över ett bolag har begagnat sill inflytande över bolaget på ett gentemot borgenä­rerna otillbörligt sätt som orsakat atl bolaget inle kan betala sina skulder. För att ett otillbörligt förfarande skall anses föreligga skall det alllid fordras att bolagels ekonomiska underlag har varit uppenbart otillräckligt i förhål­lande lill verksamhetens art och omfattning saml lill förutsebara risker. Underkapiialiseringen skall således vara en nödvändig men inle tillräcklig grund för ansvarsgenombrotl. Vidare skall ansvarsgenombrotl inle kunna inträda för förpliktelse på grund av avtal med en borgenär om den som ansvarsgenombrott annars skulle kunna göras gällande mot har gjort vad som skäligen ankommil för alt upplysa borgenären om bolagels ekonom­iska ställning eller borgenären ändå känt lill dessa förhållanden. För alt en talan om ansvarsgenombrott skall kunna väckas förutsätts dessutom alt bolaget är försalt i konkurs.

Lagrådet har i sill yttrande över förslaget lill bestämmelser om ansvars­genombrott i aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar ansett att förslaget inle bör genomföras. Lagrådet anser att en lagreglering bör föregås av en fördjupad utredning om vilka företeelser som bör träffas av en lagreglering och hur rekvisiten för ansvarsgenombrott bör utformas.

Lagrådet har anfört att mitt förslag till regler om ansvarsgenombrotl

6

avser ett betydligt vidare fäll än det som omfattas av rättspraxis. Lagrådet Prop. 1990/91: 198 har inle närmare preciserat vad lagrådet avser med det. Möjligen menar lagrådet all rättspraxis i huvudsak avser ansvarsgenombrotl i koncernför­hållanden och i vart fall endast omfattar fall då ansvarsgenombrollel träffat delägare. Enligt min mening är en sådan ståndpunkt inle riklig. Ansvarsgenombrotl har nämligen i rättspraxis träffat också andra än del­ägare och har även förekommit i situationer där del inte har förelegat något koncernförhållande.

Lagrådet har i sitt yttrande vidare anfört alt två av de rekvisit som har ställts upp i mitt förslag för ansvarsgenombrotl är vaga och leder lill rättsosäkerhet. Detta gäller rekvisiten om att en delägare eller annan har begagnat sitt inflytande på ett "otillbörligt" sätt saml om all bolagels ekonomiska underlag har varit "uppenbart" otillräckligt i förhållande lill verksamhetens art och omfattning saml förutsebara risker. Jag anser emel­lertid alt en bedömning av dessa rekvisit inle kan ske isolerat ulan måste ske sammantaget med de övriga rekvisit som fordras för atl konstituera ell ansvarsgenombrott. Det är enligt förslaget inle tillräckligt all del har förekommit ett otillbörligt beteende eller atl ett bolag har varit uppenbart underkapilaliseral för all ell ansvarsgenombrotl skall kunna ske. Som jag har betonat i lagrådsremissen fordras all båda dessa rekvisit är uppfyllda samt all del otillbörliga förfarandet har förorsakat bolagels betalningsoför­måga. Jag vill i detta sammanhang även erinra om alt rekvisitet "otillbör­ligt" förekommer i annan civilrätlslig lagstiftning saml i konkurslagens återvinningsregler. Förslaget om ansvarsgenombrotl uppvisar likheter med ålervinningsförfarandel även på så sätt alt konkurs är en förutsättning för all reglerna skall kunna tillämpas.

Mot bakgrund av det nu anförda har jag svårt att instämma i lagrådels slutsals att det finns en risk atl den föreslagna, lagstiftningen innebär ell nytt osäkerhetsmoment i all näringsverksamhet som sker i aktiebolags­form. Med hänsyn lill lagrådels inställning är jag emellertid inte beredd att nu föreslå regler om ansvarsgenombrotl. Dessa frågor bör i stället utredas vidare i sylte all om möjligt precisera rekvisiten ytterligare. Den rätts­praxis som jag har omnämnt tidigare innebär att del knappast är någon allvariig nackdel all del dröjer ytterligare någon lid innan lagreglering om ansvarsgenombrott kan införas. Enligt min mening bör uppgiften atl utreda frågan vidare anförtros åt akliebolagskommillén (Ju 1990:08). Jag avser atl inom kort la upp frågan om tilläggsdirektiv om detta lill den kommittén.

Betalningsansvarskommitlén har i sill belänkande föreslagit också vissa andra ändringar i aktiebolagslagen. Dessa förslag rör frågor om revisors­granskning av s.k. konlrollbalansräkning, om konsekvenserna av att ett aktiebolag har befunnits sakna utmätningsbar egendom och om underlå­tenhet all sända in årsredovisning lill Patent- och registreringsverket. Förslagen har i allmänhet tillstyrkts av remissinstanserna och har inle föranlett någon erinran från lagrådets sida. Förslagen bör enligt min mening läggas lill grund för lagstiftning.

Slutligen har kommittén behandlat frågor om juridiska personer som

delägare i handelsbolag samt om åtgärder mot bulvanskap. Kommitténs

7

ställningstaganden i dessa frågor, som inle innefattar förslag till ändrad     Prop. 1990/91: 198 lagstiftning, har allmänt godtagits av remissinstanserna och även jag anslu­ter mig lill dem.

I det följande avser jag all närmare behandla frågorna om

revisorsgranskning av konlrollbalansräkning i avsnitt 2.2,

skyldighet atl upprätta konlrollbalansräkning efter resultallöst ulmäl-ningsförsök i avsnitt 2.3,

skärpta regler beträffande underiåtenhet atl inge årsredovisning i avsnitt 2.4,

juridiska personer som delägare i handelsbolag i avsnitt 2.5,

åtgärder mot bulvanskap i avsnitt 2.6, samt

ikraftträdande m.m. i avsnitt 2.7.

Mina kommentarer till de enskilda lagbestämmelserna återfinns i spe­cialmotiveringen (avsnitt 4).

2.2 Revisorsgranskning av kontrollbalansräkning

Mitt förslag: En kontrollbalansräkning skall vara granskad av revisor.

Kommitténs förslag: Överenstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 142 fi).

Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran.

Skälen för mitt förslag: Enligt 13 kap. 2 § aktiebolagslagen har ett aktie­bolags styrelse skyldighet att ofördröjligen upprätta en särskild balansräk­ning en s.k. kontrollbalansräkning så snart det finns skäl all anta alt mer än halva aktiekapitalet har förbrukats. Om denna skyldighet försum­mas, blir styrelseledamöterna personligen ansvariga för bolagels därefter uppkommande förbindelser. Personligt betalningsansvar kan i vissa fall också inträda, om styrelsen beslutar att fortsätta verksamheten trots all konlrollbalansräkningen visar atl mer än halva aktiekapitalet har gått förlorat. Om kontrollbalansräkningen däremot skulle utvisa att minst halva aktiekapitalet finns i behåll, får verksamheten drivas vidare utan all styrelseledamöterna riskerar atl bli personligen ansvariga.

Del finns ingen regel i aktiebolagslagen som föreskriver atl en konlroll­balansräkning i dessa fall skall granskas av revisor. Detta är enligt min mening en brist i regelsystemet med hänsyn till alt en kontrollbalansräk­ning, som ulvisar all minst halva aktiekapitalet finns i behåll, är en förutsättning för att inte likvidationsskyldighet och personligt betalning­sansvar skall inträda. En mindre nogräknad bolagsstyrelse ges därmed möjlighet att på olika sätt fuska med konlrollbalansräkningen, exempelvis genom att tillämpa oriktiga värderingsregler eller rent av genom all upp­rätta den först i efterhand och förse den med en tidigare dalumangivelse.

På grund av vad jag nu har anfört anser jag att det bör införas en skyldighet att låta revisor granska konlrollbalansräkningen. Denna skyld­ighet bör ingå bland dem som styrelseledamöterna måste iaktta för att de skall kunna undgå likvidationsskyldighel och personligt betalningsansvar.

2.3 Skyldighet att upprätta kontrollbalansräkning efter resultatlöst utmätningsförsök

Prop. 1990/91:198

Mitt förslag: Ell resultallöst ulmätningsförsök skall medföra skyl­dighet för bolagels styrelse atl genast upprätta konlrollbalansräkning enligt 13 kap. 2 § aktiebolagslagen.

Kommitténs forslag: Överensstämmer med milt (se betänkandet s. 146 fi).

Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt kommitténs förslag eller lämnat del ulan erinran.

Skälen för mitt förslag: Som jag har redovisat i föregående avsnitt innehåller 13 kap. 2 § aktiebolagslagen regler som lar sikte på situationen då del kan antas alt ell aktiebolag har förbrukat mer än hälften av del registrerade aktiekapitalet. Regleringen innebär atl styrelseledamöterna kan bli skyldiga att avveckla bolaget saml att de annars kan bli personligen belalningsansvariga för bolagets därefter uppkommande förbindelser. Reg­leringens effektivitet begränsas emellertid bl.a. av all del ofta är svårt all i efterhand fastställa vid vilken lidpunkt det fanns skäl att anta atl aktie­kapitalet var förbrukat lill mer än hälften. Antalet fall där styrelseledamot blivit personligen betalningsansvarig för bolagels förbindelser på grund av alt regeln om upprättande av kontrollbalansräkning inle följts är också anmärkningsvärt litet.

Ett förhållande som tyder på att ell bolag har förbrukat en stor del av sill aktiekapital är atl bolaget saknar utmätningsbara tillgångar. I praktiken föreligger med den nuvarande regleringen goda möjligheter att efter ett misslyckat ulmätningsförsök påföljdsfritl kunna fortsätta verksamheten och underlåta all upprätta kontrollbalansräkning. Skälet lill del är all del är svårt all motbevisa ell påslående om all del inte fanns skäl all anta att hälften av aktiekapitalet förbrukats. För atl motverka denna olägenhet med den nuvarande regleringen förordar jag all ett resultallöst ulmätning­sförsök skall utlösa en skyldighet för styrelseledamöterna att genast upp­rätta en kontrollbalansräkning. Om styrelseledamöterna underlåter all göra del, bör regelsystemet i 13 kap. 2§ aktiebolagslagen bli tillämpligt. Genom en sådan ordning åstadkommes all bolagsstyrelsen genast efter det all del dokumenterats all bolaget saknar utmätningsbara tillgångar ställs inför valet att antingen upprätta en konlrollbalansräkning som enligt vad jag tidigare föreslagit skall revisorsgranskas som ett första led i ell eventuellt likvidalionsförfarande eller fortsätta verksamheten under per­sonligt ansvar för styrelseledamöterna.

2.4 Skärpta regler beträffande underlåtenhet att inge årsredovisning

Prop. 1990/91:198

Mitt förslag: Om verkställande direktören och styrelseledamö­terna underlåter att inom femton månader från räkenskapsårets utgång inge årsredovisning och revisionsberättelse till Patent- och registreringsverket, skall de drabbas av ett personligt ansvar för bolagets därefter uppkommande förpliktelser. Något betalningsan­svar drabbar dock inle den som visar att underlåtenheten inle beror på försummelse av honom.

Kommitténs förslag: Överenstämmer i huvudsak med mitt (se betänkan­det s. 148 ft).

Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna har tillstyrkt kommitténs förslag eller lämnat del utan erinran. Tre remissinstanser avstyrker förslaget med motiveringen att del är alltför ingripande. Några remissinstanser, däribland de inom exekutionsväsendet, har ansett att lidsfristen bör vara kortare. Ett par remissinstanser har framfört all regeln bör kompletteras med en möjlighet för styrelseledamot all befria sig från ansvar genom alt visa all underlåtenheten inte beror på försummelse av honom.

Skälen för mitt förslag: 1 aktiebolagslagen finns regler om upprättande och offentliggörande av årsredovisning och revisionshandlingar. Syftet med dessa regler är i första hand atl bolagets intressenter skall kunna få upplysningar som är av betydelse för bedömningen av bolagets ekonom­iska förhållanden och utvecklingsmöjligheter. Denna skyldighet atl öppet redovisa sina ekonomiska förhållanden utgör ett elementärt villkor för förmånen all få bedriva verksamhet i aktiebolagsform ulan något person­ligt betalningsansvar.

