Regeringens proposition

1999/2000:5

Personskadeskydd för studenter

Prop.

1999/2000:5

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 september 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslår regeringen att medel får användas till att förbättra

personskadeskyddet för studenter vid statliga universitet och högskolor.

Förbättringen avses ske genom att det tecknas en för högskolorna gemensam

personskadeförsäkring som börjar gälla den 1 juli 2000.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Ärendet och dess beredning 4

3 Personskadeskydd för studenter 4

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 september 1999 10

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. godkänner att universitet och högskolor använder medel som anvi-

sas under utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning till

personskadeförsäkring för studenter (avsnitt 3),

2. godkänner att Sveriges lantbruksuniversitet använder medel som

anvisas universitetet under utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk,

fiske med anslutande näringar till personskadeförsäkring för stu-

denter (avsnitt 3).

2 Ärendet och dess beredning

Regeringen tillkallade sommaren 1997 en särskild utredare med uppgift

att se över arbetsskadeförsäkringen. I uppdraget ingick även att se över

arbetsskadeskyddet för studenter. Utredningen överlämnade i mars 1998

betänkandet Den framtida arbetsskadeförsäkringen (SOU 1998:37) som

har remissbehandlats.

Inom Utbildningsdepartementet har under våren 1999 en promemoria

(dnr U1999/2090/ST) tagits fram med ett annat förslag om hur per-

sonskadeskyddet för studenter skall kunna ordnas. Promemorian har

remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns till-

gänglig i Utbildningsdepartementet.

3 Personskadeskydd för studenter

Bakgrund

Studenter har ett grundläggande försäkringsskydd vid sjukdom. De kan

också ha rätt till ersättning enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer.

Universitet och högskolor (i fortsättningen används högskola som sam-

lingsbegrepp) har, i likhet med andra myndigheter, ett allmänt ansvar för

den verksamhet de bedriver. För att ersättning skall utgå enligt skade-

ståndslagen (1972:207) krävs dock att högskolan, eller någon av dess

anställda, uppsåtligen eller av vårdslöshet har förorsakat skadan. Stude-

rande omfattas även i viss utsträckning av arbetsskadeförsäkringen. Av

1 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring framgår att försäkringen

gäller den som genomgår utbildning i den mån utbildningen är förenad

med särskild risk för arbetsskada. Regeringen har i förordningen

(1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd

meddelat närmare föreskrifter om detta. Personer som deltar i arbets-

marknadsutbildning e.d. omfattas av arbetsskadeförsäkringen i samma

omfattning som förvärvsarbetande. Dessa kategorier har ansetts ha

sådana förhållanden under utbildningstiden att de helt skall jämställas

med förvärvsarbetande. Studenter inom högskolan omfattas i begränsad

utsträckning av arbetsskadeförsäkringen. Försäkringen gäller endast

under sådana moment i utbildningen då studenten utför arbete som

stämmer överens med eller till sin art liknar sådant som vanligen utförs

vid förvärvsarbete. Detta försäkringsskydd, som alltså bara gäller vid viss

typ av utbildning, omfattar aldrig teoretiska utbildningsmoment och inte

heller s.k. färdolycksfall. Ersättning lämnas inte heller för s.k. ideell

skada (sveda och värk, lyte och men samt olägenheter i övrigt). För fler-

talet förvärvsarbetande regleras skyddet för sistnämnda skador genom

trygghetsförsäkringar som arbetsmarknadens parter kommit överens om

genom kollektivavtal.

För doktorander gäller samma regler som för studenter i övrigt med det

undantaget att den som har anställning som doktorand är arbetsskadeför-

säkrad på samma sätt som övriga förvärvsarbetande.

Under en mycket stor del av utbildningstiden är således många

högskolestudenter oförsäkrade mot personskador som kan inträffa under

utbildningstiden.

Kollektiv personskadeförsäkring

Regeringens förslag: Universitet och högskolor skall få använda en del

av de medel som anvisas under utgiftsområde 16 Utbildning och univer-

sitetsforskning till personskadeförsäkring för studenter. Detsamma skall

gälla Sveriges lantbruksuniversitet såvitt gäller medel som anvisas

universitetet under utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med

anslutande näringar.

