Regeringens proposition 2002/03:66

Sveriges antagande av beslut om ändring av artikel

Prop.

40.1 och 40.7 i Schengenkonventionen samt ändring

2002/03:66

i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt sam-

arbete

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 10 april 2003 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Thomas[REDACTED_EFTERNAMN] (Justitiedepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att riksdagen godkänner det inom Europeiska unionen upprättade utkastet till beslut om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i Schengenkonventionen. För att Sverige fullt ut skall uppfylla de krav som föranleds av beslutet krävs vissa ändringar i 4 § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, som reglerar gräns- överskridande övervakning. Det föreslås därför att sådan gränsöverskri- dande övervakning som i dag endast kan ske av en person som är miss- tänkt för brott som kan föranleda utlämning, skall utvidgas till att även omfatta andra personer, om det är nödvändigt för den pågående brottsut- redningen och det finns starka skäl att anta att åtgärden kan medverka till att identifiera eller spåra en misstänkt gärningsman. Därutöver föreslås en utvidgning av listan över de brott för vilka gränsöverskridande över- vakning av en misstänkt gärningsman i brådskande fall får ske utan samtycke. Lagändringarna föreslås träda i kraft den dag regeringen be- stämmer. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2002/03:66

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

3

2

Lagtext

...............................................................................................

4

2.1

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:343) om

internationellt polisiärt samarbete .......................................

4

3

Ärendet ...............................................................och dess beredning

6

4

Utkastet till beslut om ändring av bestämmelserna i artikel 40.1

och 40.7 .............................................................................................

7

4.1

Nuvarande innehåll i artikel 40...........................................

7

4.2

Innehållet i utkastet till beslut om ändring av artikel 40....

8

4.2.1

Ändringen av punkten 1....................................

9

4.2.2

Ändringen av punkten 7....................................

9

4.3

Antagande av beslutet .......................................................

12

5

Behovet av författningsändringar....................................................

13

6

Ikraftträdande ..................................................................................

15

7

Ekonomiska konsekvenser ..............................................................

16

8

Författningskommentar ...................................................................

16

Bilaga 1 Utkast till rådets beslut ..........................................................

18

Bilaga 2

Promemorians lagförslag.......................................................

24

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna ......................................

26

Bilaga 4

Lagrådsremissens lagförslag .................................................

27

Bilaga 5

Lagrådets yttrande .................................................................

29

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 10 april 2003..........

31

2

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2002/03:66

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

godkänner det inom Europeiska unionen upprättade utkastet till be- slut om ändring i artikel 40.1 och 40.7 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande av kon- troller vid de gemensamma gränserna,

2.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete.

3

2

Lagtext

Prop. 2002/03:66

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (2000:343) om internationellt poli- siärt samarbete skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § Om det i en stat som avses med bestämmelsen i 1 § första stycket på- går en utredning om ett brott som kan föranleda utlämning, får utländska tjänstemän fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning av en misstänkt gärningsman in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till det. Övervakningen får ske utan föregående samtycke, om saken är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg och den ut- ländska utredningen avser miss- tanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i Schengenkonventio- nen, nämligen mord, dråp, våld- täkt , mordbrand, penningförfalsk- ning, grov stöld och grovt häleri, utpressning, människorov och ta- gande av gisslan, olaglig männi- skohandel, olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, brott mot lagbestämmelser angå- ende vapen och sprängämnen, ödeläggelse genom användande av sprängämnen samt olaglig trans- port av giftigt och skadligt avfall. För att övervakningen skall få ske utan föregående samtycke krävs också att överskridandet av grän-

Under de förutsättningar som

anges i första stycket får sådan

fortsatt övervakning även ske be-

träffande en annan person än en

misstänkt gärningsman, om det är

nödvändigt för den pågående ut-

redningen och det finns starka skäl

att anta att åtgärden kan med-

verka till att identifiera eller spåra

en misstänkt gärningsman.

Övervakningen av en misstänkt

gärningsman får ske utan föregå-

ende samtycke, om saken är så

brådskande att samtycke inte kan

inhämtas i förväg och den ut-

ländska utredningen avser miss-

tanke om sådana brott som sägs i

artikel 40.7 i Schengenkonventio-

nen, nämligen mord, dråp, grovt

sexualbrott , mordbrand, penning-

förfalskning och förfalskning av

betalningsmedel , grov stöld , grovt

häleri, penningtvätt , grovt bedrä-

geri ,

utpressning,

människorov

och tagande av gisslan, olaglig

människohandel, människosmugg-

ling , olaglig handel med narkotika

och psykotropa ämnen, brott mot

lagbestämmelser angående vapen

och

sprängämnen,

ödeläggelse

genom användande av sprängäm-

nen ,

olaglig transport av giftigt

4

sen i samband med övervakningen anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske, och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i ut- redningen. Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som sägs i andra stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats inom fem timmar från gränsöverskridandet. och skadligt avfall, olaglig handel Prop. 2002/03:66 med nukleära och radioaktiva äm-

nen, sådan brottslighet som avses i rådets gemensamma åtgärd 98/733/RIF av den 21 december 1998 om att göra deltagande i en kriminell organisation i Europe- iska unionens medlemsstater till ett brott samt terroristbrott enligt rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism . För att övervak- ningen skall få ske utan föregå- ende samtycke krävs också att överskridandet av gränsen i sam- band med övervakningen anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske, och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utred- ningen.

Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som sägs i tredje stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats inom fem timmar från gränsöverskridandet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 5