En genomgång som kommittén har gjort visar att det är alltför vanligt all aktiebolag försummar sina skyldigheter alt inge årsredovisning och revi-sionberältelse till Patent- och registreringsverket. Av detta måste man dra slutsatsen all del nuvarande regelsystemet inle är effektivt när det gäller syftet atl förmå bolagen att i rätt tid upprätta och offentliggöra sin årsre­dovisning Gfr bet. I989/90:LU33).

Med hänsyn till den betydelse som en öppen redovisning av ett bolags ekonomiska förhållanden har för aktieägare, affärskonlrahenter, arbetsta­gare, borgenärer och det allmänna är del viktigt all bolagen efterkommer sina skyldigheter i detta avseende. Skärpta regler mot underlåtenhet alt i rätt tid inge årsredovisning måste emellertid vara enkla atl tillämpa sam­tidigt som de inle får leda lill ökad byråkrati. Del är också väsentligt alt reglerna får effekt särskilt i de fall där underiålelsen har sin grund i all bolaget inle vill avslöja sin ekonomiska ställning därför att denna är sådan att bolagets förmåga att betala uppkommande skulder kan ifrågasättas. För att uppnå dessa syften bör reglerna om skyldighet atl inge årsredovisning lill Patent- och registreringsverket kompletteras med en bestämmelse som innebär atl de personer som har lill uppgift all se lill all redovisningsre-

10

glerna iakttas, dvs. verkställande direktör och styrelseledamöter, får vid­kännas ett personligt ansvar för de förpliktelser som bolaget ådrar sig efter del atl försummelsen har varat under en viss lid. Bestämmelsen bör dock, efter förebild i 13 kap. 2 § aktiebolagslagen i dess lydelse efter den 1 januari 1988, utformas så att styrelseledamot eller verkställande direktör undgår ell sådant personligt betalningsansvar, om han kan visa atl underlåtenhet atl insända redovisningshandlingarna inte beror på försummelse från hans sida.

Skyldighet all inge årsredovisning uppkommer allra senast nio månader från räkenskapsårets utgång. Kommitténs förslag innebär atl ell ytterligare dröjsmål om sex månader bör leda till ell personligt betalningsansvar för de förpliktelser som uppkommer därefter. Några remissinstanser har me­nat att det personliga betalningsansvaret bör kunna inträda efter ell kortare dröjsmål än som föreslagils av kommittén. Jag har för egen del en viss förståelse för den uppfattningen. Den lidsrymd som kommittén har före­slagit ger onekligen ell generöst utrymme för tillfälliga förseningar som t.ex. beror på tillfällig arbetsanhopning eller sjukdom. Delta gäller inte minst med tanke på all betalningsansvaret inle skall drabba den som kan visa all han inte har varit försumlig.

Emellertid bör man beakta all del här är fråga om en ny sanktion som i vissa fall kan bli ganska sträng. Jag har därför stannat för all följa kommit­téns förslag i denna del. Jag vill dock samtidigt framhålla att jag avser att noga följa utvecklingen samt att jag inle är främmande för tanken att senare vid behov föreslå en i detta avseende skärpt regel. Vad som i så fall också kan förtjäna all övervägas är om en något mindre ingripande sanktion skulle kunna införas i fråga om försummelser som har varat under kortare lid än sex månader.

Sammanfattningsvis föreslår jag all den nu aktuella tidsfristen bestäms lill femlon månader efter räkenskapsårels utgång.

Prop. 1990/91:198

2.5 Juridiska personer som delägare i handelsbolag

Min bedömning: Regler om förbud för juridiska personer alt vara delägare i handelsbolag bör för närvarande inle införas.

Kommitténs bedömning: Överenstämmer med min (se belänkandet s. 155

ff).

Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser instämmer i kommitténs bedömning.

Bakgrund: 1 handelsbolag svarar delägarna personligen för bolagels förpliktelser. Det finns emellertid, med ell undanlag som här saknar intresse, inget som hindrar alt delägarna utgörs av juridiska personer utan personligt betalningsansvar. Detta kan synas motsägelsefullt och innebär att den finansiella grunden för ell handelsbolags verksamhet kan vara svag. Det har därför ifrågasatts om del bör vara tillåtet för exempelvis två aktiebolag att ensamma vara delägare i ett handelsbolag eller för ett

11

aktiebolag all vara den enda fullt ansvarige bolagsmannen i ell kom­manditbolag. Också skattemässiga skäl har åberopats för att man bör inskränka framförallt aktiebolagens möjligheter all driva verksamhet i handelsbolagsform.

Skälen for min bedömning: Enligt min. mening finns det flera skäl som talar mot all inskränka juridiska personers möjligheter all vara delägare i handelsbolag. För all bibehålla den nuvarande ordningen talar framför allt all del finns förelagsmässigt betingade, legitima behov för juridiska perso­ner all kunna samverka i handelsbolagsform med andra juridiska personer eller med fysiska personer. Från borgenärsskyddssynpunkl finns del inle heller skäl all förhindra juridiska personer all ingå som bolagsmän i handelsbolag eller atl i annan utsträckning än vad som är tillåtet vara komplementär i kommanditbolag.

De skäl som åberopats mot atl tillåta juridisk person som delägare i handelsbolag är främst skatterätlsliga och inle civilrältsliga. Eventuella problem bör därför i första hand lösas inom skatterätten. Jag kan i detta sammanhang erinra om att bl.a. beskattningen av handelsbolag är föremål för utredning av en av regeringen i december 1990 särskilt tillkallad utredare (Dir. 1990:82). Mot denna bakgrund anser jag att del för närva­rande saknas skäl alt begränsa juridiska personers möjlighet all ingå som bolagsmän i handelsbolag utöver vad som följer av den nuvarande regler­ingen.

Prop. 1990/91:198

2.6 Åtgärder mot bulvanskap

Min bedömning: Någon generell lagstiftning avseende bevissvårighe­ter vid bulvanskap och ekonomiskt ansvar för huvudmannen i bulvansitualioner bör inte införas.

Kommitténs bedömning: Överensstämmer med min bedömning (se betän­kandet s. 207 R.

Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna delar kommitténs be­dömning. Ell par remissinstanser menar dock all lagstiftningsåtgärder mot bulvanskap bör vidtas.

Bakgrund: Eko-kommissionen lade år 1983 fram förslag lill generella bestämmelser om bulvanförhållanden (se SOU 1983:46). Förslaget inne­fattade såväl regler om huvudmannens ekonomiska ansvar i fråga om förpliktelser som bulvanen ådragit sig som bestämmelser mot kringgående av krav på förvärvstillslånd genom utnyttjande av bulvan. Förslaget blev starkt kritiserat under remissbehandlingen. Kritiken log framför allt sikte på all kommissionen enligt kritikernas uppfattning inte hade lyckats med att på ell från rättssäkerhetssynpunkt tillfredsställande sätt från lagens tillämpningsområde avgränsa sådana bulvanförhållanden som inle kan anses illojala. Denna kritik gällde inte minst reglerna om huvudmannens ekonomiska ansvar för bulvanens förpliktelser.

Till följd av de invändningar som restes mot eko-kommissionens förslag

12

rörande bulvanförhållanden blev förslaget inle genomfört. Regeringen lade     Prop. 1990/91:198

emellertid fram ell av riksdagen sedermera antaget förslag lill lag om vissa

bulvanförhållanden (prop.  1984/85:111, LU25, rskr. 250). Lagen, som

trädde i kraft den I juli 1985 (SFS 1985:277), gäller kringgående av hinder

mot all förvärva eller behålla viss egendom eller rättighet. Bestämmelserna

i lagen har emellertid inte generell giltighet ulan är tillämpliga endast på

förvärvshinder som uppställs i ell antal i bulvanlagen uppräknade andra

lagar.

Betalningsansvarskommitlén har haft till uppgift att ytterligare överväga huruvida generella bestämmelser bör införas om ekonomiskt ansvar för huvudmannen avseende bulvanens förpliktelser. Kommittén har också haft lill uppgift atl överväga andra åtgärder för att komma till rätta med de missförhållanden som bulvanskap kan ge upphov till. Kommittén skulle därvid särskilt uppmärksamma de problem som är förenade med svårighe­terna alt bevisa all del föreligger ell bulvanförhållande.

Skälen för min bedömning: Kommittén har i sitt betänkande gjort en grundlig redovisning av de rättsfrågor och problem som har samband med bulvanskap. Av redovisningen framgår atl del möter betydande svårighe­ter från rättssäkerhetssynpunkt atl ange gränsen mellan illojala bulvanför­hållanden där ett betalningsansvar för huvudmannen ter sig påkallat och andra situationer där borgenären bör hänvisas alt hålla sig lill mellanman­nen. Någon tillfredsställande lösning på detta problem har inte kunnat åstadkommas. Mot denna bakgrund och då milt förslag lill lagbestämmel­ser om ansvarsgenombrotl är ägnat atl leda lill att huvudmannen i vissa praktiskt betydelsefulla fall kan göras ansvarig för bulvanens förpliktelser något som jag återkommer liU i specialmoliveringen, se avsnitt 4.1 föreligger del enligt min mening inte skäl att nu införa någon generell lagstiftning i fråga om ekonomiskt ansvar för huvudmannen i bulvanför­hållanden.

På samma sätt anser jag att kommittén har visat all del inte är ända­målsenligt alt lösa frågan om bevissvårigheter vid bulvanskap genom en generell lagstiftning som är skild från det sakliga innehållet i och del bakomliggande syftet med bulvanbeslämmelserna i varje särskilt fall. Med hänsyn härtill bör något förslag lill generella bevisregler i fråga om bulvan­skap inle läggas fram.

2.7 Ikraftträdande m.m.

Den nya lagstiftningen bör träda i kraft den 1 januari 1992. Några särskilda övergångsbestämmelser erfordras inte.

3 Upprättade lagförslag

1 enlighet med vad jag nu anfört har inom jusliliedepartemenlet upprättats förslag lill

lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385).

Lagrådet har granskat lagförslaget.

13

4 Specialmotivering

Prop. 1990/91:198

förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen

(1975:1385)

11 kap.

3§

Minst en  månad  före ordinarie bolagsstämma  skall  årsredovisnings­handlingarna för det förflutna räkenskapsåret avlämnas till revisorerna.

Senast en månad efter det resultaträkningen och balansräkningen blivit fastställda, skall avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse insän­das till registreringsmyndigheten. På avskriften av årsredovisningen skall styrelseledamot eller verkställande direktör teckna bevis om all resultat­räkning och balansräkning fastställts med uppgift om faslslällelsedagen. Beviset skall även innehålla uppgift om bolagsstämmans beslut beträffande bolagets vinst eller förlust.

Om avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse inte, på sätt som anges i andra stycket, har Insänts inom femlon månader efter räkenskaps­årets utgång, svarar styrelseledamöterna och verkställande direktören soli­dariskt jör de förpliktelser som uppkommer jör bolaget. En styrelseledamot eller verkställande direktör undgår dock ansvar, om han visar att underlå­tenheten att insända årsredovisning och revisionsberättelse inte beror på försummelse av honom. Ansvar inträder inte för förpliktelser som upp­kommer efter det att handlingarna har kommit in till registreringsmyndig­heten.

Tredje stycket är nytt och anger atl underlåtenhet all enligt paragrafens andra stycke inge årsredovisning och revisionsberättelse i vissa kvalifice­rade fall medför ell personligt ansvar för bolagels förpliktelser.

Fömtsältningen för all ell personligt ansvar skall inträda är all mer än femton månader har förflutit efter ett räkenskapsårs utgång ulan alt årsre­dovisningshandlingarna har sänts in till Patent- och registreringsverket. De personer mot vilka del personliga ansvaret kan göras gällande är bolagets verkställande direktör och dess styrelseledamöter. Personkretsen är alltså densamma som enligt 19 kap. 2 § aktiebolagslagen kan föreläggas vid vite att inge de aktuella handlingarna.

Del personliga ansvaret avser endast förpliktelser som uppkommer efter utgången av femtonmånadersliden. Ansvaret enligt förevarande bestäm­melser omfattar alltså inte förpliktelser som har uppkommit före den tidpunkten. Något ansvar uppkommer inte heller för förpliktelser som bolaget ådrar sig efter det all de ifrågavarande handlingarna har ingivits. Till skillnad från skadeständsskyldigheten enligt reglerna i lagens 15 kap. uppkommer ansvaret vare sig borgenärerna lider skada eller ej lill följd av underlåtenheten.

