Regeringens skrivelse

1997/98:38

Lägesrapport i fråga om den ekonomiska

brottsligheten

Skr.

1997/98:38

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 30 oktober 1997

Lena Hjelm-Wallén

 Laila Freivalds

 (Justitiedepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

Skrivelsen innehåller regeringens årliga rapport till riksdagen om läget

beträffande den ekonomiska brottsligheten.

I skrivelsen redovisas översiktligt de åtgärder som vidtagits sedan

föregående lägesrapport i oktober 1996 inom ramen för regeringens

strategi för samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten.

Till de åtgärder som behandlas hör införandet år 1998 av en ny

myndighetsstruktur med Ekorådet, Ekobrottsmyndigheten samt särskilda

skattebrottsenheter inom skatteförvaltningen. Samma år införs en ny

organisation för bl.a. ekobrottsforskning.

Vidare redovisas ny lagstiftning eller utredningar rörande bl.a.

- skattekontroll

- internationellt samarbete mot ekobrott

- sanering av utsatta branscher

- ökad kontroll i samband med upphandling

- näringslivets egenåtgärder

- bolagsplundring

- användning av stiftelser i samband med ekobrottslighet

- bulvanförhållanden

- penningtvätt

- förverkande av vinning av brott

- IT-brottslighet

- sekretess i ekobrottsbekämpning

- miljöbrott.

Innehållsförteckning

1 Bakgrund 3

2 Inriktningen av det fortsatta reformarbetet 4

3 Effektivare myndigheter 7

3.1 Ny myndighetsstruktur och nytt styrsystem 7

3.2 Övriga frågor 12

4 Förstärkt skattekontroll 13

5 Näringslivets egenåtgärder 16

6 Branschsanering, upphandling och åtgärder mot bolagsplundring

m.m. 16

7 Penningtvätt, sanktioner och processfrågor 19

8 Internationellt arbete 23

8.1 Internationella ekobrottsgruppens rapport 23

8.2 Andra internationella frågor 27

9 Forskning och information 28

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 oktober 1997 31

1 Bakgrund

Regeringen beslutade i april 1995 om en strategi för samhällets samlade

åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Strategin redovisades för

riksdagen, som inte hade någon erinran mot innehållet (skr. 1994/95:217,

bet. 1994/95:JuU25, rskr. 1994/95:412).

Det övergripande målet är enligt strategin att påtagligt minska den

ekonomiska brottsligheten genom åtgärder som utgör en kraftig

förstärkning av samhällets samlade insatser mot sådan kriminalitet.

Åtgärder skall vidtas som innebär en effektivisering när det gäller att

förebygga, upptäcka, utreda och lagföra ekonomisk brottslighet. En ökad

tonvikt skall läggas vid det förebyggande arbetet. I detta ligger bl.a. att

kontrollen skall effektiviseras och att myndigheterna skall utveckla ett

problemorienterat arbetssätt.

Kampen mot ekobrott är enligt strategin en prioriterad verksamhet för

myndigheterna. Särskild vikt skall läggas vid att samordna

myndigheternas prioriteringar och att utveckla samarbetet mellan

myndigheter. En annan viktig fråga är att höja myndighetskompetensen i

fråga om ekobrott.

En huvudpunkt i strategin är att också näringslivet måste ta ett ökat

ansvar i kampen mot den ekonomiska brottsligheten, bl.a. genom att

utveckla affärsetik och kontroll.

För att genomföra dessa mål i fråga om kampen mot den ekonomiska

brottsligheten redovisades i skrivelsen till riksdagen ett brett

åtgärdsprogram. Detta omfattar bl.a. förstärkt skattekontroll och

förenklad skattelagstiftning, förbättrad myndighetsstruktur, gemensamma

kontrollaktioner från myndigheterna, affärsetik och internkontroll inom

näringslivet, snabbare utredning och process, effektivare rutiner i

samband med konkurs, förbättrad lagstiftning om bolagsstyrelser m.m.,

sanering av utsatta branscher, effektivare lagstiftning om penningtvätt,

effektivare sanktionsregler, aktivt internationellt arbete bl.a. inom EU,

ökad forskning, information till allmänheten samt effektivare styrning

och uppföljning av myndigheternas verksamhet.

Inom regeringen svarar justitieministern för samordning av åtgärder

mot den ekonomiska brottsligheten. För att biträda justitieministern i

detta arbete inrättade regeringen i december 1994 en arbetsgrupp inom

Regeringskansliet. Arbetsgruppen, som benämns regeringens

ekobrottsberedning, leds av en politiskt utsedd ordförande och består i

övrigt av tjänstemän från Justitiedepartementet, Finansdepartementet och

Näringsdepartementet.

Genomförandet av strategin mot ekonomisk brottslighet omfattar för

närvarande mer än 50 olika projekt. De flesta av dessa handlar om att

förbättra lagstiftningen eller om att utveckla myndigheternas kompetens,

arbetsmetoder och organisation. Utredningsarbetet har bedrivits och

bedrivs i stor utsträckning inom kommittéväsendets ram, men regeringen

har också i flera fall uppdragit åt myndigheter att utreda vissa frågor eller

att bedriva visst utvecklingsarbete, ofta flera myndigheter i samverkan.

En del utredningsarbete har också bedrivits inom Regeringskansliet, bl.a.

i regeringens ekobrottsberedning.

I flera fall har projekten nu avslutats exempelvis genom att ny

lagstiftning har antagits och trätt i kraft. Andra projekt är på

utredningsstadiet eller håller på att genomföras. Nya projekt tillkommer

hela tiden.

Regeringen redovisade i oktober 1996 för riksdagen läget vid den

tidpunkten när det gäller den ekonomiska brottsligheten och

genomförandet av strategin mot ekobrott (skr. 1996/97:49, bet.

1995/96:JuU6, rskr. 1995/96:149). I den nu förevarande skrivelsen

redovisas utvecklingen efter det att den förra skrivelsen avlämnades.

2 Inriktningen av det fortsatta reformarbetet

Några huvudpunkter:

- En ny myndighetsstruktur införs 1998 när Ekobrottsmyndigheten

inrättas och skattemyndigheterna får vissa uppgifter när det gäller

att utreda skattebrott.

- För myndighetssamordning på central nivå inrättas Ekorådet.

- Ny organisation för ekobrottsforskning införs 1998.