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2002/03:66

Den 5 juli 2001 tog Belgien, Spanien och Frankrike ett initiativ till för- slag till beslut om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i konventionen av den 19 juni 1990 om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna (Schengenkonventionen). Ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor uppnådde vid sitt möte den 13 juni 2002 en politisk överenskommelse om innehållet i beslutet. Sverige och fyra andra medlemsstater anmälde att beslutet förutsätter godkännande av dess parlament (parlamentsreservation) och beslutet kunde därför inte antas vid detta tillfälle. Beslutet kan antas först när parlamentsreservationerna har hävts. Europaparlamentet har yttrat sig över förslaget (A5-0078/2002). Ut- kastet till beslut i senaste svensk version är fogad till denna lagrådsremiss som bilaga 1 . Det bör därvid påpekas att artikel 3 i förslaget till rådsbe- slut kommer att ändras med avseende på de tidsangivelser som anges för beslutets ikraftträdande. Inom Justitiedepartementet har utarbetats en promemoria, Sveriges antagande av beslut om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i Schengenkon- ventionen och ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete. Promemorian innehåller förslag till att riksdagen godkänner utkastet till beslut om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i Schengenkon- ventionen. Utkastet till beslut innebär dels att den personkrets som kan bli föremål för gränsöverskridande övervakning enligt artikel 40.1 ut- ökas, dels en utvidgning av den lista på brott som enligt artikel 40.7 kan föranleda fortsatt övervakning av en misstänkt gärningsman över gräns utan att ett förhandsgodkännande från den berörda staten hunnit inhäm- tats. I promemorian lämnas förslag till de ändringar i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete som föranleds av utkastet till be- slut. Promemorian har remissbehandlats. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2 och en förteckning över remissinstanserna i bilaga 3 . En sam- manställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Justitiedepartementet (Ju2002/9203/PÅ). Lagrådet Regeringen beslutade den 20 mars 2003 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4 . Lagrådet har haft vissa synpunk- ter på lagtextens utformning. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5 . Reger- ingen har följt Lagrådets förslag. 6

4

Utkastet till beslut om ändring av

Prop. 2002/03:66

bestämmelserna i artikel 40.1 och 40.7

4.1

Nuvarande innehåll i artikel 40

Schengensamarbetet syftar till att förverkliga den fria rörligheten för per- soner vilket, tillsammans med den fria rörligheten för varor, tjänster och kapital, är en av grundstenarna i EG:s regelverk. Den fria rörligheten för- verkligas genom att personkontrollen vid nationsgränserna mellan Schengenstaterna har upphört. För att den fria rörligheten för personer inte, som en oönskad bieffekt, skall bli till hjälp för den internationella brottsligheten, innefattar Schengensamarbetet ett antal olika s.k. kompen- satoriska åtgärder i form av yttre gränskontroll samt polisiärt och rättsligt samarbete. Den gränsöverskridande övervakningen i enlighet med artikel 40 i Schengenkonventionen är en del av det polisiära och rättsliga samar- betet. Artikel 40 i Schengenkonventionen reglerar frågan om fortsatt över- vakning över gräns (gränsöverskridande övervakning) . Den situationen som avses är att polisen eller annan behörig myndighet i en Schengenstat som ett led i en pågående brottsutredning övervakar (skuggar) en person som är misstänkt för ett brott som kan föranleda utlämning och den per- sonen beger sig in på en annan Schengenstats (mottagande stat) territo- rium. Enligt artikel 40.1 är huvudregeln vid fortsatt övervakning att sam- tycke till övervakning in på den mottagande statens territorium skall in- hämtas i förväg, innan gränsen överskrids. Begäran skall ställas till en av varje land särskilt utsedd centralmyndighet. Det brott som föranlett den fortsatta övervakningen skall vara ett brott som kan föranleda utlämning. Gränsöverskridande övervakning med föregående samtycke från den mottagande staten får ske utan begränsning i tiden eller till något geogra- fiskt område. Den mottagande staten kan dock när som helst begära att övervakningen skall upphöra. Vid synnerlig brådska kan enligt artikel 40.2 övervakningen fortsätta över gränsen till mottagande stat utan samtycke. I sådana fall skall den mottagande staten kontaktas senast i samband med gränsöverskridandet. Om tillstånd till övervakningen inte ges inom fem timmar skall övervak- ningen avbrytas. Gränsöverskridande övervakning utan föregående sam- tycke är emellertid endast tillåten i samband med utredning av vissa sär- skilt grova brott, som finns uppräknade i artikel 40.7 . De brott som anges är mord, dråp, våldtäkt, mordbrand, penningförfalskning, grov stöld och grovt häleri, utpressning, människorov och tagande av gisslan, olaglig människohandel, olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, brott mot lagbestämmelser angående vapen och sprängämnen, ödeläg- gelse genom användande av sprängämnen samt olaglig transport av gif- tigt och skadligt avfall. Såvitt avser människohandel bör understrykas att det den 1 juli 2002 införts en ny paragraf i brottsbalken, 4 kap. 1 a §, som kriminaliserar alla former av människohandel för sexuella ändamål. Dessutom gäller enligt artikel 40.3 en rad särskilda förutsättningar un- der vilka fortsatt övervakning får ske på den mottagande statens terri- torium. Den mottagande staten har rätt att meddela instruktioner som de 7 övervakande polismännen skall rätta sig efter. All övervakning in på ett Prop. 2002/03:66 annat lands territorium skall ske med iakttagande av den mottagande statens lagar och de övriga villkor som mottagande stats myndigheter ställer upp. Övervakande polismän skall kunna legitimera sig och i prin- cip kunna styrka att de har tillstånd till operationen. Övervakning får inte medföra att bostäder eller enskilt utrymme beträds av de övervakande polismännen. Tjänstevapen får medföras om inte den mottagande staten förbjudit detta, men vapnen får endast användas i nödvärn. Det är inte tillåtet för de övervakande polismännen att gripa eller omhänderta den övervakade eller utsätta denne för identitetskontroll på den mottagande statens område. Slutligen skall verksamheten rapporteras till myndighe- terna i den mottagande staten och övervakande polismän kan åläggas att inställa sig personligen. Den svenska polisens befogenheter att i Sverige genomföra övervak- ning samt att använda tvångsmedel regleras i lag, huvudsakligen i rätte- gångsbalken och polislagen (1984:387). I rättegångsbalken finns regler om polisens brottsutredande verksamhet i samband med förundersök- ning. I 24 kap. 7 § finns regler om polisens rätt att gripa personer som är misstänkta för brott, i 27 kap. 4 § finns regler om beslag och i 28 kap. 11 § finns regler om kroppsvisitation. När det inte pågår en för- undersökning är vissa allmänna regler i polislagen tillämpliga. I 2 § 3 anges bl.a. att polisen skall bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Den övervakning som avses i nuva- rande artikel 40 i Schengenkonventionen förutsätter att det föreligger misstanke om ett konkret brott och att det är den misstänkte gärnings- mannen som övervakas. Utredningen befinner sig då enligt svenskt syn- sätt på förundersökningsstadiet. Om spaningen bedrivs på ett tidigare stadium än förundersökning är polislagen tillämplig. Lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete innehåller de huvudsakliga författningsbestämmelser som var nödvändiga för att genomföra artikel 40 i Schengenkonventionen i svensk rätt. I 4 § ges be- stämmelser om gränsöverskridande övervakning. Enligt 15 § är det Riks- polisstyrelsen, eller den polismyndighet som Rikspolisstyrelsen i det enskilda fallet bestämmer, som beslutar om gränsöverskridande övervak- ning in på svenskt territorium. Rikspolisstyrelsen får i ett enskilt fall överlämna ett sådant ärende till Kustbevakningen. Framställning från en utländsk myndighet om gränsöverskridande övervakning in på svenskt territorium skall göras hos Rikspolisstyrelsen. Andra kontakter med an- ledning av gränsöverskridande övervakning in på svenskt territorium skall ske direkt mellan de utländska tjänstemännen och berörda svenska polismyndigheter. När ärendet har överlämnats till Kustbevakningen ansvarar den för de kontakter som föranleds i anledning av ärendet. 4.2 Innehållet i utkastet till beslut om ändring av artikel 40