På samma sätt som gäller i fråga om personligt ansvar enligt 13 kap. 2 § fjärde stycket kommer dock ansvar i fråga endast då styrelseledamot eller verkställande direktör har gjort sig skyldig liU försummelse. Med för­summelse avses all styrelseledamoten eller verkställande direktören upp­såtligen eller av oaktsamhet underiåtil all fuliföra vad som åligger honom eller henne enligt bestämmelsen. Det åligger såväl styrelseledamöterna som den verkställande direktören all verka för all de åtgärder som föreskrivits

vidtas. Exempel då något betalningsansvar inle bör komma i fråga är att en Prop. 1990/91:198 styrelseledamot eller verkställande direktör felaktigt har informerats om all redovisningshandlingarna insänts till Patent- och registreringsverket eller atl någon på grund av allvarlig sjukdom eller på grund av något liknande hinder inte kunnat uppfylla sina åligganden. Ansvaret har efter förebild i 13 kap. 2 § Ijärde stycket utformats som ett s.k. presumtionsan­svar, vilket innebär alt en styrelseledamot går fri från ansvar enligt para­grafen endast om han kan visa atl underlåtenheten all fullgöra vad som åligger ledamoten enligt andra stycket inle har berott på egen försumlighet. Detta innebär all bevissvårigheler i frågan om styrelseledamot eller verk­ställande direktör iakttagit den grad av omsorg som rimligen kan begäras går ut över denne.

13 kap.

2§

Del åligger styrelsen att ofördröjligen upprätta och låta revisorerna granska en särskild balansräkning så snart del finns skäl atl anta all bolagels eget kapital understiger hälften av del registrerade aktiekapitalet. Samma skyl­dighet inträder om bolaget vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken befunnits sakna utmätningsbara tillgångar. Visar balansräkningen all bo­lagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet skall styrelsen snarast möjligt till bolagsstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvidation. Godkänns ej på bolagsstämma inom åtta månader efter hänskjutandet en av revisorerna granskad balansräkning avseende ställ­ningen vid tiden för stämman som utvisar all del egna kapitalet uppgår lill det registrerade aktiekapitalet, skall styrelsen, om ej bolagsstämman beslu­tar all bolaget skall träda i likvidation, hos rätten ansöka atl bolaget försätts i likvidation. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Görs ansökan enligt första stycket, förordnar rätten atl bolaget skall träda i likvidation, om del ej under ärendets handläggning i tingsrätten styrks att balansräkning utvisande atl bolagels eget kapital uppgår till det registrerade aktiekapitalet blivit granskad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma.

Vid beräkning av det egna kapitalet storlek skall inom linjen tilläggas en post utvisande den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades lill försäljningsvärdet med avdrag för försäljning­skostnaderna. Beträffande sådana anläggningstillgångar som undergår fort­löpande värdeminskning gäller dock all de las upp lill anskaffningsvärdet minskat med erforderliga avskrivningar och nedskrivningar, om därige­nom erhålls ett högre värde. Vidare skall vid beräkningen hänsyn inle las lill skuld på grund av statligt stöd för vilket återbelalningsskyldigheten är beroende av bolagets ekonomiska ställning, om slödel för del fall att bolaget försätts i konkurs eller träder i likvidation skall återbetalas först sedan övriga skulder lill fullo betalats.

Om styrelseledamöterna underlåter att fullgöra vad som åligger dem

enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap om denna

underlåtenhet handlar på bolagets vägnar solidariskt för de förpliktelser

som uppkommer för bolaget. En styrelseledamot undgår dock ansvar, om

han visar att underlåtenheten inle beror på försummelse av honom. Soli­

dariskt ansvar för de förpliktelser som uppkommer för bolaget inträder

15

även för aktieägare som, när likvidalionsplikl föreligger enligt första styc- Prop. 1990/91: 198 ket Jjärde meningen, med vetskap om likvidationspliklen deltar i beslut alt fortsätta bolagets verksamhet. Ansvarighet enligt detta stycke gäller dock inle för förpliktelser som uppkommer sedan likvidalionsfrågan har hänsk­jutits till rättens prövning eller sedan en balansräkning, som utvisar att bolagels eget kapital uppgår lill det registrerade aktiekapitalet, blivit grans­kad av revisorerna och godkänd av bolagslämma.

Ändringen i förevarande paragraf innebär all revisorernas granskning av kontrollbalansräkningen görs obligatorisk . Detta gäller beträffande såväl den konlrollbalansräkning som skall upprättas ofördröjligen så snart del finns skäl atl anta all bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet (och alltid då bolaget vid ulmätningsförsök befunnits sakna utmätningsbar egendom, se nedan) som den konlrollba­lansräkning som skall underställas bolagsstämman inom åtta månader från det att likvidationsfrågan hänskjutits lill stämman.

Om styrelsen har upprättat konlrollbalansräkning när detta varit erfor­derligt men inle låtit revisorerna granska den, har styrelsens ledamöter, i enlighet med vad som sägs i paragrafens fjärde stycke, underlåtit atl fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket. Frågan om styrelsele­damöternas personliga ansvar för bolagels uppkommande förbindelser blir i sådant fall atl bedöma på samma sätt som om någon konlrollbalansräk­ning över huvud taget inte har upprättats.

Del förhållandel att revisorerna måste granska kontroUbalansräkningen innebär inte att revisorerna också åläggs ansvar för all upprätta den. Den skyldigheten åvilar enbart styrelsen. Revisorernas uppgift blir all granska den kontrollbalansräkning som styrelsen lägger fram saml att avge yttrande över den i lämplig form.

Paragrafen ändras vidare så att ett resultatlöst ulmätningsförsök hos ett aktiebolag likställs med att del finns skäl att anta all bolagels eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet. Om bolaget vid utmätningsförsök befinnes sakna utmätningsbar egendom, åligger del alltså styrelsen all ofördröjligen upprätta en kontrollbalansräkning vid äventyr som anges i paragrafens Qärde stycke. Genom all i bestämmelsen ange vid "verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken" omfattas både den situationen där ulmälningsförrätlning skett och när gäldenären ulan sådan förrättning har befunnits sakna utmätningsbara tillgångar lill betalning av ulmälningsfordran.

Om kontrollbalansräkning har upprättats och frågan om bolaget skall träda i likvidation har hänskjutits lill bolagsstämman, inträder nalurliglvis inle någon skyldighet att ånyo upprätta kontrollbalansräkning för det fall alt ytterligare resultallösa ulmätningsförsök görs under liden fram till bolagsstämman.

Ikraftträdande

Den nya lagstiftningen avses träda i kraft den 1 januari 1992. Något behov

av särskilda övergångsbestämmelser har inle ansetts föreligga.

16

5

Hemställan

Prop. 1990/91: 198 Jag hemställer all regeringen föreslår riksdagen alt anta lagförslaget.

6

Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen all anta del förslag som föredragan­den har lagt fram.

17 2   Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 198

Sammanfattning

Pop. i990/9i: 198

Bilaga 1 

Betänkandet beslår av tre huvuddelar. I del I behandlas frågor om person­ligt betalningsansvar i vissa fall för aktiebolags och ekonomiska förening­ars skulder, s.k. ansvarsgenombrotl. Kommittén föreslår all regler härom införes i aktiebolagslagen, i lagen om ekonomiska föreningar och i för-månsrätlslagen. Betänkandet innehåller i denna del också förslag till änd­rade regler i aktiebolagslagen om skyldighet att låta revisor granska kon­lrollbalansräkning, om skyldighet all upprätta kontrollbalansräkning då ett aktiebolag befunnits sakna utmätningsbara tillgångar samt om personligt ansvar vid underlålenhel atl insända årsredovisningshandlingar lill patenl-och registreringsverket. Del 

II 

i betänkandet innehåller överväganden rörande juridiska personers delägarskap i handelsbolag. 1 del III behandlas frågor om bulvanskap. I delarna 

II 

och III avslår kommittén från all lägga fram förslag till lagändringar.

I Förslag till regler om ansvarsgenombrott

Aktiebolag och ekonomiska föreningar är från sina ägare och medlemmar frislående rättssubjekt. Som ett grundstadgande i aktiebolagslagen är in­skrivet all delägarna inte har något personligt ansvar för bolagels förplik­telser. (En regel av samma innebörd finns i föreningslagen; vad som i del följande sägs om ansvar lör aktiebolags skulder har motsvarande tillämp­ning vad gäller ekonomiska föreningar.) Ell aktiebolags borgenärer är alltså hänvisade lill att söka få betalning för sina fordringar ur bolagels tillgångar och de kan inte vända sig mot aktieägarna personligen vare sig dessa är fysiska eller juridiska personer.

Till skydd för borgenärernas intressen innehåller aktiebolagslagen ell regelsystem som är avsett atl ge garantier för all en bolagsförmögenhel uppkommer vid bolagets bildande och atl denna förmögenhet sedan vid-makihålles under bolagels verksamhet. Borgenärernas intressen tillgodoses också av regler om ansvar för annan än bolaget i vissa bestämda situatio­ner. Enligt 13 kap. 2 § ABL blir styrelsens ledamöter personligen ansvariga för bolagets uppkommande förpliktelser om de försummar att vidta åtgär­der som är föreskrivna i fall då del finns anledning befara att bolaget förlorat viss del av aktiekapitalet. Aktiebolagslagen innehåller vidare be­stämmelser om skadeståndsansvar för bland andra styrelseledamöter och aktieägare gentemot bolaget och dess borgenärer. För bolagets obetalda skaller kan den som företräder bolaget blir personligen ansvarig enligt särskilda författningar. Härjämte finns bestämmelser om skyldighet att ålerbära från bolaget olovligt utdelad vinst. För borgenärernas säkerhet har också reglerna om återvinning i konkurs betydelse.

De lagreglerade fallen av personligt betalningsansvar för bolagets skul­der kan sägas ha karaktär av påföljd för bolagsfunklionärer och i fall andra då de försummat sina skyldigheter i olika avseenden eller då överträdelse skett av vissa bestämda regler. Tillämpningen av dessa bestämmelser behöver inle uppfattas som något åsidosättande av principen om aklieä-

garnas frihet från personligt ansvar för bolagets förpliktelser. Någon gene- Prop. 1990/91:198 rell inriktad lagregel med denna innebörd finns inte. I rättspraxis har Bilaga 1 däremot ett sådant åsidosättande ansvarsgenombrott förekommit i några fall, i vilka ell fasthållande av principen om aktieägarnas ansvars­frihet ansetts leda till ett icke godtagbart resuUat. Ansvarsgenombrott är alltså inle någon helt okänd företeelse inom rättstillämpningen. Avgöran­dena är emellertid fåtaliga och rättsläget i fråga om vilka förhållanden som skall föreligga för att ansvarsgenombrotl skall kunna ske måste betecknas som oklart.

Kommittén anser all del bör ske ell klargörande i lag av alt ansvarsge­nombrotl under särskilda omständigheter kan inträffa samt all del också behövs en precisering av vilka omständigheter som i sådana fall måste vara uppfyllda. Detta skulle väsentligt underlätta en enhetlig rättstillämpning och skapa en högre grad av förulsebarhet. Ett lagfästande av möjligheten till ansvarsgenombrotl bör dessutom få en preventiv effekt därigenom atl aktieägare och bolagsledningar kan komma all iaktta större återhållssam-hel när det gäller åtgärder som är lill skada för borgenärerna. Detta är ett icke oviktigt skäl för en reglering i lag.

Sakliga förutsättningar för ansvarsgenombrott

Kommittén har inle ansett sig böra lägga fram förslag till regler om ansvarsgenombrotl som skulle innebära genomgripande förändringar i gällande rätt. Ell riktmärke för kommitténs arbete har varit atl principen om aktieägarnas personliga ansvarsfrihet även i fortsättningen skall ha giltighet men alt denna princip skall få genombrytas i vissa särskilt kvali­ficerade fall av åsidosättande av bolagsborgenärernas intressen.

Vid bestämmandet av de sakliga förutsättningarna för ansvarsgenom­brotl i en regel av nu angiven innebörd avstår kommittén från all i lagtext söka i detalj beskriva alla länkbara förfaranden som bör föranleda ansvars­genombrotl. Kommittén har funnit atl de svårigheter detta skulle föra med sig är av den arten atl de inte kan övervinnas. I stället föreslär kommittén en generellt verkande regel som anger alt ansvarsgenombrott kan ske om en aktieägare begagnat sitt inflytande över bolaget på ell gentemot borgenä­rerna otillbörligt sätt. Regeln kompletteras med en bestämmelse om all ansvar inte skall inträda i annat fall än då bolagels ekonomiska underlag varit uppenbart otillräckligt i förhållande lill verksamhetens art och om­fattning samt lill förutsebara risker.