- Arbetet fortsätter med att effektivisera lagstiftningen mot

ekonomisk brottslighet.

- Näringslivets egenåtgärder mot ekonomisk brottslighet främjas.

- Internationellt samarbete mot ekonomisk brottslighet utvecklas.

Strategins fyra grundpelare

Regeringens strategi för samlade åtgärder mot den ekonomiska

brottsligheten vilar på fyra grundpelare:

* Lagstiftningen rörande ekonomisk brottslighet skall vässas.

* En ökad tonvikt skall läggas vid det förebyggande arbetet.

* Myndigheterna skall bli effektivare när det gäller att bekämpa

ekonomisk brottslighet, inte minst genom att utveckla

myndighetssamarbetet.

* Näringslivet måste ta ett ökat ansvar i kampen mot den ekonomiska

brottsligheten.

Reformarbetet drivs vidare

Det krävs ett arbete på stor bredd för att genomföra den samlade

strategin. Under de två och ett halvt år som har gått sedan regeringen slog

fast strategin har mellan 50 och 60 olika projekt satts igång eller fullföljts

inom ramen för detta åtgärdsprogram. Åtgärderna är delar i en

sammanhållen helhet och verkar tillsammans mot det övergripande målet

att påtagligt minska den ekonomiska brottsligheten. En effektivare

lagstiftning får exempelvis sin fulla effekt först när de myndigheter som

tillämpar lagstiftningen har blivit effektivare genom höjd kompetens och

förbättrad organisation. På samma sätt samverkar förebyggande och

repressiva åtgärder för att pressa tillbaka brottsligheten.

Att pressa tillbaka den ekonomiska brottsligheten är ett mångfacetterat

och långsiktigt arbete. Erfarenheter både från vårt land och från andra

länder visar att ett av de mest typiska dragen hos ekobrottsligheten är att

den snabbt anpassar sig till nya förhållanden. Brottsligheten bygger

delvis på att upptäcka och utnyttja kryphål i lagstiftningen, svagheter i

kontrollsystem m.m. Detta är en av anledningarna till att

ekobrottsbekämpningen måste drivas på stor bredd.

I detta ligger också att förändringstrycket måste hållas uppe. Vidtagna

åtgärder måste ständigt kompletteras med nya. I annat fall kommer

brottsligheten snart att finna vägar förbi de hinder som rättssamhället har

satt upp.

Det är regeringens avsikt att fortsätta den breda och långsiktiga

satsningen mot ekonomisk brottslighet med full kraft. Pågående projekt

skall fullföljas. Nya projekt tillkommer efter hand.

En ny lednings- och myndighetsstruktur

En av de viktigaste och mest komplicerade delarna av

ekobrottssatsningen tar ett stort steg framåt år 1998 i och med att en ny

styrnings- och myndighetsstruktur för ekobrottsbekämpningen inrättas.

Ett huvudproblem när det gäller att höja ekobrottsbekämpningens

effektivitet har hittills varit att så många olika myndigheter och andra

aktörer har varit involverade. Samordningsproblemen har varit svåra att

övervinna, inte minst när det gäller myndigheternas prioriteringar. Delvis

har det också visat sig svårt att långsiktigt bygga upp den

specialkompetens som behövs för att kunna ta itu inte minst med de nya

former av ekobrott som utvecklas i form av exempelvis databrottslighet

och miljökriminalitet. Dessa problem är inte specifikt svenska utan har

visat sig också i andra länder och har på flera håll lett fram till nya

organisationslösningar för ekobrottsbekämpningen.

Den nya organisationen innebär att man skapar strukturer inom

åklagarväsendet, polisen, skatteförvaltningen m.m. som är skräddarsydda

för kampen mot den ekonomiska brottsligheten. En ny myndighet,

Ekobrottsmyndigheten, inrättas och innebär att åklagare, poliser och

specialister kan arbeta nära tillsammans under gemensam ledning och

inom en gemensam ekonomisk ram. Inom skatteförvaltningen påbörjas

uppbyggnaden av särskilda skattebrottsenheter som kompletterar polisen

och som innebär att den flaskhals som hittills funnits när det gäller att

utreda skattebrott försvinner.

Samtidigt fullföljs inrättandet av en ny struktur för statsmakternas

styrning av ekobrottsbekämpningen och för samordning av åtgärderna

från myndigheter från olika sektorer av samhället. Sammantaget innebär

den nya strukturen att statsmakterna varje år slår fast mål och riktlinjer

för ekobrottsbekämpningen och att myndigheterna samverkar omkring

dessa mål och riktlinjer i ett nationellt Ekoråd liksom i regionala

samverkansorgan, ett i varje län. Ekorådets arbete leds av riksåklagaren.

Samma struktur används också för myndigheternas återrapportering till

statsmakterna.

För regeringen är det angeläget att nära följa arbetet med att inrätta den

nya styrnings- och myndighetsstrukturen och att säkerställa att den nya

organisationen finner sina ändamålsenliga arbetsformer så snabbt som

möjligt.

Forskning om ekobrottslighet

En ny organisation för forskning inom rättsväsendets område, och då

också om ekonomisk brottslighet, införs 1998 genom att

Brottsförebyggande rådet och Rikspolisstyrelsens forskningsenhet slås

samman och får ökade forskningsresurser.

Lagstiftningsreformer

Flera viktiga lagstiftningsprojekt, särskilt inom skatteområdet, har förts i

hamn eller står inför sin fullbordan. Bl.a. har reglerna om skattekontroll,

särskilt om revision, skärpts. Nya regler införs mot skatteflykt. Ett nytt

system för redovisning och betalning av skatt införs. Ett

utredningsförslag har lagts fram om en permanent reglering av

punktskattekontroll, avsett att ersätta de provisoriska kontrollregler som

infördes år 1996 och som har beskrivits i föregående lägesrapport.

Andra lagstiftningsfrågor som är under utredning eller beredning gäller

bl.a. åtgärder mot penningtvätt, förverkande av vinning av brott,

borgenärsbrott, brott i IT-miljö, sekretess i ekobrottsbekämpningen,

sanering av utsatta branscher, bolagsplundring, företagsbot, åtgärder mot

bulvaner samt ytterligare skärpning i fråga om näringsförbud. Åtskilliga

av dessa projekt bör kunna leda fram till ny lagstiftning som kan

behandlas av riksdagen och träda i kraft under 1998 eller 1999.