Utkastet till beslut innebär en utveckling av artikel 40 i Schengenkon-

ventionen. Syftet med förslaget är dels att förbättra möjligheten att utreda

gränsöverskridande organiserad brottslighet, dels att anpassa regelverket

till hur denna brottslighet har utvecklats.

8

4.2.1

Ändringen av punkten 1

Prop. 2002/03:66

Punkten 1 innebär att personkretsen, som för närvarande endast omfattar personer misstänkta för brott som kan medföra utlämning, utökas till att omfatta även andra personer som det finns betydande skäl att anta kan medverka till att identifiera eller spåra en person som är misstänkt för brott som kan medföra utlämning om övervakningen utgör en nödvändig del i en förundersökning. Vilka kategorier av personer som omfattas av den föreslagna utvidgningen är inte närmare definierat i beslutet. Med hänsyn till att det skall vara fråga om personer som skall kunna med- verka till att identifiera eller spåra misstänkta gärningsmän torde begrep- pet få anses omfatta närstående och bekanta eller andra personer med anknytning till den som är misstänkt för brott.

4.2.2

Ändringen av punkten 7

Punkten 7 innebär en utökning av listan över straffbara handlingar som ger möjlighet till fortsatt övervakning över gräns utan att ett förhands- godkännande från den berörda staten har hunnit inhämtats. De ytterligare straffbara gärningar som föreslås omfattas är grovt bedrägeri, människo- smuggling, penningtvätt, olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen, deltagande i kriminell organisation enligt bestämmelserna i rå- dets gemensamma åtgärd 98/733/RIF av den 21 december 1998 om att göra deltagande i en kriminell organisation i Europeiska unionens med- lemsstater till ett brott samt terroristbrott enligt rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism. Därutöver föreslås att vissa brottbenämningar i listan ändras. Våld- täkt ersätts med grovt sexualbrott och penningförfalskning ersätts med penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel. I de fall då det föreligger synnerlig brådska får listan över straffbara handlingar endast åberopas gentemot personer som själva är misstänkta för brott. Detta framgår av artikel 40.2. Förslaget att utvidga personkret- sen i punkten 1 påverkar således inte detta förhållande. Även fortsätt- ningsvis får alltså gränsöverskridande övervakning utan föregående samtycke endast ske av en misstänkt gärningsman då saken är så bråds- kande att samtycke inte kan inhämtas i förväg. Brott som omfattas av den gemensamma åtgärden om deltagande i kriminell organisation Den gemensamma åtgärden antogs av EU:s ministerråd den 21 december 1998 (EGT L 351, 29.12.1998, s. 1). I ingressen till den gemensamma åtgärden uttalar rådet att det allvarliga i och utvecklingen av vissa former av den organiserade brottsligheten kräver att samarbetet inom EU stärks. Den gemensamma åtgärden ålägger medlemsstaterna att på visst sätt göra deltagande i en kriminell organisation brottsligt. Med kriminell or- ganisation avses en strukturerad sammanslutning, inrättad för en begrän- sad tid av mer än två personer som handlar i samförstånd för att begå brott som bestraffas med frihetsberövande eller en frihetsberövande sä- kerhetsåtgärd på upp till minst fyra år eller ett strängare straff oavsett om 9

brottet är ett mål i sig själv eller ett medel att erhålla materiella fördelar

Prop. 2002/03:66

och i förekommande fall ett sätt att otillbörligt påverka offentliga myn-

digheters verksamhet.

Enligt artikel 2 i den gemensamma åtgärden skall kriminaliseringen av

deltagande i kriminell organisation ske genom att varje medlemsstat åtar

sig att se till att de handlingar som beskrivs i den artikeln bestraffas med

effektiva, proportionerliga och avskräckande straffrättsliga sanktioner.

Medlemsstaterna har därvid möjlighet att uppfylla kriminaliseringen ge-

nom endera av två olika alternativ. Enligt punkten a kan kriminalise-

ringen uppfyllas genom att det handlande varigenom den person som

avsiktligen och med kännedom om antingen organisationens syfte och

allmänna kriminella aktiviteter eller organisationens avsikt att begå

brotten, aktivt deltar i en kriminell organisations aktiviteter som avses i

artikel 1, även om den personen inte deltar i det egentliga utförandet av

brotten i fråga och, med förbehåll för allmänna principer i den berörda

medlemsstatens straffrätt, även om brotten i fråga inte begås, eller att

personen deltar i annan av organisationens aktiviteter och dessutom har

kännedom om att deltagandet bidrar till fullgörandet av den kriminella

organisationens aktiviteter enligt artikel 1. Vid antagandet av den gemen-

samma åtgärden gjorde regeringen bedömningen att det inte skulle krä-

vas några lagstiftningsåtgärder för att Sverige skulle leva upp till åtagan-

dena. Denna ståndpunkt redovisas också i regeringens berättelse om

verksamheten i EU 1998 (skr. 1998/99:60 s. 265). Svensk lagstiftning har

genom en tillämpning av framför allt bestämmelserna i 23 kap. 2 och

4 §§ brottsbalken om förberedelse och medverkan till brott ansetts upp-

fylla de krav den gemensamma åtgärden ställer.

Motsvarande bedömning har även gjorts av Kommittén om straffan-

svar för organiserad brottslighet, m.m. I sitt betänkande Organiserad

brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella m.m. straffan-

svarets räckvidd (SOU 2000:88) anför kommittén, i vilken represen-

tanter för samtliga riksdagspartier medverkade, att även den gör bedöm-

ningen att den nuvarande svenska lagstiftningen i och för sig är tillräcklig

för att Sverige skall uppfylla de åtaganden som följer av den gemen-

samma åtgärden (a.a. s 173 f.).