Regeringens bedömning: I högskoleförordningen (1993:100) och i

förordningen (1993:221) för Sveriges lantbruksuniversitet bör det införas

bestämmelser om att statliga universitet och högskolor skall ansvara för

att studenterna i samband med utbildningen i Sverige är försäkrade för

personskada. Personskadeskyddet bör i princip motsvara en arbetstagares

skydd vid arbetsskada enligt lag och kollektivavtal. Centralt tecknas för

högskolornas räkning en personskadeförsäkring med Kammarkollegiet.

Försäkringsvillkoren bör underställas regeringen för godkännande. Det

finansiella ansvaret för försäkringen vilar på respektive utbildnings-

anordnare och anses rymmas inom befintlig utgiftsram. Bestämmelserna

bör kunna gälla från och med den 1 juli 2000. Vidare bör det vara möjligt

för högskolor att frivilligt ta ansvar för vissa utlandsstuderandes per-

sonskadeskydd. Detta bör ske genom att högskolorna tecknar en per-

sonskadeförsäkring med Kammarkollegiet för sådana studenter. En sådan

försäkring bör dock endast omfatta de studenter som bedriver en del av

sina studier på ett utbytesprogram vid en utländsk högskola enligt avtal

mellan berörda lärosäten.

Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.

Remissinstanserna: Övervägande positiva synpunkter på förslaget.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringen anser att

nu rådande försäkringsförhållande är en brist i utbildningssystemet och

särskilt besvärande i utbildning som innehåller riskfyllda moment. Den

utbildning, prövning eller träning som bedrivs inom högskolan sker ofta

under förhållanden som inte avviker från vad som gäller på en arbets-

plats. Det är därför rimligt att studenter skall omfattas av ett grundskydd

mot skador som kan uppstå i den fysiska miljö de befinner sig i under

utbildningen och att detta skydd så långt möjligt bör överensstämma med

arbetstagares skydd enligt lag och kollektivavtal och det skydd som del-

tagare i arbetsmarknadsutbildning har.

Frågan om studenters bristande försäkringsskydd har nyligen utretts. I

betänkandet Den framtida arbetsskadeförsäkringen (SOU 1998:37) före-

slås bl.a. att de nuvarande reglerna i lagen om arbetsskadeförsäkring

utvidgas så att de som genomgår yrkesutbildning, förberedande sådan

utbildning eller eftergymnasial utbildning som syftar till yrkesutbildning

skall omfattas av arbetsskadeförsäkringen under både teoretiska och

praktiska moment i utbildningen. De som bedriver studier som hobby

eller för ren allmänbildning föreslås i betänkandet inte omfattas. Försla-

get har emellertid bemötts negativt, eftersom det uppfattats som alltför

snävt och dessutom kan leda till svåra avgränsningsproblem. Många stu-

denter skulle fortfarande vara utan skydd.

Regeringen anser att skyddet för studenterna i stället bör tillgodoses

genom att det införs en kompletterande försäkring som gäller för per-

sonskador som kan drabba studenter under utbildningen. Remissinstan-

serna är överlag mycket positiva till den föreslagna försäkringskonstruk-

tionen.

Det bör därför införas en regel om att statliga universitet och högskolor

skall ansvara för att studenterna i samband med utbildningen i Sverige är

försäkrade för personskada. Denna konstruktion är mer fördelaktig än att

söka utvidga arbetsskadeförsäkringen, eftersom en personskadeförsäk-

ring bättre kan anpassas till studenternas behov. Det är viktigt att stu-

denterna kollektivt omfattas av och åtnjuter ett grundläggande försäk-

ringsskydd oberoende av studieort och studieomfattning eller utbild-

ningens karaktär. Försäkringen skall inte ersätta utan komplettera det

skydd studenterna enligt gällande lagstiftning har redan i dag. Försäk-

ringen skall givetvis kunna kompletteras av privata olycksfallsförsäk-

ringar som studenter kan behöva under t.ex. fritid.

Beträffande försäkringens omfattning är avsikten att här endast ange

ramen. Detaljer och gränsdragningsfrågor i övrigt skall framgå av försäk-

ringsvillkoren. Det är t.ex. angeläget att det av försäkringsvillkoren fram-

går hur en skada skall komma att prövas enligt den föreslagna försäk-

ringen jämfört med prövning enligt arbetsskadeförsäkringen, vilket Riks-

försäkringsverket framhåller i sitt remissvar. Likaså måste den praktiska

hanteringen av försäkringen, hur en skadeanmälan skall göras m.m.

framgå av villkoren.

