Regeringens proposition

1996/97:156

Avveckling av specialsjukhus och vårdhem

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 22 maj 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Socialdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en särskild lag om avveckling av vårdhem och

specialsjukhus. I lagen fastställs att vårdhemmen för utvecklingsstörda skall

vara avvecklade senast den 31 december 1999 och att specialsjukhus för

utvecklingsstörda skall vara avvecklade senast den 31 december 1997. Vidare

föreslås att möjligheten till inskrivning på vårdhem och specialsjukhus helt

upphör från och med den 1 november 1997. Som ett led i avvecklingen av främst

det enda kvarvarande specialsjukhuset föreslås också former för fortsatt vård av

dem som i dag vistas där.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut........................3

2 Lagtext............................................3

 2.1 Förslag till lag om avveckling av specialsjukhus och

 vårdhem........................................3

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1652) om

 ändring i lagen (1993:388) om införande av lagen

 (1993:387) om stöd och service till vissa funktions-

 hindrade.......................................5

 2.3 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken.6

 2.4 Förslag till lag om ändring i passlagen (1978:302)7

 2.5 Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)8

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:459) om arbets-

 förmedlingsregister............................9

3 Ärendet och dess beredning........................10

4 Bakgrund..........................................11

 4.1 Vårdhem och specialsjukhus....................11

 4.2 Vård oberoende av samtycke....................14

5 Överväganden och förslag..........................15

 5.1 Avskaffande av tvångsvård enbart baserad på utveck-

 lingsstörning.................................15

 5.2 Den fortsatta vården för dem som är inskrivna för vård

 utan samtycke på specialsjukhus eller vårdhem.20

 5.3 Tidpunkten för slutgiltig avveckling av vårdhem och

 specialsjukhus för personer med utvecklingsstörning22

6 Kostnader och uppföljning.........................27

7 Författningskommentarer...........................28

 7.1 Förslaget till lag om avveckling av specialsjukhus och

 vårdhem.......................................28

 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1652) om

 ändring i lagen (1993:388) om införande av lagen

 (1993:387) om stöd och service till vissa funktions-

 hindrade......................................30

 7.3 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken30

 7.4 Förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302)30

 7.5 Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen

 (1989:529)....................................31

 7.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:459) om

 arbetsförmedlingsregister.....................31

Bilaga 1 Regeringsuppdragen..........................32

Bilaga 2 Socialstyrelsens rapport....................44

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser............62

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag.................63

Bilaga 5 Lagrådets yttrande..........................70

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 maj 199773

Rättsdatablad........................................74

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om avveckling av specialsjukhus och vårdhem,

 2. lag om ändring i lagen (1996:1652) om ändring i lagen (1993:388) om

 införande av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

 funktionshindrade,

 3. lag om ändring i rättegångsbalken,

 4. lag om ändring i passlagen (1978:302),

 5. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529),

 6. lag om ändring i lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om avveckling av specialsjukhus och

vårdhem

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Specialsjukhus för vård av psykiskt utvecklingsstörda som inrättats enligt

lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda skall

vara avvecklade senast den 31 december 1997.

 Vårdhem för vård av psykiskt utvecklingsstörda som inrättats enligt den lagen

skall vara avvecklade senast den 31 december 1999.

2 § Personer som vid avvecklingen är intagna för vård på specialsjukhus på grund

av en domstols dom enligt 31 kap. 3 § brottsbalken i dess lydelse före den 1

januari 1992, skall anses genom domen ha överlämnats till rättspsykiatrisk vård

med särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk

vård. Anmälan för prövning enligt 16 § lagen om rättspsykiatrisk vård skall

första gången göras senast den 30 april 1998.

3 § Personer som vid avvecklingen är intagna på specialsjukhus med stöd av 35 §

lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda och som

var intagna på kriminalvårdsanstalt när de skrevs in i specialsjukhuset skall

anses intagna för rättspsykiatrisk vård enligt 4 § lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård.

4 § Om patienter som avses i 2 eller 3 § vid avvecklingen är utskrivna på försök

eller om de har tillstånd att vistas på egen hand utanför sjukhusområdet, skall

de anses ha tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område under

återstoden av vårdtiden respektive under del av vårdtiden enligt 10 eller 11 §

lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Åläggande att iaktta särskilda

föreskrifter eller förordnanden som har meddelats med stöd av 39 § andra stycket

lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, skall

därvid anses utgöra särskilda villkor enligt 10 § lagen om rättspsykiatrisk

vård.

5 § Om andra patienter än de som avses i 2 eller 3 § den 1 november 1997 är

intagna för vård på specialsjukhus eller vårdhem med stöd av 35 § lagen

(1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, skall de innan

sjukhuset eller vårdhemmet avvecklas undersökas för vårdintyg enligt 4 § lagen

(1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Om vårdintyg utfärdas, skall patienten

överlämnas till en sjukvårdsinrättning där frågan om intagning för tvångsvård

skall prövas enligt 6 § lagen om psykiatrisk tvångsvård.

6 § Om ett mål hos allmän förvaltningsdomstol enligt lagen (1967:940) angående

omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda inte är slutligt avgjort vid

avvecklingen av den institution där patienten vistas, skall domstolen avgöra

målet i enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård

när det gäller patient som avses i 2 eller 3 § eller lagen (1991:1128) om

psykiatrisk tvångsvård beträffande patient som avses i 5 §.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997.

 3

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1652) om

ändring i lagen (1993:388) om införande av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:388) om införande av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

 dels att 7 § i dess lydelse enligt lagen (1996:1652) om ändring i nämnda lag

skall ha följande lydelse,

 dels att övergångsbestämmelserna till lagen (1996:1652) om ändring i nämnda

lag skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 § Specialsjukhus och vårdhem får användas för sitt hittillsvarande ändamål

tills de har avvecklats helt. För innehållet i verksamheten och för verk-

samhetens bedrivande i övrigt gäller bestämmelserna i den nya lagen i

tillämpliga delar. För avgifter gäller dock 4 § införandelagen till omsorgslagen

i stället för 19 och 20 §§ nya lagen. För specialsjukhusen tillämpas därutöver

bestämmelserna i 16 § första stycket och 27-30 §§ hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763).

-------------------------------------------------------

 Nyintagning i Nyintagning i

specialsjukhus eller i specialsjukhus eller i

vårdhem får inte ske i annat vårdhem får inte ske. För den

fall än när det är fråga om vård som bedrivs i

vård oberoende av samtycke. specialsjukhus och vårdhem

För sådan vård gäller fram tills dessa har

fortfarande i tillämpliga avvecklats gäller fort-

delar 6 och 7 §§ inför- farande i tillämpliga delar

andelagen till 6 och 7 §§ införandelagen

omsorgslagen. till omsorgslagen.

 I mål i allmän

 I mål i allmän förvaltningsdomstol angående

förvaltningsdomstol angående utskrivning från vårdhem

inskrivning i eller eller specialsjukhus en-

utskrivning från vårdhem ligt 35 § lagen (1967:940)

eller specialsjukhus angående omsorger om vissa

enligt 35 § lagen psykiskt utvecklingsstörda

(1967:940) angående skall offentligt biträde

omsorger om vissa psykiskt förordnas för den som åtgärden

utvecklingsstörda skall avser, om det inte måste

offentligt biträde förordnas antas att behov av biträde

för den som åtgärden avser, saknas.

om det inte måste antas att

behov av biträde saknas.

-------------------------------------------------------

 Denna lag träder i kraft Denna lag träder i kraft,

den 1 december 1997. i fråga om 7 § andra stycket

 den 1 november 1997, och i

 övrigt den 1 december 1997.

 4

2.3 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

 Härigenom föreskrivs att 20 kap. 7 § rättegångsbalken skall ha följande

lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 kap.

7 §1 Åklagare får besluta att underlåta åtal för brott (åtalsunderlåtelse)

under förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse ej

åsidosätts:

 1. om det kan antas att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter,

 2. om det kan antas att påföljden skulle bli villkorlig dom och det finns

särskilda skäl för åtalsunderlåtelse,

 3. om den misstänkte begått annat brott och det utöver påföljden för detta

brott inte krävs påföljd med anledning av det föreliggande brottet, eller

-------------------------------------------------------

 4. om psykiatrisk vård 4. om psykiatrisk vård

eller vård i specialsjukhus eller insatser enligt

eller i vårdhem för vuxna lagen (1993:387) om stöd

enligt 35 § lagen och service till vissa

(1967:940) angående funktionshindrade kommer

omsorger om vissa psykiskt till stånd.

utvecklingsstörda eller

insatser enligt lagen

(1993:387) om stöd och

service till vissa

funktionshindrade kommer

till stånd.

 Åtal får underlåtas i andra fall än som nämnts i första stycket, om det av

särskilda skäl är uppenbart att det inte krävs någon påföljd för att avhålla den

misstänkte från vidare brottslighet och att det med hänsyn till omständigheterna

inte heller krävs av andra skäl att åtal väcks.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997.

1 Senaste lydelse 1993:393.

 5

2.4 Förslag till lag om ändring i passlagen (1978:302)

 Härigenom föreskrivs att 20 § passlagen (1978:302) skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 §1

-------------------------------------------------------

 Passtillstånd fordras för Passtillstånd fordras för

den som är intagen för vård den som är intagen för vård

enligt lagen (1991:1128) enligt lagen (1991:1128)

om psykiatrisk tvångsvård om psykiatrisk tvångsvård

eller lagen (1991:1129) om eller lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård, är in-rättspsykiatrisk vård, dock

skriven i specialsjukhus endast om

enligt 35 § lagen

(1967:940) angående om-

sorger om vissa psykiskt

utvecklingsstörda eller ut-

skriven på försök från sådant

sjukhus, dock endast om

 1. chefsöverläkaren vid sjukvårdsinrättningen i den ordning regeringen

föreskriver har gjort anmälan om att pass ej får utfärdas utan sådant tillstånd,

-------------------------------------------------------

 2. patienten genomgår 2. patienten genomgår

rättspsykiatrisk vård med rättspsykiatrisk vård med

särskild utskriv- särskild utskriv-

ningsprövning eller sådana ningsprövning, eller

förhållanden föreligger som

avses i 42 § tredje stycket

lagen angående omsorger om

vissa psykiskt

utvecklingsstörda, eller 3. för patienten tidigare

 3. för patienten tidigare utfärdat pass efter

utfärdat pass efter intagningen har återkallats

intagningen eller in- på grund av framställning

skrivningen har återkallats enligt 24 § andra stycket.

på grund av framställning

enligt 24 § andra stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Senaste lydelse 1991:1963.

 6

2.5 Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

 Härigenom föreskrivs att 12 kap. 3 § utlänningslagen (1989:529)1 skall ha

följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

12 kap.

3 §

-------------------------------------------------------

 Regeringen får meddela Regeringen får meddela

föreskrifter om hemsändande föreskrifter om hemsändande

av utlänningar, som inte är av utlänningar, som inte är

flyktingar och som har flyktingar och som har

tagits om hand enligt tagits om hand enligt

lagen (1990:52) med lagen (1990:52) med

särskilda bestämmelser om särskilda bestämmelser om

vård av unga, lagen vård av unga, lagen

(1991:1128) om psykiatrisk (1991:1128) om psykiatrisk

tvångsvård, lagen tvångsvård eller lagen

(1991:1129) om (1991:1129) om rättspsy-

rättspsykiatrisk vård eller kiatrisk vård.

35 § lagen (1967:940)

angående omsorger om vissa

psykiskt utvecklingsstörda.

 Efter avtal med annat land om behandling av fripassagerare får regeringen

föreskriva avvikelser från bestämmelserna i denna lag samt meddela de

föreskrifter i övrigt som behövs för tillämpning av avtalet.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande i fråga om utlänningar som tagits om hand enligt 35 § lagen

(1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda.

1 Lagen omtryckt 1994:515.

 7

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:459) om

arbetsförmedlingsregister

 Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister

skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

8 §

-------------------------------------------------------

 En registrering enligt En registrering enligt

någon av 5-7 §§ får inte någon av 5-7 §§ får inte

innehålla uppgifter om att innehålla uppgifter om att

den arbetssökande misstänks den arbetssökande misstänks

eller har dömts för brott eller har dömts för brott

eller har avtjänat straff eller har avtjänat straff

eller har fått annan påföljd eller har fått annan påföljd

för brott eller har varit för brott eller har varit

föremål för tvångsingripande föremål för tvångsingripande

enligt lagen (1990:52) med enligt lagen (1990:52) med

särskilda bestämmelser om särskilda bestämmelser om

vård av unga, lagen vård av unga, lagen

(1988:870) om vård av miss- (1988:870) om vård av miss-

brukare i vissa fall, brukare i vissa fall,

lagen (1991:1128) om lagen (1991:1128) om

psykiatrisk tvångsvård, psykiatrisk tvångsvård,

lagen (1991:1129) om lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård, lagen rättspsykiatrisk vård eller

(1985:568) om särskilda smittskyddslagen

omsorger om psykiskt ut-

vecklingsstörda m.fl. eller (1988:1472).

smittskyddslagen

(1988:1472).

 Registreringen får inte heller innehålla uppgift om att den arbetssökande har

vårdats med stöd av socialtjänstlagen (1980:620) eller varit föremål för åtgärd

enligt utlänningslagen (1989:529).

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997. Äldre bestämmelser gäller

fortfarande i fråga om uppgift om att någon har varit föremål för

tvångsingripande enligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt

utvecklingsstörda m.fl.

 8

3 Ärendet och dess beredning

I lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. -

omsorgslagen - som trädde i kraft den 1 juli 1986, infördes inga nya tvångs-

regler relaterade till utvecklingsstörning. Övergångsvis behölls dock

tvångsbestämmelser från den tidigare lagstiftningen (lagen 1967:940 angående

omsorger om psykiskt utvecklingsstörda) i avvaktan på en ny lagstiftning om

tvångsvård för psykiskt störda. I propositionen om psykiatrisk tvångsvård m.m.

(prop. 1990/91:58) bedömdes det dock inte möjligt att utan särskild beredning av

frågan avveckla övergångsreglerna om tvångsvård av personer med utveck-

lingsstörning. Det anfördes bl.a. att Socialstyrelsen skulle få i uppdrag att

särskilt följa tillämpningen av övergångsreglerna om tvångsvård av psykiskt

utvecklingsstörda. Därefter borde frågan om upphävande av tvångsbestämmelserna

åter prövas.

 Den 6 februari 1992 uppdrog regeringen åt Socialstyrelsen att kartlägga

omfattningen av nuvarande tvångsvård på vårdhem och specialsjukhus av psykiskt

utvecklingsstörda personer och att belysa på vilket sätt de verksamhetsansvariga

huvudmännen borde anordna alternativ verksamhet för personer som tvångsvårdas på

vårdhem eller i specialsjukhus. Socialstyrelsen skulle även, mot bakgrund av de

nya bestämmelserna om överlämnande till rättspsykiatrisk vård, bedöma den fram-

tida omfattningen av sådan vård för personer som är psykiskt utvecklingsstörda

och belysa hur sådan vård för personer med utvecklingsstörning borde vara

utformad samt utreda konsekvenserna för omsorgsverksamheten av att åtal får

underlåtas om särskilda omsorger enligt 1985 års omsorgslag kommer till stånd.

 Uppdraget skulle redovisas i sin helhet senast den 31 december 1992.

 Socialstyrelsen redovisade den 4 maj 1992 bl.a. att antalet personer med

utvecklingsstörning som vårdas med tvång på vårdhem sjunkit kraftigt under

senare år. Socialstyrelsen bedömde dock att övergångsbestämmelserna om

tvångsvård borde finnas kvar ytterligare en tid.

 Den 27 maj 1993 kompletterade regeringen det tidigare uppdraget till

Socialstyrelsen med en begäran om att Socialstyrelsen fortlöpande skulle följa

hur omfattningen av tvångsvården av utvecklingsstörda personer förändrades och

utvecklingen av alternativa lösningar till sådan vård, både i Sverige och andra

nordiska länder. Socialstyrlesen skulle vidare kartlägga hur vårdbehovet

tillgodoses för personer som före den 1 januari 1992 med stöd av domstols

förordnande överlämnats till vård i specialsjukhus samt utöver vad som sades i

det tidigare uppdraget bedöma omfattningen av psykiatrisk tvångsvård av

utvecklingsstörda personer och belysa formerna för hur sådan vård kan vara

utformad.

 Uppdraget skulle slutgiltigt redovisas senast den 31 december 1996.

 I propositionen om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl.

(prop. 1984/85:176) sades att vårdhemmen skall avvecklas men att det bl.a. på

grund av lokala förutsättningar och hänsyn till individen inte gick att

fastställa när så skulle ske. I propositionen om stöd och service till vissa

funktionshindrade (prop. 1992/93:159) konstaterades att det var nödvändigt att

skynda på avvecklingen men att slutgiltig tidpunkt för det ännu inte kunde

fastställas. Regeringen återupprepade kravet på en snabb avveckling i

propositionen 1994/95:100 bil. 6.

 Socialstyrelsen har att följa utvecklingen av 1993 års handikappreform som

bl.a. innebär att lagen (1993:387) om stöd och service till vissa

funktionshindrade och lagen (1993:389) om assistansersättning har införts och

att rehabilitering och habilitering för funktionshindrade har förbättrats. I

den årliga rapporten med anledning av detta för år 1995 framförde

Socialstyrelsen att en sluttidpunkt för vårdhemsavvecklingen borde fastställas.

Bl.a. mot denna bakgrund lämnade regeringen den 29 augusti 1996 ett nytt uppdrag

till Socialstyrelsen. I detta ingick att kartlägga och analysera konsekvenserna

av ett fastställande av en slutgiltig tidpunkt för avvecklingen av vårdhem och

specialsjukhus. Analysen skulle beröra alla parter och utgå från alternativa

tidpunkter för slutgiltig avveckling. Härvid skulle särskilt beaktas de

ekonomiska konsekvenserna för såväl staten som landstingen och kommunerna och

konsekvenserna av de alternativ som blir nödvändiga vid avvecklingen. Eventuella

andra praktiska problem som avvecklingen skulle kunna medföra skulle också

redovisas.

 Uppdraget skulle tillsammans med de tidigare nämnda uppdragen redovisas senast

den 1 november 1996.

 Socialstyrelsen inkom med sin rapport i november och den sändes på remiss den

20 november 1996. Rapporten, utom bilagorna till denna, finns i bilaga 2.

Uppdragen och remisslista finns i bilaga 1 respektive 3. Remissvaren och en

sammanställning över remissvaren finns tillgänglig på Socialdepartementet (dnr

S96/7205/H).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 24 april 1997 att inhämta Lagrådets yttrande över de

lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa

redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Lagrådets synpunkter behandlas i

författningskommentaren till lagen om avveckling av specialsjukhus och vårdhem.

4 Bakgrund

4.1 Vårdhem och specialsjukhus

Utvecklingen av stödet till personer med utvecklingsstörning har i Sverige gått

via 1600-talets asyler, barnhem och fattigstugor till 1800-talets vårdhem och

1960-talets normalisering och integrering till dagens system. Fortfarande finns

dock vissa rester av 1800-talets vårdhem kvar tillsammans med specialsjukhus, en

annan liknande särlösning för personer med utvecklingsstörning. Vårdhemmen och

specialsjukhusen bygger på tanken att personer med utvecklingsstörning mår bäst

av att vistas på uppfostrande specialanstalter. Såväl de själva som personer

utan utvecklingsstörning ansågs behöva skyddas från skadlig inverkan av

varandra.

 Vårdhem började inrättas i Sverige från senare delen av 1800-talet och framåt

- till en början i privat regi. I början av 1900-talet övertogs de i stor

utsträckning av landstingen. Under 1920-talet inrättades också, på nedlagda

militäranläggningar, statliga specialsjukhus för asociala och svårskötta

utvecklingsstörda. Dessa utvecklades till landets största institutioner för

personer med utvecklingsstörning. År 1967 överlämnades ansvaret för

specialsjukhusen till landstingen. Som mest bodde i slutet av 1960-talet ca 14

000 personer på vårdhem eller specialsjukhus.

 År 1954 kom den första lagstiftningen som reglerade situationen för personer

med utvecklingsstörning. Denna första lag riktade sig enbart till de personer

med utvecklingsstörning som betraktades som bildbara. Sedan dess har

lagstiftningen utvecklats mycket inte minst till följd av att man under 1960-

talet började diskutera nya principer. Normaliseringsprincipen och strävan att

integrera personer med utvecklingsstörning i det övriga samhället blev de

förhärskande idéerna. Med dessa kom också insikten om den direkt skadliga

effekten av institutionsvistelser.

 År 1967 tillkom lagen (1967:940) angående omsorgen om vissa psykiskt

utvecklingsstörda, den gamla omsorgslagen, som omfattade alla personer med

utvecklingsstörning. Vårdhem och specialsjukhus var dock fortfarande en central

del av de insatser som riktades till personer med utvecklingsstörning. Men den

lagen öppnade också vägen för alternativ då så kallade inackorderingshem började

inrättas. Dessa kan beskrivas som små institutioner där den enskilde fick ett

eget rum, vilket inte var fallet på traditionella institutioner.