Terroristbrott enligt rambeslutet om bekämpande av terrorism

Rambeslutet är den första internationella överenskommelse som inne-

håller en definition av terroristbrott. Rambeslutet föreskriver nämligen

vilka handlingar som, enligt brottsbeskrivningen i nationell lagstiftning,

skall betraktas som terroristbrott.

Riksdagen godkände rambeslutet den 29 maj 2002 (prop. 2001/02:135,

bet. 2001/02:JuU22, rskr. 2001/02:267) och det antogs vid ministerrådet

för rättsliga och inrikes frågor den 13 juni 2002 (EGT L 164, 22.6.2002,

s. 3).

Regeringen beslutade den 13 februari 2003 proposition 2002/03:38

Straffansvar för terroristbrott. Propositionen innehåller de lagändringar

som krävs för att svensk rätt skall uppfylla rambeslutets krav. Enligt för-

slaget skall lagändringarna träda i kraft den 1 juli 2003.

För att handlingar enligt rambeslutet skall kunna betraktas som terro-

ristbrott måste vissa rekvisit vara uppfyllda. För det första måste hand-

10

lingen ha begåtts uppsåtligen och genom sin art eller sitt sammanhang Prop. 2002/03:66 kunna allvarligt skada ett land eller en internationell organisation. Men det är inte tillräckligt. Det måste dessutom vara styrkt att gärningsman- nen begått handlingen i syfte att injaga allvarlig fruktan hos en befolk- ning, otillbörligen tvinga offentliga organ eller en internationell organi- sation att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling, eller all- varligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, konstitu- tionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i en stat eller i en inter- nationell organisation. De handlingar som skall betraktas som terroristbrott om dessa rekvisit är uppfyllda är a) angrepp mot en persons liv som kan leda till döden, b) allvarliga angrepp på en persons fysiska integritet, c) människorov eller tagande av gisslan, d) förorsakande av omfattande förstörelse av en re- geringsanläggning eller offentlig anläggning, transportsystem, infra- struktur, inklusive datasystem, en fast plattform belägen på kontinental- sockeln, en offentlig plats eller privat egendom, som kan komma att ut- sätta människoliv för fara eller förorsaka betydande ekonomiska förlus- ter, e) kapning av luftfartyg och fartyg eller andra kollektiva transport- medel eller godstransportmedel, f) tillverkning, innehav, förvärv, tran- sport, tillhandahållande eller användning av skjutvapen, sprängämnen eller kärnvapen, av biologiska eller kemiska vapen, samt, när det gäller biologiska och kemiska vapen, forskning och utveckling, g) utsläpp av farliga ämnen eller orsakande av brand, översvämningar eller explosioner vilka utsätter människoliv för fara, h) att störa eller avbryta försörjningen av vatten, elkraft eller andra grundläggande naturresurser när detta ut- sätter människoliv för fara, i) hot om att utföra någon av de handlingar som räknas upp ovan. Samtliga dessa handlingar är straffbelagda enligt svensk rätt. För att uppfylla rambeslutets krav på att de skall betraktas som terroristbrott då de kvalificerande rekvisiten är uppfyllda, har det emellertid bedömts nödvändigt att vidta lagstiftningsåtgärder. Regeringen har därför bl.a. föreslagit att det skall införas en ny lag om straff för terroristbrott. För- slaget innebär att den skall dömas för terroristbrott som begår en gärning som i svensk rätt motsvaras av de handlingar som räknas upp i artikel 1.1 i rambeslutet, om gärningen kan allvarligt skada en stat eller en mellan- statlig organisation och avsikten med gärningen är att 1. injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller en befolkningsgrupp, 2. otillbörligen tvinga offentliga organ eller en mellanstatlig organisation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd, eller 3. allvarligt destabilisera eller förstöra grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturer i en stat eller i en mellanstatlig organisation. Försök, förbere- delse och stämpling till samt underlåtenhet att avslöja terroristbrott före- slås också bli straffbart. För en närmare redogörelse av de lagstiftnings- åtgärder som bedömts nödvändiga hänvisas till regeringens proposition 2002/03:38 Straffansvar för terroristbrott. 11

4.3

Antagande av beslutet

Prop. 2002/03:66

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner det inom Europeiska unionen upprättade utkastet till beslut om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i Schengenkonventionen.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Syftet med förslaget är att förbättra möjligheten att utreda gränsöverskridande brottslighet. Ändringen i arti- kel 40.1 innebär att personkretsen som kan bli föremål för gränsöverskri- dande övervakning utökas. Övervakningen kan, om den är en nödvändig del i en förundersökning, även omfatta andra personer än en misstänkt gärningsman, om det finns betydande skäl att anta att personen kan med- verka till att identifiera eller spåra en person som är misstänkt för brott som kan leda till utlämning. Denna möjlighet förbättrar polisens möjlig- het att bedriva förundersökningar avseende brott som har förgreningar utanför det egna landets gränser och likställer på ett ändamålsenligt sätt nationella utredningar med internationella när det gäller arbetsmetoder. En sådan möjlighet till utvidgad övervakning ökar också polisens för- måga att skaffa tillräcklig information för att förstärka misstankar om brott eller att kunna avföra personer från utredningen. Sammantaget ger förslaget ett operativt mervärde för polisen i dess brottsbekämpande ar- bete som väl motiverar den relativt begränsade integritetskränkning som ligger i att metoden kan användas inte enbart i nationella utan också i gränsöverskridande utredningar. Ändringen i artikel 40.7 innebär en komplettering av listan över straff- bara handlingar som ger möjlighet till fortsatt övervakning över gräns utan att ett förhandsgodkännande från den berörda staten har hunnit in- hämtas. De brott som tillfogas listan får anses vara så grova att det fram- står som motiverat att utländsk myndighet inte skall behöva avbryta en övervakning av en person vid brådskande fall och förhandsgodkännande inte hinner inhämtas. Det bör här understrykas att i de fall då fara i dröjsmål föreligger får listan över straffbara handlingar för vilka för- handsgodkännande inte behöver inhämtas endast åberopas gentemot per- soner misstänkta för brott. Förslaget att utvidga personkretsen i artikel 40.1 påverkar således inte detta förhållande. Dessutom kan övervak- ningen alltid avbrytas om en behörig svensk myndighet begär det. Över- vakningen skall dessutom alltid upphöra om samtycke inte har lämnats inom fem timmar från gränsöverskridandet. Sammanfattningsvis anser således regeringen att Sverige bör verka för att beslutet antas. Riksdagens beslut I samband med det lagstiftningsarbete som föregick införandet av lagen om internationellt polisiärt samarbete (prop. 1999/2000:64) behandlade regeringen utförligt frågan om gränsöverskridande övervakning kan an- ses innefatta myndighetsutövning. Regeringen anförde därvid att gräns- överskridande övervakning sker inom ramen för en brottsutredning som 12 pågår i den främmande staten och riktar sig mot den som misstänks för Prop. 2002/03:66 delaktighet i brott som utredningen avser. Regeringen ansåg därför att övervakningen kan ses som åtminstone ett utflöde av myndighetsut- övning. Regeringen konstaterade därför att övervägande skäl talar för att gränsöverskridande övervakning kan komma att innefatta myndighets- utövning (a. prop. s 9394). Det nu aktuella utkastet till beslut innebär således att myndighetsutövning överlämnas till främmande stat, varför riksdagens beslut bör fattas med iakttagande av 10 kap. 5 § fjärde stycket regeringsformen.