Näringslivsfrågor

En huvudfråga inom ekobrottsbekämpningen är att höja näringslivets

profil när det gäller särskilt att förebygga ekonomisk brottslighet.

Näringslivet är direkt utsatt för ekonomisk brottslighet, både i egenskap

av brottsoffer och genom att konkurrensförhållandena snedvrids till följd

av näringsverksamhet som bedrivs med brottsliga förtecken.

Efter överläggningar med näringslivsföreträdare har

Justitiedepartementet inlett ett arbete med att, i nära samverkan med

näringslivet, utreda hur näringslivet kan förbättra sitt eget skydd mot

ekonomisk brottslighet.

Internationellt samarbete

Den ekonomiska brottsligheten är en internationell företeelse och bedrivs

i ökande utsträckning genom gränsöverskridande transaktioner.

Samtidigt blir den internationella ekobrottsligheten alltmer kvalificerad

och får ett ökat inslag av organiserad kriminalitet.

Denna utveckling ställer ökade krav på det internationella samarbetet

för att bekämpa ekonomisk och annan grov brottslighet. Det handlar både

om ett samarbete på strategisk nivå exempelvis för att utveckla

internationell lagstiftning eller överenskomma om gemensamma

prioriteringar och om att utveckla det operativa, brottsbekämpande

samarbetet i form av internationell rättshjälp m.m.

I den fortsatta kampen mot den ekonomiska brottsligheten kommer

regeringen att lägga stor vikt vid att utveckla det internationella

samarbetet, inte minst inom ramen för EU:s rättsliga och inrikes

samarbete.

3 Effektivare myndigheter

3.1 Ny myndighetsstruktur och nytt styrsystem

Några huvudpunkter:

- Ekobrottsmyndigheten inrättas.

- Regler om skattemyndigheters medverkan vid utredning av skattebrott

införs.

- Ekorådet inrättas.

- Regeringen har utfärdat myndighetsgemensamma mål och riktlinjer för

ekobrottsbekämpningen.

- Register för skattebrottsutredningar utreds.

Ekobrottsmyndigheten

Regeringens ekobrottsberedning lade i januari 1996 fram rapporten (Ds

1996:1) Effektivare ekobrottsbekämpning med förslag till en ny

myndighetsstruktur när det gäller utredning av ekonomisk brottslighet.

Förslaget grundades på en ingående undersökning och analys av

nuvarande organisations sätt att fungera. Till problembilden hör att

myndigheterna inte har kunnat bygga upp och behålla erforderlig

kompetens långsiktigt och att myndigheterna samarbetar alltför litet med

varandra. Myndigheterna gör ofta olika prioriteringar när det gäller

bekämpning av ekobrott, vilket leder till flaskhalsar i ärendehanteringen.

Metodutveckling och myndighetssamarbete i strategiska frågor har varit

praktiskt taget obefintlig. På senare år har visserligen myndigheterna åter

börjat bygga upp kompetens och resurser för ekobrottsbekämpning med

medel som statsmakterna särskilt har tillskjutit för ändamålet. De

grundläggande problemen kvarstår dock.

Ekobrottsberedningen har i rapporten formulerat allmänna krav på

framtidens ekobrottsbekämpning. De allmänna kraven, som fått en bred

uppslutning under remissbehandlingen och som regeringen har ställt sig

bakom (skr. 1995/96:49), innebär att

* myndigheterna skall utgå från en gemensam strategi för

ekobrottsbekämpningen,

* kompetens och resurser skall byggas upp och säkras,

* nära operativt samarbete skall ske mellan olika specialister,

* myndigheternas arbetsmetoder skall utvecklas,

* kriminalunderrättelseverksamhet skall bedrivas inom

ekobrottsområdet,

* myndigheterna skall arbeta problemorienterat och brottsförebyggande,

* verksamheten skall följas upp,

* ekobrottsbekämpningen skall bedrivas i nära samverkan med annan

brottsbekämpning.

Regeringen har i 1997 års budgetproposition slagit fast att

Ekobrottsmyndigheten skall inrättas. I december 1996 tillkallades en

särskild utredare för att utforma detaljförslag till den nya myndigheten.

Utredningsuppdraget redovisades i en rapport till justitieministern i maj

1997. Efter beredning i Regeringskansliet på grundval av rapporten lade

regeringen i budgetpropositionen för 1998 förslag om inrättandet av den

nya myndigheten.

I budgetpropositionen slås fast att Ekobrottsmyndigheten skall vara en

åklagarmyndighet och ingå i åklagarväsendet. Ekobrottsmyndigheten

skall svara för åklagaruppgifter i fråga om ekobrottsbekämpning i de tre

storstadslänen och får avdelningar i Stockholm, Göteborg och Malmö.

Myndigheten skall under Riksåklagaren samordna

ekobrottsbekämpningen också i resten av landet och kan på begäran ta

över särskilt komplicerade ekobrottsärenden därifrån. Som

åklagarmyndighet är Ekobrottsmyndigheten underordnad Riksåklagaren

på samma sätt som andra åklagarmyndigheter enligt vad som följer av

rättegångsbalken. Den brottsutredande verksamheten skall bedrivas i

åklagarledda arbetsgrupper, i vilka också poliser och olika slag av

specialister ingår. Poliserna som arbetar inom Ekobrottsmyndighetens

ram skall dock fortfarande vara anställda inom polisväsendet och ställs

till Ekobrottsmyndighetens förfogande genom kommendering från

polismyndighet. Ekobrottsmyndigheten kommer inte själv att ha ställning

som polismyndighet. Ekobrottsmyndigheten kommer dock att ha ett eget

anslag över vilket även de till myndigheten kommenderade poliserna

finansieras.

Kriminalunderrättelseverksamhet rörande ekobrott kommer även i

fortsättningen att vara en uppgift för polisen, men verksamheten skall

bedrivas i nära samverkan med Ekobrottsmyndigheten. Den verksamhet

som kommer att bedrivas inom Ekobrottsmyndigheten, bl.a. genom den

särskilda expertkunskap som samlas inom myndighetens organisation,

ger goda förutsättningar för ett fördjupat och berikat

kriminalunderrättelsearbete. Även den underrättelseverksamhet som

kommer att bedrivas inom ramen för skattemyndigheternas

skattebrottsenheter (se nedan) kommer att ske i nära samverkan med

Ekobrottsmyndigheten.