Närmare om personkretsen

En definition av studentbegreppet finns i 1 kap. 4 § högskoleförord-

ningen och i 1 kap. 3 § förordningen för Sveriges lantbruksuniversitet.

Med student avses den som är antagen till och bedriver högskoleutbild-

ning. Även doktorand som är antagen till och bedriver forskarutbildning

anses som student. Avsikten med försäkringskonstruktionen är att för-

bättra personskadeskyddet för högskolestudenter, inklusive doktorander

som inte har anställning. Även studenter i sådan högskoleutbildning som

anordnas av statliga högskolor enligt avtal med en kommun eller ett

landsting som är huvudman för utbildningen bör jämställas med studen-

ter i statlig högskoleutbildning och alltså omfattas av försäkringen. Sta-

ten har ingått sådana avtal i fråga om vårdutbildningar.

Av definitionen följer bl.a. att deltagare i uppdragsutbildning inte om-

fattas. Inte heller studenter vid högskolor som drivs i kommunal eller

landstingskommunal regi eller som drivs av enskilda utbildningsanord-

nare omfattas av den föreslagna försäkringskonstruktionen. Dessa utbild-

ningsanordnare har, till skillnad från de statliga, möjlighet att redan i dag

teckna olycksfallsförsäkringar för sina studenter. Studerande inom för-

söksverksamheten med kvalificerad yrkesutbildning (KY) omfattas inte

heller av försäkringen. Regeringen har aviserat sin avsikt att återkomma

till riksdagen under kommande budgetår med förslag till bl.a. organisa-

tion för KY-utbildningar. I det sammanhanget kan även studiesociala

frågor för de studerande komma att beröras.

Försäkringens omfattning

Regeringen anser i likhet med remissinstanserna att försäkringsskyddet

bör vara enhetligt och lika för alla studenter. Personskador som uppstår

vid ett olycksfall i samband med utbildningen bör ersättas. Rena överbe-

lastnings- eller förslitningsskador räknas inte som olycksfall. Med beak-

tande av riskerna i t.ex. vårdutbildningar och annan utbildning med labo-

rationer är det rimligt att försäkringen även skall omfatta sjukdom orsa-

kad av bakterier, virus eller annat smittämne på samma sätt som gäller

för förvärvsarbetande. Försäkringen bör också omfatta olycksfall som

kan inträffa vid färd till och från högskolan. Även när personskada leder

till döden bör ersättning utgå till efterlevande.

Den försäkringsersättning som lämnas bör i huvudsak motsvara den

ersättning som kan utgå med stöd av bestämmelserna i skadeståndslagen.

Skaderegleringen kan därmed ske med tillämpning av omfattande och väl

utvecklad praxis. Detta innebär att studenterna får ett personskadeskydd

som är i stort sett identiskt med det som gäller för flertalet anställda.

Försäkringen bör gälla vid all studietid inom högskolans lokaler och

område och all annan tid t.ex. i samband med praktik då studenten deltar

i verksamhet i högskolans regi. Detta innebär att försäkringen kan gälla

vid distansstudier som anordnas av högskolan i t.ex. ett studiecenter.

Däremot bör studier som bedrivs i hemmet inte omfattas av försäkringen.

Regeringen anser att försäkringen enbart bör gälla i Sverige. Flera

remissinstanser har framhållit att skyddet inte bör begränsas till Sverige

utan även bör omfatta dem som studerar utomlands. Regeringen delar

uppfattningen att det är viktigt att skyddet för utlandsstuderande också

förbättras. Det bör därför göras möjligt för högskolor att frivilligt ha ett

motsvarande personskadeskydd för studenter som förlägger en del av

sina studier utomlands. En sådan försäkring bör dock endast avse

förhållanden då skaderiskerna är överblickbara. Därför bör den bara

kunna omfatta de studenter som bedriver en del av sina studier på

utbytesprogram vid utländsk högskola enligt gällande avtal mellan

berörda lärosäten. Högskolorna bör samarbeta med varandra i detta

avseende för att så långt möjligt åstadkomma gemensamma lösningar.

Administration m.m.

Kammarkollegiet har till uppgift att bl.a. tillhandahålla ett internt försäk-

ringssystem inom staten och kan efter överenskommelse ta över myndig-

heters risker i ekonomiskt avseende och deras ansvar för skadereglering

enligt förordningen (1995:1300) om statliga myndigheters riskhantering.