 Många ansåg att den gamla omsorgslagen var omodern redan vid ikraftträdandet.

Drygt tio år senare tillsattes den s.k. Omsorgskommittén för att se över den

gamla omsorgslagen. Omsorgskommittén presenterade i sin rapport om omsorger om

psykiskt utvecklingsstörda (DsS 1978:9) bl.a. uppgifter om den skadliga inverkan

som institutionsvistelser har för personer med utvecklingsstörning. Det framgick

t.ex. att personer på institution har sämre gång och fler taldefekter än de som

bor i vanliga bostäder. Känslolivet störs svårt på grund av bristen på djup och

stabil känslomässig gemenskap med en eller några få personer. Undersökningar

visade också att torftighet och social depravation hos utvecklingsstörda leder

till att de blir undergivna, anspråkslösa, angelägna om gillande och mindre

kapabla att klara motgångar. Istället för social mognad utvecklas olika former

av självstimulering och till och med självdestruktivitet. Omsorgskommittén

visade också att institutionsboende negativt påverkade intelligensutvecklingen,

allra mest för små barn. Ett annat framträdande drag hos personer som vistats på

institution är att språket är sämre än hos dem som inte bott på institution.

Kommittén föreslog sedermera att specialsjukhusen skulle avvecklas inom en fem-

årsperiod och att en omfattande avveckling av större vårdhem skulle ske inom

samma period.

 Omsorgskommitténs arbete ledde så småningom till att den gamla omsorgslagen

ersattes av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda

m.fl. - omsorgslagen. I denna lag fanns varken vårdhem eller specialsjukhus med

som sådana former av särskild omsorg som den enskilde skulle erbjudas. Istället

erbjöds barn och ungdomar familjehem eller elevhem och de vuxna gruppbostad. Be-

greppet gruppbostad kom att väljas av riksdagen före det av regeringen före-

slagna grupphem. Begreppet valdes för att markera att det var fråga om den

enskildes bostad och inte en vårdinrättning. Särskilda insatser gjordes också

för att underlätta för barn att växa upp i sin familj.

 I propositionen (1984/85:176) om särskilda omsorger om psykiskt

utvecklingsstörda m.fl. påpekades att inga nya institutioner enligt principen om

anstaltsvård skulle byggas och de som fanns skulle successivt avvecklas. Av

praktiska skäl skulle den totala avvecklingen ske på längre sikt och någon

sluttidpunkt gick inte att förutse. Det påpekades också att nyintagningar på

vårdhem så långt som möjligt borde undvikas under avvecklingsperioden. Under

avvecklingsperioden infördes reglerna om vårdhem och specialsjukhus i

omsorgslagens promulgationslag. När riksdagen beslutade att ersätta den gamla

omsorgslagen med en ny vistades drygt 8 000 vuxna och 700 barn på vårdhem och

specialsjukhus.

 År 1989 tillsattes en ny handikapputredning. I den utredningens arbete ingick

även frågan om att avveckla vårdhem och specialsjukhus för personer med

utvecklingsstörning. Utredningen föreslog i betänkandet Handikapp - Välfärd -

Rättvisa (SOU 1991:46) åtgärder för att stimulera avvecklingen bl.a. genom att

kräva att huvudmännen upprättade avvecklingsplaner för institutionerna.

Utredningen föreslog också att avvecklingen skulle vara avslutad senast den 1

januari 1998. Tidpunkten motiverades med att det på grund av den samtida ÄDEL-

reformen kunde behövas viss ytterligare tid för att avveckla vårdhemsboendet.

 I propositionen 1992/93:159 om stöd och service till vissa funktionshindrade

föreslogs en helt ny lagstiftning. Återigen slogs det fast att vårdhemmen och

specialsjukhusen skulle avvecklas. Tidpunkt för avveckling kunde dock inte

fastställas på grund av att bestämmelserna om vård utan samtycke övergångsvis

skulle kvarstå enligt förslaget. Propositionens förslag antogs av riksdagen. Den

1 januari 1994 ersattes därmed omsorgslagen av en ny lag (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade - LSS. Med denna lag kan man säga att alla

principer om att särskilda samhällsordningar krävs för personer med

utvecklingsstörning har försvunnit. För första gången är personer med

utvecklingsstörning jämställda som medborgare och kommunmedlemmar. Det betyder

bl.a. att stödet till personer med utvecklingsstörning i första hand lämnas av

kommunerna och inte som tidigare av landstingen.

 I införandelagen (1993:388) till LSS slogs återigen fast att institutionerna

skulle avvecklas. För att påskynda avvecklingen ställdes i lagen också krav på

kommuner och landsting att planera för avvecklingen av vårdhemmen och

specialsjukhusen. Avvecklingsplaner skulle lämnas in till Socialstyrelsen senast

den 31 december 1994. Samtidigt skärpets kraven på eventuell nyinskrivning

väsentligt. Endast den som omhändertogs för vård oberoende av samtycke fick

skrivas in på vårdhem eller specialsjukhus. Vid LSS ikraftträdande vistades ca 4

000 personer på vårdhem eller specialsjukhus.

 Idag är det ungefär 950 personer som fortfarande bor på vårdhem. För merparten

av dem har kommuner eller landsting presenterat avvecklingsplaner, vilka som

längst sträcker sig in på det nya seklets första år. Trots att lagen kräver det

har dock vissa huvudmän ännu inte presenterat några planer på hur deras vårdhem

skall avvecklas. Det betyder att framtiden är oviss för ungefär 190 personer för

vilka det saknas någon form av planer på bostad utanför institutionen.

4.2 Vård oberoende av samtycke

De tidigare vårdideologiska tankegångarna innehöll ett stort inslag av

ingripande från samhällets sida för att förverkliga idéerna. Såväl personer som

själva kunde ta ställning, som de som saknade förmåga att ta ställning till

vilken vård de ville ha, kunde därför vårdas på institution utan att ha samtyckt

till sådan vård. Det var en naturlig följd av de principer som styrde de stora

institutionerna. Tidigare straffrättsliga bestämmelser innebar också att

personer med utvecklingsstörning kunde komma att genom domstols beslut få vård i

specialsjukhus. Med de nya tankegångarna om normalisering och integrering kunde

denna ordning börja ifrågasättas.

 Vård utan samtycke för personer med utvecklingsstörning regleras i den gamla

omsorgslagen. Vissa bestämmelser i den lagen gäller fortfarande. Bestämmelserna

gäller såväl för dem som skrivits in med stöd av 35 § gamla omsorgslagen som för

dem som före år 1992 dömts till vård i specialsjukhus som påföljd för brott.

 Sedan början av 1980-talet har intentionerna varit att utmönstra denna form av

vård utan samtycke ur lagstiftningen. Samtidigt har lagstiftningen kommit att i

praktiken spela ut sin roll. Från att det år 1986 fanns 1 144 personer

omhändertagna för vård utan samtycke, enbart relaterad till utvecklingsstörning,

på specialsjukhus eller vårdhem finns det idag 16 personer som vårdas utan

samtycke på specialsjukhus. Av dessa är elva personer dömda till vård i

specialsjukhus som påföljd för brott enligt brottsbalkens äldre lydelse.

 Frågan om tvångsvård aktualiserades på nytt i förarbetena till LSS. Det

främsta skälet till att specialsjukhus inte avskaffades som vårdform i samband

med att LSS infördes var att reglerna om psykiatrisk tvångsvård nyligen hade

ändrats. I avvaktan på att erfarenheterna av de nya reglerna om psykiatrisk

tvångsvård m.m. hade analyserats ordentligt fick reglerna om vård utan samtycke

kvarstå som en möjlig vårdform för personer med utvecklingsstörning. Frågan om

avskaffandet av vård utan samtycke skulle dock väckas igen när mer kunskap om

den nya lagstiftningen vunnits. Socialstyrelsens rapport ger enligt regeringens

mening tillräckligt underlag för att nu slutgiltigt behandla denna fråga.

5 Överväganden och förslag

5.1 Avskaffande av tvångsvård enbart baserad på

utvecklingsstörning

-------------------------------------------------------

|Regeringens förslag: Ingen nyintagning för vård på |

|specialsjukhus eller vårdhem skall få ske efter den 1|

|november 1997. Möjligheten att bereda personer med |

|utvecklingsstörning vård utan samtycke enbart på grund|

|av utvecklingsstörningen skall upphöra. |

-------------------------------------------------------

 Socialstyrelsens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: I huvudsak är remissinstanserna positiva till att avskaffa

vård oberoende av samtycke enbart relaterad till utvecklingsstörning. Flera

remissinstanser som t.ex. Malmö kommun påpekar att det finns ett behov av

samverkan och utbyte av kompetens. Man betonar inte minst behovet av stöd och

vägledning från den psykiatriska vården till kommunala verksamheter.

Handikappombudsmannen påpekar också behovet av att inrätta verksamheter

anpassade efter de behov som personer med utvecklingsstörning kan ha.

 Tveksamhet till avvecklingen av specialsjukhuset och därmed vård utan samtycke

framförs av länsrätten i Västmanlands län som ser ett behov av fortsatt

möjlighet till vård oberoende av samtycke enbart baserad på utvecklingsstörning.

Länsrätten anser också att Socialstyrelsens lagförslag inte är möjligt att

tillämpa. Liknande tankar framförs av Svenska Kommunförbundet. Förbundet anser

att en särskild lagstiftning utöver den som finns i andra lagar om

omhändertagande oberoende av medgivande bör inrättas för personer med

utvecklingsstörning när specialsjukhuset försvinner. De påpekar att en sådan

lagstiftning kommer att beröra en liten grupp människor. Vidare uttrycker Sala

kommun tveksamheter då de befarar att flera personer som tidigare vistats på

Salberga kommer att vilja bosätta sig i Sala.

Skälen för regeringens förslag:

Gällande lagstiftning

Av 7 § andra stycket lagen (1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd

och service till vissa funktionshindrade framgår att nyintagning på vårdhem

enbart får ske om det rör vård utan samtycke. I dessa fall gäller fortfarande

införandelagen (1985:569) till omsorgslagen (1985:568) i tillämpliga delar. Av

denna framgår bl.a. att 35 och 37 §§ i lagen (1967:940) angående omsorgen om

vissa psykiskt utvecklingsstörda, gamla omsorgslagen, skall gälla i tillämpliga

delar.

 35 § gamla omsorgslagen innehåller regler om beredande av vård oberoende av

samtycke för psykiskt utvecklingsstörda. Där sägs att en person med

utvecklingsstörning som fyllt 15 år får beredas vård oberoende av samtycke om

han till följd av utvecklingsstörningen

 a) är farlig för annan persons säkerhet eller fysiska eller psykiska hälsa

eller för eget liv,

 b) är ur stånd att taga vård om sig själv,

 c) är ur stånd att skydda sig själv mot att bli sexuellt utnyttjad eller

 d) har ett för närboende eller andra grovt störande levnadssätt.

 Av 37 § gamla omsorgslagen framgår att den som dömts till vård i spe-

cialsjukhus skall skrivas in där utan dröjsmål. Efter år 1991 har dock ingen

kunnat dömas till sådan vård. Övriga fortfarande gällande regler berör

verksamhetens organisation och även administration av inskrivning och

utskrivning. Beslut om inskrivning och utskrivning fattas idag av länsrätten i

det län där institutionen är belägen.

Behovet av alternativ

I alla sammanhang där upphörande av möjligheten till vård oberoende av samtycke

har diskuterats, har frågan om alternativ varit central. Handikapputredningen

konstaterade ett behov av nära samverkan mellan den kommunala huvudmannen och

sjukvårdshuvudmannen för att i framtiden tillgodose behoven hos dem som idag

vistats på specialsjukhus. Ungefär samtidigt anfördes i propositionen 1990/91:58

om psykiatrisk tvångsvård m.m. att övergångsbestämmelserna om vård utan samtycke

inte kunde avskaffas i samband med reformeringen av den psykiatriska tvångsvår-

den. Inriktningen mot avskaffande kvarstod dock och Socialstyrelsen fick i

uppdrag att följa tillämpningen av övergångsreglerna. I propositionen

1992/93:159 om stöd och service till vissa funktionshindrade uttalas att det är

synnerligen viktigt att alternativa individuellt anpassade åtgärder för

utvecklingsstörda personer med sociala, psykiska eller beteendemässiga problem

vidtas inom ramen för verksamheten med den nya lagen och, då det bedöms som

lämpligt, i samverkan med t.ex. psykiatrin och socialtjänsten.

 Socialstyrelsen konstaterar i sin rapport att det under de senaste tio åren

utvecklats en rad boende- och omsorgsformer som erbjuder omfattande och

kvalificerade insatser. Erfarenheten från dessa verksamheter visar att

behovsanpassade insatser som utförs av kvalificerad personal, skräddarsys för

den enskilde och där olika vårdgivare samverkar har blivit goda alternativ till

vård utan samtycke. Med stöd av flera underlagsrapporter konstaterar

Socialstyrelsen vidare att de som är eller har varit inskrivna för vård utan

samtycke kan få en mer adekvat vård och omsorg genom insatser enligt lagen

(1993:387) om stöd och service till funktionshindrade, LSS eller

socialtjänstlagen (1980:620), SoL. Det förutsätter dock ett väl planerat stöd,

som är anpassat efter den enskildes behov.

 Regeringen delar Socialstyrelsens uppfattning att det numera finns betydligt

bättre behandlingsformer för utvecklingsstörda personer än omhändertagande för

vård utan samtycke på specialsjukhus eller vårdhem. Efter den 1 november 1997

bör det därför inte längre vara möjligt att bereda personer med

utvecklingsstörning vård oberoende av samtycke enbart på grund av

utvecklingsstörningen.

 Detta innebär att personer med utvecklingsstörning i fortsättningen skall

behandlas precis som andra som är i behov av vård. I första hand skall den

enskilde erbjudas olika former av frivilliga insatser. Detta förutsätter ett

noggrant planeringsarbete utifrån varje individs egna förutsättningar och kräver

i regel omfattande resurser. Insatser skall ges av kvalificerad personal och i

samverkan mellan olika huvudmän. Huvudansvaret för insatserna vilar dock på

kommunerna.

 Kommunerna har idag en mängd insatser som kan komma ifråga, inte minst med

tanke på det utökade ansvaret för hälso- och sjukvård som de senare årens

reformer medfört. Insatser som kan bli aktuella är främst sådana som regleras i

LSS och SoL. Socialtjänsten kan då komma att bli engagerad ur ett brett

perspektiv, även med en sådan insats som t.ex. missbrukarvård. Men även andra

kommunala insatser kan komma i fråga som kommunal vuxenutbildning i form av

särvux. Regeringen anser att det är angeläget att Socialstyrelsen fortsätter

sprida kunskap om de erfarenheter som finns om insatser av detta slag.

Socialstyrelsen bör också verka för att kunskap om förutsättningarna för

personer med utvecklingsstörning ges till personal i flera verksamheter, vilka

kan komma att bli berörda.

 Kommunernas ansvar för viss hälso- och sjukvård förbättrar deras möjligheter

att med egna resurser tillgodose de speciella behov som vissa personer med

utvecklingsstörning har. Det kommer ändå, som Socialstyrelsen konstaterat, att

bli nödvändigt med samverkan med andra huvudmän. Det kan t.ex. gälla vid

insatser av den psykiatriska vården och de insatser enligt LSS som landstinget

ansvarar för. Det är viktigt att en kommun som skall bygga upp en verksamhet av

detta slag har möjlighet att få stöd i sitt arbete såväl under uppbyggnadstiden

som i ett senare skede. Socialstyrelsen har här en viktig uppgift vad gäller

deras kunskapsförmedlande verksamhet.

 Flera remissinstanser varnar för att de nödvändiga resurserna och den unika

kompetens som behövs inte kan uppbringas av enstaka kommuner. Regeringen lade

tidigare i vår fram propositionen (1996/97:105) om kommunal samverkan. Om

förslagen i denna proposition antas av riksdagen öppnas en möjlighet för

kommuner och landsting att samverka med andra kommuner och landsting genom att

inrätta gemensamma nämnder för vissa frågor. Härigenom ges ökade möjligheter att

hitta nya former för samarbete även i fråga om insatser till personer med

utvecklingsstörning.

Andra former av tvångsvård för personer med utvecklingsstörning

Om frivilliga insatser inte är tillräckliga kan det bli nödvändigt att om-

händerta en utvecklingsstörd person för tvångsvård. En effekt av de framförda

förslagen är att personer med utvecklingsstörning i fortsättningen kommer att

omhändertas för vård utan samtycke i samma former som gäller för andra

människor. Detta innebär, förutom möjligheten att döma en person, som begått

brott, till rättspsykiatrisk vård enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk

vård, LRV, att tvångsvård med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk

tvångsvård, LPT, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM och

lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, kan komma till

stånd.

 Till viss del förekommer detta redan idag. Sedan år 1992 kan också personer

med utvecklingsstörning, precis som andra, dömas till rättspsykiatrisk vård. Den

som är under 20 år kan beredas vård med stöd av LVU. För att dessa personer

skall få adekvat vård måste dock hänsyn tas till de speciella behov som kan

uppkomma till följd av utvecklingsstörningen.

 Personer med utvecklingsstörning döms sällan till fängelse. Men det förekommer

och i undantagsfall kan det vara tal om längre fängelsestraff. Även i

fängelsemiljön bör särskild hänsyn tas till de behov som kan uppkomma till följd

av en utvecklingsstörning. Kriminalvårdsstyrelsen konstaterar i sitt remissvar

att det, i de få fall som fängelse kan komma ifråga, bör gå att lösa behoven i

samverkan med kommunerna och landstingen. Om personer med utvecklingsstörning i

någon större omfattning skulle komma att dömas till fängelse anser

Kriminalvårdsstyrelsen att särskilda enheter bör inrättas för dessa personer.

Regeringen förutsätter att Kriminalvårdsstyrelsen kommer att följa utvecklingen

inom detta område.

 Personer med utvecklingsstörning vårdas även inom ramen för psykiatrisk

tvångsvård. Vården får dock inte baseras på enbart utvecklingsstörningen. De

särskilda behov som personer med utvecklingsstörning som också har andra

psykiska störningar kan ha, har på senare år uppmärksammats mer, t.ex. i

facklitteraturen. Samarbetet mellan kommunerna och landstingens psykiatriska

enheter måste utvecklas i såväl förebyggande som efterföljande vård i de fall

som kan bli aktuella för tvångsinsatser. Kompetens för att hjälpa personer med

utvecklingsstörning och andra psykiska störningar kan också vara nödvändig i

andra sammanhang. Det kan t.ex. gälla i de fall någon behöver tillgång till

somatisk vård. Regeringen förutsätter att Socialstyrelsen noggrant följer

utvecklingen med tanke på vad som framkommit i rapporten om inskrivningar enligt

LPT med enbart diagnosen utvecklingsstörning fastställd.

 Ungdomsvården omfattar redan idag barn med utvecklingsstörning på samma sätt

som andra barn och ungdomar. Statens institutionsstyrelse har i sitt remissvar

klargjort att de är förberedda för att ta emot barn och ungdomar med

utvecklingsstörning.

 Regeringen vill i detta sammanhang framhålla att kommunen inte mister sitt

ansvar för att en person frihetsberövas. Ansvaret för insatser enligt t.ex. LSS

kvarstår även under en fängelsevistelse. Vid ett frihetsberövande kommer den

enskilde ofta att placeras utanför sin hemkommun. Det förtar dock inte

hemkommunen från dess ansvar. Regeringen förutsätter att kommunerna i dessa fall

kommer att finna former för att samarbeta med varandra och med andra berörda

samhällsorgan.

 Några remissinstanser menar att det kvarstår ett behov av särskilda be-

stämmelser om frihetsberövande enbart baserat på utvecklingsstörning. Länsrätten

i Västmanlands län baserar detta på de intagningar som gjorts de senaste åren

men säger inget om hur många de är. Svenska Kommunförbundet hänvisar till den

grupp personer på Salberga specialsjukhus som inte kan överföras till

rättspykiatrisk vård. Detta rör en grupp om högst fem personer. Malmö kommun är

mer oprecis men anser att den nuvarande psykiatriska vården är otillräcklig. Den

nuvarande formen av vård utan samtycke vill de dock inte ha kvar.

 Det rör sig alltså om ett mycket begränsat antal människor som det framförs

förslag om att inrätta speciell lagstiftning för. Remissinstanserna framför inga

förslag på hur dessa skall definieras eller hur insatserna till dem skall

utformas. Regeringen anser inte att några särskilda regler av detta slag är

nödvändiga. De instrument som finns bör vara tillräckliga och formerna för deras

utnyttjande måste istället utvecklas så att personer med utvecklingsstörning

skall kunna tillgodogöra sig insatserna på bästa sätt. Det bör dock framhållas

att personer med utvecklingsstörning kan ha mycket speciella behov och att det

kan finnas enstaka personer som inte uppfyller kriterierna för att få tvångsvård

enligt annan lagstiftning och där det är svårt att erbjuda bra vård enbart genom

frivilliga insatser enligt LSS och SoL. Regeringen vill därför åter understryka

vikten av att formerna för samarbetet mellan olika samhällsorgan utvecklas och

anpassas med hänsyn till denna grupp.