Ekobrottsmyndigheten kommer således att ha uppgifter utöver det som

i allmänhet ankommer på en åklagarmyndighet. Vid den nya

myndigheten kommer det att finnas nationella stabsfunktioner för

kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Det innebär bl.a. att

Ekobrottsmyndigheten kommer att nära följa utvecklingen i fråga om

ekonomisk brottslighet i Sverige och internationellt. När nya former av

ekobrottslighet uppträder är det en uppgift för Ekobrottsmyndigheten att

snabbt förvarna andra myndigheter, näringslivet m.fl. om detta ( early

warning ). Det är också en uppgift för Ekobrottsmyndigheten att utarbeta

och förelägga regeringen förslag till ny lagstiftning och andra åtgärder

mot ekonomisk brottslighet. I de nu angivna frågorna svarar

Ekobrottsmyndigheten direkt för att statsmakterna erhåller den

information som behövs.

Skattemyndigheters medverkan vid utredning av skattebrott

Ekobrottsberedningen lämnade i sin nyss nämnda rapport också ett

principförslag till en särskild organisation inom skatteförvaltningen för

att utreda skattebrott. Förslaget vidareutvecklades i beredningens rapport

Skattekriminal (Ds 1997:23), som lades fram i mars 1997.

Efter remissbehandling och beredning inom Finansdepartementet samt

behandling i Lagrådet lade regeringen i oktober 1997 fram förslag till en

ny organisation för utredning av skattebrott (prop. 1997/98:10). Förslaget

innebär att det vid skattemyndigheterna byggs upp särskilda

skattebrottsenheter efter förebild från de tullkriminalenheter som ingår i

tullmyndigheterna. Till de nya enheterna rekryteras skatterevisorer och

andra med mycket hög kompetens i skattefrågor. Personalen ges sedan

särskild utbildning för att, under åklagares ledning, kunna utreda

skattebrott. Utredarna vid skattebrottsenheterna kommer inte att ha

befogenhet att själva verkställa straffprocessuella tvångsmedel som

husrannsakan och beslag. Förundersökningsledningen skall liksom

hittills skötas av åklagare inom åklagarväsendet (i praktiken i många fall

med placering vid Ekobrottsmyndigheten).

Den nya organisationen innebär inte att polisens befattning med

skattebrottsutredningar upphör. Polisen kommer också i fortsättningen att

ha viktiga uppgifter inom området, inte minst när det gäller utredningar

som kan kräva insats av processuella tvångsmedel eller som har samband

med annan brottslighet. Det blir en uppgift för den åklagare som är

förundersökningsledare att i det konkreta fallet bestämma om en viss

skattebrottsutredning skall handläggas av skattebrottsenheten eller av

polisen eller av bägge. Förutom rena skattebrott kommer

skattebrottsenheterna att ha befogenhet att utreda viss annan brottslighet

med anknytning till området, exempelvis bokföringsbrott.

Reformen skall träda i kraft den 1 januari 1998. Inledningsvis kommer

den nya organisationen att finnas i de tre storstadsregionerna, för att

byggas ut efter hand i resten av landet. För verksamheten kommer i

princip att gälla bestämmelser om förundersökning i allmänhet i

rättegångsbalken, sekretesslagen m.m. Skattebrottsenheterna kommer att

utgöra en självständig verksamhetsgren inom skatteförvaltningen,

fristående i förhållande till den fiskala verksamheten.

Den nya organisationen innebär att man till stor del kommer ifrån de

olägenheter med seriekopplade myndigheter vid

skattebrottsutredningar som har påtalats bl.a. av Riksdagens revisorer.

Olägenheterna har visat sig inte minst genom flaskhalsar i

handläggningskedjorna till följd av att myndigheterna har gjort

sinsemellan olika prioriteringar när det gäller utredning av skattebrott,

med stora utredningsbalanser som följd. Den nya organisationen ger

betydligt bättre möjligheter att ta ett samlat grepp på resursavvägningen

mellan skattekontroll och skattebrottsutredning, vilket kommer att leda

till snabbare och effektivare handläggning. Organisationen ger också

möjlighet att bygga upp och behålla en mycket hög kompetens i

skattefrågor.

Det anförda innebär att statsmakterna höjer ambitionen när det gäller

att utreda och lagföra brott inom skatteområdet. Den effektivare

organisationen skapar bl.a. utrymme för att ingripa mot många enklare

och medelsvåra fiskala överträdelser som i dag i praktiken är mer eller

mindre avkriminaliserade eftersom myndigheterna inte hinner göra

något åt dem. För polisens del innebär inrättandet av skattebrottsenheter

en avlastning av arbete som frigör resurser för utredning av annan

ekonomisk brottslighet.

Som ett led i att effektivisera myndigheternas arbete har regeringen

tillkallat en särskild utredare för att behandla frågor om register för

skattebrottsutredningar m.m., Skattekriminalregisterutredningen

(dir.1996:89). I uppdraget ligger bl.a. att utreda vilka register

skattebrottsenheterna kan ha behov av för skattebrottsutredningar samt

föreslå den författningsreglering av registren som är motiverad. Vidare

skall utredningen se över vilka ändringar i skatteregisterlagen (1980:343)

som kan behövas för att underlätta arbetet med att utreda skattebrott

m.m. I uppdraget ingår att undersöka behovet av tillgång till uppgifter

hos andra myndigheter. Utredaren skall också se över

informationsutbytet mellan bl.a. tullmyndighet och skatteförvaltningen.

Utredningen skall vara avslutad före utgången av november 1997.

Ekorådet och de regionala samverkansorganen

Som redovisades i 1996 års lägesrapport i fråga om ekobrottsligheten

(skr. 1996/97:49 s. 15) inrättades den 1 augusti 1995 i varje län ett

regionalt samverkansorgan mot ekonomisk brottslighet.

Samverkansorganet leds av landshövdingen och består i övrigt i första

hand av de berörda regionala myndighetscheferna från polisen,

åklagarväsendet, skatteförvaltningen, exekutionsväsendet och tullen. För

samverkansorganets kanslifunktion svarar i regel polisen.