I kommitténs lagförslag är underkapitalisering en nödvändig men inle

tillräcklig grund för ansvarsgenombrotl. Del fordras dessutom all aktieäga­

ren begagnat sill inflytande över bolaget på ell gentemot borgenärerna

otillbörligt sätt. Huruvida del skett får bli att bedöma utifrån en helhets­

syn, varvid orsakerna lill underkapiialiseringen är av väsentlig betydelse.

Om del bristande kapitalunderlaget inle låter sig förklaras av ekonomiska

realiteter utan i stället visar sig bero på all en delägare i eget intresse

förhindrat kapitalbildning i bolaget kan detta, enligt vad kommittén när­

mare utvecklar i betänkandet, ofta tas lill intäkt för att borgenärernas

intressen åsidosatts på ett otillböriigt sätt.

19

I betänkandet betonar kommittén atl underkapitalisering av ett aktiebo- Prop. 1990/91:198 lag i sig inle är all betrakta som en otillbörlig faktor som bör föranleda Bilaga 1 ansvarsgenombrott. Det avgörande är i stället de bakomliggande förkla­ringarna lill underkapiialiseringen. Sådana orsaker som oskickligt företa­gande, dåliga konjunkturer, svåra branchförhållanden eller olurliga affärs­händelser är i regel inte skäl nog för alt anse borgenärerna otillbörligt behandlade; allt sådant hör lill affärslivets beständiga villkor och kan inträffa i företagsformer med eller ulan personligt ansvar. När del däremot föreligger ett planmässigt handlande för att minimera det för borgenärerna i händelse av bolagets obestånd tillgängliga bolagskapitalel kan otillbörlig-hetskravet vara uppfyllt. Vad som därvid närmare besett gör handlandet otillbörligt kan sägas vara att verksamhetsformens grundförutsättningar rubbals genom ett avsiktligt och för bolaget skadligt undertryckande av dess kapitalbildning.

Den av kommittén föreslagna lagstadgade principen för vad som i sakligt hänseende bör fordras för alt ansvarsgenombrott skall få ske har kommittén fålt fram bland annat genom all studera och analysera ett stort antal verkliga och fiktiva fall, där ansvarsgenombrotl har eller kunde ha ifrågasatts. Undersökningen omfattar inle bara frågan om vilka beteenden och andra faktorer som i en given situation bör medföra ansvar ulan lar också i beaktande frågan i vad mån det är eller bör vara möjligt all utkräva ansvar enligt del så alt säga ordinära borgenärsskyddsrätlsliga regelverket. En avsevärd del av betänkandet ägnas åt sådana undersökningar och åt fallrelaterade bedömningar av de föreslagna ansvarsgenombroltsreglernas räckvidd. Kommittén har funnit detta tillvägagångssätt ändamålsenligt och nödvändigt, ej minst med tanke på att tillämpningen av en generellt verkande lagregel om ansvarsgenombrotl i högre grad än eljest måste bli beroende av lagens förarbeten.

Kommittén har funnit att den föreslagna ansvarsgenombrottsregeln kommer att kunna tillämpas i sådana situationer där det närmast är fråga om missbruk av aktiebolagsformen och där verksamheten bedrivits uteslu­tande på borgenärernas risk under det alt del ordinära borgenärsskydds-rättsliga regelsystemet samtidigt framstår som otillräckligt. Däremot skulle sådana fall där del inte helt saknats ambition att förse bolaget med ett eget ekonomiskt undertag falla vid sidan av tillämpningsområdet. Den genom­förda analysen visar atl den föreslagna ansvarsgenombrottsregeln får ge­nomslagskraft i kvalificerade fall, samtidigt som verkningsfällel blir så begränsat all den generella giltigheten av principen om aktieägarnas frihet från personligt ansvar aldrig kommer i fara. Enligt kommitténs uppfatt­ning innefattar regeln en rimlig avvägning mellan behovet av effektiva åtgärder mot illojal företagsamhet och risken för en uppluckring av aktie­bolagslagens övergripande regel om personlig ansvarsfrihet.

Krav på orsakssamband

För att en aktieägare skall kunna dömas lill ansvarsgenombrotl måste del

enligt kommitténs förslag kunna konstaleras ell orsakssamband mellan

aktieägarens agerande och bolagets oförmåga all betala sina skulder. Det

20

fordras alltså dels alt aktieägaren begagnat sill inflytande över bolaget på Prop. 1990/91:198 ell gentemot borgenärerna otillböriigt sätt, dels alt aktieägarens beleende Bilaga 1 haft betydelse för uppkomsten av obestånd. Något krav på atl aktieägaren skall ha utövat sitt inflytande i kraft av någon viss storlek på aktieinneha­vet uppställs inte utan det avgörande är all han rent faktiskt haft sådant inflytande över verksamheten all hans agerande varit orsak till bolagets obestånd. Genom kravet på orsakssamband har kommittén velat åstad­komma bland annat all de aktieägare går fria som endast i ringa mån kunnat påverka beslutsprocessen i bolaget eller som förvärvat aktier i bolaget i kapilalplaceringssyfle men inle befattat sig med dess verksamhet.

Avtalsenliga förpliktelser

Innebörden av en dom på ansvarsgenombrotl är enligt kommitténs lagför­slag i huvudfallet alt aktieägaren blir lika ansvarig som bolaget för alla skulder som bolaget själv inle förmår infria. Kommittén har emellertid funnit att om denna princip tilläts gälla oinskränkt även beträffande bolagels kontraktsmässiga förpliktelser, detta i vissa situationer skulle kunna leda lill icke godtagbara resultat. Exempelvis skulle det vara föga rimligt om en person med hjälp av ansvarsgenombrotl skulle få betalt av ägaren för sin konlraklsenliga fordran på bolaget om vederbörande redan vid kontraktstillfället var helt på del klara med atl uppläggningen av bolagets verksamhet var arrangerad på sådant sätt atl utsikterna alt få betalt av bolaget för fordringen var osäkra. Kommittén föreslår därför en särskild regel av innebörd att en delägare inte behöver svara för förpliktel­ser som uppkommit genom avtal med viss borgenär, om delägaren gjort vad som på honom skäligen ankommil för all upplysa borgenären om bolagels ekonomiska förhållanden.

Ansvar för annan än aktieägare

För kommittén har det stått klart all regler om ansvarsgenombrotl måste ha sin huvudsakliga inriktning mot och sin väsentligaste betydelse för de personer som har ett ägarintresse i bolaget. Detta följer redan av ansvars­genombrottets principiella karaktär av att innebära ett urkraftsättande av aktiebolagslagens generella regel om personlig ansvarsfrihet för bolagels delägare. Personer utanför aktieägarkrelsen har i allmänhet också mindre atl vinna på en borgenärsfientlig uppläggning av bolagels verksamhet än de som på grund av ägande har rätt alt få del av bolagels vinst.

Kommittén har emellertid funnit alt regler om ansvarsgenombrotl som befattar sig enbart med frågan om just aktieägarnas ansvar skulle framstå som otiUfredslällande. I vissa fall skulle sådana regler helt förfela sitt mål. Problemet hör samman med del förhållandet atl den verkliga makten över bolaget långt ifrån alllid ligger hos aktieägarna. En regel som undantagslöst utpekade dem som de ansvariga oberoende av vem som haft den reella bestämmanderätten skulle vara inkonsekvent och orättvis. I betänkandet utvecklar kommittén utförligt denna problematik och analyserar typiska

situationer där beslutanderätten har förskjutils från aktieägarna till andra     Prop. 1990/91: 198

personer.

Bilaga 1

En enligt kommitténs bedömning adekvat lösning på problemet är att låta ansvar på samma grunder som för aktieägarna få göras gällande mot den som haft ell bestämmande inflytande över bolagels verksamhet. En på så sätt gjord utvidgning av ansvarskrelsen skulle i hög grad befrämja effektiviteten av en lagstiftning om ansvarsgenombrott. Den föreslagna utvidgningsregeln bör ändå inte kunna uppfattas som alltför långtgående, eftersom del för ansvar krävs både atl vederbörande haft ell bestämmande inflytande och alt han begagnat del inflytandet på ett gentemot bolagsbor­genärerna otillbörligt sätt. Är ettdera av dessa båda villkor inte uppfyllt kan ansvarsgenombrotl inte komma i fråga.

En konsekvens av den föreslagna ulvidgningsregeln är att bestämmels­erna om ansvarsgenombrotl kan komma atl tillämpas på dem som döljer ett aktieinnehav genom anlitande av bulvan. Detta uppfattar kommittén som mycket lillfredslällande. En annan konsekvens är all det vid koncern­bildningar går alt utkräva ansvar för ett dotterbolags skulder ej endast av moderbolag ulan även av moderbolagels ägare och av systerbolag inom koncernen. Regeln kan också få tillämpning på förhållandel mellan flera aktiebolag som ägs av en och samma fysiska person och utgör därigenom ell sätt all komma lill rätta med missförhållanden inom sidoordnade koncerner. I bolagsgrupperingar med inslag av korsvisl ägande kan det inträffa alt aktierna lill största delen ägs av bolagen själva. Ulan ulvidg­ningsregeln skulle del inte vara möjligt atl vid behov rikta en ansvarsge-nombrollslalan mot personer inom den för bolagen gemensamma förelags­ledningen.

Den föreslagna regeln om utvidgning av den ansvariga personkretsen är avsedd atl kunna tillämpas på envar som har ett bestämmande inflytande över ell bolags verksamhet. Om t.ex. en kreditgivare rent faktiskt tillvälll sig ett bestämmande inflytande över verksamheten och missbrukar sin maktposition på ell gentemot borgenärerna otillböriigt sätt kan ansvarsre­glerna träffa också honom. Något hinder mot att på samma grunder döma en styrelseledamot eller en verkställande direktör lill ansvar föreligger i princip inle. Detta kan synas anmärkningsvärt eftersom del i aktie­bolagslagen redan finns en i stort sett lillfredslällande reglering av bolags-funktionärernas ansvar. Avgörande för möjligheterna all döma en sådan person lill ansvar enligt den av kommittén föreslagna regeln är emellertid inle personens ställning som funktionär i bolagets ledning utan del förhål­landel all del skett en faktisk förskjutning av bestämmanderätten från aktieägarna till bolagsfunktionären i fråga. Något verkligt motsats­förhållande eller konkurrens mellan å ena sidan reglerna om bolagsledning­ens ansvar och å andra sidan möjligheterna all tillämpa ansvarsgenom-brollsreglerna på personer som ingår i ledningen föreligger därför inle. Del torde för övrigt komma all höra till de rena undanlagsfallen atl en befatt­ningshavare i ledande ställning kan hållas ansvarig enligt ansvarsgenom-brotlsreglerna ulan atl han samtidigt har ell ägarintresse i bolaget.

22

Formella förutsättningar för ansvarsgenombrott

Prop. 1990/91: 198

Frågan om ansvarsgenombrotl saknar i princip intresse så länge som

°

bolaget förmår all själv betala sina skulder. Om en talan om ansvarsgenom­brotl kunde väckas utan all bolagels belalningsoförmåga blivit klart doku­menterad, skulle obefogade rättsanspråk kunna väckas till skada inle bara för den som utsätts för anspråket ulan även för bolaget självt. Vidare skulle enskilda borgenärer kunna förmå den belalningsansvarige till separatupp­görelser, som skulle innebära ell otillbörligt åsidosättande av övriga borge­närers intresse. Ej minst skulle en sådan ordning vara betänklig med avseende på leverantörer och andra som har svårt atl bevaka sina in­tressen.

Enligt kommitténs mening talar starka sakliga skäl för all det som förutsättning för en talan om ansvarsgenombrotl bör uppställas alt bolaget har blivit försatt i konkurs. Talerätlen bör primärt tillkomma konkursför­valtaren. Först om denne avstår från all föra talan bör denna möjlighet övergå lill borgenärerna. Oavsett vem som för talan bör vad processen kan komma atl inbringa fördelas bland borgenärerna enligt de vanliga förelrä-desreglerna. Lagfästandet av den nu angivna ordningen föreslås ske genom att konkurslagens regler beträffande talan om återvinning i konkurs ges motsvarande tillämpning.