5

Behovet av författningsändringar

Regeringens förslag: I 4 § lagen (2000:343) om internationellt polisi-

ärt samarbete införs ett nytt andra stycke som innebär att personkret-

sen som kan bli föremål för gränsöverskridande övervakning utökas.

Den utökade personkretsen avser personer som inte är misstänkta för

brott som kan leda till utlämning, när övervakning av en sådan person

är en nödvändig del i en utredning och det finns starka skäl att anta att

åtgärden kan medverka till att identifiera eller spåra en misstänkt gär-

ningsman.

Brottskatalogen utvidgas i fråga om gränsöverskridande övervak-

ning utan föregående samtycke, om saken är så brådskande att sam-

tycke inte kan inhämtas i förväg, och vissa brottsrubriceringar ändras i

enlighet med utkastet till beslut om ändring av artikel 40.7 i Scheng-

enkonventionen. Vidare skall det uttryckligen anges att gränsöverskri-

dande övervakning utan föregående samtycke endast får ske beträf-

fande en misstänkt gärningsman.

Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med regering-

ens. I promemorian föreslogs emellertid att gränsöverskridande övervak-

ning av annan än misstänkt gärningsman skall kunna ske om det skäligen

kan antas att åtgärden medverkar till att identifiera eller spåra en miss-

tänkt gärningsman.

Remissinstanserna: Justitieombudsmannen och Justitiekanslern har

lämnat förslagen utan erinran. Tullverket stöder förslaget och bedömer

det positivt från brottsbekämpningssynpunkt. Kustbevakningen ansluter

sig till förslaget men anför att en utvidgning av personkretsen kan ifråga-

sättas ur integritetssynpunkt. Kustbevakningen framhåller emellertid att

spaningsmetoden är allmänt tillämpad och accepterad inrikes. Det är

därmed inte någon principiell skillnad att på samma sätt tillåta övervak-

ning i det internationella polisiära samarbetet, vilket också får anses nöd-

vändigt för att komma till rätta med grövre, gränsöverskridande krimina-

litet. Rikspolisstyrelsen tillstyrker förslaget och anser att det bör ge ut-

ökade möjligheter att bedriva det internationella polisiära samarbetet på

ett ändamålsenligt och rationellt sätt. Riksåklagaren tillstyrker förslaget

och är allmänt positiv till åtgärder som förbättrar möjligheterna till en

effektiv bekämpning av brott över gränserna samt anför att förslaget inte

torde medföra någon drastisk förändring i förhållande till vad som gäller

idag. Riksåklagaren framhåller emellertid vikten av en helhetssyn i frå-

13

gan och pekar på att förändringsarbetet i EU:s tredje pelare är inne i en expansiv period och att flera mindre förändringar inte ter sig särskilt in- gripande var för sig men att dessa kan få en annan tyngd om de kombine- ras med ytterligare förändringar. Skälen för regeringens förslag: 4 § lagen (2000:343) om internatio- nellt polisiärt samarbete reglerar gränsöverskridande övervakning inom ramen för Schengensamarbetet.