Ekobrottsmyndigheten kommer att delta i de regionala

samverkansorganen och där ha en aktiv och drivande roll. I de tre

storstadslänen kommer Ekobrottsmyndigheten att svara för

samverkansorganets kanslifunktion. I övriga län kommer

Ekobrottsmyndigheten visserligen inte att vara stationerad (se ovan), men

avsikten är att myndigheten skall ha en representant också i dessa

samverkansorgan. En sådan ordning skapar goda förutsättningar för en

effektiv samordning av ekobrottsbekämpningen såväl inom respektive

län som interregionalt.

På central nivå kommer det år 1998 att inrättas ett nationellt

samverkansorgan benämnt Ekorådet. I detta kommer att ingå berörda

centrala myndighetschefer från bl.a. polisen, åklagarväsendet,

skatteförvaltningen och exekutionsväsendet samt tullen. Riksåklagaren

kommer att vara ordförande i Ekorådet. Ekobrottsmyndigheten kommer

att svara för Ekorådets kanslifunktioner. Ekorådet kommer, i likhet med

de regionala samverkansorganen, att vara ett rent samverkansorgan utan

egen myndighetsstatus.

Avsikten är att Ekorådet på central nivå skall spela en liknande roll

som de regionala samverkansorganen på länsnivå. I detta ligger bl.a. att

följa utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten i samhället, att tidigt

uppmärksamma nya inslag i denna brottslighet, att vara forum för

överläggning rörande samordning av de berörda centrala myndigheternas

verksamhetsplanering inom ekobrottsområdet, att ta initiativ till

myndighetsgemensamma aktioner för att förebygga och bekämpa den

ekonomiska brottsligheten samt att utvärdera och analysera insatserna.

Det kan förutses att en viktig uppgift för rådet blir att utarbeta en

myndighetsgemensam plan för åtgärder mot den ekonomiska

brottsligheten.

En av uppgifterna för de regionala samordningsorganen är att utarbeta

en årlig rapport om den ekonomiska brottsligheten i respektive län. I

dagsläget har de närmast berörda centrala myndigheterna (Riksåklagaren,

Rikspolisstyrelsen, Riksskatteverket och Generaltullstyrelsen) i uppgift

att sammanställa de regionala rapporterna och överlämna dem till

regeringen med ett gemensamt yttrande. Avsikten är att det i

fortsättningen skall vara en uppgift för Ekobrottsmyndigheten att, efter

beredning i Ekorådet, sammanställa en årlig rapport om ekobrottsligheten

som skall överlämnas till regeringen. Den nationella ekobrottsrapporten

kommer att ingå i underlaget för regeringens årliga lägesrapport till

riksdagen om den ekonomiska brottsligheten. Den kommer också att ingå

i underlaget för regeringens årliga myndighetsgemensamma mål och

riktlinjer för ekobrottsbekämpningen (se nedan). Ekobrottsmyndigheten

kommer att få i uppdrag att utarbeta förslag till hur uppföljningssystemet

för ekobrottsbekämpningen mera i detalj skall utformas.

Regeringens myndighetsgemensamma mål och riktlinjer för

ekobrottsbekämpningen

Regeringen utfärdade i november 1996 myndighetsgemensamma mål och

riktlinjer för åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Där anges bl.a.

att myndighetssamverkan skall utvecklas i olika avseenden samt att

gemensamma aktioner skall genomföras och då bl.a. minst en aktion med

nationell räckvidd.

Av rapporterna från de regionala samverkansorganen framgår att

myndighetssamarbetet genomgående har utvecklats positivt under år

1996. Alla samverkansorgan har genomfört gemensamma

kontrollaktioner avseende restaurangbranschen och i många fall även

taxibranschen. Kontrollaktionerna bedöms ha gett betydande effekt.

Myndigheternas samverkan med kommuner, näringsliv och

organisationer har utvecklats betydligt. Brottsförebyggande verksamhet i

form av s.k. preventiv ekonomisk kontroll (PEK) har påbörjats i de flesta

län. Flera samverkansorgan redovisar också att punktmarkering sker av

kända ekobrottslingar.

Riksskatteverket fick i uppdrag att utveckla exekutionsväsendets roll i

myndighetssamarbetet. I uppdraget ligger bl.a att söka ge en aktivare roll

till kronofogdemyndigheterna när det gäller att fånga upp indikationer på

ekonomisk brottslighet.

På central nivå planeras och genomförs en gemensam kontrollaktion

med nationell räckvidd avseende skalbolagshandel.

Regeringen avser att i november 1997 utfärda

myndighetsgemensamma mål och riktlinjer för ekobrottsbekämpningen

under år 1998.

3.2 Övriga frågor

Några huvudpunkter:

- Samlad myndighetsrapportering om ekobrottsligheten.

- Effektivare organisation för exekutionsväsendet och

skatteförvaltningen.

- Myndigheternas kompetens har höjts.

1997 års regionala lägesrapporter

Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen, Generaltullstyrelsen och

Riksskatteverket har i mars 1997 redovisat sin gemensamma årsrapport

för 1996 rörande den ekonomiska brottsligheten. Redovisningen bygger

på rapporter från de regionala samverkansorganen i enlighet med vad

som föreskrivs i förordningen (1995:736) om regional

myndighetssamverkan för bekämpning av ekonomisk brottslighet (se

ovan).

I rapporten anförs bl.a. att den ekonomiska brottsligheten under år

1996 knappast har ändrat karaktär i någon övergripande mening. Många

av de regionala samverkansorganen har pekat på att ekobrottsligheten

tenderar att bli mera komplicerad. Ett ökande inslag av internationell

brottslighet kan noteras. Särskilt ökar den EU-relaterade brottsligheten.

Det finns tecken som tyder på en ökning av blandad brottslighet, dvs. fall

då det handlar både om ekobrott och annan kriminalitet. En trend under

1996 har varit att bolagsplundring och skalbolagsaffärer ökat i antal och

komplexitet.

Delredovisning har också lämnats beträffande det uppdrag att minska

antalet ekobrottsutredningar i arbetsbalansen hos polis- och

åklagarmyndigheter som lämnades till Riksåklagaren och

Rikspolisstyrelsen den 14 mars 1996 (se skr. 1996/97:49 s 17). Arbetet

med att nedbringa balanserna fortsätter. Uppdraget skall vara slutfört

senast per den 30 juni 1998.