Ändring i förmånsräftslagen

Kommittén har funnit all regler om ansvarsgenombrotl bör kompletteras med bestämmelser som vid behov kan hindra den belalningsansvarige från att, om han tillika har ställning som borgenär i bolagels konkurs, konkur­rera med övriga konkursborgenärer. Kommittén föreslår därför all en särskild regel införes i förmånsrältslagen av innebörd all den som förkla­rats betalningsskyldig på grund av ansvarsgenombrotl kan få betalt för sin fordran först efter del alt övriga borgenärer fåll full betalning.

Förslag till vissa ändringar i aktiebolagslagen

Revisorers granskning av kontrollbalansräkning

Enligt 13 kap. 2 § ABL har ell aktiebolags styrelse skyldighet all ofördröj­

ligen upprätta en särskild balansräkning så kallad konlrollbalansräkning

 så snart det finns skäl atl anta alt mer än halva aktiekapitalet förbrukats.

Om denna skyldighet försummas blir styrelseledamöterna personligen

ansvariga för bolagels därefter uppkommande förbindelser. Personligt

ansvar kan i visst fall också inträda om styrelsen beslutar all fortsätta

verksamheten trots alt upprättad kontrollbalansräkning visar all mer än

halva aktiekapitalet gått förlorat. Om konlrollbalansräkningen däremot

skulle utvisa att minst halva aktiekapitalet finns i behåll får verksamheten

drivas vidare ulan all ytterligare åtgärder för alt få lill stånd likvidation av

bolaget behöver vidtagas och ulan all styrelseledamöterna riskerar all bli

personligen ansvariga.

23

Den likvidationsavvärjande och ansvarsbefriande verkan som lagen ger Prop. 1990/91: 198 åt en konlrollbalansräkning, som visar all minst halva aktiekapitalet finns Bilaga 1 i behåll, kan utgöra en frestelse för styrelsen all oriktigt värdera tillgångs-och skuldposter i kontrollbalansräkningen. Enligt vad kommittén erfarit förekommer det också, framförallt i fåmansbolag, antedaleringar och an­nat fusk vid upprättande av konlrollbalansräkning. För alt komma till rätta med dessa oegentligheter föreslår kommittén all del i aktiebolagslagen inskrives all kontrollbalansräkningen måste vara granskad av revisor för all få beaktas när fråga uppkommer om personligt ansvar på grund av försummad likvidalionsplikl.

Avsaknad av utmätningsbar egendom

Enligt vad kommittén inhämtat händer del ganska ofta all utmätning hos aktiebolag inle kan ske därför all bolaget saknar utmätningsbar egendom. Det är heller inle ovanligt all aktiebolaget härefter fortsätter sin verksam­het och blir föremål för upprepade ulmätningsförsök utan atl fördenskull träda i likvidation eller försättas i konkurs.

Del kan på goda grunder antagas all ett bolag som befunnits sakna utmätningsbar egendom i regel har förbrukat större delen av aktiekapitalet och därför rätteligen borde iaktta bestämmelserna om tvångslikvidalion. Som ett led i strävandena all göra hkvidationsreglerna mera effektiva föreslår kommittén all ell resultallöst ulmätningsförsök hos ett aktiebolag alltid skall medföra skyldighet för bolagets styrelse att upprätta kontrollba­lansräkning. Försummas del blir, i kommitténs lagförslag, styrelseledamö­terna personligen ansvariga för bolagels uppkommande förbindelser enligt del regelsystem som redan finns i 13 kap. 2 § ABL.

Underlåtenhet att insända årsredovisning

Ell villkor för bedrivande av verksamhet i aktiebolagsform är att skyldig­heten att insända årsredovisingshandlingar till patent- och registrerings­verket fullgörs. När handlingarna ingivits blir de offentliga och därigenom tillgängliga för såväl det allmänna som för bolagels aktieägare, affärskon­trahenter, arbetstagare och andra enskilda intressenter. Ej minst för bola­gels borgenärer är det av största vikt alt med ledning av aktuella årsredo­visningshandlingar få tillfälle alt bedöma bolagets ekonomiska ställning.

Del har emeUertid visat sig alt många bolag i strid mot aktiebolagslagens bestämmelser underlåter all ge in de ifrågavarande handlingarna. Särskilt allvarligt är det om underlåtenheten beror på alt bolagets finansiella ställning försämrats så mycket alt bolaget vill undvika alt borgenärerna får kännedom om saken.

Kommittén har funnit atl de påtryckningsmedel som nuvarande lagstift­

ning anvisar i form av vitesföreläggande och tvångslikvidalion inte är

tillräckligt effektiva när det gäller all förmå bolagen att i rätt tid upprätta

och insända årsredovisningen. Kommittén föreslår därför all reglerna

kompletteras med en bestämmelse om alt verkställande direktören och

styrelseledamöterna skall kunna hållas personligen ansvariga för förpliktel-

24

ser som bolaget ådrar sig efter del all försummelsen all inge årsredovis- Prop. 1990/91: 198 ningen varat under viss lid. En sådan regel bör få en icke obetydlig Bilaga 1 preventiv effekt. Vad gäller tidpunkten för inträdet av del personliga ansvaret föreslår kommittén atl den bestäms till 15 månader efter räkenskapsårets utgång. Det innebär i praktiken att de ansvariga perso­nerna i bolagsledningen under en lid av minst sex månader måste ha försummat sin skyldighet all inge handlingarna för all riskera all drabbas av personligt ansvar.

II 

Juridiska personer som delägare i handelsbolag

1 handelsbolag svarar delägarna personligen för bolagels förpliktelser. Intet hindrar emellertid att delägarna ulgöres av juridiska personer ulan person­ligt ansvar. Detta kan synas i viss mån motsägelsefullt och innebära att den finansiella grunden för ett handelsbolags verksamhet kan vara myckel svag. Del har därför ifrågasatts om del bör vara tillåtet för exempelvis två aktiebolag atl ensamma vara delägare i ell annat handelsbolag eller för ett aktiebolag att vara den ende fullt ansvarige bolagsmannen i ett kom­manditbolag. Också skattemässiga skäl har föreburits för att inskränk­ningar bör göras i framförallt aktiebolags möjligheter att driva verksamhet i handelsbolags- och kommanditbolagsform.

Kommittén anser all del finns flera goda skäl för all inle inskränka rätten för juridiska personer alt ingå som bolagsmän i handelsbolag. Först och främst finns del ett förelagsmässigt betingat behov för juridiska perso­ner att kunna samverka i handelsbolagsform med andra juridiska personer eller med fysiska personer. Hänsynen lill borgenärernas intressen ger heller knappast anledning lill en sådan inskränkning. Den verksamhet som en juridisk person bedriver i handelsbolagsform kan nämligen från borgenä­rernas synpunkt sett lika väl bedrivas av den juridiska personen själv och då ulan annan säkerhet för borgenärerna än den juridiska personens eget kapitalunderlag. Ytterligare ell skäl är atl kommitténs förslag till ansvars-genombrottsregler, om de genomföres, kommer alt ge vissa möjligheter all komma till rätta med de mest flagranta fallen av otillbörliga förfaranden som kan drabba ett handelsbolags borgenärer då den ansvarige bolagsman­nen ulgöres av ell aktiebolag eller en ekonomisk förening.

De skattemässiga skäl som kan länkas tala för en begränsning av juri­diska personers rätt atl ingå som delägare i handelsbolag har att göra med det förhållandel all ett handelsbolag inte är ell eget skattesubjekt utan all dess förmögenhet, vinster och förluster får fördelas mellan bolagsmännen i den ordning de själva överenskommer. De möjligheter till underskolls-avdrag som därigenom uppkommer för bolgsmännen har, om någon av dem är en juridisk person, visat sig kunna utnyttjas på ell sätt som kan betecknas som missbruk.

I belänkandet Staketmetod för beskattning av handelsbolag, SOU

1986:44, har företagsskattekommillén lagf fram ett förslag vars huvud­

tanke är att handelsbolag skall bli eget skattesubjekt. Om förslaget genom­

föres kommer möjligheterna atl missbmka handelsbolagsformen i skallef-

25

lyktssyfle att minska avsevärt. 1 så fall finns del inte heller från beskatt-     Prop. 1990/91: 198 ningssynpunkl anledning att begränsa rätten för juridiska personer all vara     Bilaga 1 delägare i handelsbolag. Skulle förslaget inte komma lill genomförande kan del finnas andra skatlerätlsliga lösningar på problemet.

Enligt kommitténs uppfattning är problemen med juridiska personers delägarskap i handelsbolag nästan uteslutande av skatterättslig karaktär. Del är därför naturligt och riktigt all i första hand söka åstadkomma skatterättsligt präglade lösningar. Möjligheterna härtill kan långtifrån an­ses uttömda. Mot denna bakgrund anser kommittén att det för närvarande saknas anledning all la upp den civilrättsligt inriktade frågan om begräns­ningar bör införas vad avser juridiska personers medverkan som delägare i handelsbolag.

III Åtgärder mot bulvanskap

Ekonomiskt ansvar för huvudmannen

Ett syfte med atl anordna ell bulvanskap kan vara att huvudmannen vill undgå att ta det ekonomiska ansvaret för en viss rättshandling eller för förpliktelser som är förenade med en viss verksamhet. Omständigheterna kring ett bulvanskap med detta syfte kan ibland vara sådana all bulvanska-pet bör betraktas som illojalt. Också från princiella utgångspunkter kan det le sig otillfredsställande all den som i realiteten avses skola dra fördel av ell rättsförhållande kan undandra sig del ekonomiska ansvaret genom an­litande av bulvan. Del är därför naluriigt all frågan ställs om det genom lagstiftning om ansvar för huvudmannen går att komma lill rätta med problemet.

Vid besvarandet av denna fräga måste del först göras klart all långt ifrån alla bulvanskap där syftet är att huvudmannen skall undgå gäldsansvar har rättsordningens ogillande. Sådana situationer är i själva verket vanligt förekommande i rätlslivel, exempelvis i kommisionärsverksamhel, ulan att del kan komma i fråga att annan än bulvanen skall bära del slutliga ansvaret. Del uppfattas inte som illojalt ulan tvärtom som en naturiig sak all borgenären kan vända sig endast mot den han faktiskt trätt i förbindelse med och vars kredilvärdighel och ställning i övrigt han har haft tillfälle atl pröva före handlingens genomförande.

Erfarenheten visar att utomordentligt stora svårigheter möter när del gäller all dra gränsen mellan illojala bulvanförhållanden där ett betalning­sansvar för huvudmannen ter sig påkallat och andra situationer där borge­närerna bör hänvisas lill att hålla sig lill mellanmannen. Tidigare utred­ningar (eko-kommissionen och USS, när det gäller betalningsansvaret för skaller) får anses ha misslyckats med alt finna en sådan från rättssäkerhets­synpunkt godtagbar gräns. Inle heller betalningsansvarskommitlén har vid sina överväganden kunnat finna någon tillfredsställande lösning på proble­met.

Vid ställningstagandet lill behovet av en allmän regel om ekonomiskt

ansvar för huvudmannen i bulvansitualioner bör hänsyn tas lill vissa

26

förändringar i rättsläget som kan väntas inträda inom den närmaste Prop. 1990/91:198 framliden. Kommittén syftar dels på de ändrade reglerna om återvinning i Bilaga 1 konkurs, som träder i kraft den 1 januari 1988, dels på kommitténs förslag lill lagbestämmelser om ansvarsgenombrotl för aktiebolag och ekonomiska föreningar. Dessa lagändringar är ägnade atl leda lill all huvudmannen görs ansvarig för bulvanens förpliktelser i vissa praktiskt betydelsefulla situationer. Lagändringarna gör det mindre angeläget atl söka genomföra en generell reglering av huvudmannens ansvar i bulvanförhållanden, med de myckel stora vanskligheler delta skulle innebära från rättssäkerhets­synpunkt.

Kommittén har inle mött några krav från del praktiska rätlslivel om generella regler om ekonomiskt ansvar för huvudmannen i bulvanförhål­landen. På skatteansvarsområdet finns däremot starkt grundade önskemål om skärpta regler till förhindrande av skalleflykt genom bulvankonslmk-lioner. Del är dock inle kommitténs uppgift att överväga förslag med särskild inriktning på detta område.