 Socialstyrelsen har i sin rapport föreslagit att ett kommunalt betalningsan-

svar för färdigbehandlade patienter inom rättspsykiatrin skall införas. Några

remissinstanser tillstyrker detta men flertalet, däribland Svenska

Kommunförbundet, avvisar det.

 Enligt 6 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso-

och sjukvård är kommunen betalningsansvarig för medicinskt färdigbehandlade

patienter som vårdats sammanhängande mer än tre månader i sluten psykiatrisk

vård. Denna bestämmelse gäller även för patienter som tvångsvårdats (se prop.

1993/94:218 s. 108). Frågan om ett mer omfattande betalningsansvar för

kommunerna bör införas berör en mycket större grupp än de nu aktuella elva

personer som kan komma att överföras till vård enligt LRV. Regeringen har inte

för avsikt att nu lämna några förslag med den inriktningen. Med ett väl

utvecklat samarbete borde det också vara möjligt att lösa de problem som

föranlett Socialstyrelsens förslag.

5.2 Den fortsatta vården för dem som är inskrivna för vård

utan samtycke på specialsjukhus eller vårdhem

-------------------------------------------------------

|Regeringens förslag: När specialsjukhus och vårdhem |

|avvecklas skall de som vårdas på dessa institutioner |

|med stöd av 35 eller 37 §§ lagen angående omsorger om|

|vissa psykiskt utvecklingsstörda (gamla omsorgslagen)|

|överföras till vård enligt LRV eller, om förutsättningarna|

|härför föreligger, enligt LPT. Den som inte uppfyller|

|förutsättningarna för vård enligt LRV eller LPT skall|

|istället erbjudas insatser enligt LSS eller SoL. |

-------------------------------------------------------

 Socialstyrelsens förslag: Socialstyrelsen anser att för de personer som varit

inskrivna på specialsjukhus eller vårdhem med stöd av 35 eller 37 §§ gamla

omsorgslagen kan de möjligheter till vård utan samtycke som erbjuds med stöd av

LVU, LVM, LPT och LRV i många fall tillgodose behovet av tvångsinsatser och att

det behövs en kompletterande lagstiftning som gör det möjligt att konvertera

beslut om vård på specialsjukhus till rättspsykiatrisk vård.

 Remissinstanserna: Justitieombudsmannen, Kammarrätten i Stockholm och

Riksåklagaren har inte haft något att erinra mot Socialstyrelsens förslag. Göta

Hovrätt anser att det i lagen om avveckling direkt bör anges att den som vid

ikraftträdandet är intagen på specialsjukhus till följd av domstols dom skall

anses genomgå rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning enligt

LRV. Malmö tingsrätt har framfört att det vid avvecklingen i vanlig ordning bör

prövas om berörda patienter kan omhändertas för vård enligt LPT. Länsrätten i

Västmanland avstyrker Socialstyrelsens förslag. Tvångspsykiatrikommittén menar

att endast personer som av domstol överlämnats till vård på specialsjukhus kan

konverteras till vård enligt LRV. Till stöd för bedömningen bör man ha ett intyg

utfärdat av läkare med specialistkompetens i psykiatri. Det måste också framgå

av lagen vad som gäller beträffande permission, utskrivning m.m. Landstinget i

Västmanland anser att den föreslagna lagen är otydlig och att det inte framgår

hur eventuellt konverterade patienter skall vårdas. Göteborgs kommunstyrelse

slutligen påpekar att det även kan övervägas att låta länsrätten pröva övergång

till vård enligt LPT om förutsättningarna härför är uppfyllda. Det bör också

klargöras vad som skall gälla i fråga om den fortsatta vården, vem som beslutar

om att den skall upphöra och om vistelse utanför vårdinrättningen.

 Skälen för regeringens förslag: Före år 1992 kunde en psykiskt ut-

vecklingsstörd person, som begått brott, av domstolen överlämnas till vård i

specialsjukhus. I samband med psykiatrireformen avskaffades emellertid denna

möjlighet. I propositionen (1990/91:58 bil. 2 s. 470) anförde justitieministern

att även psykiskt utvecklingsstörda bör kunna överlämnas till rättspsykiatrisk

vård med särskild utskrivningsprövning.

 Det finns dock fortfarande ett antal personer som före den 1 januari 1992 av

domstol har överlämnats till vård i specialsjukhus. När specialsjukhusen nu

avvecklas måste dessa personer överföras till någon annan vårdform. Frågan är då

hur en sådan överföring skall gå till. När lagen (1966:293) om beredande av

sluten psykiatrisk vård i vissa fall, LSPV, upphävdes utformades

övergångsbestämmelserna så att de som var intagna på en sjukvårdsinrättning med

stöd av LSPV och för vilka det ankom på utskrivningsnämnd att besluta om

utskrivning, skulle anses genomgå rättspsykiatrisk vård med särskild

utskrivningsprövning enligt LRV. Med hänsyn till justitieministerns tidigare

nämnda uttalande bör på motsvarande sätt personer som en gång dömts till vård i

specialsjukhus utan något ytterligare beslut i det enskilda fallet kunna

överföras till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Detta är

också den lösning som förordas av Göta Hovrätt.

 Sedan vården konverterats till rättspsykiatrisk vård får det fortsatta vård-

behovet bedömas av chefsöverläkaren och länsrätten inom ramen för reglerna i

LRV. Det kan naturligtvis inte uteslutas att det bland dem som överförs till

rättspsykiatrisk vård finns någon som inte har en sådan allvarlig psykisk

störning att förutsättningarna för vård enligt LRV är uppfyllda. Det är därför

viktigt att behovet av tvångsvård övervägs så snart som möjligt efter

överföringen till den rättspsykiatriska sjukvårdsinrättningen.

 En person kan också ha överförts från kriminalvården till vård i special-

sjukhus. Om någon sådan patient skulle vara intagen på specialsjukhus när detta

avvecklas bör även denne kunna överföras till rättspsykiatrisk vård men då

enligt 4 § LRV, dvs. utan särskild utskrivningsprövning. Något vårdintyg behöver

inte utfärdas i detta fall, eftersom behovet av vård redan har bedömts i samband

med att patienten överfördes till vård i specialsjukhus. Sådan vård kan

emellertid inte pågå efter strafftidens utgång. Behövs det fortsatt tvångsvård

även efter denna tid får det ske genom psykiatrisk tvångsvård.

 Slutligen kan en person vara tvångsomhändertagen för vård i specialsjukhus

eller vårdhem med stöd av 35 § gamla omsorgslagen. Behovet av vård kan då bero

på att personen i fråga är farlig för annans personliga säkerhet eller fysiska

eller psykiska hälsa eller för eget liv, är ur stånd att ta vård om sig själv,

är ur stånd att skydda sig själv mot att bli sexuellt utnyttjad eller har ett

för närboende eller andra grovt störande levnadssätt. Här bör också nämnas att

det är möjligt att överlämna en person till vård i specialsjukhus om denne under

inflytande av psykisk utvecklingsstörning begått brott mot annans personliga

säkerhet, utan att åtal väckts. För denna patientgrupp föreslås att, innan

avvecklingen sker, skall patienten undersökas av läkare som får bedöma om

vårdintyg kan utfärdas. Av vårdintyget skall det i så fall framgå om det finns

sannolika skäl för att förutsättningarna för tvångsvård är uppfyllda. Om läkaren

bedömer att psykiatrisk tvångsvård kan komma i fråga skall patienten överlämnas

till sådan sjukvårdsinrättning. Därefter gäller reglerna i LPT om intagning,

utskrivning etc.

 Om förutsättningarna för vård enligt LPT inte är uppfyllda eller när

förutsättningarna för tvångsvård enligt LRV eller LPT upphör, åligger det den

kommun där personen i fråga är folkbokförd att verka för att han eller hon får

det stöd och den service som är nödvändig med hänsyn till hans eller hennes

behov enligt LSS eller enligt SoL. Detsamma gäller naturligtvis även för andra

som vårdas på vårdhem i samband med att dessa avvecklas.

5.3 Tidpunkten för slutgiltig avveckling av vårdhem och

specialsjukhus för personer med utvecklingsstörning

-------------------------------------------------------

|Regeringens förslag: En särskild lag om avveckling av|

|specialsjukhus och vårdhem införs. Därigenom fastställs|

|att specialsjukhus skall vara avvecklade vid utgången|

|av år 1997 och vårdhem vid utgången av år 1999. |

-------------------------------------------------------

 Socialstyrelsens förslag: Socialstyrelsen föreslår genom en särskild lag av-

veckling av specialsjukhuset till den 31 december 1997 och av vårdhem till den

31 december 1999. Skälen till avveckling är bl.a. att vård utan samtycke

föreslås upphöra samt att alternativen inte medför stora merkostnader för

kommunerna. Föreslagen tidpunkt är balanserad mellan att inte skapa merkostnader

för kommunerna och att ändå påskynda avvecklingen. Vissa vårdhem bör enligt

förslaget få omvandlas till särskilda boendeformer för äldre enligt SoL.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna är i den mån de kommenterar det positiva

till att slutgiltigt avveckla vårdhemmen och specialsjukhusen. Det som

diskuteras är tidpunkten för avveckling och i viss mån alternativet att omvandla

vissa vårdhem till äldreboende. Flera remissinstanser däribland Stockholms

kommun, Skövde kommun, Östersunds kommun och landstinget i Stockholms län stöder

aktivt den föreslagna avvecklingstidpunkten. Andra, såsom Landstingsförbundet,

väljer att inte göra några invändningar mot den föreslagna tidpunkten. Avvikande

uppfattning presenteras av Nässjö kommun och Svenska Kommunförbundet som

förespråkar utgången av år 2002 istället. Även Skellefteå kommun torde önska en

senare tidpunkt för avveckling men presenterar inget alternativ. Riksförbundet

FUB säger sig inte finna skäl att lämna sin tidigare ståndpunkt om slutlig

avveckling vid utgången av år 1998.

Skälen för regeringens förslag:

Slutgiltig avveckling av vårdhem och specialsjukhus

Som tidigare nämnts föreslog Handikapputredningen i sitt betänkande (SOU

1991:46) att alla vårdhem och specialsjukhus borde vara avvecklade senast den 1

januari 1998. I 6 § införandelagen till LSS föreskrevs istället att landsting

och kommuner gemensamt skulle planera för avveckling av befintliga

specialsjukhus och vårdhem och att avvecklings-

planer skulle upprättas och lämnas in till Socialstyrelsen senast den

31 december 1994.

 Socialstyrelsen har till regeringen framfört att den anser att en slutgiltig

tidpunkt för vårdhemmens avveckling skall fastställas. Skälen är att så få

personer kommer att bo på vårdhem, att de i allmänhet har låg standard samt att

förslag om upphörande av tvång kommer att läggas.

 I dag bor ca 950 personer fortfarande på 52 institutioner. Av dessa är endast

de som vistas på specialsjukhuset inskrivna för vård utan samtycke. Enligt de

planer för avveckling som finns kommer det vid utgången av år 1999 att finnas 19

institutioner där 318 personer bor. För 190 personer vid 12 vårdhem är

framtiden därefter oviss då det saknas avvecklingsplaner. Vid tre av dessa

vårdhem har huvudmannen deklarerat att man inte har för avsikt att avveckla

institutionen.

 Det enda kvarvarande specialsjukhuset, Salberga sjukhus i Sala, skall enligt

en beslutad avvecklingsplan vara avvecklat vid utgången av år 1997.

 Enligt 8 § införandelagen till LSS skall landstingen vara huvudmän för

vårdhemmen om inte landstinget kommer överens med en kommun om något annat. I de

fallen sådan överenskommelse görs kan kommunerna kompenseras ekonomiskt på så

sätt som sägs i 17 § LSS. De kvarvarande vårdhemmen drivs i huvudsak i kommunal

regi. Vid dessa vårdhem vistas dock personer från stora delar av landet. En

avveckling av ett vårdhem kräver därför aktivt samarbete mellan kommunen och

andra huvudmän.

 De huvudmän som är ansvariga för de alternativ som vanligen används vid

avveckling av vårdhemmen är kommunerna, främst genom LSS. LSS bygger på

bosättningsbegreppet vilket leder till att det i första hand är den kommun där

den enskilde är folkbokförd som skall erbjuda ett alternativ till vårdhemmet

eller specialsjukhuset. Inget hindrar dock att den enskilde väljer att bosätta

sig på någon annan plats. Någon remissinstans har uttryckt oro för tvister

mellan kommuner om rätt folkbokföringsort. Det är dock inte kommunen som har att

slutgiltigt fastställa var en person skall vara folkbokförd.

 Socialstyrelsen påpekar i sin rapport att alternativen till vårdhem inte

medför några betydande merkostnader relaterat till drift av vårdhemmen. Ingen

remissinstans har motsagt denna uppgift. Merkostnader anförs enligt

Socialstyrelsen inte heller som skäl för att inte avveckla vårdhem. Det händer

dock att kommuner uttrycker oro för att en oproportionellt stor grupp personer

med utvecklingsstörning kan komma att bosätta sig i deras kommun. I det

sammanhanget vill regeringen uppmärksamma det arbete som pågår inom

regeringskansliet för att skapa kostnadsutjämning mellan kommunerna för insatser

enligt LSS. För närvarande pågår en fältstudie utifrån vad som framfördes i Ds

1996:47 om utjämning av kostnadsskillnader för verksamhet enligt LSS. Vidare har

kommittén (Fi 1995:16) om uppföljning och utveckling av det nya utjäm-

ningssystemet för kommuner och landsting givits tilläggsdirektiv (dir. 1997:32)

för att se om kostnader för insatser enligt LSS kan ingå i systemet för kommunal

kostnadsutjämning.

 Socialstyrelsen konstaterar vidare i sin rapport att de personer som flyttar

från vårdhem ofta har mer omfattande funktionshinder än de som bor kvar.

Detsamma gäller för dem som bor på vårdhem med avvecklingsplan i relation till

dem som bor på vårdhem utan avvecklingsplan. Således saknas skäl att tro att

anledningen till att vissa personer bor kvar på vårdhem är att de har mer

omfattande behov än andra.

 Regeringen delar Socialstyrelsens uppfattning att det finns starka skäl för

att fastslå ett datum för den slutgiltiga avvecklingen av vårdhemmen och

specialsjukhusen. En grundläggande orsak är att det i denna proposition läggs

fram förslag om upphörande av vård utan samtycke enbart baserad på

utvecklingsstörning. Som tidigare påpekats var det enda skälet till att inte

fastställa ett datum för slutgiltig avveckling vid införandet av LSS att

reglerna om vård utan samtycke skulle behållas övergångsvis.

 I det sammanhanget bör nämnas att riksdagen i samband med behandlingen av

prop. 1992/93:159 om stöd och service till vissa funktionshindrade gjorde

följande tillkännagivande (bet. 1992/93:SoU19). "I vissa fall kan dock, enligt

utskottets mening, ett litet väl fungerande vårdhem för dem som bor där utgöra

en väl så god vårdmiljö som ett gruppboende. Vårdbehov är individuella och det

är viktigt att alla vårdbedömningar utgår från den enskilde individens behov.

Huvudmännen bör därför utifrån varje vårdhems förutsättningar under

avvecklingstiden kunna ta ställning till frågan om nedläggning eller fortsatt

drift." Utskottet utvecklade inte närmare vad som avsågs med ett litet väl

fungerande vårdhem.

 Regeringen konstaterar att uttalandet i och för sig inte motsäger att vårdhem-

men skall avvecklas utan snarare avser att diskutera formerna för avveckling.

Resonemanget utgår dock i från en något äldre vårdtanke än de principer som

lagstiftningen numera bygger på. Precis som alla andra skall personer med

utvecklingsstörning ha en egen bostad. De flesta behöver då en bostad med

särskild service för att ge dem stöd i vardagen. I den mån personerna behöver

vård skall de vända sig till hälso- och sjukvården. Det kan påpekas att bostäder

med särskild service enligt LSS är sådana bostäder som kan omfattas av det

kommunala sjukvårdsansvaret i hälso- och sjukvårdslagen. Regeringen anser därför

inte att riksdagens tillkännagivande bör föranleda några särskilda åtgärder i

denna proposition.

 Beslutet att avveckla vårdhemmen och specialsjukhusen har riksdagen redan

fattat i samband med införandet av LSS. Att detta beslut skall fullföljas har

bekräftats senast i proposition 1994/95:100, bil. 6 som riksdagen har godkänt

(bet. 1994/95:SoU15). Det angelägna är nu att slutföra denna avveckling inom en

rimlig tid. För merparten av dem som bor på vårdhem kommer den pågående och

planerade avvecklingen att betyda att de kan få en bostad före sekelskiftet. För

ett litet antal personer blir detta inte en realitet. Med detta förslag kommer

avvecklingen att tidigareläggas ett år för ca 60 personer. Viktigare är dock att

det för ca 190 personer verkligen sker en avveckling av vårdhemmet.

 Erfarenheter som finns av vårdhemsavveckling visar bl.a. att det underlättar

att ha ett sista datum för avvecklingen fastställt. Det framförs också i

remissvaren av Östersunds kommun med erfarenheter av vårdhemsavvecklingen i

Jämtland vilken slutfördes i mars 1992.

Genomförandet av avvecklingen

Genom att införa en särskild lag om avveckling av vårdhem och specialsjukhus kan

en definitiv sluttidpunkt för när dessa institutioner skall vara avvecklade

fastställas. Därigenom fastställs att dessa institutioner inte får användas för

sitt nuvarande ändamål efter denna tidpunkt. De kan då heller inte längre

tillgodose behov av insatsen bostad med särskild service enligt LSS. Frågan är

då vilken sluttidpunkt som kan anses lämplig.

 Socialstyrelsen framför i sin rapport att tidpunkten för slutgiltig avveckling

av vårdhem bör ligga så nära i tiden att huvudmännen börjar förberedelser för en

planerad avveckling i den mån de inte redan gjort det. Denna tidpunkt bör därför

inte ligga längre bort än fem år. Enligt Socialstyrelsen talar mycket för att

den 31 december 1999 är en lämplig tidpunkt.

 Remissinstanserna är till övervägande del positiva till denna tidpunkt. Två av

remissinstanserna, Svenska Kommunförbundet och Nässjö kommun, förordar att hela

den av Socialstyrelsen förespråkade tiden på fem år skall användas.

 Regeringen delar Socialstyrelsens uppfattning att ett fastställande av

slutdatum måste ligga inom en relativt snar framtid för att påskynda planering

och genomförande av avvecklingen. Vidare måste det ges reell tid för att på ett

för den enskilde vårdhemsboende gott sätt kunna genomföra avvecklingen. För

flertalet av de personer som idag vistas på vårdhem finns planer för att

genomföra avvecklingen före sekelskiftet.

 Det är klart att hänsyn skall tas till de praktiska förutsättningarna för att

avveckla de kvarvarande vårdhemmen. De omfattande och goda erfarenheter som

finns om avveckling torde dock betyda att planering och genomförande kan göras

på relativt kort tid. De huvudmän som behöver lägga ner ett mer omfattande

arbete med avvecklingen har i regel underlåtit att tidigare genomföra i lag

fastställd planering. Regering anser därför, precis som Socialstyrelsen, att den

31 december 1999 är en lämplig sluttidpunkt för avveckling av vårdhem för

personer med utvecklingsstörning. Det bör därför fastställas genom den lag om

avveckling som föreslås.

 Förutsättningarna är något annorlunda för specialsjukhuset. Det finns endast

ett sådant kvar, Salberga i Sala. Huvudman för Salberga är landstinget i

Västmanlands län. Landstinget har för Socialstyrelsen presenterat en

avvecklingsplan för specialsjukhuset som innebär att det skall vara avvecklat

vid utgången av år 1997. Då det nu förslås att de gamla reglerna om vård

oberoende av samtycke skall upphöra finns det ingen anledning att efter 1997 ha

kvar något specialsjukhus.

 Socialstyrelsen föreslår i sin rapport att vissa vårdhem skall få fortleva som

institutioner för äldre. Förslaget får stöd av några remissinstanser som

Svenska Kommunförbundet och Göteborgs kommun. FUB påpekar

att förslaget strider mot Socialstyrelsens egna slutsatser att ingen kan vara

för gammal för att med goda behållning flytta från ett vårdhem.

 Regeringen tar principiellt avstånd från inrättandet av nya institutioner för

personer med utvecklingsstörning. På de institutioner där det vistas personer

vars ålder betydligt överstiger folkpensionsåldern kan det dock finnas skäl att

ta hänsyn till deras vilja att inte behöva flytta. Den fortsatta driften av en

sådan institution kan dock inte ske i form av vårdhem, eftersom dessa skall

avvecklas. Det blir i stället fråga om särskilda boendeformer för äldre. De

personer som berörs måste givetvis underrättas om denna förändring och de bör

även erbjudas reella alternativ till sådan vård i form av andra insatser enligt

LSS. Om det vid samma institution bor personer vars ålder endast obetydligt

överstiger folkpensionsåldern skall de dock erbjudas bostad med särskild

service.