Exekutionsväsendets och skatteförvaltningens organisation

Exekutionsväsendet har från den 1 januari 1997 fått en mera

ändamålsenlig och slagkraftig organisation som bygger på en indelning i

10 regioner med en kronofogdemyndighet i varje region (prop. 1996/97:1

utg.omr.4, bet. 1996/97:JuU1, rskr. 1996/97:98, SFS 1996:1449).

I budgetpropositionen för 1998 har regeringen föreslagit en ny

organisation för skatteförvaltningen från den 1 januari 1999.

Organisationen innebär att den regionala organisationen inom

skatteförvaltningen i huvudsak kommer att överensstämma med

motsvarande organisation inom exekutionsväsendet.

Kompetenshöjning hos myndigheterna

Regeringen uppdrog i juni 1995 åt berörda centrala myndigheter att i

samverkan planera och genomföra utbildningsinsatser för att höja

kompetensen i ekobrottsfrågor inom domstolsväsendet, åklagarväsendet,

polisväsendet, tullverket, skatteförvaltningen och exekutionsväsendet. I

arbetet har också Patent- och registreringsverket deltagit och genomfört

utbildningar med de samverkande myndigheterna under rubriken

 Aktiebolagsrätt med ekobrottsinriktning .

Kompetensutvecklingsuppdraget har slutredovisats genom en skrivelse i

mars 1997 från Riksåklagaren, som varit samordnare i projektet.

Kompetenshöjningsprojektet har lett fram till en rad åtgärdsförslag,

som delvis redan har genomförts och som översiktligt berörts i

regeringens förra skrivelse till riksdagen om ekobrottsbekämpningen

(skr. 1996/97:49 s. 12). Bl.a. har ett centralt utbildningråd inrättats med

representanter från berörda myndigheter för samråd och gemensam

planering. Inom åklagarväsendet införs en tvåveckors grundläggande

ekokurs för alla åklagare. Inom polisen har utbildningen för ekoutredare

helt förnyats genom införande av en flerårig kombinerad teoretisk och

praktisk utbildningsgång. Härutöver har införts en åtta veckors

ekoutbildning för kriminalpoliser som utreder enklare ekobrott. Inom

Riksskatteverkets område har utbildningar genomförts i bl.a.

skatterevision och redovisning med deltagare från olika samverkande

myndigheter (åklagare och polis). (Se vidare redovisningen i skr.

1996/97:49.)

Riksåklagaren har i sin slutredovisning av kompetenshöjningsprojektet

anfört att erfarenheterna av myndigheternas samverkan inom projektet är

mycket goda. Det är därför av stor vikt att samarbetet fortsätter, vilket

kommer att ske inom ramen för det nyinrättade utbildningsrådet, enligt

vad Riksåklagaren anfört.

4 Förstärkt skattekontroll

Några huvudpunkter:

- Reglerna om skattekontroll, särskilt revision, har skärpts.

- Bättre underlag för s.k. maskinella urvalskontroller har införts.

- Nytt system för redovisning och betalning av skatter införs den 1

januari 1998.

- Lagen mot skatteflykt skärps från den 1 januari 1998.

- Punktskattekontrollen skärps.

När det gäller läget i fråga om skattebrottslighet m.m. ligger fusket

avseende mervärdesskatt fortfarande på en hög nivå enligt vad som

framgår av rapporterna från de regionala samverkansorganen (se avsnitt

3). Från en del län har rapporterats en ökning av vissa andra slag av EU-

relaterad brottslighet, såsom insmuggling av obeskattad sprit eller av

varor med hög tullavgift. Däremot rapporteras bedrägerier mot EU:s

bidragssystem, som är ett stort problem i flera andra länder, förekomma

endast obetydligt i Sverige.

Skattekontroll i allmänhet

Reglerna om skattekontroll har skärpts från den 1 november 1997 (prop.

1996/97:100, bet. 1996/97:SkU23, rskr. 1996/97:276). De nya reglerna

bygger på förslag från 1995 års Skatteflyktskommitté (SOU 1996:79). I

första hand berörs reglerna om revision. Revision skall kunna ske under

löpande period och hos tredje man. Om det är av betydelse för en

revision med kassakontroll, lagerinventering eller vissa liknande fysiska

kontroller skall den reviderade kunna underrättas om revisionsbeslutet

först i samband med att revisionen verkställs.

Genom beslut i samma lagstiftningsärende införs från den 1 januari

1998 ett nytt system för redovisning och betalning av skatter och

avgifter. Det nya systemet innebär att det hos skattemyndigheten skall

finnas ett skattekonto för varje skatt- och avgiftsskyldig. Reglerna om

skattekonto finns i skattebetalningslagen (1997:483). Systemet bygger

på förslag i Skattebetalningsutredningens slutbetänkande (SOU

1996:100) och innebär en väsentlig förenkling av administrationen av

främst företagens skatte- och avgiftsbetalningar.

Ändringar har också införts i skatteregisterlagen (1980:343) med

verkan från den 1 juli 1997 (prop. 1996/97:116, bet.1996/97:SkU19,

rskr.1996/97:251, SFS 1997:354 och 1997:523). Ändringarna innebär

bl.a. att uppgifter skall få hämtas från vissa andra myndigheter och

registreras i det centrala skatteregistret. Uppgifterna skall användas för

att genom bl.a. maskinella urvalskontroller ta fram kontrollvärda

förhållanden.

Skatteflykt

Lagen (1995:575) mot skatteflykt skärps med verkan från den 1 januari

1998 (prop. 1996/97:170, bet. 1997/98:SkU3). Ändringarna innebär

främst att rekvisiten i lagen preciseras så att lagen blir lättare att tillämpa

och att tillämpningen blir lättare att förutse. Tillämpningen effektiviseras

främst vid sådana förfaranden där skatteflyktsmomentet överväger och i

de fall då den skattskyldige endast indirekt medverkar i förfarandet.

Punktskattekontroll

En provisorisk reglering av frågor om punktskattekontroll av alkohol,

tobak och mineralolja infördes från den 1 juli 1996 genom lagen

(1996:598) om kontroll av yrkesmässiga vägtransporter av

mineraloljeprodukter, alkohol och tobak (prop. 1995/96:197, bet.