På nu angivna skäl har kommittén kommit till den uppfattningen alt åtminstone i dagens läge inga nya regler bör införas rörande huvudman­nens ekonomiska ansvar i bulvanförhållanden.

Åtgärder mot bulvanskap som syftar till att kringgå forvärshinder m.m.

Vid sidan om de bulvanskap som anordnas i syfte atl huvudmannen skall undgå gäldsansvar står de bulvanfall där syftet är all kringgå förbud och hinder av olika slag. Det kan gälla fall där huvudmannen inle kan utverka myndighets tillstånd att själv få förvärva eller behålla viss egendom eller atl få bedriva viss verksamhet. Hindret eller förbudet för huvudmannen kan lika väl vara uppställt direkt i lagstiftningen. Kringgåendefallen kan emel­lertid också avse situationer då huvudmannen anlitar en bulvan för all kringgå besillningsskyddsregler i hyresförhållanden eller för alt komma ifrån förelägganden eller förpliktelser som är knutna till viss egendom.

På många rättsområden finns redan bestämmelser som avser all för­hindra och beivra bulvanskap som är tillkomna i kringgåendesyfte. Be­stämmelsernas inriktning varierar beroende på vad som inom det särskilda området befunnits ändamålsenligt, men gemensamt för dem är all de uppställer en konkret och klart iakttagbar situation som ugångspunkt för bedömningen. Reglerna kan, såsom i lagen om vissa bulvanförhållanden, vara inriktade på straff och på tvångsförsäljning av egendom. I andra fall kan reglerna vara så beskaffade att huvudmannen träffas av rättsverk­ningar som om han handlar i eget namn. Bulvanmolverkande regler av annat slag är de som innehåller krav på tillstånd som är så utformade all de är svåra alt uppfylla för en bulvan.

Enligt kommitténs bedömning bör införandel av regler som generellt

straffbelägger eller på annat sätt söker komma lill rätta med begagnandet

av bulvan i kringgåendesyfte inle tillrådas. Sådana regler skulle bli alltför

oprecisa, eftersom de inte skulle kunna la hänsyn lill de speciella omstän­

digheterna på varje särskilt rättsområde. Lagstiftning mot bulvanskap som

anordnas i kringgåendesyfte måste därför även i framliden angripas genom

27

särlagsliftning. Något påtagligt behov av atl införa strängare regler på de Prop. 1990/91: 198 områden där bulvaninriklade regler redan finns har kommittén inle kunnat Bilaga 1 iakttaga. På fiera områden är dessa regler nyligen tillkomna eller revide­rade, varvid bulvanproblemaliken som naluriigt är ägnats särskild upp­märksamhet. Huruvida bulvaninriklade regler behöver införas på nya områden är en fråga som bäst kan besvaras i samband med översyn av varje särskilt rättsområde i dess helhet. Kommittén finner inte anledning att lämna förslag lill sådana regler.

Bevissvårigheter vid bulvanskap

Kännetecknande för ell bulvanskap är all det ligger i de agerandes, särskilt i huvudmannens intresse alt dölja förhållandets verkliga karaktär och få del atl framstå som om rättshandlingen företas av bulvanen för egen räkning. Det ligger därför i sakens natur atl del kan vara svårt atl bevisa all ett bulvanskap föreligger.

Nu angivna förhållande kan utgöra ett problem i sådana situationer då bulvanskapel betjänar ell illojalt syfte. Kommittén har emellertid kommit till slutsatsen alt detta problem inle går alt lösa skilt från del sakliga innehållet i och del bakomliggande syftet med bestämmelserna om bulvan­skap i varje särskih fall. Enligt kommitténs uppfattning skulle del vara en förfelad åtgärd atl införa regler som med generell verkan gav anvisningar om vilken bevisning som krävs för att ett bulvanskap skall anses föreligga eller hur bevisbördan skall fördelas mellan den som påstår att ett bulvan­skap föreligger och den utpekade huvudmannen. Kommittén avråder därför från tillskapandet av lagförslag med denna inriktning.

28

Författningsförslag

Prop. 1990/91:198

Bilaga 2 1. Förslag till

Lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (1975:1385) dels alt i lagen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 1 a §, av nedan angivna

lydelse, dels all 11 kap. 3 § och 13 kap. 2 § skall ha nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap la§

Kan ett aktiebolag inte uppfylla sina förpliktelser mot borgenärerna och beror detta på att en delägare begagnat sitt inflytande över bolaget på ett gentemot borgenärerna otill­börligt sätt, svarar delägaren solida­riskt med bolaget för vad som bris­ter. Ansvar inträder dock inte i an­nat fall än då blagets ekonomiska underlag varit uppenbart otillräck­ligt i förhållande till verksamhetens art och omfattning saml till förutse­bara risker. För förpliktelser på grund av avtal med viss borgenär inträder ej ansvar för delägare, som gjort vad som på honom skälingen ankommil för att upplysa borgenä­ren om bolagets ekonomiska förhål­landen.

Den som utan att vara delägare har ett bestämmande inflytande över bolagels verksamhet är ansva­rig enligt de grunder som anges i första stycket.

I fråga om rätt atl påkalla betal­ningsansvar enligt vad nu är sagt och om väckande av talan härom tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 19 och 20 §§ konkurslagen (1887:672).

11 kap.

3§ Minst en månad före ordinarie bolagsstämma skall årsredovisningshand­lingarna för del förflutna räkenskapsåret avlämnas lill revisorerna.

Senast en månad efter det resultaträkningen och balansräkningen blivit

fastställda, skall avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse insän­

das lill regislreringsmyndighelen. På avskriften av årsredovisningen skall

styrelseledamot eller verkställande direktör teckna bevis om all reultalräk-

ning och balansräkning fastställts med uppgift om faslslällelsedagen. Bevi-

29

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

sel skall även innehålla uppgift om bolagsstämmans beslut beträffande

bolagels vinst eller förlust.

Om avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse inte, på sätt sägs i andra stycket, insänts inom femlon månader efter räkenskapsårets ut­gång svarar verkställande direktö­ren och styrelseledamöterna solida­riskt för bolagets uppkommmande förpliktelser. Ansvaret gäller inte för förpliktelser som uppkommer efter det att handlingarna insänts.

Prop. 1990/91:198 Bilaga 2

13 kap.

2§

Del åligger styrelsen att ofördröj­ligen upprätta en särskild balans­räkning så snart det finns skäl all anta att bolagets eget kapital under­stiger hälften av del registrerade ak­tiekapitalet. Visar balansräkningen att så är fallet, skall styrelsen snar­ast möjligt lill bolagsstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvidation. Godkänns ej pä bolagsstämma inom åtta månader efter hänskjutandet balansräkning avseende ställningen vid liden för stämman som ulvisar alt del egna kapitalel uppgår till det registrerade aktiekapitalet, skall styrelsen, om ej bolagsstämman beslutar all bolaget skall träda i likvidation, hos rätten ansöka att bolaget försätts i likvida­tion. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Det åligger styrelsen att ofördröj­ligen upprätta och låta revisorerna granska en särskild balansräkning så snart det finns skäl atl anta all bolagels eget kapital understiger hälften av del registrerade aktie­kapitalet. Samma skyldighet in­träder om bolaget vid utmätning be­finnes sakna utmätningsbara till­gångar. Visar balansräkningen att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktie­kapitalet skall styrelsen snarast möjligt till bolagsstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvi­dation. Godkänns ej på bolags­stämma inom åtta månader efter hänskjutandet en av revisorerna granskad balansräkning avseende ställningen vid tiden för stämman som ulvisar all det egna kapitalet uppgår lill del registrerade aktie­kapitalet, skall styrelsen, om ej bo­lagsstämman beslutar all bolaget skall träda i likvidation, hos rätten ansöka alt bolaget försätts i likvida­tion. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Görs ansökan enligt första stycket, förordnar rätlen all bolaget skall träda i likvidation, om del ej under ärendets handläggning i tingsrätten styrks all balansräkning ulvisande all bolagels eget kapital uppgår till del registrerade aktiekapitalet blivit granskad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma.

Vid beräkningen av del egna kapitalets storlek skall inom linjen tilläggas en post ulvisande den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades lill försäljningsvärdet med avdrag för försäljningskostnaderna. Beträffande sådana anläggningstillgångar som undergår fortlöpande värdeminskning gäller dock att de tas upp till an-

30

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

skaffningsvärdel minskal med erforderiiga avskrivningar och nedskriv­ningar, om därigenom erhålls ell högre värde. Vidare skall vid beräkningen hänsyn inle las lill skuld på grund av statligt stöd för vilket återbelalning­sskyldigheten är beroende av bolagets ekonomiska ställning, om stödet -för det fall atl bolaget försätts i konkurs eller träder i likvidation skall återbetalas först sedan övriga skulder lill fullo betalats.

Prop. 1990/91:198 Bilaga 2

Underlåter styrelseledamöterna att fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap härom handlar på bolagels vägnar solida­riskt för bolagets uppkommande förbindelser. Sådant ansvar in­träder även för aktieägare som, när likvidalionsplikl föreligger enligt första stycket tredje meningen, med vetskap härom deltar i beslut all fortsatta bolagets verksamhet. Den ansvarighet som det nu är fråga om gäller dock ej för förbindelser som uppkommer sedan likvidalionsfrå­gan hänskjutits till rätlens prövning eller sedan en balansräkning, som utvisar alt bolagets eget kapital uppgår lill del registrerade aktie­kapitalet, blivit granskad av reviso­rerna och godkänd av bolags­stämma.

Underlåter styrelseledamöterna

atl fullgöra vad som åligger dem

enligt första stycket, svarar de och

andra som med vetskap härom

handlar på bolagets vägnar solida­

riskt för bolagets uppkommande

förbindelser. Sådant ansvar in­

träder även för aktieägare som, när

likvidalionsplikl föreligger enligt

första stycket fjärde meningen, med

vetskap härom deltar i beslut all

fortsätta bolagets verksamhet. Den

ansvarighet som del nu är fråga om

gäller dock ej för förbindelser som

uppkommer sedan likvidationsfrå­

gan hänskjuts till rättens prövning

eller sedan en balansräkning, som

ulvisar all bolagets eget kapital

uppgår lill del registrerade aktie­

kapitalet, blivit granskad av reviso­

rerna och godkänd av bolags­

stämma.

-;    ;

Denna lag träder i kraft den

31

Förslag till

Prop. 1990/91:198

Bilaga 2

Lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska

föreningar

Härigenom föreskrivs atl lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar skall införas en ny paragraf, I kap. 3 a §, av nedan angivna lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

3a§

Kan en ekonomisk förening inte uppfylla inte uppfylla sina förpliktel­ser mot borgenärerna och beror detta på att en föreningsmedlem be­gagnat sitt inflytande över för­eningen på ett gentemot borgenä­rerna otillbörligt sätt, svarar med­lemmen solidariskt med föreningen för vad som brister. Ansvar inträder dock inte i annat fall än då förening­ens ekonomiska underlag varit up­penbart otillräckligt i förhållande till verksamhetens art och omfatt­ning samt till förusebara risker. För förpliktelser på grund av avtal med viss borgenär inträder ej ansvar för medlem, som gjort vad som på ho­nom skäligen ankommit för att upp­lysa borgenären om föreningens ekonomiska förhållanden.

Den som ulan att vara medlem har ett bestämmande inflytande över föreningens verksamhet är an­svarig erdigt de grunder som anges i första stycket.

I fråga om rätt att påkalla betal­ningsansvar enligt vad nu är sagt och om väckande av talan härom tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 19 och 20 §§ konkurslagen (1987: 672).

Denna lag träder i kraft den

32

3. Förslag till

Prop. 1990/91:198

Lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979)

'

Härigenom föreskrivs att i förmånsrättslagen (1970:979) skall införas en ny paragraf 20 §, av nedan angivna lydelse

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

20 §

Om gäldenären är ett aktiebolag eller en ekonomisk förening går fordran från den, som enligt 1 kap. 1 a § aktiebolagslagen (1975:1385) eller 1 kap. 3a§ lagen (1975:667) om ekonomiska föreningar ålagts betalningsansvar för bolagets eller föreningens förpliktelser, efter an­dra fordringar.

Denna lag träder i kraft den

33 3   Riksdagen 1990/91. 1 saml Nr 198

Förteckning över instanser som erhåUit betänkandet (SOU        Prop. 1990/91:19i

1987:59) Ansvarsgenombrott m.m.