 Regeringen vill också uppmärksamma de kommuner som genomför förändringar av

ovan nämnda slag på det ansvar man därmed åtar sig. Alla som väljer att bo kvar

på vårdhemmet för att de vill bo där återstoden av sitt liv måste i så fall få

göra det. I den mån kommunen avser att låta även andra personer än dem som för

närvarande bor på vårdhemmet flytta dit i framtiden för att erhålla äldreomsorg

kan denna vård inte vara speciellt riktad till personer med utvecklingsstörning.

 Socialstyrelsen följer idag utvecklingen vid vårdhemmen såväl avseende drift

som avvecklingen. I enlighet med sitt ansvar för tillsynen över vårdhemmen bör

Socialstyrelsen även i fortsättningen i samverkan med berörda länsstyrelser

följa avvecklingen av vårdhemmen. Socialstyrelsen har förklarat att den före den

1 januari 1998 kommer att göra en bedömning av alternativa boendeformer för dem

som i dag bor på vårdhem. Denna kommer särskilt att inriktas på de vårdhem som

ännu inte inkommit med avvecklingsplaner och möjligheten att konvertera vårdhem

till annan boendeform skall då beaktas. Bedömningen kommer att utgå från

bestämmelserna i LSS och SoL.

Bosättning efter avvecklingen

Långa institutionsvistelser vid centrala institutioner kan leda till att vissa

personer vill stanna kvar på orten för institutionen efter avslutad vård. Denna

fråga behandlades bl.a. i regeringens proposition 1994/95:77 om vissa frågor om

personlig assistans och om kostnadsansvaret för insatser enligt LSS, där man

föreslog en tillfällig lösning. En reglering av detta förhållande måste ta sin

utgång i det faktum att alla skall ha rätt att bosätta sig var de vill i landet.

Dagens regler om rätt till förhandsbesked enligt LSS och rätten för vissa

grupper att ansöka om insatser enligt SoL i en annan kommun än den där man är

bosatt, som föreslås i proposition 1996/97:124 om ändring i socialtjänstlagen,

bygger på denna princip. Denna frihet betyder dock inte att hemkommunen kan

frånsäga sig ett ansvar för den enskilde under institutionsvistelsen och inte

heller under avvecklingstiden. Kommunen skall bl.a. planera för den enskildes

nya bostad och stöd och service.

 Det slutgiltiga valet av bostadsort beror förstås på den enskildes val. Det

finns en risk för att vissa kommuner kommer att ha betydligt högre kostnader för

insatser enligt LSS än andra. Regeringen är medveten om denna fara. Som tidigare

påpekats pågår ett arbete i regeringskansliet för att tillskapa faktorer

relaterade till LSS i det kommunala kostnadsutjämningssystemet.

6 Kostnader och uppföljning

Socialstyrelsens rapport visar att ett beslut om slutgiltig avveckling av

vårdhem inte påför kommunerna några direkta kostnader. Den av kommunerna

beräknade alternativkostnaden överensstämmer i stort med kostnaderna för

vårdhemmen. Det är inte heller ett nytt åtagande för kommunerna utan en

reglering av redan beslutade åligganden för dem. Staten påför således inte

kommunerna några extra kostnader med det framförda förslaget. Vårdhemmen har

också funnits med i underlaget för den skatteväxling som skett till följd av

införandet av LSS.

 Vård vid specialsjukhus är ett ansvar för landstingen. Detsamma gäller för

vård enligt LRV. När personer överförs från specialsjukhus till vård enligt LRV

medför det således ingen skillnad i ansvaret för kostnaderna. Det torde heller

inte betyda några skillnader i kostnaderna för vården. För dem som kan komma att

skrivas ut från specialsjukhus övergår dock kostnadsansvaret från landstinget

till kommunen. Det rör dock ett fåtal personer och är egentligen inget nytt

ansvar för kommunen. Ett problem i det sammanhanget är att man i vissa fall

underlåtit att beakta dem som vistas på Salberga vid den genomförda

skatteväxlingen.

 Personer kan komma att vilja bo kvar på den ort där de länge varit intagna på

en institution. Sala kommun har föreslagit att i de fall en person som vistas på

Salberga skulle vilja bosätta sig i Sala skall den kommun där man senast var

folkbokförd betala den nya kommunen under flera år. Liknande förslag har

framförts i andra sammanhang, senast vid omarbetningen av rätten till bistånd

enligt socialtjänstlagen, utan att sådan lagstiftning blivit aktuell. Regeringen

anser inte att förslagen i denna proposition föranleder någon särskild lösning

av denna fråga för den nu aktuella gruppen.

 Förslaget kommer också att påverka vissa statliga kostnader. I viss mån kan

det komma att avlasta kommunerna vissa kostnader. De som med folkpension flyttar

från institution till egen bostad får rätt till särskilt bostadstillägg. Vissa

personer kan också komma att bli berättigade till statlig assistansersättning.

Av förarbetena till LSS framgår att assistansersättning kan vara ett alternativ

till att bo på institution. De som bor på institution idag kan också vara

berättigade till handikappersättning i form av daghandikappersättning. Då de

flyttar till egen bostad kommer de att förlora rätten till sådan ersättning. De

kan då istället få rätt till handikappersättning i vanlig ordning. För den som

bor i en bostad med särskild service är dock de behov som ligger till grund för

rätt

till handikappersättning i regel tillgodosedda genom boendet, men däremot kan

daghandikappersättning beviljas.

 De kostnadseffekter som kan uppstå för statens del till följd av att ett

slutdatum sätts för vårdhemsavvecklingen berör i första hand eventuell statlig

assistansersättning för den som i dag bor vid vårdhem där avvecklingsplan

saknas. Kostnaderna för sådan ersättning har beräknats och uppskattas till 4

miljoner kronor från år 1999. Dessa skall finansieras inom utgiftsområde 9.

 Flera remissinstanser som t.ex. Riksrevisionsverket och Stockholms läns

landsting påpekar behovet av en aktiv och effektiv uppföljning vid en lagändring

som den nu aktuella. Någon kommun och Svenska Kommunförbundet anser dock att

någon särskild uppföljning inte skall vara nödvändig utan att detta skall ske

inom ramen för Socialstyrelsens ordinarie arbete.

 Flera centrala myndigheter berörs av de förslag som framförs i denna

proposition. Alla dessa har att inom sina respektive områden svara för

uppföljning och utvärdering. En särskilt viktig roll får dock Socialstyrelsen

som bör samordna erfarenheterna från andra myndigheter. Det är dock inte

aktuellt att nu ge Socialstyrelsen något särskilt uppdrag med anledning av de

framförda förslagen utan arbetet bör ske inom ramen för det normala

uppföljningsarbetet. Även utvecklingen av kostnaderna för den statliga

assistansersättningen med anledning av förslagen i denna proposition bör följas

upp.

7 Författningskommentarer

7.1 Förslaget till lag om avveckling av specialsjukhus och

vårdhem

1 §

I denna paragraf anges när avvecklingen av specialsjukhus och vårdhem senast

skall vara genomförd.

2 §

Paragrafen reglerar vad som skall ske vid avvecklingen av specialsjukhus med dem

som är intagna där på grund av domstols dom enligt 31 kap. 3 § brottsbalken. Att

dessa patienter skall överföras till rättspsykiatrisk vård med särskild

utskrivningsprövning har redan behandlats i avsnitt 5.2.

 Vård i specialsjukhus behöver inte omprövas efter viss tid så som är fallet

med rättspsykiatrisk vård. Om det begärs skall dock frågan om utskrivning prövas

av länsrätten. Sedan patienten överförts till rättspsykiatrisk vård gäller

reglerna om anmälan och omprövning av vården enligt 16 § lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård, LRV. För att det inte skall råda någon osäkerhet om när

en första anmälan till länsrätten skall göras föreskrivs det här att detta skall

ske senast den 30 april 1998. Bestämmelsen har utformats i enlighet med

Lagrådets förslag.

3 §

Denna bestämmelse, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, reglerar vad

som skall ske med patienter som har beretts vård i specialsjukhus under tid då

de varit intagna på kriminalvårdsanstalt. Dessa patienter skall, så som tidigare

anförts i avsnitt 5.2, anses intagna för rättspsykiatrisk vård enligt 4 § LRV

utan särskild utskrivningsprövning.

 För patienter som vårdas med stöd av 4 § LRV gäller att behovet av

rättspsykiatrisk vård skall övervägas fortlöpande och upphöra senast då

patienten i fråga friges från kriminalvårdsanstalten. Om det fortfarande skulle

föreligga ett vårdbehov vid frigivningstidpunkten kan vården övergå till

psykiatrisk tvångsvård enligt 14 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård,

LPT.

4 §

Av denna paragraf framgår att för patienter som vårdas på specialsjukhus p.g.a.

domstols dom eller efter överlämnande från kriminalvården skall beslut om

försöksutskrivning, tillstånd att vistas på egen hand utanför sjukhusområdet

samt särskilda föreskrifter eller förordnande om tillsyn som meddelats enligt 39

§ lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, gamla

omsorgslagen, anses som motsvarande beslut enligt LRV sedan patienten i fråga

har överförts till sådan vård.

 Beroende på om den som ges rättspsykiatrisk vård har överlämnats till sådan

vård genom domstols dom eller av kriminalvården är det antingen 10 eller 11 §

LRV som är tillämplig på beslut om försöksutskrivning m.m. I 11 § LRV finns en

hänvisning till 25 § LPT som bl.a. innehåller regler om särskilda villkor m.m.

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.

5 §

I denna paragraf, som utformats som Lagrådet föreslagit, regleras vad som skall

ske med övriga personer som vårdas på specialsjukhus eller vårdhem med stöd av

35 § gamla omsorgslagen, när avveckling sker. Dessa patienter skall undersökas

av legitimerad läkare som får bedöma om s.k. vårdintyg enligt 4 § LPT kan

utfärdas. Av ett sådant intyg skall det framgå att det finns sannolika skäl för

att förutsättningarna för tvångsvård är uppfyllda. Om den undersökande läkaren

gör den bedömningen att det finns förutsättningar för att utfärda ett vårdintyg

beträffande en patient skall sådant utfärdas och han eller hon får sedan över-

lämnas till en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk tvångsvård. Därefter får

chefsöverläkaren vid enheten besluta om intagning för tvångsvård enligt 6 § LPT.

 Eftersom även patienter som är försöksutskrivna enligt 39 § gamla omsorgslagen

är intagna för vård skall ett vårdintyg utfärdas också för en sådan patient. Det

framgår av prop. 1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvård m.m. att man kan besluta

om fortsatt tvångsvård enligt LPT även om patienten får vistas utanför

vårdinrättningen. Den läkare, som beslutar om intagning för tvångsvård av en

patient som är försöksutskriven, får också bedöma om patienten skall ges

tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningen enligt 25 § LPT.

 Om det inte föreligger förutsättningar för vård enligt LPT skall patienten

skrivas ut och i stället, om det behövs, erbjudas insatser enligt lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, eller

socialtjänstlagen (1980:620).

6 §

I bestämmelsen regleras vad som skall gälla för eventuella mål enligt gamla

omsorgslagen som ännu inte är avgjorda när avveckling sker av det specialsjukhus

eller det vårdhem där patienten i fråga vistas.

7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1652) om

ändring i lagen (1993:388) om införande av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

7 §

Ändringen i andra stycket innebär att möjligheten till nyintagning av patienter

i specialsjukhus eller vårdhem avskaffas helt från och med den 1 november 1997.

Den nya rättshjälpslagen (1996:1619) som utfärdades i december 1996 träder i

kraft den 1 december 1997. Den har föranlett en del följdändringar bl.a. i lagen

om införande av lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Eftersom

någon nyinskrivning i vårdhem eller specialsjukhus inte får förekomma efter den

1 november 1997 bör emellertid bestämmelsen i tredje stycket om offentligt

biträde ändras så att den endast gäller för mål om utskrivning. För tiden före

den 1 december 1997 gäller reglerna om offentligt biträde i den gamla

rättshjälpslagen (1972:429).

7.3 Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken

20 kap. 7 §

Ändringen föranleds av att nyintagning för vård i specialsjukhus eller vårdhem

inte får förekomma efter den 1 november 1997 och därmed kan inte heller

åtalsunderlåtelse meddelas på den grunden att sådan vård kommer till stånd.

7.4 Förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302)

20 §

Ändringen föranleds av att det efter den 31 december 1997 inte kommer att finnas

någon som är intagen för vård på specialsjukhus.

7.5 Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen

(1989:529)

12 kap. 3 §

Ändringen föranleds av att nyintagning för vård enligt 35 § inte får ske efter

den 1 november 1997. Eftersom vård enligt 35 § gamla omsorgslagen dock kan

förekomma ända fram till dess att avveckling skett av den institution där

patienten i fråga vårdas, har övergångsbestämmelsen utformats så att den

möjlighet att meddela föreskrifter som regeringen har beträffande utlänning som

tagits om hand enligt 35 § gamla omsorgslagen gäller även efter den 1 november

1997.

7.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:459) om

arbetsförmedlingsregister

8 §

Ändringen föranleds av att nyintagning för vård i specialsjukhus och vårdhem

inte får förekomma efter den 1 november 1997 och att både specialsjukhus och

vårdhem skall avvecklas. Av övergångsbestämmelserna följer emellertid att de

restriktioner som gäller för registrering av uppgift om att någon fått vård

enligt omsorgslagen skall gälla även i fortsättningen.

 10

Regeringsuppdragen

SOCIALDEPARTEMENTET REGERINGSBESLUT 4

 1992-02-06 S91/2381/H

 S91/6225/H

 Socialstyrelsen

 106 30 STOCKHOLM

Uppdrag angående tvångsvård av psykiskt utvecklingsstörda

personer och frågor kring psykiskt utvecklingsstörda lagöverträdare

1.

Lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl.

innehåller inte som 1967 års omsorgslag regler om vård på vårdhem eller

specialsjukhus. Utgångspunkten vid lagens tillkomst var att kvarvarande vårdhem

och specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda skulle avvecklas. Genom lagen

(1985:569) om införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt

utvecklingsstörda m.fl. behölls dock - i avvaktan på ny lagstiftning om

tvångsvård för psykiskt störda - vissa regler om vård oberoende av samtycke på

vårdhem och specialsjukhus.

 I propositionen (1990/91:58) om psykiatrisk tvångsvård m.m., bedömde

emellertid föredragande statsrådet att övergångsreglerna i införandelagen om

tvångsvård då inte kunde avskaffas till följd av den föreslagna nya psykiatriska

vårdlagstiftningen. Den tidigare inriktningen mot att upphäva

tvångsbestämmelserna angavs emellertid ligga fast. Vidare angavs att

socialstyrelsen borde ges i uppdrag att följa tillämpningen av övergångsreglerna

om tvångsvård av psykiskt utvecklingsstörda och att senast inom två år redovisa

gjorda erfarenheter (1990/91 SoU13, rskr. 1990/91:329).

 1989 års handikapputredning har i betänkandet (SOU 1991:46) Handikapp,

Välfärd, Rättvisa föreslagit att tvångsomhändertagande på grund av

utvecklingsstördning avskaffas i samband med att en ny lag om särskilt stöd och

service till vissa funktionshindrade träder i kraft. Vidare lämnas förslag om en

tidpunkt då vårdhem och specialsjukhus inte längre skall finnas.

2.

Genom lagen (1991:1138) om ändring i brottsbalken avskaffades fr.o.m. den

1 januari 1992 möjligheten att enligt 1967 års omsorgslag överlämna en

lagöverträdare som är psykiskt utvecklingsstörd till vård i specialsjukhus.

 Den nya regleringen i brottsbalken innebär vidare att påföljden överlämnande

till rättspsykiatrisk vård kan tillämpas på lagöverträdare som är psykiskt

utvecklingsstörda, om den psykiska störningen är allvarlig och kriterierna i

övrigt för rättspsykiatrisk vård föreligger.

 Vidare får åklagare fr.o.m. den 1 januari 1992 enligt lagen (1991:1139) om

ändring i rättegångsbalken, under vissa i lagen angivna förutsättningar, besluta

att underlåta åtal för brott som begåtts av psykiskt utvecklingsstörda personer.

En förutsättning härför är att psykiatrisk vård eller vård i specialsjukhus

eller vårdhem för vuxna enligt 35 § 1967 års omsorgslag eller särskilda omsorger

enligt 1985 års omsorgslag kommer till stånd.

 Med hänvisning till ovan under 1. nämnda förhållanden uppdrar regeringen åt

Socialstyrelsen att kartlägga omfattningen av nuvarande tvångsvård på vårdhem

och specialsjukhus av psykiskt utvecklingsstörda personer och att belysa på

vilket sätt de verksamhetsansvariga huvudmännen bör anordna alternativa

verksamheter för personer som tvångsvårdas på vårdhem eller i specialsjukhus.

Det bör härvid ankomma på Socialstyrelsen, att inom ramen för sin

tillsynsfunktion, initiera diskussioner med huvudmännen om principer och

inriktning för sådana verksamheter. Socialstyrelsen bör även överväga om det är

lämpligt att utfärda allmänna råd som vägledning för huvudmännen i deras

planering av sådana verksamheter.

 Regeringen uppdrar vidare åt Socialstyrelsen att mot bakgrund av de nya

bestämmelserna om överlämnande till rättspsykiatrisk vård bedöma den framtida

omfattningen av sådan vård för personer som är psykiskt utvecklingsstörda, att

belysa hur sådan vård för psykiskt utvecklingsstörda personer bör vara utformad

samt att - om så bedöms lämpligt - initiera diskussion mellan berörda huvudmän

om samverkan beträffande sådan vård.

 Regeringen uppdrar slutligen åt Socialstyrelsen att utreda konsekvenserna för

omsorgsverksamheten av att åtal får underlåtas om särskilda omsorger enligt 1985

års omsorgslag kommer till stånd. I denna del bör uppdraget samordnas med vad

som ovan sägs om alternativa verksamheter till tvångsvård på vårdhem och i

specialsjukhus.

 Uppdraget skall i sin helhet genomföras i samråd med Landstingsförbundet och

Svenska kommunförbundet. Socialstyrelsen skall också samråda med berörda

myndigheter och organisationer.

 Socialstyrelsen skall före den 1 maj 1992 till regeringen redovisa omfatt-

ningen av tvångsvård av psykiskt utvecklingsstörda personer och, mot bakgrund av

handikapputredningens förslag i fråga om tvångsvård, bedöma när förutsättningar

kan finnas för att avskaffa sådan vård.

 I övrigt bör uppdraget redovisas på det sätt som Socialstyrelsen finner

lämpligt.

 Uppdraget bör i sin helhet vara avslutat senast den 31 december 1992.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Carl Leczinsky

Kopia till

Justitiedepartementet

Rättsmedicinalverket

Landstingsförbundet

Svenska kommunförbundet

 32

SOCIALDEPARTEMENTET REGERINGSBESLUT 2

 1993-05-27 S93/4696/H

 Socialstyrelsen

 106 30 STOCKHOLM

Kompletterande uppdrag angående tvångsvård av utvecklingsstörda

personer och frågor kring utvecklingsstörda lagöverträdare

Regeringen uppdrog den 6 februari 1992 till Socialstyrelsen att kartlägga

omfattningen av tvångsvård på vårdhem och specialsjukhus av utvecklingsstörda

personer, att belysa på vilket sätt de verksamhetsansvariga huvudmännen bör

anordna alternativa verksamheter för personer som tvångsvårdas på vårdhem eller

i specialsjukhus, att bedöma vissa frågor om rättspsykiatrisk vård av

utvecklingsstörda personer samt att utreda konsekvenserna för

omsorgsverksamheten av att åtal får underlåtas om särskilda omsorger enligt

lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl.

kommer till stånd.

 Socialstyrelsen redovisade till regeringen den 4 maj 1992 bl.a. att antalet

utvecklingsstörda personer som tvångsvårdas i vårdhem har sjunkit kraftigt under

senare år och att utvecklingen varit mycket god avseende möjligheter att finna

alternativa vårdformer för utvecklingsstörda personer som varit tvångsinskrivna.

Socialstyrelsen bedömde att bestämmelserna om tvångsvård i lagen (1985:569) om

införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt

utvecklingsstörda m.fl. bör finnas kvar ytterligare en tid.

 I propositionen (prop. 1992/93:159) om stöd och service till vissa funk-

tionshindrade föreslås att bestämmelserna om vård oberoende av samtycke för

utvecklingsstörda personer skall finnas kvar under ytterligare en tid.

Föredraganden framhåller emellertid, att den tidigare inriktningen mot att

upphäva bestämmelser om tvångsvård för utvecklingsstörda personer bör ligga

fast. Riksdagen beslutade i enlighet med förslaget (bet. 1992/93:SoU19,

rskr. 1992/93:321).

 Mot bakgrund av vad som framhålls om tvångsvård av utvecklingsstörda personer

i propositionen om stöd och service till vissa funktionshindrade, beslutar

regeringen att utvidga regeringsuppdraget till Socialstyrelsen den 6 februari

1992 om tvångsvård m.m. enligt följande.