Artikel 40 i Schengenkonventionen säkerställer att polisen skall kunna fortsätta att använda sina arbetsmetoder utan hinder av en annan Scheng- enstats gräns. Den föreslagna utvidgningen av personkretsen innebär ut- ökade möjligheter att utreda grov och gränsöverskridande brottslighet. Förslaget innebär emellertid inte att det införs en ny arbetsmetod för poli- sen. Innehållet i utkastet till beslut överensstämmer således med de arbetsmetoder som såväl svensk som utländsk polis tillämpar för att utreda grov brottslighet. I flertalet större brottsutredningar förekommer omfattande spaning mot både misstänkta och andra personer som är av intresse i utredningen. Detta innebär att polisen skuggar eller på annat sätt iakttar även andra än den misstänkte för att kunna fastställa kontakter med exempelvis misstänkta personer eller för att kartlägga den miss- tänktes brottsliga verksamhet. Möjligheten till att bedriva gränsöverskridande övervakning även av- seende andra personer än misstänkta förbättrar således polisens möjlighet att bedriva förundersökningar avseende brott som har förgreningar utan- för det egna landets gränser och likställer på ett väl avvägt sätt nationella utredningar med internationella när det gäller arbetsmetoder. En sådan möjlighet till utvidgad gränsöverskridande övervakning ökar polisens förmåga att förstärka misstankar om brott eller att avföra personer från utredningen. Regeringen anser därför att starka skäl talar för att sådan gränsöver- skridande övervakning som i dag får utföras mot en misstänkt gärnings- man även, under de förutsättningar som anges i utkastet till rådsbeslut, bör kunna utföras mot en annan person än en misstänkt gärningsman. Regeringen menar därför att den personkrets som kan bli föremål för gränsöverskridande övervakning, under vissa särskilt och noga avgrän- sade förutsättningar, bör utökas till att även omfatta personer som själva inte är misstänkta för brott. Lagrådet har anfört att man finner uttrycket betydande skäl främmande för svenskt lagspråk. Lagrådet menar att en genomgång av de uttryck som används i andra språkversioner av utkastet till beslut, ger vid handen att ett lämpligt uttryck i den svenska lagen skulle vara starka skäl. Dessutom bör, enligt Lagrådet, ordet medver- kar lämpligen bytas ut mot kan medverka. Regeringen delar Lagrå- dets uppfattning och föreslår därför att lagtexten utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Den personkrets som det kan bli fråga om att övervaka är närstående eller bekanta eller andra personer med anknytning till den misstänkte. Rikspolisstyrelsen anser att personkretsen även får anses omfatta även andra personer, bl.a. brottsoffer. Enligt Rikspolisstyrelsen kan det också finnas fall när det är nödvändigt att övervaka t.ex. offer för människo- smuggling eller människohandel för att på så sätt identifiera och gripa organisatörerna av den brottsliga verksamheten. Rikspolisstyrelsen anser vidare att även en anhörig eller tredje person som skall överlämna en Prop. 2002/03:66 14 lösensumma i ett ärende om människorov kan bli föremål för övervak- Prop. 2002/03:66 ning. Som angetts i avsnitt 4.2.1 innehåller inte beslutet någon närmare defi- nition av vilka personer som skall omfattas av förslaget. Det som krävs är att personen är en annan än den misstänkte och att övervakning skall vara nödvändig för den pågående utredningen och det finns betydande skäl att anta att den övervakade personen kan medverka till att identifiera eller spåra en misstänkt person. De personkategorier som Rikspolisstyrelsen omnämner får således anses innefattas i detta begrepp. Ändringen av brottskatalogen innebär en komplettering av listan över straffbara handlingar som ger möjlighet till fortsatt övervakning över gräns utan att ett förhandsgodkännande från den berörda staten hunnit inhämtats. De brott som tillfogas listan är typiskt sett brott av en sådan svårhetsgrad och av en sådan gränsöverskridande karaktär att det är mo- tiverat att polisen inte skall behöva avbryta en övervakning av en miss- tänkt gärningsman om saken är så brådskande att samtycke inte kan in- hämtas i förväg. I lagrådsremissen föreslogs att ordet våldtäkt skulle behållas och att orden eller annat grovt sexualbrott skulle läggas till efter ordet våld- täkt. Enligt Lagrådets mening finns det inte skäl att avvika från formule- ringen i rådsbeslutet, så mycket mer som det i paragrafen direkt anges att de där uppräknade brotten är sådana som sägs i artikel 40.7 i konventio- nen. Regeringen delar Lagrådets bedömning och föreslår därför att ordet våldtäkt i den nuvarande lydelsen ersätts med orden grovt sexual- brott.

6

Ikraftträdande

Regeringens förslag: De föreslagna ändringarna i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete skall träda i kraft den dag som regeringen bestämmer.

Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har ingen erinran mot förslaget. Skälen till regeringens förslag: Sverige och för närvarande ytterligare två medlemsstater har förklarat att ett antagande av beslutet förutsätter godkännande av dess parlament. Det är för närvarande inte möjligt att bedöma när samtliga medlemsstaters parlament har godkänt beslutet och det är därför inte heller möjligt att närmare ange när beslutet kan antas av ministerrådet och när ändringen av den svenska lagstiftningen skall träda ikraft. Av denna anledning föreslår regeringen att de föreslagna ändring- arna i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer.

15 7 Ekonomiska konsekvenser Prop. 2002/03:66

Regeringen gör bedömningen att förslagen inte kommer att innebära ökade kostnader för staten.

8

Författningskommentar

4 § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete

Ändringarna, som behandlas i avsnitt 5, föranleds av utkastet till beslut

om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i Schengenkonventionen.

Andra stycket

Stycket, som är nytt, innebär att utländska tjänstemän under vissa förut-

sättningar får fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning av en person

som inte är misstänkt för brott in på svenskt territorium. Det krävs, så-

som är fallet med gränsöverskridande övervakning av misstänkta gär-

ningsmän enligt första stycket, att det i den främmande staten pågår en

utredning om brott som kan föranleda utlämning. Dessutom krävs att

övervakningen är nödvändig för den pågående utredningen och att det

finns starka skäl att anta att åtgärden kan medverka till att identifiera

eller spåra en misstänkt gärningsman. Uttrycket starka skäl att anta

innebär att det inte är tillräckligt att det kan antas att åtgärden kan med-

verka till att identifiera eller spåra en misstänkt gärningsman. För att

gränsöverskridande övervakning skall få ske krävs således att det därut-

över finns andra mer konkreta omständigheter som medför att det finns

starka skäl att anta att övervakningen kan leda till det önskade resultatet.

De personer som omfattas är närstående och bekanta eller andra perso-

ner med anknytning till den misstänkte, som på sätt som sker i svenska

brottsutredningar övervakas i syfte att utreda misstänkt brottslighet. Änd-

ringen innebär att utländska tjänstemän på svenskt territorium kan fort-

sätta en övervakning som påbörjats i den utländska staten, dvs. skugga

eller på annat sätt iaktta även andra än sådana som är misstänkta för brott

för att kunna identifiera eller spåra en misstänkt gärningsman.

Tredje stycket

Tredje stycket, som är nytt, motsvarar i stor utsträckning innehållet i nu-

varande andra stycket. Ändringen innebär en utvidgning av listan över

straffbara handlingar som ger möjlighet till fortsatt övervakning över

gräns utan att ett förhandsgodkännande från den berörda staten hunnit

inhämtats. Bestämmelsen omfattar endast övervakning av den som är

misstänkt för brott.

Ordet våldtäkt har utgått ur lagtexten och ersatts av uttrycket grova

sexualbrott. De övriga nya straffbara handlingar som omfattas av be-

stämmelsen är förfalskning av betalningsmedel, penningtvätt, grovt

bedrägeri, människosmuggling, olaglig handel med nukleära och radio-

aktiva ämnen, sådan brottslighet som avses i rådets gemensamma åtgärd

16

av den 21 december 1998 om att göra deltagande i en kriminell organi- Prop. 2002/03:66 sation i EU till ett brott samt terroristbrott enligt rådets rambeslut av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism. I avsnitt 4.2 ges en utförlig redogörelse för de straffbara handlingar som omfattas av den gemen- samma åtgärden och rambeslutet. 17 Utkast till rådets beslut Prop. 2002/03:66 Bilaga 1

EUROPEISKA

Bryssel den 11 juni 2002

UNIONENS RÅD

(OR. en)

9429/02

ENFOPOL 78 COPEN 33 COMIX 373 RÄTTSAKTER OCH ANDRA INSTRUMENT

Ärende:

Initiativ från Konungariket Belgien, Konungariket Spanien och

Republiken Frankrike inför antagandet av rådets beslut om ändring av

bestämmelserna i artikel 40.1 och 40.7 i konventionen om tillämpning av

Schengenavtalet av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande av kontroller

vid de gemensamma gränserna

9429/02

IR/cs

18

DG H II

SV

RÅDETS BESLUT 2002/.../RIF

Prop. 2002/03:66

av den

Bilaga 1

om ändring av bestämmelserna i artikel 40.1 och 40.7 i konventionen om

tillämpning

av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande

av kontroller vid de gemensamma gränserna

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 32

och artikel 34.2 c i detta,

med beaktande av Konungariket Belgiens, Konungariket Spaniens och

Republiken Frankrikes initiativ,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

9429/02

IR/cs

19

DG H II

SV

av följande skäl:

Prop. 2002/03:66

Bilaga 1

(1)

Bestämmelserna i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet

av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna 1 bör ändras vad gäller övervakning över gränser, och tillämpningsområdet bör utvidgas så att resultatet av förundersökningar förbättras, i synnerhet när det gäller gärningar i samband med organiserad brottslighet.

(2)

Förenade kungariket deltar i detta beslut i enlighet med artikel 5 i det protokoll om införlivande av Schengenregelverket inom Euro- peiska unionens ramar som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska- pen, och artikel 8.2 i rådets beslut 2000/365/EG av

den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Stor- britannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket. 2

(3)

Vad gäller Island och Norge utgör detta beslut en utveckling, i enlighet med det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utveck- lingen av Schengenregelverket, av de bestämmelser i Schengen- regelverket som omfattas av artikel 1 H i rådets

beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpnings- föreskrifter för det avtalet. 3

1 2 3 EGT L 239, 22.9.2000, s. 19. EGT L 131, 1.6.2000, s. 43. EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.

9429/02

IR/cs

20

DG H II

SV

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Prop. 2002/03:66

Bilaga 1

Artikel 1 Bestämmelserna i artikel 40 i konventionen om tillämpning av Scheng- enavtalet av den 14 juni 1985 om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna skall ändras på följande sätt:

1.

Punkt 1 första stycket skall ersättas med följande:

"1. Polismän i den ena medlemsstaten vilka, inom ramen för en förundersökning, i sitt eget land håller en person under uppsikt som misstänks för delaktighet i ett brott som kan medföra utlämning eller, som en nödvändig del av en förundersökning, eftersom det finns betydande skäl att anta att personen kan medverka till att identifiera eller spåra en sådan person, får fortsätta sin övervakning på den andra medlemsstatens territorium om denna samtyckt till övervakning över gränsen på grundval av en i förväg gjord fram- ställning om bistånd med underbyggda skäl. Samtycket får vara förenat med vissa villkor."

9429/02

IR/cs

21

DG H II

SV

2.

Punkt 7 skall ändras på följande sätt:

Prop. 2002/03:66

Bilaga 1

a)

I tredje strecksatsen skall ordet "Våldtäkt" ersättas med orden "Grovt sexualbrott".

b)

I femte strecksatsen skall ordet "penningförfalskning" ersättas med "penningförfalskning och förfalskning av betalnings- medel".

c)

Följande strecksatser skall läggas till:

" Grovt bedrägeri.

Människosmuggling.

Penningtvätt.

Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen.

Deltagande i en kriminell organisation enligt bestämmelserna i rådets gemensamma

åtgärd 98/733/RIF av den 21 december 1998 om att göra deltagande i en kriminell organisation i Europeiska unionens medlemsstater till ett brott.

Terroristbrott enligt rådets rambeslut 2002/.../RIF av den ... om bekämpande av terrorism".

9429/02

IR/cs

22

DG H II

SV

Artikel 2

Prop. 2002/03:66

Bilaga 1

1.

Detta beslut är inte bindande för Irland.

2.

Detta beslut skall inte tillämpas på Gibraltar.

3.

Detta beslut skall tillämpas på Kanalöarna endast om inte annat följer av artikel 5.1 i rådets beslut 2000/365/EG.

Artikel 3 Med undantag av artikel 1.2 c sjätte strecksatsen får detta beslut verkan samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas offici- ella tidning. Artikel 1.2 c femte strecksatsen får verkan för Norge den 1 april 2003. Artikel 1.2 c sjätte strecksatsen får verkan den 1 januari 2003. Utfärdat i ... den ... På rådets vägnar Ordförande

9429/02

IR/cs

23

DG H II

SV

Promemorians lagförslag Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (2000:343) om internationellt poli- siärt samarbete skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § Om det i en stat som avses med bestämmelsen i 1 § första stycket pågår en utredning om ett brott som kan föranleda utlämning, får utländsk tjänsteman fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning av en misstänkt gärningsman in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till det. Övervakning får ske utan före- gående samtycke, om saken är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg och den ut- ländska utredningen avser miss- tanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i Schengenkonventio- nen, nämligen mord, dråp, våld- täkt , mordbrand, penningförfalsk- ning, grov stöld och grovt häleri, utpressning, människorov och ta- gande av gisslan, olaglig männi- skohandel, olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, brott mot lagbestämmelser angå- ende vapen och sprängämnen, ödeläggelse genom användande av sprängämnen samt olaglig trans- port av giftigt och skadligt avfall. Om det i en stat som avses med bestämmelsen i 1 § första stycket pågår en utredning om ett brott som kan föranleda utlämning, får utländsk tjänsteman fortsätta i sin stat påbörjad övervakning av en misstänkt gärningsman in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till det. Under samma förutsättningar får fortsatt övervakning ske även beträffande en annan person än den misstänkte gärningsmannen om det är nödvändigt för den på- gående utredningen och det skäli- gen kan antas att åtgärden med- verkar till att identifiera eller spåra en misstänkt gärningsman.