Bilaga 3

Anmodade att avge yttrande

1.       Hovrätten för Nedre Norrland

2.

Stockholms tingsrätt

3.

Kammarrätten i Göteborg

4.

Riksåklagaren

5.

Rikspolisstyrelsen

6.

Brottsförebyggande rådet

7.

Kommerskollegium

8.

Riksskatteverket

9.

Kronofogdemyndigheten i Huddinge

10.

Juridiska fakulteten vid Lunds universitet

11.

Statens industriverk

12.

Patent- och registreringsverket

13.

Kommisionslagskommittén (Ju 1978:10)

14.

l980årsföretagsskatlekommitté(B 1979:13)

Beretts tillfälle avge yttrande

15.

Sveriges Advokatsamfund

16.

Sveriges Ackordscenlral

17.

Landsorganisationen i Sverige

18.

Tjänstemännens centralorganisation

19.

Centralorganisationen SACO/SR

20.

Svenska arbetsgivareföreningen

21.

Post- och Kredilbanken

22.

Svenska Bankföreningen

23.

Svenska sparbanksföreningen

24.

Sveriges Föreningsbankers Förbund

25.

Svenska handelskammarförbundet

26.

Sveriges Industriförbund

27.

Sveriges Köpmannaförbund

28.

Företagareförbundel

29.

Småförelagens riksorganisation

30.

Byggnadsentreprenörerna

31.

Sverigers Grossistförbund

32.

Svensk Industriförening

33.

Sveriges Hotell- och Restaurangförbund

34.

Svenska åkeriförbundel

35.

Kooperativa förbundet

36.

Lantbrukarnas Riksförbund

37.

Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR

38.

Svenska Revisorsamfundel SRS

39.

Föreningen Ekonomer inom exekutionsväsendet

40.

Föreningen Sveriges kronofogdar

41.

Föreningen Sveriges taxeringsrevisorer

34

15.

Sveriges aktiesparares riksförbund

Prop. 1990/91:198

16.

Stockholms handelskammare

Bilaga 3

17.

Föreningen Sveriges uppbördschefer

18.

Sveriges Redovisningskonsullers Förbund

19.

Svenska Inkassoföreningen

35

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 1990/91:198

1. Förslag till

'"§"4

Lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385)

Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (1975:1385)' dels atl 11 kap. 3 § och 13 kap. 2 § skall ha följande lydelse, dels alt det i lagen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 1 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap. la§

Kan ett aktiebolag inle uppfylla sina förpliktelser mot borgenärerna och beror detta på att en delägare har begagnat sitt inflytande över bo­laget på ett gentemot borgenärerna otillbörligt sätt, svarar delägaren so­lidariskt med bolaget för vad som brister. Ansvar inträder dock inte i annat fall än då bolagets ekonom­iska underlag har varit uppenbart otillräckligt i förhållande till verk­samhetens art och omfattning samt till förutsebara risker. För förpliktel­ser på grund av avtal med viss borge­när inträder ej ansvar för delägare, om denne har gjort vad som på ho­nom skäligen ankommil för att upp­lysa borgenären om bolagets ekono­miskaförhållanden eller om borge­nären ändå har känt till dessa för­hållanden.

Den som utan att vara delägare har ett bestämmande inflytande över bolagets verksamhet är ansva­rig enligt de grunder som anges i första stycket.

I fråga om rätt atl påkalla betal­ningsansvar enligt första och andra styckena och om väckande av talan härom tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 19 och 20 §§ konkurslagen (1987:672).

11 kap. 3§ Minst en månad före ordinarie bolagsstämma skall årsredovisningshand­lingarna för del förflutna räkenskapsåret avlämnas till revisorerna.

Senast en månad efter det resultaträkningen och balansräkningen blivit

' Lagen omtryckt 1982:739.

36

Föreslagen lydelse

Nuvarande lydelse

fastställda, skall avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse insän­das lill regislreringsmyndighelen. På avskriften av årsredovisningen skall styrelseledamot eller verkställande direktör teckna bevis om att resultat­räkning och balansräkning fastställts med uppgift om faslslällelsedagen. Beviset skall även innehålla uppgift om bolagstämmans beslut beträffande bolagets vinst eller förlust.

Om avskrift av årsredovisning och revisionsberättelse inte, på sätt som anges i andra stycket, har insänts inom femton månader efter räkenskapsårets utgång, svarar sty­relseledamöterna och verkställande direktören solidariskt för de förplik­telser som uppkommer för bolaget. En styrelseledamot eller verkstäl­lande direktör undgår dock ansvar, om han visar att underlåtenheten att insändaårsredovisningochrevisions-berättelse inte beror på försummelse av honom. Ansvar inträder inte för förpliktelser som uppkommer efter det att handlingarna har kommit in till registreringsmyndigheten.

Prop. 1990/91:198 Bilaga 4

13

kap.

2

2

§

Del åligger styrelsen att ofördröjli­gen upprätta en särskild balansräk­ning så snart det finns skäl all anta att bolagels eget kapital understiger hälften av det registrerade aktie­kapitalet. Visar balansräkningen att 5å är fallet, skall styrelsen snarast möjligt lill bolagsstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvi­dation. Godkänns ej på bolags­stämma inom älta månader efter hänskjutandet balansräkning avse­ende ställningen vid liden för stäm­man som utvisar all det egna kapi­talel uppgår lill del registrerade ak­tiekapitalet, skall styrelsen, om ej bolagsstämman beslutar att bolaget skall träda i likvidation, hos rätten ansöka atl bolaget försätts i likvida­tion. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Det åligger styrelsen atl ofördröjli­gen upprätta och låta revisorerna granska en särskild balansräkning så snart det finns skäl att anta att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktie­kapitalet. Samma skyldighet in­träder om bolaget vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken be­funnits sakna utmätningsbara till­gångar. Visar balansräkningen all bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktie­kapitalet, skall styrelsen snarast möjligt till bolagstämma hänskjuta fråga om bolaget skall träda i likvi­dation. Godkänns ej på bolags­stämma inom åtta månader efter hänskjutandet en av revisorerna granskad balansräkning avseende ställningen vid tiden för stämman som utvisar att det egna kapitalet uppgår till det registrerade aktie­kapitalet, skall styrelsen, om ej bo­lagstämman  beslutar  all  bolaget

- Senaste lydelse 1987:1246.

37

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

skaU träda i likvidation, hos rätten ansöka atl bolaget försätts i likvida­tion. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller aktieägare.

Görs ansökan enligt första stycket, förordnar rätten att bolaget skall träda i likvidation, om del ej under ärendets handläggning i tingsrätten styrks att balansräkning utvisande alt bolagets eget kapital uppgår till det registrerade aktiekapitalet blivit granskad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma.

Vid beräkning av det egna kapitalets storlek skall inom linjen tilläggas en post utvisande den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades lill försäljningsvärdet med avdrag för försäljning­skostnaderna. Beträffande sådana anläggningstillgångar som undergår fort­löpande värdeminskning gäller dock atl de tas upp till anskaffningsvärdet minskat med erforderliga avskrivningar och nedskrivningar, om därige­nom erhålls ell högre värde. Vidare skall vid beräkningen hänsyn inte tas till skuld på grund av statligt stöd för vilket återbelalningsskyldigheten är beroende av bolagets ekonomiska ställning, om stödet för det fall att bolaget försätts i konkurs eller träder i likvidation skall återbetalas först sedan övriga skulder lill fullo betalats.

Prop. 1990/91:198 Bilaga 4

Om styrelseledamöterna under­låter att fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap om denna underiåtenhet handlar på bo­lagets vägnar solidariskt för de för­pliktelser som uppkommer för bo­laget. En styrelseledamot undgår dock ansvar, om han visar att un­derlåtenheten inte beror på för­summelse av honom. Solidariskt ansvar för de förpliktelser som upp­kommer för bolaget inträder även för aktieägare som, när likvida­tionsplikt föreligger enligt första stycket tredje meningen, med vet­skap om likvidationspliklen deltar i beslut alt fortsätta bolagets verk­samhet. Ansvarighet enligt detta stycke gäller dock inte för förplik­telser som uppkommer sedan likvi­dationsfrågan har hänskjutits lill rättens prövning eller sedan en ba­lansräkning, som utvisar alt bola­gels eget kapital uppgår till del regi­strerade aktiekapitalet, blivit grans­kad av revisorerna och godkänd av bolagsstämma.

Om styrelseledamöterna underiå-ter att fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap om denna underiåtenhet handlar på bolagets vägnar solidariskt för de förpliktel­ser som uppkommer för bolaget. En styrelseledamot undgår dock an­svar, om han visar att underlåten­heten inte beror på försummelse av honom. Solidariskt ansvar för de förpliktelser som uppkommer för bolaget inträder även för aktieägare som, när likvidalionsplikl förelig­ger enligt första stycket jjärde me­ningen, med vetskap om likvida­tionsplikten deltar i beslut att fort­sätta bolagets verksamhet. Ansva­righet enligt detta stycke gäller dock inle för förpliktelser som upp­kommer sedan likvidationsfrågan har hänskjutits lill rättens prövning eller sedan en balansräkning, som utvisar all bolagels eget kapital uppgår lill det registrerade aktie­kapitalet, blivit granskad av reviso­rerna och godkänd av bolags­lämma.

Denna lag träder i kraft den I januari 1992.

38

2 Förslag tillLag om ändring i lagen (1987:667) om

Prop. 1990/91:198

ekonomiska föreningar

Bilaga 4

Härigenom föreskrivs alt del i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar skall införas en ny paragraf 1 kap. 3 a §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

3a§

Kan en ekonomisk förening inte uppfylla sina förpliktelser mot bor­genärerna och beror detta på att en jöreningsmedlem har begagnat sitt inflytande över föreningen på ett gentemot borgenärerna otillbörligt sätt, svarar medlemmen solidariskt med föreningen för vad som brister. Ansvar inträder dock inte i annat fall än då föreningens ekonomiska underlag har varit uppenbart otill­räckligt i förhållande till verksam­hetens art och omfattning samt till förutsebara risker. För förpliktelser på grund av avtal med viss borgenär inträder ej ansvar för medlem som gjort vad som på honom skäligen ankommit för att upplysa borgenä­ren om föreningens ekonomiska för­hållanden eller om borgenären ändå har känt till dessa förhållanden. Den som utan att vara medlem har ett bestämmande inflytande över föreningens verksamhet är ansvarig enligt de grunder som anges i första stycket.

I fråga om rätt att påkalla betal­ningsansvar enligt första och andra styckena och om väckande av talan härom tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 19 och 20 §§ konkurslagen (1987:672).

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

39

3 Förslag till

Prop. 1990/91:198

Lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979)

*  

Härigenom föreskrivs att del i förmånsrättslagen (1970:979)' skall infö­ras en ny paragraf, 19 §, och närmast före den en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Särskilda bestämmelser om vissa fordringar

19§

Om gäldenären är ett aktiebolag eller en ekonomisk förening, går Jordran från den som enligt 1 kap. 1 a § aktiebolagslagen (1975:1385) el­ler 1 kap. 3a§lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar ålagts betal­ningsansvar för bolagets eller för­eningens förpliktelser efter andra fordringar.

Om ett sådant betalningsansvar som avses i första stycket inte omfat­tar en viss borgenärs fordran, har den borgenären inte rätt till betal­ning ur egendom som på grund av betalningsansvaret tillförs konkurs­boet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

'Lagen omtryckt 1975:1248.

40

4. Förslag till

Prop. 1990/91:198

Lag om ändring i konkurslagen (1987:672)

Härigenom föreskrivs att 3 kap. 3§ konkurslagen (1987:672) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3 kap.

3§ Till ett konkursbo räknas, i den mån inle något annat följer av 2 §, all egendom som tillhörde gäldenären när konkursbeslulel meddelades eller tillfaller honom under konkursen och som är sådan all den kan utmätas.

Till konkursboet räknas även den

Till konkursboet räknas även den

egendom som kan tillföras boet ge-     egendom som kan tillföras boel ge­

nom återvinning enligt 4 kap.

nom    återvinning    enligt    4 kap.

denna lag eller på grund av ansvars­genombrott enligt 1 kap. 1 a§ aktie­bolagslagen (1975:1385) eller I kap. 3a § lagen (1987:667) om ekonom­iskaföreningar.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1992.