 Socialstyrelsen skall fortlöpande följa hur omfattningen av tvångsvård av

utvecklingsstörda personer förändras.

 Socialstyrelsen skall även följa utvecklingen av altnerativa lösningar till

sådan vård, både i Sverige och andra nordiska länder. Härvid bör formerna för

samverkan mellan omsorgsverksamheten och andra huvudmän, t.ex. den psykiatriska

verksamheten och socialtjänsten, uppmärksammas särskilt.

 Socialstyrelsen skall också kartlägga hur vårdbehovet tillgodoses för personer

som före den 1 januari 1992 med stöd av domstols förordnande överlämnats till

vård i specialsjukhus. Om så bedöms lämpligt skall styrelsen initiera

diskussioner med berörda huvudmän om tillhandahållandet av sådan vård.

 Utöver vad som sägs om rättspsykiatrisk vård i uppdraget den 6 februari 1992,

skall Socialstyrelsen bedöma omfattningen av psykiatrisk tvångsvård av

utvecklingsstörda personer samt belysa former för hur sådan vård kan vara

utformad.

 Uppdraget skall genomföras i kontakt med Landstingsförbundet, Svenska

kommunförbundet, samt berörda myndigheter och organisationer. I frågor som avser

utvecklingsstörda lagöverträdare skall Socialstyrelsen samråda med

Kriminalvårdsstyrelsen.

 Uppdraget bör i den del som avser omfattningen av tvångsvård redovisas

fortlöpande och senast den 31 december varje år t.o.m. år 1995. Det bör i sin

helhet och slutligt redovisas senast den 31 december 1996.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Carl Leczinsky

Kopia till

Justitiedepartementet

Kriminalvårdsstyrelsen

Rättsmedicinalverket

Landstingsförbundet

Svenska kommunförbundet

Riksförbundet FUB

 33

SOCIALDEPARTEMENTET REGERINGSBESLUT 3

 1993-05-27 S93/255/H

 S93/2990/H

 S93/3121/H

 S93/4142/H

 (delvis)

 Socialstyrelsen

 106 30 STOCKHOLM

Uppdrag att beskriva, följa upp och utvärdera handikappreformen

Med anledning av regeringens proposition om stöd och service till vissa

funktionshindrade (prop. 1992/93:159) har riksdagen beslutat om förbättrade

stöd- och serviceinsatser för personer med funktionshinder (bet. 1992/93:SoU19,

rskr. 1992/93:321).

 Riksdagens beslut innebär bl.a. att en särskild rättighetslag för personer med

funktionshinder införs; lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade,

LSS. Genom lagen ges bl.a. personer med utvecklingsstörning och personer med

stora och varaktiga funktionshinder rätt till stöd- och serviceinsatser. LSS

träder i kraft den 1 januari 1994. Vid samma tidpunkt upphör lagen (1985:568) om

omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. (omsorgslagen) och lagen (1965:136)

om elevhem för vissa rörelsehindrade m.fl. (elevhemslagen) att gälla. Den nu-

varande verksamheten med omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. enligt

omsorgslagen skall, med undantag för insatsen rådgivning och annat personligt

stöd, successivt föras över till kommunerna. Överföringen skall vara slutförd

senast den 31 december 1995.

 När det gäller frågan om avveckling av vårdhemmen instämmer socialutskottet i

sitt betänkande 1992/93:SoU19 i propositionens förslag, att något slutdatum för

avvecklingen av vårdhemmen och specialsjukhusen inte nu bör anges. Enligt

utskottet bör större institutioner avvecklas. Socialutskottet framhåller vidare:

"I vissa fall kan dock, enligt utskottets mening, ett litet väl fungerande

vårdhem för dem som bor där utgöra en väl så god vårdmiljö som ett gruppboende.

Vårdbehov är individuella och det är viktigt att alla vårdbedömningar utgår från

den enskilde individens behov. Huvudmännen bör därför utifrån varje vårdhems

förutsättningar under avvecklingstiden kunna ta ställning till frågan om ned-

läggning eller fortsatt drift." Riksdagen beslutade att ge regeringen det nu

sagda till känna.

 För personer som inte fyllt 65 år och som bor i eget boende, servicehus eller

hos familj eller anhörig införs en ny statlig ersättning, s.k. assi-

stansersättning. Assistansersättningen är avsedd att täcka kostnader för

personlig assistans och skall lämnas till personer som har behov av personlig

assistans under mer än 20 timmar per vecka. Rätten till assistansersättning

regleras i lagen om assistansersättning.

 Genom ett tillägg till hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, åläggs

sjukvårdshuvudmännen en skyldighet att erbjuda invånarna habilitering,

rehabilitering och hjälpmedel. För att påskynda utvecklingen inom habilitering

och rehabilitering samt inom hjälpmedelsförsörjningen införs särskilda statliga

stimulansbidrag för verksamheterna.

 Riksdagens beslut innebär vidare att stödet till små och mindre kända

handikappgrupper skall byggas ut och samordnas. Inriktningen är att tillskapa

ett flexibelt och dynamiskt system av olika kunskapscentrer, nätverk och

resurspersoner på riks- och regionnivå som skall svara för att dessa grupper får

tillgång till kvalificerade specialistresurser. Socialstyrelsen åläggs ett

ansvar för särskilda informations- och uppföljningsinsatser inom området.

 Genom ett tillägg i socialtjänstlagen (1980:620) åläggs kommunerna en

skyldighet att göra sig väl förtrogna med levnadsförhållandena för människor med

funktionshinder och att bedriva uppsökande verksamhet. Kommunerna får vidare ett

ansvar för att planera sina insatser för funktionshindrade.

 Landstingens skyldighet att erbjuda barndomsdöva, vuxendöva, dövblinda och

hörselskadade personer tolktjänst för vardagstolkning slås fast genom ett

tillägg i HSL. I propositionen redovisas behovet av en successiv utbyggnad av

landstingens tolktjänst. För att underlätta utbyggnaden av verksamheten införs

ett statligt bidrag inom området.

 De nu nämnda förändringarna skall gälla fr.o.m. den 1 januari 1994.

 I propositionen framhålls vikten av att handikappreformen blir föremål för en

ingående uppföljning och utvärdering. För att skapa förutsättningar för en

kvalitativt sett god uppföljning och utvärdering har riksdagen anvisat särskilda

medel till Socialstyrelsen för ändamålet.

 I propositionen uttalas vidare att en särskild kostnadsuppföljning av

handikappreformen skall genomföras under år 1995. Regeringen avser att senare

uppdra åt Socialstyrelsen att genomföra en sådan kostnadsuppföljning.

 Regeringen avser vidare att senare uppdra åt Socialstyrelsen och Handi-

kappinstitutet att fortlöpande följa upp och beskriva effekterna av stimu-

lansbidraget till habilitering och rehabilitering respektive stimulansbidraget

till hjälpmedelsförsörjningen.

 Regeringen uppdrar åt Socialstyrelsen att kontinuerligt och allsidigt be-

skriva, följa upp och utvärdera handikappreformen vad avser de olika insatsernas

innehåll, kvalitet, kostnader samt genomförande.

 I uppdraget ingår att särskilt behandla följande frågeställningar.

 1. Hur LSS tillämpas och hur tillämpningen utvecklas när det gäller att bedöma

vilka som ingår i lagens personkrets samt formerna för huvudmännens beslut om

personkretstillhörighet.

 2. I vilken utsträckning assistansreformen innebär att svårt funktionshindrade

tillförsäkras valfrihet och självbestämmande samt hur andra näraliggande

stödformer utvecklas till följd av assistansreformen. Övergången från personlig

assistans enligt LSS till annat stöd enligt socialtjänstlagen för personer som

uppnår 65 års ålder skall ägnas särskild uppmärksamhet. Vidare skall belysas hur

samverkan mellan kommuner och försäkringskassor i frågor om personlig assistans

sker. Socialstyrelsen skall också redovisa hur beslut om beviljad personlig

assistans fördelar sig, både på central och regional nivå, mellan statlig

assistansersättning och personlig assistans enligt LSS.

 3. Hur insatsen rådgivning och annat personligt stöd enligt LSS utvecklas samt

hur insatsen förhåller sig till habiliterings- och rehabiliteringsinsatser

enligt HSL.

 4. Hur samverkan mellan kommuner och landsting samt mellan huvudmännen,

handikapporganisationerna och andra berörda organ bedrivs och utvecklas när det

gäller insatser och verksamheter enligt LSS.

 5. Vilka effekter LSS får när det gäller service och stöd enligt annan

lagstiftning för personer som inte omfattas av LSS.

 6. Hur överföringen av nuvarande omsorger enligt omsorgslagen genomförs. I

uppdraget ingår att redovisa sammanställningar av beslut och planer om

överföringen av huvudmannaskapet.

 7. Hur och i vilken takt avvecklingen av vårdhemmen genomförs. Mot bakgrund av

nyss nämnda tillkännagivande av riksdagen angående avvecklingen av vårdhemmen

skall särskild uppmärksamhet ägnas frågan om vilka prioriteringar huvudmännen

gör vid beslut om avveckling av vårdhem.

 8. Hur habiliterings- och rehabiliteringsverksamheten samt hälpmedels-

försörjningen utvecklas mot bakgrund av de åtgärder som vidtas inom områdena

inom ramen för handikappreformen. Som framhållits ovan avses regeringen att

uppdra åt Socialstyrelsen och Handikappinstitutet att följa effekterna av de

särskilda stimulansbidragen för respektive verksamheter.

 9. Hur instaserna för små och mindre kända handikappgrupper utvecklas vad

gäller tillgången till stöd- och specialistresurser samt tillgång till adekvat

information.

 10. Hur tolktjänsten utvecklas mot bakgrund av de åtgärder som vidtas inom

ramen för handikappreformen. Socialstyrelsen skall redovisa hur den i

propositionen förutsedda utökningen av landstingens tolktjänst för

vardagstolkning fullgörs.

 I uppdraget ingår vidare att kontinuerligt följa upp beslut av förvalt-

ningsdomstolar med anledning av överklaganden om insatser för särskilt stöd och

särskild service enligt 9 § LSS.

 Det står Socialstyrelsen fritt att belysa även andra frågeställningar under

uppföljningen och utvärderingen av handikappreformen.

 Uppdraget i den del som avser att följa upp och beskriva handikappreformen

skall redovisas för regeringen årligen senast den 1 oktober. En första rapport

skall således lämnas senast den 1 oktober 1994. Den del av uppdraget som avser

överföringen av huvudmannaskapet för nuvarande omsorger enligt omsorgslagen

(punkt 6) skall dock revovisas särskilt genom delrapporter senast den 1 december

1993 respektive den 1 april 1994.

 Den fortlöpande uppföljningen skall utgöra underlag för en sammanfattande

utvärdering av handikappreformen. En slutredovisning av uppdraget, innefattandes

en sammanfattande utvärdering av reformen, skall lämnas till regeringen senast

den 1 maj 1997.

 Uppdraget skall genomföras i kontakt med Svenska kommunförbundet,

Landstingsförbundet, Socialvetenskapliga forskningsrådet samt handi-

kapporganisationerna. Vad gäller den del av uppdraget som avser insatsen

personlig assistans (punkt 2) skall samråd ske med Riksförsäkringsverket. I den

del av uppdraget som gäller hjälpmedelsförsörjningen (punkt 8) skall samråd ske

med Handikappinstitutet.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Håkan Ceder

Kopia till

Finansdepartementet/Ba

Utbildningsdepartementet

Socialvetenskapliga forskningsrådet

Svenska kommunförbundet

Landstingsförbundet

Handikappförbundens centralkommitté

De handikappades riksförbund

Synskadades riksförbund

Sveriges dövas riksförbund

 34

SOCIALDEPARTEMENTET REGERINGSBESLUT 3

 1996-08-29 S96/5264/H

 Socialstyrelsen

 106 30 STOCKHOLM

Uppdrag angående fastställande av tidpunkt för slutgiltig avveckling

av vårdhem och specialsjukhus för utvecklingsstörda

Bakgrund

Insatserna till människor med utvecklingsstörning har under lång tid varit

särskilt ordnad på vårdhem och specialsjukhus. Synen på insatserna har dock

förändrats och med lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt

utvecklingsstörda togs steg mot de då nya principerna om normalisering och

integrering. När denna lag ersattes av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om

psykiskt utvecklingsstörda m.fl. (omsorgslagen) fastslogs också i lag att

vårdhemmen och specialsjukhusen skulle avvecklas.

 När riksdagen 1993 beslutade att ersätta 1985 års omsorgslag med lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) togs

ytterligare steg mot avveckling av vårdhem och specialsjukhus. Med den nya lagen

förbjöds nyintagningar på vårdhem och specialsjukhus som inte var relaterade

till vård oberoende av samtycke.

 Regeringen har senast i propositionen 1994/95:100 bil. 6 framhållit betydelsen

av att avvecklingen av vårdhemmen fullföljs.

 Avvecklingen av vårdhemmen har sedan det första beslutet om avveckling

fortskridit. Som mest vistades mer än 14 000 personer på vårdhem eller i

specialsjukhus i Sverige. När riksdagen beslutade om LSS hade denna grupp

minskat till ca 4 000 personer. Enligt de senaste statistiska uppgifterna

vistats i dag ca 1 300 personer på sådana institutioner.

 De avvecklingsplaner som enligt lagen (1993:388) om införande av LSS skall

vara upprättade visar att de flesta institutioner som finns kvar kommer att

vara avvecklade inom de närmaste åren. Det finns emellertid en viss osäkerhet

för en del av de kvarvarande vårdhemmen.

 Frågan om att fastställa en tidpunkt för när vårdhemmen skall vara slutgiltigt

avvecklade behandlades redan i utredningsarbetet inför 1985 års omsorgslag. I

propositionen 1984/85:176 om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda

m.fl. konstaterades dock att en total avveckling av vårdhem för vuxna inte var

praktiskt möjlig att genomföra förrän på längre sikt. Handikapputredningen

föreslog i sitt huvudbetänkande (SOU 1991:46) Handikapp, Välfärd, Rättvisa att

vårdhemmen skulle slutgiltigt avvecklas senast den 1 januari 1998. I

propositionen 1992/93:159 om stöd och service till vissa funktionshindrade

avvisades det förslaget med hänvisning till de övergångsregler om vård oberoende

av samtycke som bedömdes nödvändiga. I övrigt framförde föredragande statsråd

att avvecklingen borde påskyndas ytterligare.

 Med anledning av de ovan nämnda övergångsreglerna om vård oberoende av

samtycke uppdrog regeringen den 6 februari 1992 och i ett kompletterande uppdrag

den 27 maj 1993 åt Socialstyrelsen att utreda omfattningen och den framtida

utformningen av sådana insatser. Vidare har Socialstyrelsen enligt uppdrag av

den 27 maj 1993 att följa upp och utvärdera handikappreformen. I detta ligger

att följa hur och i vilken takt avvecklingen av vårdhem genomförs.

 Socialstyrelsen har i årsrapporten för 1995 om uppföljningen av handi-

kappreformen framfört ett förslag om att ett slutdatum för avvecklingen av

vårdhem och specialsjukhus bör fastställas. Som grund för detta förslag framförs

att få personer kommer att bo på vårdhem, att vårdhem i allmänhet innebär låg

standard och att förslag kommer att framföras om att bestämmelserna om

tvångsomhändertagande bör upphöra.

 Socialstyrelsens årsrapport innehåller dock ingen beskrivning av de kon-

sekvenser ett beslut om fastställande av tidpunkt för slutgiltig avveckling av

vårdhem och specialsjukhus kan få. Det lämnas inget förslag om när vårdhemmen

skulle kunna vara slutgiltigt avvecklade.

 Riksförbundet för utvecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna har i olika

sammanhang framfört krav på att Handikapputredningens förslag om slutgiltig

vårdhemsavveckling skall genomföras.

 Mot denna bakgrund anser regeringen, för att få underlag till en samlad

bedömning, det angeläget att få belyst vilka ekonomiska och andra konsekvenser

ett beslut om slutgiltig avveckling av vårdhem och specialsjukhus kan få.

Uppdraget

Regeringen uppdrar åt Socialstyrelsen att kartlägga och analysera konsekvenserna

av ett fastställande av tidpunkt för en slutgiltig avveckling av vårdhem och

specialsjukhus för personer med utvecklingsstörning. Kartläggningen och analysen

skall utgå från alternativa tidpunkter för en slutgiltig avveckling. Frågan

skall behandlas brett och konsekvenserna för alla berörda parter skall belysas.

Med berörda parter avses såväl personerna som vistas på institutioner och deras

företrädare och anhöriga som huvudmännen för institutionerna samt huvudmännen

för de alternativ som måste erbjudas.

 Socialstyrelsen skall i detta arbete särskilt beakta de ekonomiska konse-

kvenser ett beslut om slutgiltig avveckling kan få för staten, landstingen och

kommunerna.

 Vidare skall särskilt beaktas vilka konsekvenser ett beslut kan få på

utformningen av de insatser som skall ersätta vårdhem och specialsjukhus.

 Socialstyrelsen skall vidare redovisa om det finns några andra praktiska

problem förknippade med en slutgiltig avveckling av vårdhem och specialsjukhus

för personer med utvecklingsstörning.

 Uppdraget skall redovisas tillsammans med slutredovisningen av de nämnda

regeringsuppdragen angående tvångsvård av utvecklingsstörda och frågor kring

utvecklingsstörda lagöverträdare senast den 1 november 1996.

 Uppdraget skall genomföras i kontakt med Svenska kommunförbundet,

Landstingsförbundet samt berörda myndigheter och organisationer.

På regeringens vägnar

Margot[REDACTED_EFTERNAMN]

 Lars[REDACTED_EFTERNAMN]

Kopia till

Inrikesdepartementet

Svenska kommunförbundet

Landstingsförbundet

Handikappförbundens samarbetsorgan

Riksföreningen autism

Riksförbundet för utvecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna

De handikappades riksförbund

Handikappombudsmannen

 35

Socialstyrelsens rapport

Avskaffande av tvångsvård enligt 35 § i 1967 års

omsorgslag och fastställande av tidpunkt för slutlig

avveckling av specialsjukhus och vårdhem för

utvecklingsstörda.

1. Regeringsuppdrag

Regeringen har 1992-02-06 samt 1993-05-27 givit Socialstyrelsen i uppdrag att

ange när förutsättningar finns för att avskaffa tvångsvård enligt 35 § i 1967

års omsorgslag. I augusti 1996 utvidgades uppdraget till att även omfatta

tidpunkt för avveckling av vårdhem för personer med utvecklingsstörning.

 I uppdragets första del har överläggningar förts i en särskilt tillsatt

referensgrupp med bl a representanter för Svenska Kommunförbundet,

Landstingsförbundet samt berörda myndigheter och organisationer. För att stödja

och underlätta den successiva avvecklingen av Salberga specialsjukhus har

Socialstyrelsen genomfört en rad planeringsdagar med berörda kommuner och

landsting.

 I uppdraget ingår att:

* kartlägga omfattningen av vård oberoende av samtycke enligt 35 § i 1967 års

 omsorgslag, 1985 års införandelag samt LSS införandelag

* belysa på vilket sätt huvudmännen bör anordna vård och stödformer som kan

 utgöra alternativ till vård oberoende av samtycke

* kartlägga hur vårdbehovet tillgodoses för personer som före den 1 januari 1992

 med stöd av domstols förordnande överlämnats till vård på specialsjukhus

* bedöma vissa frågor om rättspsykiatrisk vård av utvecklingsstörda personer

* kartlägga hur många psykiskt utvecklingsstörda som dömts till rättspsykiatrisk

 vård som brottspåföljd samt att belysa lämplig utformning av sådan vård

* bedöma omfattningen av psykiatrisk tvångsvård för utvecklingsstörda personer

 samt att belysa hur sådan vård kan utformas

* utreda konsekvenserna för omsorgsverksamheten av åtalsunderlåtelse

* beskriva nordiska erfarenheter av omsorg för utvecklingsstörda lagöverträdare

 m fl

 Uppdragets andra del omfattar förslag till slutår för avveckling av vårdhem

för personer med utvecklingsstörning. I denna del skall konsekvenserna för alla

parter bearbetas liksom konsekvenserna för personer som vistas på institutioner

och deras företrädare, avlämnande och mottagande huvudmän. Dessutom skall de

ekonomiska konsekvenserna för stat, landsting och kommuner belysas. Kartläggning

och analys skall baseras på alternativa tidpunkter för slutavveckling.

 I uppdraget ingår att:

* beskriva omvårdnadsbehovet hos personer på vårdhem

* motivera varför man bör fastställa slutdatum

* beskriva hur avvecklingen genomförts till dags dato

* beskriva nuvarande avvecklingsplaner

* kartlägga de vårdhem som saknar avvecklingsplan

 Uppdraget andra del har genomförts i kontakt med Svenska Kommunförbundet,

Landstingsförbundet samt berörda myndigheter och organisationer ( Se bilaga 1).