Övervakning av misstänkt gär- ningsman får ske utan föregående samtycke, om saken är så bråds- kande att samtycke inte kan in- hämtas i förväg och den utländska utredningen avser misstanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i Schengenkonventionen, nämligen mord, dråp, grovt sexu- albrott , mordbrand, penningför- falskning och förfalskning av be- talningsmedel , grov stöld och grovt häleri, utpressning, männi- skorov och tagande av gisslan, olaglig människohandel, olaglig handel med narkotika och psyko- tropa ämnen, brott mot lagbe- stämmelser angående vapen och sprängämnen, ödeläggelse genom användande av sprängämnen, olaglig transport av giftigt och skadligt avfall, grovt bedrägeri, människosmuggling, penningtvätt, Prop. 2002/03:66 Bilaga 2 24

olaglig handel med nukleära och

Prop. 2002/03:66

radioaktiva

ämnen, deltagande i

Bilaga 2

kriminell organisation enligt be-

stämmelserna i rådets gemen-

samma åtgärd 98/733/RIF av den

21 december 1998 om att göra

deltagande i en kriminell organi-

sation i

Europeiska unionens

medlemsstater till ett brott samt terroristbrott enligt rådets rambe- slut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terro- rism. För att övervakningen skall få ske utan föregående samtycke krävs också att överskridandet av gränsen i samband med övervakningen an- mäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske, och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utredningen. Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som sägs i andra stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats inom fem timmar från gränsöverskridandet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 25

Förteckning över remissinstanserna

Prop. 2002/03:66

Bilaga 3

1.

Riksdagens ombudsmän

2.

Justitiekanslern

3.

Rikspolisstyrelsen

4.

Riksåklagaren

5.

Tullverket

6.

Kustbevakningen

26

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 2002/03:66

Bilaga 4

Lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (2000:343) om internationellt poli- siärt samarbete skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 § Om det i en stat som avses med bestämmelsen i 1 § första stycket på- går en utredning om ett brott som kan föranleda utlämning, får utländska tjänstemän fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning av en misstänkt gärningsman in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till det. Övervakningen får ske utan föregående samtycke, om saken är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg och den ut- ländska utredningen avser miss- tanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i Schengenkonventio- nen, nämligen mord, dråp, våld- täkt, mordbrand, penningförfalsk- ning, grov stöld och grovt häleri, utpressning, människorov och ta- gande av gisslan, olaglig männi- skohandel, olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, brott mot lagbestämmelser angå- ende vapen och sprängämnen, ödeläggelse genom användande av sprängämnen samt olaglig trans- port av giftigt och skadligt avfall. För att övervakningen skall få ske utan föregående samtycke krävs också att överskridandet av grän- Under de förutsättningar som anges i första stycket får sådan fortsatt övervakning även ske be- träffande en annan person än en misstänkt gärningsman, om det är nödvändigt för den pågående ut- redningen och det finns betydande skäl att anta att åtgärden medver- kar till att identifiera eller spåra en misstänkt gärningsman.

Övervakningen av en misstänkt gärningsman får ske utan föregå- ende samtycke, om saken är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg och den ut- ländska utredningen avser miss- tanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i Schengenkonventio- nen, nämligen mord, dråp, våldtäkt eller annat grovt sexualbrott , mordbrand, penningförfalskning och förfalskning av betalningsme- del , grov stöld , grovt häleri, pen- ningtvätt , grovt bedrägeri , ut- pressning, människorov och ta- gande av gisslan, olaglig männi- skohandel, människosmuggling , olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, brott mot lag- bestämmelser angående vapen och sprängämnen, ödeläggelse genom användande av sprängämnen , 27 sen i samband med övervakningen anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske, och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i ut- redningen. Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som sägs i andra stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats inom fem timmar från gränsöverskridandet. olaglig transport av giftigt och Prop. 2002/03:66 skadligt avfall, olaglig handel med Bilaga 4 nukleära och radioaktiva ämnen,

sådan brottslighet som avses i rå- dets gemensamma åtgärd 98/733/RIF av den 21 december 1998 om att göra deltagande i en kriminell organisation i Europe- iska unionens medlemsstater till ett brott samt terroristbrott enligt rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism . För att övervak- ningen skall få ske utan föregå- ende samtycke krävs också att överskridandet av gränsen i sam- band med övervakningen anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske, och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utred- ningen.

Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som sägs i tredje stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats inom fem timmar från gränsöverskridandet. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 28 Lagrådets yttrande Prop. 2002/03:66 Bilaga 5 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2003-03-25

Närvarande: f.d. justitierådet Hans Danelius, regeringsrådet Gustaf[REDACTED_EFTERNAMN], justitierådet Dag Victor. Enligt en lagrådsremiss den 20 mars 2003 (Justitiedepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt sam- arbete. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet Stefan[REDACTED_EFTERNAMN] och ämnessakkunnige Sören Clerton. Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet : 4 § I andra stycket anges om villkor för att övervakning skall få ske av någon som inte är misstänkt för brott bl.a. att det finns betydande skäl att anta att åtgärden medverkar till att identifiera eller spåra en misstänkt gärningsman. Lagrådet finner uttrycket betydande skäl främmande för svenskt lagspråk. En genomgång av de uttryck som används i andra språk- versioner av det beslut av Rådet som föranlett förslaget ( serious reason to believe, de sérieuses raisons de penser, ernsthaft anzunehmen ist, en stærk formodning, een ernstig vermoeden bestaat, una seria presunción, fondati motivi ) ger vid handen att 29 ett lämpligt uttryck i den svenska lagen skulle vara starka skäl. Dessutom bör enligt Lagrådets mening i den föreslagna texten med- verkar lämpligen utbytas mot kan medverka, en justering som ock- så har stöd i andra språkversioner ( can assist, peut conduire, führen kann, kan bidrage, kan bijdragen, pueda contribuir,

possa condurre ). Lydelsen bör alltså lämpligen bli - - - det finns starka skäl att anta att åtgärden kan medverka till att - - -.

I tredje stycket har orden eller annat grovt sexualbrott tillfogats efter ordet våldtäkt. Bakgrunden är Rådets beslut vari emellertid före- skrivs att bestämmelserna i artikel 40.7 i konventionen om tillämp- ning av Schengenavtalet skall ändras bl.a. på så sätt att ordet Våld- täkt ersätts med orden Grovt sexualbrott. Det finns enligt Lagrå- dets mening inte skäl att här avvika från formuleringen i Rådets be- slut, så mycket mer som det i paragrafen direkt anges att de där upp- räknade brotten är sådana som sägs i artikel 40.7 i konventionen. Lagrådet föreslår därför att ordet våldtäkt i den nuvarande lydelsen ersätts med orden grovt sexualbrott. Prop. 2002/03:66 Bilaga 5 30

Justitiedepartementet

Prop. 2002/03:66

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 10 april 2003

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] J. O.,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN] H., Nykvist,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Thomas[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Sveriges antagande av beslut om ändring av artikel 40.1 och 40.7 i Schengenkonventionen samt ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete 31