En högskola kan alltså efter överenskommelse med Kammarkollegiet få

ett riskfinansieringsskydd för sådana skador som högskolan är skyldig att

ersätta enligt t.ex. skadeståndslagen. Denna skyldighet omfattar i dag inte

rena olycksfall. Det är frivilligt för myndigheterna att ansluta sig till för-

säkringssystemet. Någon särskild upphandling behöver inte ske.

Regeringen anser att en kollektiv personskadeförsäkring avseende stu-

denter i Sverige bör tecknas gemensamt för alla statliga högskolor hos

Kammarkollegiet. För att administrationen av försäkringen skall löpa

smidigt är det lämpligt att hanteringen, inbegripet uppföljning och utvär-

dering av försäkringen, sker centralt och gemensamt. Centrala studie-

stödsnämnden (CSN) är central förvaltningsmyndighet för studiesociala

frågor och har därför redan byggt upp en verksamhet kring frivilliga för-

säkringar för enskilda studenter. Regeringen anser att CSN bör få upp-

draget att teckna en kollektiv personskadeförsäkring med Kammarkolle-

giet. Därigenom kan också gränsdragningsfrågor i förhållande till frivil-

liga försäkringar bevakas. Kammarkollegiet skall alltså handha all skade-

reglering kring försäkringen, medan CSN:s roll främst blir att för hög-

skolornas räkning teckna överenskommelsen. Vissa remissinstanser har

uttryckt oro för att CSN, som är en arbetstyngd myndighet, är mest

lämplig för ändamålet. Regeringen bedömer dock att uppdraget för

CSN:s vidkommande är av mindre omfattning och bör kunna utföras med

begränsade personalresurser. Det är viktigt att försäkringsvillkoren och

uppföljningen förankras hos högskolorna. Ett särskilt försäkringsråd med

företrädare för högskolor och studenter bör därför inrättas vid CSN.

Ett system med en kollektiv personskadeförsäkring kommer att ge en

bättre överblick över skadefall, tillbud, utbildningsförhållanden etc. För-

säkringssystemet och skadehanteringen skall noga följas upp. Överens-

kommelsen bör tecknas med förbehåll för regeringens godkännande.

Högskolorna bör härutöver frivilligt med befintliga resurser kunna

teckna försäkringar med Kammarkollegiet om ett personskadeskydd för

vissa utlandsstuderande. CSN kan också medverka vid en eventuell

samordning av sådan försäkring.

Ekonomiska konsekvenser

Alla försäkringskostnader och administrativa kostnader skall bekostas

inom befintliga ramar. Kostnaden för ett försäkringsskydd för studen-

terna enligt ovan bestäms genom en avvägning av flera faktorer, såsom

skaderisken, studerandevolymen och försäkringsskyddets omfattning.

Kammarkollegiet uppskattar enligt preliminära beräkningar att kostnaden

för den kollektiva personskadeförsäkringen, inklusive administration

härav, uppgår till 24 kronor per helårsstudent och år. Antalet helårsstu-

denter uppgår till ca 250 000. Den totala kostnaden för försäkringsskyd-

det beräknas alltså till ca 6 miljoner kronor per år. Flera remissinstanser

har varit tveksamma eller negativa till att några särskilda resurser inte

tillförs för att genomföra reformen. Högskolorna har emellertid gemen-

samt ställt sig bakom det viktiga ändamålet med reformen. Regeringen

anser att de beräknade kostnaderna måste betraktas som ringa i förhål-

lande till ändamålet. De bör inte påverka högskolornas ekonomiska situa-

tion i nämnvärd utsträckning. Regeringen föreslår därför att högskolorna

skall få använda en del av de medel som anvisas under utgiftsområde 16

Utbildning och universitetsforskning och utgiftsområde 23 Jord- och

skogsbruk, fiske m.m. till personskadeförsäkring för studenter.

Kostnaden skall debiteras centralt och fördelas på respektive högskola

i förhållande till antalet helårsstudenter.

Författningsändringar

Det bör ankomma på regeringen att utfärda erforderliga bestämmelser på

området. Förslaget kommer att kräva vissa ändringar i förordningar på

högskoleområdet. Författningsändringarna bör kunna träda i kraft den

1 juli 2000.

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 september 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Personskadeskydd för studenter

Prop. 1999/2000:5

10

1

10

10