Rapportens uppläggning

Uppdraget redovisas i denna rapport med ett samlat förslag till borttagande av

regler för vård utan samtycke samt förslag till slutpunkt för avveckling av

vårdhemmen. Rapporten är upplagd i två delar, där vård utan samtycke behandlas

för sig och vårdhemmen för sig. Sist redovisas Socialstyrelsens samlade

synpunkter och förslag till vissa lagändringar.

2. Tvångsvård av personer med psykisk utvecklingsstörning

och frågor kring lagöverträdare med psykisk

utvecklingsstörning

2.1 Bakgrund

Socialstyrelsen redovisade till regeringen 1992 05 04 att antalet utvecklings-

störda personer som tvångsvårdas i vårdhem hade minskat samtidigt som

alternativa vård- och boendeformer utvecklats starkt. Socialstyrelsen bedömde

dock att bestämmelserna om tvångsvård borde finnas kvar ytterligare en tid.

Bestämmelserna om tvångsvård finns kvar i lag (1993:338) om införande av lagen

om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) samtidigt som regeringen

anger att den tidigare inriktningen att upphäva bestämmelserna om tvångsvård

ligger fast.

 Omfattningen av vård oberoende av samtycke har redovisats i årsrapporter från

Socialstyrelsens uppföljning av handikappreformen. Regeringsuppdraget berör även

vårdhemsavvecklingen som har dokumenterats i underlags- och årsrapporter (se

bilaga 2).

 Faktaunderlag är hämtat från nedanstående delutredningar som genomförts på

uppdrag av Socialstyrelsen.

* Juridiska konsekvenser av avveckling av Salberga specialsjukhus (Göran Ewerlöf

 1995)

* Frågan om konvertering från vård i specialsjukhus eller vårdhem till rätts-

 psykiatrisk vård (Göran Ewerlöf 1995)

* En efterundersökning av de personer som skrivits ut från Salberga special-

 sjukhus 1984-1994 (Agneta Kanold)

* Utvecklingsstörda inom psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård (Nency

[REDACTED_EFTERNAMN] 1995)

* Boende för personer med utvecklingsstörning och psykisk störning - en studie

 av hur konflikter och kriser hanteras i vardagssituationer (Ingvar Sandling

 1996)

* Konsekvenserna av åtalseftergift för utvecklingsstörda (Nency[REDACTED_EFTERNAMN],

 publiceras i november 1996)

* Uppföljning av svagbegåvade vuxna med särskilt psykiatriskt vårdbehov (Monica

[REDACTED_EFTERNAMN], publiceras i december 1996)

2.2 Rättsläget

Nyintagning på specialsjukhus eller vårdhem får inte ske i annat fall än när det

är fråga om vård oberoende av samtycke. För sådan vård gäller enligt 7 § lag

(1993:388) om införande av lagen om stöd och service till vissa

funktionshindrade fortfarande i tillämpliga delar 6 och 7 §§ införandelagen till

1985 års omsorgslag. Denna lag hänvisar i sin tur till 35 § och därtill an-

slutande bestämmelser i 36-37 §§ och 39-54 §§ i 1967 års omsorgslag.

 Utskrivning från specialsjukhus beslutas efter anmälan av chefsöverläkare av

länsrätten i det län där sjukhuset är beläget. I den mån insats enligt social-

tjänstlagen eller LSS kan anses tillräcklig för patienten vid Salberga sjukhus

kan chefsöverläkaren begära hos länsrätten i Västmanland att vården skall

upphöra samt överlämna åt behörig kommun att besluta om lämplig insats.

 Finns förutsättningar för vård enligt lagen (1990:52) med särskilda

bestämmelser om vård av unga eller lagen (1988:870) om vård av missbrukare i

vissa fall kan chefsöverläkaren besluta att vården skall upphöra samt anmäla

till socialnämnden i behörig kommun om behovet av sådan vård. Det är sedan

nämndens sak att efter prövning ev gå vidare med en ansökan till länsrätten om

LVU/LVM insats.

 Sedan lagen om psykiatrisk tvångsvård trädde i kraft 1 januari 1992 kan ingen

person dömas till vård på specialsjukhus.

 Om det finns ett akut behov av och förutsättningar för psykiatrisk tvångsvård

skall en leg. läkare vid Salberga specialsjukhus utfärda vårdintyg och begära

att patienten skall bli intagen för vård enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk

tvångsvård (LPT) inom ortens psykiatriska vårdorganisation. Chefsöverläkaren vid

den mottagande enheten bedömer om vård enligt LPT kan komma till stånd. Eftersom

avsikten är att denna lag skall tillämpas endast vid akut vårdbehov kan det bli

aktuellt att patienten efter begränsad vårdtid får återgå till lämplig vård.

 Rättspsykiatrisk vård enligt lagen om rättspsykiatrisk vård kan komma ifråga

som påföljd för brott om person med utvecklingsstörning också lider av en

allvarlig psykisk störning och intagning på psykiatrisk vårdinrättning anses på-

kallad. Allmän domstol beslutar om rättspsykiatrisk vård. Personer som enligt

äldre lag dömts till vård i specialsjukhus kan inte på nytt dömas för samma

brott till annan påföljd.

 De rättsliga förutsättningarna och frågan om hur vård på specialsjukhus skall

kunna ersättas med rättspsykiatrisk vård när Salberga specialsjukhus läggs ner

belyses mer ingående i Göran Ewerlöfs bägge utredningar.

 De nordiska erfarenheterna från vård av utvecklingsstörda lagöverträdare har

bl a belysts i samband med ett antal nordiska konferenser. Problematiken är

densamma i de nordiska länderna medan lösningarna naturligtvis anpassas till de

specifika förutsättningarna i varje land. Övriga nordiska länder har kvar

särbestämmelser för personer med utvecklingsstörning som begår lagbrott eller

där vård utan samtycke av andra skäl anses vara nödvändigt.

2.3 Betalningsansvar

Bestämmelserna om specialsjukhus finns i lagen (1993:388) om införande av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Av 8 § denna lag

framgår att landstingen är huvudmän för specialsjukhus och att huvudmannaskapet

ej kan överföras till en kommun såsom är fallet med vårdhemmen för

utvecklingsstörda. Vårdkostnaden för personer som är placerade på Salberga

specialsjukhus åvilar således respektive persons hemlandsting.

 Kostnaden för insatser enligt LSS åvilar den kommun där den enskilde är bosatt

vilket i de flesta fall är folkbokföringskommunen. I stort sett samtliga de

personer som är inskrivna på Salberga och som bedöms kunna flytta kommer att

behöva stödinsatser i form av boende med särskilt stöd m fl LSS insatser.

 Övergången från vård i specialsjukhus till eget boende med särskilt stöd inne-

bär således i kostnadshänseende att kostnadsansvaret överförs från den ut-

flyttades hemlandsting till bosättningskommunen. Samma förhållande gäller efter

avslutad vård för personer som omhändertagits för vård enligt LPT eller LRV.

2.4 Antal personer som vårdas utan samtycke på specialsjukhus

eller vårdhem

Antalet personer som vårdats utan samtycke på specialsjukhus eller vårdhem har

minskat från 1 144 personer 1986 till 19 personer vid årsskiftet 1995/96, varav

3 personer var försöksutskrivna. Antalet har sjunkit kraftigt under de senaste

åren som en direkt följd av omsorgshuvudmännens aktiva arbete med att se över

och ompröva inskrivningarna under denna period. En av anledningarna till den

omfattande och snabba minskningen av antalet inskrivna är att många tidigare

skrivits in enbart för att de ej kunnat ge något samtycke till placeringen på

vårdhem. Inflyttningen har således ej varit föranledd av ett behov av tvångs-

insatser. Sådana inskrivningar har till största delen varit administrativa.

2.4.1 Personer på specialsjukhus

Salberga specialsjukhus är landets enda kvarvarande specialsjukhus. De personer

som i dag vårdas på Salberga är:

* personer med utvecklingsstörning som begått lagbrott

* personer som överlämnats till vård på specialsjukhus efter att åklagaren

 beslutat att underlåta åtal för brott samt

* personer som skrivits in enligt 35 § i 1967 års omsorgslag samt införandelagen

 till LSS

 Enligt införandelagen till LSS skall landstingen och kommunerna gemensamt

planera för avveckling av befintliga specialsjukhus och vårdhem. I Salbergas

fall planeras avvecklingen vara avslutad senast den 31 december 1997.

 Vid årsskiftet 1995/96 var 16 personer inskrivna på Salberga. Av dessa 16 hade

11 skrivits in med stöd av 37 §, fyra med stöd av 35 § och en med stöd av 34 §.

Under perioden 1985 - 1994 har 32 personer skrivits in varav 11 tidigare vårdats

på Salberga. Ansvariga för Salberga specialsjukhus bedömer att 14 av de

inskrivna under nuvarande förhållanden ej kan skrivas ut från Salberga till eget

boende eller boende enligt LSS. Av dessa 14 bedöms 12 uppfylla nedan beskrivna

krav för konvertering till LRV.

2.4.2 Personer som skrivits ut från Salberga specialsjukhus 1984-94

De 56 personer som flyttat ut från Salberga specialsjukhus till integrerade

boendeformer den senaste tioårsperioden har följts upp i en särskild studie

(Socialstyrelsen, Agneta Kanold 1995).

 Sammanfattningsvis konstateras att 42 av de 56 aktuella personernas situation

har förbättrats genom att deras problematik minskat och att de har funnit sig

tillrätta i sin nya livssituation. Hälften av de som flyttat ut från Salberga

bodde vid undersökningstillfället i gruppbostad. Av dessa hade alla utom en

utvecklats positivt efter utflyttningen från Salberga. Fjorton personer av

totalt 56 har utvecklats negativt och fått försämrade livsvillkor.

 Faktorer som bidragit till en positiv utveckling är ändamålsenlig bostad med

personligt utformat stöd som ger trygghet i vardagen, kunnig personal som

arbetar med strukturerade och målinriktade stödinsatser samt inte minst stöd

från anhöriga. Även psykologiskt stöd och samverkan med psykiatrin är

nyckelfaktorer som har avgörande betydelse för en positiv utveckling.

 Hinder för en positiv utveckling är avsaknad av fast bostad och/eller problem

med alkohol och psykiska svårigheter. Det stöd som dessa personer fått har många

gånger varit otillräckligt och dessutom satts in för sent. Adekvata behand-

lingsformer mot missbruk och möjlighet till ett adekvat omhändertagande under

perioder har saknats i många fall.

 Av de 56 hade 20 personer dömts till vård på specialsjukhus och av dessa hade

10 återfallit i brott efter utskrivning. Flertalet av dessa har fortsatt med

samma slag av brottslighet som tidigare och flera har begått upprepade brott.

Brotten har i ett fall varit av grövre slag jämfört med de som föranledde

intagning på specialsjukhus men de flesta har mindre grov brottslighet efter

utskrivningen. Antalet vålds och sexualbrott har minskat medan t ex fylleri,

skadegörelse och stöld har ökat.

2.4.3 Personer inskrivna på vårdhem med stöd av 35 §

Tre personer var inskrivna på vårdhem med stöd av § 35 andra kvartalet 1996. En

av dessa bor på ett vårdhem som planeras att avvecklas under 1998. För reste-

rande två förs diskussioner med länets psykiatriska verksamhet om en lösning

efter det att möjligheterna till vård utan samtycke upphört.

2.5 Utvecklingsstörda inom psykiatrisk tvångsvård och

rättspsykiatrisk vård

Socialstyrelsen har låtit utföra en kvantitativ och kvalitativ utvärdering av

utvecklingsstörda inom rättspsykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård

(Socialstyrelsen 1995)

2.5.1 Psykiatrisk tvångsvård

Inom den psykiatriska tvångsvården fanns under åren 1992/93 72 patienter som

diagnosticerats som psykiskt utvecklingsstörda. Förhållandena för dessa pa-

tienter var i vissa avseenden mer positiva än för genomsnittet av de tvångs-

vårdade, bl a hade de kortare vårdtider.

 Däremot saknade många en adekvat diagnos vid intagning till tvångsvård. I

vissa fall angavs endast psykisk utvecklingsstörning, vilket formellt inte är en

grund för tvångsvård enligt LPT. Tvångsåtgärder av olika slag förekom också i

större utsträckning. Behandlingsplaner upprättades inte och behov av socialt-

jänst klarlades inte heller i samma utsträckning som för andra patienter.

 Behandlingsplanering för de utvecklingsstörda gjordes i större utsträckning

med närstående.

 Den huvudsakliga vården bestod av psykofarmakabehandling kombinerat med

utvecklat kontaktmannaskap. All eftervård gavs inom öppenvårdspsykiatrin.

 Det framkom önskemål från omsorgen i kontakterna med den psykiatriska

tvångsvården om ett samarbete samt möjligheter till temporär återinskrivning.

Trots uttryckliga önskemål förekommer inget samarbete i form av kontinuerlig

konsultation eller handledning. Omsorgens samlade kunskap om begåvningshandikapp

efterfrågades inte heller av psykiatrin.

2.5.2 Rättspsykiatrisk vård

Inom den rättspsykiatriska vården fanns 1992-93 14 patienter med diagnosen psy-

kisk utvecklingsstörning. Även här var förhållandena i vissa avseenden bättre

för patienter med utvecklingsstörning än för övriga patienter. Åtgärder mot

patientens vilja förekom i mindre omfattning än vad som var fallet för andra

patienter. Behandlingsplaner upprättades på ett tillfredsställande sätt och be-

hov av sociala tjänster klarlades i samma utsträckning som för övriga patienter.

När behandlingsplaner upprättades deltog närstående till de utvecklingsstörda i

större utsträckning än vad som var fallet för övriga patienter.

 I vissa avseenden var förhållandena däremot otillfredsställande. Många yngre

utvecklingsstörda män vårdades längre tid än andra. Generellt var vårdtiderna

för personer med utvecklingsstörning längre än för övriga patienter.

 Vården bestod också här i huvudsak av omvårdnad, psykofarmakabehandling och

social träning. Antabusbehandling ingick också som medicinsk behandling för

några av missbrukarna. De flesta patienterna hade daglig sysselsättning/arbete

och i några enstaka fall även vuxenundervisning. Hälften av patienterna hade

haft psykologsamtal, alltifrån några få samtal till mer omfattande psykoterapi.

Samarbete med anhöriga var sällsynt men förekom i något enstaka fall. Likaså var

samarbetet med omsorgen under behandlingstiden sporadiskt och gällde framförallt

ansökningar om omsorger efter vårdtidens slut.

 Av de 14 patienterna fick endast 4 eftervård och omhändertagande i form av en

bostad med särskilt kvalificerad personal och omfattande personalresurser. Den

aktuella kliniken bistod i dessa fall i regel med utbildning, kontinuerlig

konsultation och handledning. I vissa fall återinskrevs patienten temporärt på

sjukhuset. De brott som dessa personer hade begått var alltifrån rån till

eldsanläggelse och mord. En majoritet, nio personer, var tidigare dömda till

vård.

 Avslutningsvis kan konstateras att de personer som diagnosticerats som

psykiskt utvecklingsstörda sannolikt inkluderar flera olika grupper med olika

intellektuella och känslomässiga handikapp, medfödda eller förvärvade på olika

sätt. Den grupp utvecklingsstörda som sedan tidig ålder hört till omsorgslagens

personkrets finns både inom den psykiatriska tvångsvården och den

rättspsykiatriska vården. Dessutom finns också en grupp patienter som från tidig

ålder inte bedömts som psykiskt utvecklingsstörda, men som genom stora brister i

uppväxtmiljön åsamkats en hämmad känslomässig och intellektuell utveckling.

2.6 Överväganden och slutsatser

Erfarenheterna från utflyttningen från specialsjukhus under senare år visar att

flertalet som skrivits ut till andra omsorgsformer får ett bättre liv med

minskad problematik och bättre levnadsförhållanden. Viktiga faktorer som

bidragit till detta är att boende- och vårdformer noga anpassas till den

enskilde personens behov och att han erbjuds ett omfattande professionellt och

individuellt stöd. Det innebär att man från kommunens sida undviker att tänka i

färdiga gruppbostadslösningar utan låter den enskildes personliga

förutsättningar och behov styra bostadens utformning och personalstödets

karaktär.

 I de kommuner som berörs av utflyttningen måste omfattande resurser mobili-

seras för att utveckla kompetens och innehåll samt för att finansiera de omfat-

tande stödinsatser som i de flesta fall är en förutsättning för att kunna

erbjuda en god och säker omsorg. Många gånger är det dessa och liknande

praktiska problem som gör att fler kommuner tvekar inför uppgiften att överta

ansvaret. Kommunerna behöver samverka sinsemellan för att utveckla bra och

kvalificerade boende- och vårdalternativ.

 Erfarenheter från tidigare utflyttningar visar att det framförallt saknas

adekvata behandlingsformer mot missbruk och bristande möjlighet till omhänder-

tagande under kortare perioder. Ofta krävs också boendeformer där utbild-

ningsinsatser och stöd / handledning från psykiatrin kan erbjudas. De beslutade

förändringarna i ansvarsförhållanden angående långvarigt psykiskt störda gör att

kommunerna måste skaffa sig kompetens i psykiatrisk omvårdnad eftersom de enligt

18 § hälso- och sjukvårdslagen har ansvar för hälso- och sjukvård upp till

läkarnivå för dem som bor i särskilda boendeformer. Psykiatrin bör biträda med

psykiaterinsatser vid behov, vilket naturligtvis även omfattar utvecklingsstörda

med en psykisk störning.

 Socialtjänstens personal behöver tillgång till kontinuerlig konsultation och

handledning från psykiatrin och de behöver omsorgens samlade kunskaper om

begåvningshandikappade.

 Trots de övervägande positiva erfarenheterna av den pågående avvecklingen av

vård på specialsjukhus visar det sig att det finns ett litet antal personer som

behöver fortsatt tvångsvård eller mer kvalificerade boende och omsorgsformer än

vad som normalt erbjuds i boende med särskilt stöd.

Socialstyrelsen anser

* att de personer som varit inskrivna på specialsjukhus eller vårdhem med stöd

 av 35 § i flertalet fall har fått ett bättre boende och omsorg med stöd av

 socialtjänstlagen och LSS.

* att samarbetet mellan kommunernas hälso- och sjukvård, socialtjänst och

 psykiatrin behöver förbättras nu när kommunerna fått ansvaret för långvarigt

 psykiskt stördas boende och sysselsättning. Detta samarbete bör också omfatta

 den personal som arbetar med utvecklingsstörda personer även om primärvården

 kan svara för många av läkarinsatserna. Omsorgspersonal kan behöva

 konsultation och handledning av psykiater. På samma sätt behöver psykiatrin

 stöd från socialtjänsten när någon utvecklingsstörd person behöver psykia-

 triska vårdinsatser.

* att de möjligheter till vård utan samtycke som erbjuds med LVU, LVM, LPT och

 LRV i många fall tillgodoser de behov av tvångsinsatser som kan uppstå. I

 vissa fall kan även fängelse som brottspåföljd bli aktuellt.

* att den pågående individuella planeringen för de personer som bor på Salberga

 ger förutsättningar för att avveckla Salberga specialsjukhus senast 1997 12 31

* att flera av de personer som nu är placerade på specialsjukhus med stöd av 35

 § och/eller 37 § ej kommer att kunna skrivas ut till LSS-boende före utgången

 av 1997. Flertalet av dessa personer har förutom utvecklingsstörningen en

 sådan allvarlig psykisk störning att de bör uppfylla kriterierna för

 rättspsykiatrisk vård. Det finns dock viss osäkerhet om framtida omsorgsform

 för två personer som i dag bor på Salberga.

* att det också för övrigt finns ett litet antal personer som, trots att de ej

 är aktuella för vård inom LRV eller kriminalvården, kommer att kräva omfat-

 tande och speciella åtgärder inom ramen för det kommunala ansvaret. I dessa

 fall handlar det om personer som ej uppfyller kraven för intagning till

 psykiatrisk tvångsvård - vård trots att de kan vara till skada för sig själva

 eller andra. Under de senaste tio åren har en rad alternativa boende och

 omsorgsformer där man erbjuder omfattande och kvalificerade insatser

 utvecklats. Erfarenheterna från dessa verksamheter visar att behovsanpassade

 insatser som utförs av kvalificerad personal, skräddarsys för den enskilde och

 där olika vårdgivare samverkar har blivit goda alternativ till vård utan sam-

 tycke på specialsjukhus eller vårdhem. Fortfarande finns det dock en viss

 osäkerhet om dessa alternativa boende och omsorgsformer är tillräckliga i

 varje enskilt fall.

* att det behövs kompletterande lagstiftning som gör det möjligt att konvertera

 beslut om vård på specialsjukhus till rättspsykiatrisk vård. Sådana lagförslag

 redovisas nedan. För den rättspsykiatriska vården ställer detta krav på

 utveckling av individuella stödformer anpassade till utvecklingsstörda

 personers behov. Därför bör erfarenheterna från den vård som bedrivits vid

 Salberga specialsjukhus tillföras LRV-vården.

* att ett kommunalt betalningsansvar införs i de fall en kommun ej kunnat bereda

 lämpligt boende och omsorg för en person med utvecklingsstörning som är

 intagen för vård inom LRV och där har bedömts färdigbehandlad.