1995/96:SkU30, rskr. 1995/96:291). Anledningen är att det uppstått en

omfattande och svårbemästrad kriminalitet genom att produkter av

angivna slag införs från andra EU-länder utan att svenska

punktskatteregler följs. De provisoriska reglerna innebär bl.a. att

skattemyndigheten, med biträde av polis, får kontrollera att det som är

eller kan antas vara yrkesmässiga transporter av varor genomförs enligt

gällande lagstiftning om respektive skatt på energi, alkoholskatt eller

tobaksskatt. I gränsnära områden har tullen också givits sådan

kontrollbefogenhet.

1995 års Skatteflyktskommitté har i sitt slutbetänkande (SOU 1997:86)

föreslagit en permanent reglering av dessa frågor om punktskattekontroll

m.m. Förslaget innebär bl.a. en precisering av beskattningsmyndighetens

och tullens kontrollbefogenheter, krav på medgivande av domstol för

vissa slag av kontroller m.m. Kontrollen kan ske i form av

transportkontroll eller lokalkontroll. Skatteindrivning skall kunna

säkerställas genom s.k. skattebeslag och skatteförverkande, som kan avse

inte bara den skattepliktiga varan utan också transportmedel m.m. Vidare

föreslås att den skattskyldige skall kunna påföras en sanktion benämnd

transporttillägg, medan förare m.fl. skall kunna dömas för

transportkontrollbrott. Förslaget bereds inom Finansdepartementet.

I samma betänkande föreslår Skatteflyktskommittén också regler om

identitetskontroll när skattemyndigheten genomför skattekontroll i

verksamhetslokaler samt om särskild skattekontroll beträffande tillfällig

handel.

Reavinstbeskattningen

Vid riktade kontroller av försäljning av bl.a. aktier har konstaterats att en

relativt omfattande del av försäljningarna inte redovisats på en korrekt

sätt i självdeklarationen. Fr.o.m. 1997 års taxering gäller en obligatorisk

kontrolluppgiftsskyldighet om reavinster och reaförluster vid försäljning

av andel i värdepappersfonder och, vad gäller andra finansiella

instrument, en kontrolluppgiftsskyldighet om den sammanlagda

försäljningslikviden.

I Skattekontrollutredningens betänkande Kontroll Reavinst

Värdepapper (SOU 1997:27) tas ytterligare ett steg i frågan om

kontrolluppgiftsskyldighet vid försäljning av finansiella instrument

genom bl.a. förslag om ett system som innebär att skattemyndigheten

beräknar reavinst/reaförlust vid fysiska personers och dödsbons avyttring

av marknadsnoterade aktier och obligationer. Betänkandet bereds i

Finansdepartementet.

5 Näringslivets egenåtgärder

- Näringslivets egenåtgärder mot ekobrott utreds.

Regeringens strategi innebär att näringslivet måste ta ett större ansvar när

det gäller att skydda sig mot eller annars förebygga ekonomisk

brottslighet. En diskussion har fortlöpande förts mellan

Justitiedepartementet och näringslivsföreträdare i dessa frågor.

Diskussionerna har lett fram till att departementet i mars 1997 uppdragit

åt en advokat med stor erfarenhet av näringslivsfrågor att utarbeta ett

underlag för näringslivets egenåtgärder mot ekonomisk brottslighet.

Underlaget skall avse hur näringslivet, genom frivilliga åtgärder, kan

förbättra sitt eget skydd mot ekonomisk brottslighet och vad

statsmakterna kan göra för att främja sådana egenåtgärder.

Utredaren skall genomföra arbetet i fortlöpande dialog med

näringslivet. Underlaget, som bedöms vara framtaget i december 1997,

skall kunna läggas till grund för en dialog mellan regeringen och

näringslivsföreträdare rörande inriktningen av fortsatt utvecklingsarbete

såväl från statsmakternas och myndigheternas sida som från näringslivets

sida.

6 Branschsanering, upphandling och åtgärder

mot bolagsplundring m.m.

Några huvudpunkter:

- Branscher som är särskilt utsatta för ekobrott saneras.

- Skärpta regler för upphandling föreslås.

- Effektivare kontroll vid tillståndsgivning, bidragsgivning och

tillsyn föreslås.

- Ökad kontroll i samband med upphandling föreslås.

- Åtgärder mot bolagsplundring utreds.

- Åtgärder mot användning av stiftelser i samband med ekobrott

övervägs.

- Åtgärder mot vissa bulvanförhållanden utreds.

- Reglerna för yrkestrafiken skärps.

- Ytterligare skärpta regler om näringsförbud föreslås.

Branschsaneringsutredningen

Branschsaneringsutredningen (Ju 1995:11, dir. 1995:142 och 1997:29)

lade i december 1996 fram ett delbetänkande (SOU 1996:172) med

diskussion om olika modeller för schablonbeskattning av företag i

branscher som är särskilt utsatta för ekonomisk brottslighet. Utredningen

anser att en modell med licensavgift är den bästa modellen. Betänkandet

innehåller ett principförslag till licensavgiftssystem för taxibranschen.

Principförslaget har remissbehandlats och bereds i Finansdepartementet.

Frågan om licensavgiftsystem utvecklas vidare i

Branschsaneringsutredningens slutbetänkande (SOU 1997:111), som

överlämnades till justitieministern i september 1997. Betänkandet

innehåller i övrigt en rad förslag till åtgärder inom utsatta branscher. Hit

hör bl.a. restaurangbranschen, taxibranschen, flyttbranschen samt delar

av städ- och byggbranscherna.

När det gäller s.k. kontantbranscher såsom restaurang- och

taxibranscherna föreslår utredningen bl.a. regler om typgodkända

kassaregister och skyldighet att tillhandahålla kunden ett kvitto. Också

förslagen om licensavgifter avser kontantbranscherna. För

entreprenadbranscher föreslås bl.a. regler för att komma till rätta med

oseriösa underentreprenörer, exempelvis att särskilda krav skall ställas

för att få F- skattsedel. Utredningen lämnar vissa principiella förslag för

att förbättra kontrollen vid tillståndsgivning, bidragsgivning och tillsyn.

Bl.a. föreslås att de system och regelverk som finns inom nämnda

område, efter behövliga ändringar, systematiskt skall användas som

 administrativa filter mot ekonomisk brottslighet.

Branschsaneringsutredningens förslag berör ett flertal departement och

bereds i samverkan mellan dessa.