41

LAGRÅDET

Prop. 1990/91:19J

Bilaga 5 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1991-05-17

Närvarande: fd. regeringsrådet Eskil Hellner, justitierådet Fredrik Ster­zel, regeringsrådet Björn Sjöberg.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 25 april 1991 har reger­ingen på hemställan av statsrådet Laila Freivalds beslutat inhämta lagrå­dels yttrande över förslag till

1.

lagom ändring i aktiebolagslagen (1975:1385),

2.

lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar,

3.

lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:971),

4.

lag om ändring i konkurslagen (1987:672).

Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Annika Lundins.

Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

I remissen föreslås att delägare i aktiebolag och ekonomiska föreningar skall kunna bli solidariskt ansvariga med bolaget resp. föreningen för dess skulder i vissa situationer. Detsamma skall gälla andra som barett bestäm­mande inflytande över verksamheten. Ett sådant ansvarsgenombrotl skall dock endast komma i fråga under speciella förhållanden. Syftet anges vara all kodifiera rättspraxis.

Förslaget har varit kontroversiellt både i kommittéarbetet och vid remissbehandlingen. Ställningstagandena har nästan genomgående följt parti- och intressegränser. Förslaget har mestadels avvisats av företrädare för näringslivet även av dem som företrätt kreditgivare men har biträtts av arbetstagarorganisationer och av myndigheter som har uppgifter i arbetet mot ekonomisk brottslighet. Övriga remissinstanser synes i stort sett lika fördelade. Hovrätten för Nedre Norrland och Sveriges Advokat­samfund avstyrker medan Kammarrätten i Göteborg och Stockholms tingsrätt tillstyrker. Kommerskollegium och juridiska fakultetsnämnden i[REDACTED_EFTERNAMN] tillstyrker medan Statens industriverk och Patent- och registrerings­verket avstyrker osv. Del remitterade förslaget överensstämmer i stort sett med kommillémajoriletens.

Allmänt kan anmärkas att förslaget är principiellt djupgående genom all det bryter huvudprincipen om delägares personliga ansvarsfrihet, men att det i praktiken riktar sig mot företeelser som ingen lär vilja försvara. Det markeras kraftigt i remissen all ansvarsgenombrotl skall vara en undan­lagsföreteelse och endast aktualiseras i sådana kvalificerade fall där rätts­praxis sedan länge gjort undantag från huvudregeln. Detta syfte avses bli tillgodosett bl.a. genom alt det alltid skall förutsättas otillbörligt handlande gentemot borgenärerna av den som skall bli ansvarig och att del skall vara kausalitet mellan detta handlande och förelagets obestånd. Fråga om ansvarsgenombrotl skall vidare endast få väckas i konkurs.

Mot denna bakgrund kan del sägas vara något förvånande atl förslaget har väckt så påtagliga motsättningar enligt så klara huvudlinjer. Det antyder atl synpunkter av politisk art har spelat in. Att lagrådsgransk­ningen inriktas på mera principiellt juridiska överväganden är i detta fall

42

särskilt motiverat av den begränsade praktiska betydelse som förslaget     Prop. 1990/91: 198

avses få.

Bilaga 5

En väsentlig utgångspunkt måste vara all förslaget gäller undantag från den grundläggande associalionsrältsliga principen att delägare ej ansvarar personligen i aktiebolag och ekonomiska föreningar. Denna princip är själva grunden för dessa associationsformer och är avgörande för deras funktion i näringslivet. Den bör inte frångås annat än om verkligt goda skäl föreligger.

Lagrådet har fäst sig vid att en av de vanligaste invändningarna i remissyttrandena är all del inte föreligger något egentligt behov av en lagstiftningsåtgärd. Den uppfattningen vinner stöd av alt motiveringarna i remissen så klart tonar ned förslagels praktiska betydelse.

Att lagstifiningsbehovel är begränsat är bl.a. en följd av alt, som redan nämnts, ansvarsfrihetsprincipen redan för länge sedan har brutits igenom i rättspraxis. Det är emellertid som regel av värde att söka kodifiera rätts­praxis på känsliga områden, inle minst på sådana som har principiell betydelse. Önskemål härom har också förts fram i en rad remissyttranden.

Detta leder lill all den föreslagna lagtextens utformning får stor bety­delse. Frågan är om den åstadkommer bättre klarhet och därmed ökad rättssäkerhet eller om det tvärtom finns fog för alt, som hävdats i åtskilliga remissyttranden, se risker från rättssäkerhetssynpunkt.

Av de rättsfall som har redovislats i utredningsbelänkandel för all belysa praxis avser huvuddelen den situationen, alt från en som helhet livskraftig näringsverksamhet har skilts ut en sektor eller aktivitet, vilken lagts i ell särskilt förelag, t.ex. ett dotterbolag. Detta har dock inte försetts med erforderligt riskkapital eller garantier för atl kunna på ell affärsmässigt sätt driva sin del av verksamheten. När företaget sedan ådragit sig omfattande oförutsedda betalningsförpliktelser, som det inte kunnat infria, har frågan om den eller de bakomvarande huvudmännens ekonomiska ansvar kom­mit upp. Del är således en mycket speciell situation, och del är inle ens så att det genomgående framgår av rättsfallen att arrangemanget tillkommit i syfte att undgå ansvar gentemot verksamhetens borgenärer. Motivet kan i stället ha varit organisatoriskt eller liknande. Denna situation präglar också de centrala svenska rättsfallen.

Lagrådsremissen behandlar emellertid frågan om ansvarsgenombrotl över ett betydligt vidare fäll. För en sådan vidgning blir bakgrunden i form av rättspraxis betydligt tunnare, i praktiken så tunn att den inte ger någon vägledning. Lagförslaget kan således inte betraktas om en kodifiering av rättspraxis.

Remissen avvisar liksom utredningsbelänkandel en lösning som innebär atl i lagstiftningen preciseras ett antal specifika förfaranden som kan medföra ansvarsgenombrotl. I stället väljs en generell utformning, där rekvisiten är dels all en delägare eller annan har begagnat sitt inflytande på ett otillbörligt sätt, dels alt bolagets ekonomiska underlag har varit uppen­bart otillräckligt i förhållande till verksamhetens art och omfattning samt förutsebara risker.

Det går inle all komma ifrån alt förslagets innebörd i realiteten kommer

att bestämmas av hur man tolkar ord som otillbörligt och uppenbart. Något

43

"otillbörligt" skall ha förekommit och det ekonomiska underiaget skall ha     Prop. 1990/91: 198

varit "uppenbart" otillräckligt.

Bilaga 5

Rekvisitet otillbörligt är mindre lyckat i detta sammanhang. Del har en stark värdeladdning och knyter nära an lill personliga åsikter i allmänt samhälleliga angelägenheter. Här måste det också relateras till handelsbmk och den allmänna etiska atmosfären inom den näringslivsseklor som är aktuell. Det passar därför mindre väl som avgörande kriterium i en lagregel om undantag från en associalionsrältslig grundprincip.

Inle heller ordet uppenbart är lämpligt i detta sammanhag. Del skall alllid krävas konkurs, dvs. del skall alllid vara konstaterat att företaget faktiskt har varit underkapilaliseral. Del blir en domstols uppgift atl på grundval av en eflerhandskontmktion avgöra om nämnda förhållande var "uppenbart" för handen redan före konkursen. Del lär i praktiken bli svårt all göra en sådan bedömning opåverkad av vetskapen om slutresultatet.

Bägge rekvisiten är således mycket allmänt hållna och har utpräglad karaktär av värdeomdömen. Beträffande rekvisitet uppenbart otillräckligt ekonomiskt underlag (underkapitalisering) måste också framhållas atl un­derkapitalisering i bemärkelsen begränsning av kapitalinsatsen just med hänsyn till risken atl kapitalbehoven kan visa sig större kan sägas vara kärnan i de nu aktuella associationsformerna, vilket utgör en komplikation vid prövningen av det angivna rekvisitet för ansvargenombrotl. Det bör också hållas i minnet att, som anförts av Statens industriverk, bedöm­ningen av om ett förelag har tillräckligt kapital kan växla snabbt, exempel­vis om förelaget kommer in i en expansionsfas lill följd av att det utvecklat en produkt som röner stor efterfrågan.

Vad gäller rekvisitet att någon har begagnat sitt inflytande på ett otill­böriigt sätt förutsätter den föreslagna lagtexten atl ett samband föreligger mellan detta handlande och underkapiialiseringen, men beskaffenheten av detta samband framgår inle närmare. I motiven talas om "planmässigt" handlande, vilket kan tyda på atl olillbörlighetsrekvisilel egentligen avser själva underkapiialiseringen.

Under alla förhållanden måste konstaleras, att både otillbörlighelsrekvi-sitet och underkapilaliseringsrekvisitel ger utrymme för vill skilda tolk­ningar alltefter tolkarens allmänna attityd till näringslivels seder och villkor. Motiven för lagförslaget förmår inte heller ge klara direktiv för tolkningen. Tvärtom framhålls i remissen alt rekvisiten måste få sitt innehåll i rättstillämpningen.

Lagrådet har förståelse för strävandena all genom lagstiftning, framför

allt i preventivt syfte, göra företeelsen ansvarsgenombrotl mera synlig än

den hittills blivit i rättspraxis. För all lagstiftningen skall få en preventiv

effekt krävs emellertid all den enskilde företagaren eller hans juridiska

rådgivare kan göra en någoriunda konkret förhandsbedömning; de måste

kunna förutse hur en tänkt uppläggning av ett företag eller en planerad

disposition i verksamheten kommer att uppfattas, om frågan om ansvars­

genombrott senare skulle aktualiseras. Med hänsyn till den vaga utform­

ning som rekvisiten fåll i lagrådsremissen framstår det som tvivelaktigt all

lagstiftningen kan få någon beaktansvärd preventiv effekt. Snarare förefal­

ler del finnas en risk att lagstiftningen, som den utformats i remissen,

44

endast inför ett nytt osäkerhetsmoment i all näringsverksamhet som sker i     Prop. 1990/91:198 aktiebolagsform, genom att principen om ansvarels begränsning lill del     Bilaga 5 satsade aktiekapitalet kan genombrytas i efterhand på otillräckligt precis­erade gmnder.

En samlad bedömning av de omständigheter som har redovisats här synes leda till all del remitterade förslaget om ansvarsgenombrotl inle bör genomföras i föreliggande skick. Huruvida någon från rättssäkerhets­synpunkt tillfredsställande lösning kan åstadkommas är osäkert. I vart fall bör emellertid enligt lagrådels mening ett införande av regler om ansvars­genombrott föregås av fördjupad utredning om vilka företeelser som bör träffas av lagregler och hur rekvisiten för ansvarsgenombrotl bör utformas. Lagrådet noterar att en översyn av aktiebolagslagen redan är igångsatt.

De lagändringar som i remissen föreslås i fråga om konlrollbalansräk­ning och personligt ansvar vid försummelse atl inge årsredovisning för aktiebolag föranleder ingen erinran från lagrådels sida.

45

Innehållsförteckning

Prop. 1990/91:198

Propositionens huvudsakliga innehåll........................ 

I

Propositionens lagförslag....................................... 

2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 juni 1991   ....

5

1

Inledning   ....................................................... 

... 

5

2

Allmän motivering ............................................. 

5

2.1

Allmänna överväganden.................................. 

5

2.2

Revisorsgranskning av kontrollbalansräkning  ...... 

8

2.3

Skyldighet att upprätta kontrollbalansräkning efter resultatlöst utmätningsförsök       

................................................................. 

9

2.4

Skärpta regler beträffande underiåtenhet alt inge årsredovisning         

10

2.5

Juridiska personer som delägare i handelsbolag.... 

11

2.6

Åtgärder mot bulvanskap................................ 

. 

12

2.7

Ikraftträdande m. m....................................... 

. 

13

3

Upprättade lagförslag......................................... 

13

4

Specialmotivering.............................................. 

. 

14

5

Hemställan....................................................... 

. 

17

6

Beslut   .......................................................... 

. 

17

Bilaga I Sammanfattning........................................ 

. 

18

Bilaga 2 Kommitténs lagförslag  .............................. 

. 

29

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna.............. 

. 

34

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag........................ 

. 

36

Bilaga 5 Lagrådets yttrande................................... 

. 

42

Norstedts Tryckeri AB, Stocktiolm 1991                                                                                                                  46