* att det reella behovet av att kunna tillgripa vård utan samtycke för de

 personer som omfattas av 35 § har reducerats avsevärt i takt med att

 alternativa boende- och omsorgsformer utvecklats och prövats och att därför nu

 är möjligt att avveckla denna tvångsmöjlighet.

* att frågan om upphävande av 35 § i 1967 års omsorgslag rent tekniskt löses i

 och med att 1967 års omsorgslag har upphört att gälla och att bestämmelserna

 om specialsjukhus endast gäller fram till dess specialsjukhusen avvecklats,

 dvs med utgången av 1997. Någon särskild upphörandelag behövs således ej.

* att en förutsättning för att personer med utvecklingsstörning skall till-

 försäkras adekvat vård och omsorg även då de är intagna för vård inom

 kriminalvård och rättspsykiatri är att rättspsykiatrin och kriminalvården var

 och en för sig och i samverkan anvisar särskilda resurser och anpassar och

 utvecklar sådana insatser att personer med utvecklingsstörning kan erhålla

 vård och omsorg anpassat till deras särskilda behov.

* att det för att garantera verksamhetens kvalité när det gäller dessa frågor

 finns behov av en aktiv tillsyn. Denna bör ske i samverkan mellan till-

 synsmyndigheterna för socialtjänst och hälso- och sjukvård.

3. Fastställande av tidpunkt för slutlig avveckling av

vårdhem för utvecklingsstörda

3.1 Bakgrund

Avvecklingen av vårdhemmen har nu pågått under en lång period men fortfarande

finns drygt 1000 personer kvar i vårdhemsboende. I 1985 års omsorgslag (OL)

upphörde vårdhem att vara en särskild omsorg. Vårdhemmen reglerades av

införandelagen till OL där det framgick att det årligen skulle prövas om de

personer som bodde på vårdhem kunde flytta till boende enligt 6 § OL. Huvud-

männen skulle planera för en avveckling (3§). I 1989 års handikapputredning

föreslogs att samtliga vårdhem skulle vara avvecklade senast den 1 januari 1998.

Något slutdatum har emellertid ej fastställts i lagstiftningen.

 I samband med att OL trädde i kraft upphörde intagningen av barn på vårdhem.

Erfarenheten hade visat att även svårt skadade barn kunde bo i små hemlika

elevhem. Under en kort tid avvecklades så gott som samtliga barnvårdhem i

landet. Det har emellertid funnits en viss eftersläpning. Två barnvårdhem var

vid tidpunkten för Socialstyrelsens föreskrifter om avvecklingsplaner för

vårdhem (1994:16) inte ersatta med tidsenliga boendeformer. Socialstyrelsen har

sedan dess fört kontinuerliga överläggningar med huvudmannen för dessa vårdhem.

Enligt aktuella avvecklingsplaner kommer efter 1997 01 01 endast 5 barn att bo

kvar på ett av dessa vårdhem. Under 1997 planeras dessa barn planeras flytta

till bostad med särskild service. Barnens medicinska omvårdnad kommer att

tillgodoses av medicinskt kompetent personal och särskilt avdelade läkare vid

landstingets hälso- och sjukvårdsinrättningar.

 De vårdhem som i dag regleras av införandelagen till LSS är inrättningar som

godkänts som sådana av Socialstyrelsen och som tidigare erhållit statsbidrag för

uppförandet. Vårdhem kännetecknas i regel av flera boendeenheter utformade för

kollektivt boende med lokaler för daglig verksamhet i nära anslutning till

boendet.

 Ett vårdhem är enligt Socialstyrelsens uppfattning avvecklat då verksamheten

avslutats genom att alla boende erhållit annan boendeform eller då vårdhemmet

byggts om till en bostad med särskilt stöd enligt LSS. En sådan bostad kan

utformas på olika sätt. Huvudformerna är servicebostad, gruppbostad och annan

särskilt anpassad bostad.

 För vissa äldre utvecklingsstörda kan utöver boende enligt LSS även ett

särskilt boende enligt 20 § SOL vara aktuellt. Prövning av rätten till insats

skall alltid göras utifrån personens egen önskan och individuella behov av stöd

och service.

 Faktaunderlaget i detta avsnitt som rör vårdhemsavvecklingen är hämtat från

berörda huvudmän i en enkät som sänts ut i september 1996 samt i nedanstående

underlagsrapporter och årsrapporter från Socialstyrelsen i samband med LSS

uppföljningen.

* Uppföljning av vårdhemsavvecklingen 1994

* Uppföljning av vårdhemsavvecklingen 1995

* En bit på väg - om utflyttning från vårdhem i Halland

* Vårdhemsavvecklingen- Socialstyrelsens uppföljningsrapport 1996

3.2 Rättsläget

I införandelagen till LSS finns bestämmelser om avvecklingen av vårdhem för

personer med utvecklingsstörning. För dem som bor på vårdhem gäller LSS i

tillämpliga delar. I införandelagen föreskrivs också att kommuner och landsting

gemensamt skall upprätta avvecklingsplaner.

 Nyintagning på vårdhem får enligt införandelagen till LSS ej ske utom när det

är fråga om vård oberoende av samtycke (se avsnitt 2.2). På samma sätt som i

införandelagen till OL skall huvudmannen regelbundet och minst en gång per år

individuellt pröva om boendet kan fortsätta i någon annan form.

 Enligt Socialstyrelsens verkställighetsföreskrifter skall planering för av-

veckling upprättas dels för varje enskild person, dels samlat för vårdhemmet och

ev landstinget/kommunen om det finns fler vårdhem.

3.3 Ekonomiska förutsättningar

Enligt den tidigare OL gällde att placerande landsting behöll kostnadsansvaret

när en person med utvecklingsstörning flyttade till vårdhem i annat landsting.

Enligt 6 § i folkbokföringslagen skulle personen dock folkbokföra sig i

boendekommunen.

 Innebörden av bestämmelserna i LSS är att det är bosättningskommunen som har

kostnadsansvaret. Enligt 17§ LSS och 4 § införandelagen kan kommunen träffa

avtal för att övergångsvis jämna ut en orättvis kostnadsfördelning som

uppstått p.g.a. den nya lagen. I propositionen till LSS anges att avvecklingen

skall ske i beaktande av situationen för vårdhemshemspersonalen och de

ekonomiska konsekvenserna för huvudmännen.

3.4 Planerad vårdhemsavveckling

Av följande sammanställning framgår att avvecklingen av vårdhem fortgått i snabb

takt den senaste 10-årsperioden

 1983 1993 1996

Antal vårdhem 200 110 59

Antal boende 9200 4000 1269

 Sex län har avvecklat alla sina vårdhem och för de flesta övriga är vård-

hemsavvecklingen inne i ett slutskede. Under 1995 avvecklades 26

vårdhem och 533 personer flyttade ut till annat boende, i flertalet fall till en

gruppbostad enligt LSS.

 Socialstyrelsens uppföljningsrapport av vårdhemsavvecklingen 1996 visar att

det år 2000 kommer att återstå endast 16 vårdhem med ca 300 boende vilket

framgår av följande sammanställning

 1996 1999 2000

Antal vårdhem 59 28 16

Antal boende 1269 624 257

 De vårdhem som planerar avveckling har påbörjat avvecklingsprocessen. Det låga

antalet genomförda individuella prövningar enligt införandelagen visar dock att

planeringen för enskilda personer är eftersatt. 3.5 Personer som flyttat ut från

vårdhem

I propositionen (1992/93:159) till LSS betonas att det är väsentligt att ut-

flyttningen från vårdhemmen sker med varsamhet och med hänsynstagande till och

efter samråd med varje enskild individ.

 En stor andel personer med omfattande omvårdnadsbehov har de senaste åren

flyttat från vårdhemmen. Det finns breda erfarenheter av lämpliga bostadsformer

och stöd för personer med omfattande funktionshinder. De som flyttar ut från

vårdhemmen kan därför erbjudas både ett bättre boende och större möjligheter

till individuellt stöd än vad som kunde ges på vårdhemmen. Flera studier visar

att inte minst anhöriga är mycket nöjda efter utflyttning med det alternativa

boendet för sitt barn.

 Socialstyrelsen har genomfört en studie av den slutliga avvecklingen av vård-

hemmen i Hallands län. Undersökningen bekräftar erfarenheten att såväl äldre

personer som personer med omfattande stödbehov hade stora fördelar av utflytt-

ningen.

 Socialstyrelsen anser att de integrerade boendeformer som erbjuds vid utflytt-

ning från vårdhem ger ett mycket gott omhändertagande av personer med omfattande

funktionshinder.

3.6 Personer som bor på vårdhemmen

Den 1 januari 1996 bodde 1269 personer med utvecklingsstörning på de återstående

59 vårdhemmen.

 I 1995 års uppföljningsrapport av vårdhemsavvecklingen gjordes en beskrivning

av samtliga personer som bodde på vårdhem avseende ålder, grad av utvecklings-

störning och ytterligare svåra funktionsnedsättningar.

 Beskrivningen visar att ca en tredjedel var ålderspensionärer och lika många

bedömdes ha en grav utvecklingsstörning. 60 procent bedömdes ha en eller flera

funktionsnedsättningar utöver utvecklingsstörningen.

 För att ytterligare undersöka dessa aspekter har en jämförelse gjorts av an-

givna omvårdnadsbehov hos personer som enligt planerna till Socialstyrelsen 1994

beräknades flytta ut från vårdhemmet efter 1995 och personer som av olika skäl

ej beräknades flytta. Jämförelsen bygger på kriterierna hög ålder (65 år eller

äldre) och/eller grav utvecklingsstörning och/eller andra omfattande

funktionsnedsättningar.

 Studien visar att nästan hälften av dem som inte hade planerad utflyttning

varken var ålderspensionärer eller hade en grav utvecklingsstörning eller ett

annat omfattande funktionshinder. Antalet som uppfyller ett av dessa kriterier

är lägre än de som planeras flytta och skillnaden blir ännu större vid två

kriterier. Endast två personer som planerades flytta 1996 eller senare uppfyllde

alla tre kriterierna. Socialstyrelsens slutsats är att det stora flertalet som

bor på vårdhem i dag inte har ett mer omfattande omvårdnadsbehov än de som

flyttat ut tidigare.

3.7 Vårdhem utan avvecklingsplan

I bilaga 4 redovisas uppgifter för de vårdhem som saknar avvecklingsplan och

huvudmännens motiv för att ej utarbeta avvecklingsplaner. Uppgifterna har in-

hämtats via en enkät som sänts ut till de berörda huvudmännen i september 1996.

Detta förklarar vissa skillnader från uppgifterna i Socialstyrelsens upp-

följningsrapport 1996, som baseras på uppgifter som inhämtats i januari.

 I Socialstyrelsens uppföljningsrapport 1996 ( Bilaga 3) redovisas 16 vårdhem

som saknade avvecklingsplan. För fem av dessa med 93 boende har huvudmännen i

samband med detta uppdrag redovisat avvecklingsplaner. För ytterligare fem

vårdhem med 84 boende förs diskussioner om ändrad verksamhetsinriktning,

ombyggnad eller avveckling utan att någon avvecklingsplan har utarbetats. För

resterande sex vårdhem med 80 boende planeras inga särskilda åtgärder. På dessa

vårdhem bor många äldre. Huvudmännens motiv för att ej planera för avveckling är

att de boende och deras gode män ej efterfrågat någon förändring eller annat

boende.

3.9 Ekonomiska konsekvenser

Huvudmännen för vårdhem som saknar avvecklingsplan har tillfrågats om

vårddygnskostnader 1996 för respektive vårdhem samt kostnader för

alternativboende i kommunen. I de fall kostnad för daglig verksamhet ej angivits

har den beräknats till 300 kr per dag. Kostnaden baseras på en totalinventering

i ett län samt uppgifter Socialstyrelsen inhämtat från CMT. Alla boende

förutsätts ha tillgång till daglig verksamhet.

Vårdhem Dygnskostnad* Beräknad kostnad

 för LSS boende*

Simrishamnshemmet Uppgifter saknas Uppgifter saknas

Styrsö 1150 1150

Höglunda 1805 Uppgifter saknas

Backen 2216 1646

Berga 1065 1614

Lövängen 1187 952

Ingridshem 1530 1780

Sjungande Dalen Uppgifter saknas Uppgifter saknas

Betesta 1195 1603

Älvbacka 1266 1633

Forsgården 1900 Uppgifter saknas

*Kostnad för daglig verksamhet ingår om ej annat anges.

 Sammanställningen visar inget entydigt mönster. I några fall bedöms

vårdkostnaden lägre och i några fall högre. Sannolikt blir den genomsnittliga

kostnaden ej högre för LSS boende än för vårdhemsboende. Flertalet huvudmän

anger också andra skäl än ekonomiska för att ej upprätta avvecklingsplaner.

Däremot påverkar tidpunkten för slutår huvudmannens kostnader. Med hänsyn till

detta och för att inte rubba de planer som upprättats av huvudmännen bör ett ev

slutår ej ligga före år 2000.

 Kostnadsfördelningen mellan huvudmännen påverkas sannolikt ej av att ett

slutdatum sätts upp. Utflyttning från vårdhem kan i och för sig medföra en

kostnadsförskjutning från kommun till stat om den enskilde söker och beviljas

personlig assistans. Utvecklingen hittills visar emellertid ej någon sådan

tendens.

3.10 Överväganden och slutsatser

Socialstyrelsens uppföljning av vårdhemsavvecklingen visar:

* att de personer som flyttat från vårdhem ofta har mer omfattande funk-

 tionshinder än de som bor kvar.

* att de som bor på vårdhem utan avvecklingsplan inte har mer omfattande

 funktionshinder än de som bor på vårdhem där avveckling planeras.

* att huvudmännen inte anger högre driftskostnader för alternativboende som

 huvudmotiv för att ej fastställa slutdatum för avveckling av sina vårdhem.

* att alternativen till vårdhemsboende ej medför sådana merkostnader att de

 lägger hinder i vägen för en avveckling.

4. Slutsatser

4.1 Vård utan samtycke

Socialstyrelsen har i ett antal underlagsrapporter visat att merparten av de

personer som varit föremål för vård utan samtycke och de som i dag är inskrivna

på specialsjukhus eller vårdhem med stöd av 35 § kan få en mer adekvat vård i

boende och omsorg om detta anpassas efter den enskildes förutsättningar och

behov. Sådan vård och omsorg har i flertalet fall kunnat ges med stöd av

socialtjänstlagen och LSS.

 De möjligheter till vård utan samtycke som erbjuds via kriminalvården eller

med LVM, LVU, LPT och LRV tillgodoser enligt Socialstyrelsens mening väl de

behov som kan uppstå trots att det finns osäkerhet i något enstaka fall. En

förutsättning för att personer med utvecklingsstörning skall tillförsäkras

adekvat vård och omsorg även då de är intagna för vård inom kriminalvård och

rättspsykiatri är dock att dessa instanser var och en för sig och i samverkan

anvisar särskilda resurser och anpassar och utvecklar sådana insatser att

personer med utvecklingsstörning kan erhålla vård och omsorg anpassat till deras

särskilda behov.

 Socialstyrelsen konstaterar att det finns ett antal personer som trots att de

ej är aktuella för vård inom LRV eller kriminalvården, kommer att kräva

omfattande och speciella åtgärder inom ramen för det kommunala ansvaret. Sådana

åtgärder måste utarbetas i samverkan mellan berörda vårdgivare och med

utgångspunkt från den enskilde personens behov och förutsättningar. I dessa fall

handlar det om personer som ej uppfyller kraven för intagning till LRV- eller

LPT - vård trots att de kan vara till skada för sig själva eller andra.

Erfarenheterna från de alternativa boende och omsorgsformer där man erbjuder

omfattande och kvalificerade insatser som utvecklats de senaste åren visar att

behovsanpassade insatser som utförs av kvalificerad personal, skräddarsys för

den enskilde och där olika vårdgivare samverkar kan utgöra goda alternativ till

vård utan samtycke på specialsjukhus eller vårdhem. Borttagandet av de möj-

ligheter till tvång som införandelagen medger innebär emellertid inte enligt

Socialstyrelsens mening att samhällets behov av individualprevention sätts

ifråga.

 Tidpunkten för utskrivning från den rättspsykiatriska vården är bl a avhängiga

kommunernas förmåga och möjlighet att planera och organisera skräddarsydda

lösningar som tillgodoser de aktuella personernas behov av omsorg och tillsyn.

Socialstyrelsen föreslår därför att ett kommunalt betalningsansvar införs i de

fall en kommun ej kunnat bereda lämpligt boende och omsorg för en person med

utvecklingsstörning som är intagen för vård inom LRV och där har befunnits

färdigbehandlad.

 För att garantera verksamhetens kvalité när det gäller dessa frågor som kräver

särskilda insatser finns också särskilda behov av en aktiv tillsyn. Denna bör

ske i nära samverkan mellan tillsynsmyndigheterna för socialtjänst och hälso-

och sjukvård. För att nå resultat kan det finnas behov av att den sociala

tillsynen ges samma sanktionsmöjligheter eller motsvarande som hälso- och

sjukvårdens tillsyn.

4.2 Avveckling av vårdhemmen

Socialstyrelsen konstaterar att merparten av vårdhemmen kommer att vara

avvecklade år 2000. För elva vårdhem har slutpunkt för avvecklingen ännu ej

fastställts. För hälften av dessa förs diskussioner om avveckling eller

förändring av verksamheten. På resterande vårdhem bor en hög andel gamla

personer med utvecklingsstörning.

 Socialstyrelsen är positiv till att vårdhem där det bor gamla personer

utvecklas till olika former av äldreboende av god kvalitet och anpassade till

utvecklingsstördas särskilda behov.

 Krav på avveckling av samtliga vårdhem före år 2000 kommer enligt vissa

huvudmän att medföra merkostnader. För de huvudmän som redan utarbetat

avvecklingsplaner kommer ett sådant krav att ändra förutsättningarna för

avveckling vilket kan bli till men för verksamheten. En sådan snabbavveckling är

enligt Socialstyrelsens mening inte till gagn för de personer som bor på de

aktuella vårdhemmen.

 Socialstyrelsen anser av ovanstående skäl att

* fastställande av slutår före år utgången av 1999 skulle försvåra vissa

 huvudmäns planering

* slutår för avvecklingen bör ligga så nära i tiden att huvudmännen påbörjar

 förberedelser för en planerad avveckling i den mån de inte redan gjort detta.

 Slutåret bör därför ligga inom den närmaste 5-årsperioden

* mycket talar för att en lämplig tidpunkt för slutavveckling är 1999 12 31. Tre

 år är en rimlig tidsperiod för att huvudmännen skall kunna skaffa fram

 boendealternativ för de personer som bor på vårdhemmen inklusive de som ev

 bor där med stöd av vård utan samtycke.

4.3 Lagförslag

Förslag till lag (1996:000) om avveckling av specialsjukhus och

vårdhem

1 § Befintliga specialsjukhus skall vara avvecklade senast den 31 december 1997.

2 § Om en patient är intagen på ett specialsjukhus skall länsrätten i det län

där vårdinrättningen är belägen senast den 1 december 1997, efter anmälan av

chefsöverläkaren*, besluta om vårdens upphörande eller om förutsättningarna i

punkterna 1-3 i 4 § 1 st LRV är uppfyllda, om vårdens övergång till rätts-

psykiatrisk vård.

 Vad som sagts i första stycket gäller också patient som är intagen på vårdhem

oberoende av eget samtycke. Anmälan skall i sådant fall göras av vårdföre-

ståndaren*.

*[REDACTED_EFTERNAMN] 1997 01 01 av verksamhetschefen eller den han delegerat uppgiften till

3 § Efter den 1 januari 1998 får nyintagning av person på vårdhem oberoende av

samtycke ej ske.

Förslag till Lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk

vård

Beslut om rättspsykiatrisk vård

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

3 § Föreskrifter om beslut 3 § Föreskrifter om beslut

av domstol om överlämnande av domstol om överlämnande

till rättspsykiatrisk vård till rättspsykiatrisk vård

finns i 31 kap. 3 § brotts- finns i 31 kap. 3 § brotts-

balken. balken och i lagen

 (1997:000) om avveckling

 av specialsjukhus och

 vårdhem.

 Beslut i detta ärende har fattats av generaldirektör Claes Örtendahl. I den

slutliga handläggningen har vidare deltagit överdirektör Ann Marie Begler,

överdirektör Nina Rehnqvist, chefsjurist Kristina Widgren, samordnare Ulla

Höjgård och projektchef Peter Brusén. Utredare Sven Lusensky har varit före-

dragande.

Claes Örtendahl

Generaldirektör

 36

Bilagor

Bilaga 1Referens och kontaktgrupper

Bilaga 2Vårdhemsavvecklingen - Socialstyrelsens uppföljningsrapport 1996

Bilaga 3Juridiska konsekvenser av avveckling av Salberga specialsjukhus (Göran

 Ewerlöf 1995)

 Frågan om konvertering från vård i specialsjukhus ellervårdhem till

 rättspsykiatrisk vård (Göran Ewerlöf 1995)

Bilaga 4Svar på Socialstyrelsens enkät till huvudmän med vårdhem utan

 avvecklingsplan

 37

Förteckning över remissinstanser

Socialstyrelsens rapport Avskaffande av tvångsvård enligt 35 § i 1967 års om-

sorgslag och fastställande av tidpunkt för slutlig avveckling av specialsjukhus

och vårdhem för utvecklingsstörda.

Remissinstanser: Riksdagens ombudsmän, Göta hovrätt, Malmö tingsrätt, Kammar-

rätten i Stockholm, Länsrätten i Västmanlands län, Riksåklagaren, Kriminalvårds-

styrelsen, Rättsmedicinalverket, Statens institutionsstyrelse, Handikappombuds-

mannen, Statskontoret, Kommittén (S 1995:11) för vissa frågor om psykiatrisk

tvångsvård m.m., Riksrevisionsverket, Handikappförbundens samarbetsorgan, De

handikappades riksförbund, Stockholms kommun, Linköpings kommun, Nässjö kommun,

Sävsjö kommun, Hässleholms kommun, Malmö kommun, Varbergs kommun, Göteborgs

kommun, Skövde kommun, Sala kommun, Säters kommun, Östersunds kommun,

Skellefteå kommun, Gällivare kommun, Luleå kommun, Svenska kommunförbundet,

Landstinget i Stockholms län, Landstinget i Västmanlands län, Landstinget i

Västerbottens län, Landstingsförbundet, Omsorgsverksamhetsansvarigas förening,

Riksföreningen Autism, Riksförbundet för utvecklingsstörda barn, ungdomar och

vuxna, Synskadades riksförbund.

 38

Lagrådsremissens lagförslag

2.1 Förslag till lag om avveckling av specialsjukhus och

vårdhem

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Specialsjukhus för vård av psykiskt utvecklingsstörda som inrättats enligt

lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda skall

vara avvecklade senast den 31 december 1997.

 Vårdhem för vård av psykiskt utvecklingsstörda som inrättats enligt den lagen

skall vara avvecklade senast den 31 december 1999.

2 § Personer som vid avvecklingen är intagna för vård på specialsjukhus på grund

av en domstols dom enligt 31 kap. 3 § brottsbalken i dess lydelse före den 1

januari 1992, skall anses genom domen ha överlämnats till rättspsykiatrisk vård

med särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk

vård.

 Ett beslut om försöksutskrivning eller utskrivning enligt 42 § lagen

(1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda skall därvid

anses som ett beslut enligt 16 § lagen om rättspsykiatrisk vård. Har någon

prövning av vården inte skett inom sex månader före det att patienten överfördes

till rättspsykiatrisk vård skall anmälan enligt 16 § lagen om rättspsykiatrisk

vård göras inom fyra månader från det att patienten överfördes till

rättspsykiatrisk vård.

3 § Personer som varit intagna på kriminalvårdsanstalt när de skrivits in i spe-

cialsjukhus med stöd av 35 § lagen (1967:940) angående omsorger om vissa

psykiskt utvecklingsstörda skall vid avvecklingen anses intagna för rättspsy-

kiatrisk vård enligt 4 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård.

4 § Om andra patienter än de som avses i 2 eller 3 §§ är intagna för vård på

specialsjukhus eller vårdhem med stöd av 35 § lagen (1967:940) angående omsorger

om vissa psykiskt utvecklingsstörda, skall de vid avvecklingen undersökas för

vårdintyg enligt 4 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Om vårdintyg

utfärdas skall patienten överlämnas till en sjukvårdsinrättning där frågan om

intagning för tvångsvård skall prövas enligt 6 § lagen om psykiatrisk

tvångsvård.

5 § Om patienter som avses i 2 eller 3 §§ är utskrivna på försök vid

avvecklingen eller om de har tillstånd att vistas på egen hand utanför

sjukhusområdet, skall de anses ha tillstånd att vistas utanför sjukvårdsin-

rättningens område under återstoden av vårdtiden respektive under del av

vårdtiden enligt 10 eller 11 §§ lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård.

Sådana särskilda föreskrifter eller ett sådant förordnande om att patienten

skall ställas under tillsyn av lämplig person som har meddelats med stöd av 39 §

andra stycket lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt

utvecklingsstörda, skall därvid anses utgöra särskilda villkor enligt 10 § lagen

om rättspsykiatrisk vård.

 Om patienter som avses i 4 § är utskrivna på försök vid avvecklingen eller om

de har tillstånd att vistas på egen hand utanför sjukhusområdet, gäller i

stället att den medicinskt ansvarige läkaren vid vårdinrättningen får bedöma om

patienten i fortsättningen skall anses ha tillstånd till vistelse utanför

sjukvårdsinrättningen enligt 25 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård.

Läkaren får då också bedöma om sådana särskilda föreskrifter eller ett sådant

förordnande om att patienten skall ställas under tillsyn av lämplig person som

har meddelats med stöd av 39 § andra stycket lagen angående omsorger om vissa

psykiskt utvecklingsstörda, skall anses utgöra särskilda villkor enligt 25 §

lagen om psykiatrisk tvångsvård. Uppgifter om patienten skall i så fall lämnas

till den sjukvårdsinrättning som i fortsättningen skall ha behandlingsansvaret

för patienten.

6 § Om ett mål hos allmän förvaltningsdomstol enligt lagen (1967:940) angående

omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda inte är slutligt avgjort vid

avvecklingen av den institution där patienten vistas, skall domstolen i stället

avgöra målet i enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård när det gäller patient som avses i 2 eller 3 §§ eller

lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård beträffande patient som avses i 4 §.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997.

 39

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1652) om

ändring i lagen (1993:388) om införande av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:388) om införande av lagen

(1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade

 dels att 7 § i dess lydelse enligt lagen (1996:1652) om ändring i nämnda lag

skall ha följande lydelse,

 dels att övergångsbestämmelserna till lagen (1996:1652) om ändring i nämnda

lag skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

7 § Specialsjukhus och vårdhem får användas för sitt hittillsvarande ändamål

tills de har avvecklats helt. För innehållet i verksamheten och för

verksamhetens bedrivande i övrigt gäller bestämmelserna i den nya lagen i

tillämpliga delar. För avgifter gäller dock 4 § införandelagen till omsorgslagen

i stället för 19 och 20 §§ nya lagen. För specialsjukhusen tillämpas därutöver

bestämmelserna i 16 § första stycket och 27-30 §§ hälso- och sjukvårdslagen

(1982:763).

-------------------------------------------------------

 Nyintagning i Nyintagning i

specialsjukhus eller i specialsjukhus eller i

vårdhem får inte ske i annat vårdhem får inte ske. För den

fall än när det är fråga om vård som bedrivs i special-

vård oberoende av samtycke. sjukhus och vårdhem fram

För sådan vård gäller tills dessa har avvecklats

fortfarande i tillämpliga gäller fortfarande i

delar 6 och 7 §§ inför- tillämpliga delar 6 och 7 §§

andelagen till införandelagen till

omsorgslagen. omsorgslagen.

 I mål i allmän

 I mål i allmän förvaltningsdomstol angående

förvaltningsdomstol angående utskrivning från vårdhem

inskrivning i eller eller specialsjukhus en-

utskrivning från vårdhem ligt 35 § lagen (1967:940)

eller specialsjukhus angående omsorger om vissa

enligt 35 § lagen psykiskt utvecklingsstörda

(1967:940) angående skall offentligt biträde

omsorger om vissa psykiskt förordnas för den som åtgärden

utvecklingsstörda skall avser, om det inte måste

offentligt biträde förordnas antas att behov av biträde

för den som åtgärden avser,

om det inte måste antas att saknas.

behov av biträde saknas.

-------------------------------------------------------

 Denna lag träder i kraft Denna lag träder i kraft,

den 1 december 1997. i fråga om 7 § tredje

 stycket den 1 december

 1997, och i övrigt den

 1 november 1997.

 40

2.3 Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

 Härigenom föreskrivs att 20 kap. 7 § rättegångsbalken skall ha följande

lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 kap.

7 §1 Åklagare får besluta att underlåta åtal för brott (åtalsunderlåtelse) un-

der förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse ej åsido-

sätts:

 1. om det kan antas att brottet inte skulle föranleda annan påföljd än böter,

 2. om det kan antas att påföljden skulle bli villkorlig dom och det finns

särskilda skäl för åtalsunderlåtelse,

 3. om den misstänkte begått annat brott och det utöver påföljden för detta

brott inte krävs påföljd med anledning av det föreliggande brottet, eller

-------------------------------------------------------

 4. om psykiatrisk vård 4. om psykiatrisk vård

eller vård i specialsjukhus eller insatser enligt

eller i vårdhem för vuxna lagen (1993:387) om stöd

enligt 35 § lagen och service till vissa

(1967:940) angående funktionshindrade kommer

omsorger om vissa psykiskt till stånd.

utvecklingsstörda eller

insatser enligt lagen

(1993:387) om stöd och

service till vissa

funktionshindrade kommer

till stånd.

 Åtal får underlåtas i andra fall än som nämnts i första stycket, om det av

särskilda skäl är uppenbart att det inte krävs någon påföljd för att avhålla den

misstänkte från vidare brottslighet och att det med hänsyn till omständigheterna

inte heller krävs av andra skäl att åtal väcks.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997.

1 Senaste lydelse 1993:393.

 41

2.4 Förslag till lag om ändring i passlagen (1978:302)

 Härigenom föreskrivs att 20 § passlagen (1978:302) skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

20 §1

-------------------------------------------------------

 Passtillstånd fordras för Passtillstånd fordras för

den som är intagen för vård den som är intagen för vård

enligt lagen (1991:1128) enligt lagen (1991:1128)

om psykiatrisk tvångsvård om psykiatrisk tvångsvård

eller lagen (1991:1129) om eller lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård, är in-rättspsykiatrisk vård, dock

skriven i specialsjukhus endast om

enligt 35 § lagen

(1967:940) angående om-

sorger om vissa psykiskt

utvecklingsstörda eller ut-

skriven på försök från sådant

sjukhus, dock endast om

 1. chefsöverläkaren vid sjukvårdsinrättningen i den ordning regeringen

föreskriver har gjort anmälan om att pass ej får utfärdas utan sådant tillstånd,

-------------------------------------------------------

 2. patienten genomgår 2. patienten genomgår

rättspsykiatrisk vård med rättspsykiatrisk vård med

särskild utskriv- särskild utskriv-

ningsprövning eller sådana ningsprövning, eller

förhållanden föreligger som

avses i 42 § tredje stycket

lagen angående omsorger om

vissa psykiskt

utvecklingsstörda, eller 3. för patienten tidigare

 3. för patienten tidigare utfärdat pass efter

utfärdat pass efter intagningen har återkallats

intagningen eller in- på grund av framställning

skrivningen har återkallats enligt 24 § andra stycket.

på grund av framställning

enligt 24 § andra stycket.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

1 Senaste lydelse 1991:1963.

 42

2.5 Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529)

 Härigenom föreskrivs att 12 kap. 3 § utlänningslagen (1989:529)1 skall ha

följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

12 kap.

3 §2

-------------------------------------------------------

 Regeringen får meddela Regeringen får meddela

föreskrifter om hemsändande föreskrifter om hemsändande

av utlänningar, som inte är av utlänningar, som inte är

flyktingar och som har flyktingar och som har

tagits om hand enligt tagits om hand enligt

lagen (1990:52) med lagen (1990:52) med

särskilda bestämmelser om särskilda bestämmelser om

vård av unga, lagen vård av unga, lagen

(1991:1128) om psykiatrisk (1991:1128) om psykiatrisk

tvångsvård, lagen tvångsvård eller lagen

(1991:1129) om rättspsykia- (1991:1129) om rättspsy-

trisk vård eller 35 § lagen kiatrisk vård.

(1967:940) angående om-

sorger om vissa psykiskt

utvecklingsstörda.

 Efter avtal med annat land om behandling av fripassagerare får regeringen

föreskriva avvikelser från bestämmelserna i denna lag samt meddela de

föreskrifter i övrigt som behövs för tillämpning av avtalet.

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om utlänning som tagits om hand enligt 35 § lagen (1967:940)

angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda.

1 Lagen omtryckt 1994:515.

2 Senaste lydelse 1993:398.

 43

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:459) om

arbetsförmedlingsregister

 Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister

skall ha följande lydelse.

-------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

8 §

-------------------------------------------------------

 En registrering enligt En registrering enligt

någon av 5-7 §§ får inte någon av 5-7 §§ får inte

innehålla uppgifter om att innehålla uppgifter om att

den arbetssökande misstänks den arbetssökande misstänks

eller har dömts för brott eller har dömts för brott

eller har avtjänat straff eller har avtjänat straff

eller har fått annan påföljd eller har fått annan påföljd

för brott eller har varit för brott eller har varit

föremål för tvångsingripande föremål för tvångsingripande

enligt lagen (1990:52) med enligt lagen (1990:52) med

särskilda bestämmelser om särskilda bestämmelser om

vård av unga, lagen vård av unga, lagen

(1988:870) om vård av miss- (1988:870) om vård av miss-

brukare i vissa fall, brukare i vissa fall,

lagen (1991:1128) om lagen (1991:1128) om

psykiatrisk tvångsvård, psykiatrisk tvångsvård,

lagen (1991:1129) om lagen (1991:1129) om

rättspsykiatrisk vård, lagen rättspsykiatrisk vård eller

(1985:568) om särskilda smittskyddslagen

omsorger om psykiskt

utvecklingsstörda m.fl. (1988:1472).

eller smittskyddslagen

(1988:1472).

 Registreringen får inte heller innehålla uppgift om att den arbetssökande har

vårdats med stöd av socialtjänstlagen (1980:620) eller varit föremål för åtgärd

enligt utlänningslagen (1989:529).

 Denna lag träder i kraft den 1 november 1997. Äldre föreskrifter gäller

fortfarande i fråga om uppgift om att någon har varit föremål för tvångs-

ingripande enligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt

utvecklingsstörda m.fl.

 44

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-05-06

Närvarande: justitierådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], f.d. presidenten i Försäk-

ringsöverdomstolen Leif[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Leif Lindstam.

Enligt en lagrådsremiss den 24 april 1997 (Socialdepartementet) har regeringen

beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

 1. lag om avveckling av specialsjukhus och vårdhem,

 2. lag om ändring i lagen (1996:1652) om ändring i lagen (1993:388) om

införande av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade,

 3. lag om ändring i rättegångsbalken,

 4. lag om ändring i passlagen (1978:302),

 5. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529),

 6. lag om ändring i lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister.

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Anita[REDACTED_EFTERNAMN].

Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om avveckling av specialsjukhus och

vårdhem

I 2 § har tagits in bestämmelser om personer som vid avvecklingen av

specialsjukhus är intagna på ett sådant sjukhus på grund av domstols dom enligt

31 kap. 3 § brottsbalken i dess lydelse före den 1 januari 1992. Enligt 2 §

första stycket skall dessa personer genom domen anses ha överlämnats till

rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning enligt lagen om

rättspsykiatrisk vård.

 Lagrådet har inte någon erinran mot den nu återgivna bestämmelsen. Lagrådet

utgår från att bestämmelsen bör tolkas så, att om ett specialsjukhus inte

avvecklas slutligt förrän den 31 december 1997 men en partiell avveckling sker

dessförinnan, vissa intagna då också före den 31 december skall kunna anses ha

blivit överlämnade till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning.

Ett sådant överlämnande kan dock inte anses ha kommit till stånd före den 1

november 1997, då den nu aktuella lagen träder i kraft.

 I den angivna paragrafens andra stycke föreskrivs att ett beslut om för-

söksutskrivning eller utskrivning enligt 42 § lagen angående omsorger om vissa

psykiskt utvecklingsstörda skall anses som ett beslut enligt 16 § lagen om

rättspsykiatrisk vård. Har någon prövning av vården inte skett inom sex månader

före det att patienten överfördes till rättspsykiatrisk vård skall, sägs det

vidare i lagrummet, anmälan enligt 16 § lagen

om rättspsykiatrisk vård göras inom fyra månader från det att patienten över-

fördes till rättspsykiatrisk vård.

 Enligt Lagrådets mening är det onödigt att slå fast att ett beslut om för-

söksutskrivning eller utskrivning enligt 1967 års omsorgslag är att anse som ett

beslut enligt 16 § lagen om rättspsykiatrisk vård. Vad som behöver sägas är bara

att anmälan till länsrätt enligt det nyssnämnda lagrummet skall göras inom en

viss tid. Av praktiska skäl bör det i lagen anges ett datum då anmälan senast

skall ske, t.ex. den 30 april 1998. Av 16 § lagen om rättspsykiatrisk vård

följer att ny anmälan därefter måste göras inom var sjätte månad från den dag då

rätten senast meddelade beslut i frågan.

 Den nu förordade bestämmelsen om anmälan bör lämpligen fogas till 2 § första

stycket som en sista mening.

 Lagrådet förordar således att 2 § får följande lydelse:

 "Personer som vid avvecklingen är intagna för vård på specialsjukhus på grund

 av en domstols dom enligt 31 kap. 3 § brottsbalken i dess lydelse före den 1

 januari 1992, skall anses genom domen ha överlämnats till rättspsykiatrisk

 vård med särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om

 rättspsykiatrisk vård. Anmälan för prövning enligt 16 § lagen om

 rättspsykiatrisk vård skall första gången göras senast den 30 april 1998."

 I 3 § regleras vad som skall ske med patienter som har beretts vård i

specialsjukhus under tid då de har varit intagna på kriminalvårdsanstalt. Av

lagtexten bör framgå att paragrafen gäller sådana patienter som vid tidpunkten

för avvecklingen alltjämt är intagna på specialsjukhus. Lagrådet förslår att

paragrafen ges följande lydelse:

 "Personer som vid avvecklingen är intagna på specialsjukhus med stöd av 35 §

 lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda och som

 var intagna på kriminalvårdsanstalt när de skrevs in i specialsjukhuset skall

 anses intagna för rättspsykiatrisk vård enligt 4 § lagen (1991:1129) om

 rättspsykiatrisk vård."

 Enligt 4 § skall andra patienter än de som avses i 2 eller 3 § vid avveck-

lingen av ett specialsjukhus eller vårdhem undersökas för vårdintyg enligt 4 §

lagen om psykiatrisk tvångsvård, om de är intagna för vård på specialsjukhuset

eller vårdhemmet med stöd av 35 § lagen angående omsorger om vissa psykiskt

utvecklingsstörda.

 Enligt Lagrådets mening är det mindre lämpligt att föreskriva att under-

sökningen skall göras "vid" avvecklingen. I stället bör kunna anges att

patienterna "innan sjukhuset eller vårdhemmet avvecklas" skall undersökas för

vårdintyg. Vidare bör det av lagtexten framgå att det skall vara fråga om

patienter som är intagna för vård vid lagens ikraftträdande, dvs. den 1 november

1997.

 I 5 § finns föreskrifter om vad som skall gälla beträffande patienter som vid

avvecklingen är utskrivna på försök eller har tillstånd att vistas på egen hand

utanför sjukhusområdet. I första stycket behandlas patienter som avses i 2 eller

3 § och i andra stycket patienter som avses i 4 §.

 De nyss behandlade bestämmelserna i 4 § om undersökning för vårdintyg synes

omfatta även patienter som är utskrivna på försök eller har tillstånd att vistas

på egen hand utanför sjukhusområdet. Om ett vårdintyg för en sådan patient

utfärdas och om patienten skall tas in för tvångsvård enligt 6 § lagen om

psykiatrisk tvångsvård kommer bestämmelserna i 25 § den lagen om möjlighet att

få vistas utanför sjukvårdsinrättningens område att vara tillämpliga. I samband

med vårdprövningen torde få prövas om tillstånd till sådan vistelse skall ges.

Något behov av de i 5 § andra stycket intagna bestämmelserna synes därför inte

finnas. Stycket bör alltså kunna utgå.

 Bestämmelserna i 5 § kommer därefter att gälla endast patienter som avses i 2

eller 3 §. 5 § bör därför flyttas och tas in direkt efter

3 §. Remissförslagets 4 § blir då 5 §.

Förslag till lag om ändring i lagen om ändring i lagen

(1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd och

service till vissa funktionshindrade

I remissen föreslås en ändring i 7 § andra stycket som skall träda i kraft den 1

november 1997. Redan beslutade ändringar i samma paragrafs första och tredje

stycken skall träda i kraft den 1 december 1997. Den nu föreslagna

övergångsbestämmelsen bör med hänsyn härtill formuleras om och ges följande

lydelse: "Denna lag träder i kraft, i fråga om 7 § andra stycket den 1 november

1997 och i övrigt den 1 december 1997."

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 45

Socialdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 22 maj 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1996/97:156 Avveckling av specialsjukhus och

vårdhem.

 46

Rättsdatablad

-------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, upp- bakomliggande

 häver eller upp- EG-

 repar ett regler

 normgiv-

 ningsbemyndigande

-------------------------------------------------------

Lag om ändring i 12 kap. 3 §

utlänningslagen

(1989:529)

 47