Upphandling

Riksrevisionsverket (RRV) har på regeringens uppdrag utarbetat förslag

till förbättrad kontroll i samband med offentlig upphandling. Förslagen

redovisades i en rapport i december 1996 (RRV 1996:74). Bl.a. föreslogs

en ökad kontroll av leverantörer genom att kontroll skall göras av att de

personer som företräder ett bolag är laglydiga. Kontrollen föreslås i ökad

utsträckning bli ett obligatoriskt inslag i upphandlingsförfarandet.

Myndigheterna föreslås bli mera restriktiva med att tillåta

underentreprenörer med hänsyn till att erfarenheten visar att användning

av underentreprenörer i viss utsträckning har lett till problem för det

allmänna när det gäller redovisning av skatter och avgifter. RRV föreslog

vidare en ökad kontroll av revisionsorganen när det gäller den personal

vid myndigheterna som arbetar med upphandling.

Regeringen gav i februari 1997 tilläggsdirektiv till

Branschsaneringsutredningen att lägga fram egna förslag till förbättrad

kontroll vid upphandling på grundval bl.a. av RRV:s rapport (se ovan).

Branschsaneringsutredningen har i sitt slutbetänkande lämnad olika

förslag till skärpta regler vid upphandling. Bland förslagen kan nämnas

att orimligt låga anbud, som inte en anbudsgivare kan ge en rimlig

förklaring till, skall förkastas, att en skärpt kontroll av utländska

leverantörers registrering i företagsregister i hemlandet skall göras, att

olika former av skärpt kontroll genomförs för att klarlägga att skatter och

avgifter tidigare betalats samt att bättre möjligheter skall införas att

begära redovisning av vilka underentrepenörer som anlitas av en

leverantör.

Åtgärder mot bolagsplundring m.m.

Inom Justitiedepartementet förbereds en utredning av vissa

bolagsrättsliga frågor som har samband med ekonomisk brottslighet, bl.a.

frågor om s.k. styrelselösa aktiebolag och regler som medger bättre

kontroll vid registrering hos Patent- och registreringsverket. Projektet har

sin utgångspunkt bl.a. i en rapport från Riksenheten mot ekonomisk

brottslighet rörande åtgärder mot bolagsplundring och som redovisats i

föregående lägesrapport till riksdagen.

I en annan rapport från Riksenheten mot ekonomisk brottslighet

behandlas frågor om användning av stiftelser i samband med

ekobrottslighet. Också inom detta område övervägs

lagstiftningsåtgärder.

I Justitiedepartementet övervägs vidare frågan om bolagsrevisorers

skyldighet att agera vid misstanke om brott.

Åtgärder mot bulvanförhållanden m.m.

En särskild utredare tillkallades i juni 1996 för att utreda frågor om

åtgärder mot vissa bulvanförhållanden m.m. (Ju 1996:06, dir. 1996:55).

Ett mål för utredningen är att effektivisera bekämpningen av ekonomisk

brottslighet genom att förhindra eller försvåra att sådan brottslighet

bedrivs med bulvaner som täckmantel. Utredningen skall redovisas före

utgången av december 1997. Bland utredningens uppgifter kan nämnas

åtgärder mot s.k. målvakter och mot illojal användning av

generalfullmakter, frågor om kreditupplysning och möjligheter för

myndigheter med tillsyn och tillståndsgivning att kunna inhämta

information, registreringsfrågor avseende fåmansföretag och vissa frågor

kring näringsförbudet.

Yrkestrafik

Inom Kommunikationsdepartementet förbereds en ny yrkestrafiklag med

bl.a. skärpta regler för åkeri- och taxinäringen. Arbetet har sin

utgångspunkt i EG-direktiv på området och i Yrkestrafikutredningens

betänkande Ny yrkestrafiklagstiftning (SOU 1996:93). Översynen

omfattar en rad åtgärder i samband med tillståndsprövning m.m.

Yrkestrafikutredningen, som sett över hela yrkestrafiklagstiftningen,

har presenterat ett flertal förslag till regeländringar för den yrkesmässiga

trafiken inklusive taxitrafik. Flera förslag syftar till att komma till rätta

med de inslag av ekonomisk brottslighet som förekommer inom

taxibranschen. Utredningen föreslår t.ex. ökade kapitalkrav för dem som

har trafiktillstånd och förändringar av taxameterbestämmelserna. Vidare

föreslås åtgärder som skall underlätta myndigheternas tillsyn etc. En

proposition, på grundval av utredningens betänkande, kommer att läggas

fram för riksdagen under hösten 1997.

Länsstyrelserna har i regleringsbrev ålagts att prioritera tillsyn och

tillståndsgivning i fråga om den yrkesmässiga trafiken. Det är därvid

angeläget att tillsynen av den yrkesmässiga trafiken integreras i annat

arbete som länsstyrelserna är involverade i och som avser åtgärder mot

den ekonomiska brottsligheten. En skärpning har också skett när det

gäller tillståndsprövning och uppföljning inom detta område enligt vad

länsstyrelserna har rapporterat. Enligt uppgift har detta lett till att

tillståndshavarnas skulder till det allmänna har minskat. Särskilda

kontroller av nya tillståndshavare uppges ha haft en god preventiv effekt.

Effektivare näringsförbudsregler

Näringsförbudslagsutredningen (N 1996:03, dir.1996:20) har utrett

frågor om att förenkla och effektivisera reglerna om näringsförbud. I

betänkandet (SOU 1997:123) Ett effektivare näringsförbud, som

överlämnades i september 1997, föreslås en ny lag om näringsförbud.

Lagförslaget behandlar bl.a. frågor om presumtioner för näringsförbud,

personkretsen som kan komma att omfattas av näringsförbud samt frågor

om talerätt. Ärendet bereds i Närings- och handelsdepartementet.

Skärpta regler mot insiderbrott m.m.

Reglerna i insiderlagen (1990:1342) har skärps från den 1 januari 1997.

Ändringar i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument har

inneburit att ett nytt brott, otillbörlig kurspåverkan, införts.

7 Penningtvätt, sanktioner och processfrågor

Några huvudpunkter:

- Skärpt lagstiftning om penningtvätt föreslås.

- Konkurstillsynen utreds.

- Effektivare regler om delgivning med aktiebolag har införts.

- Straff- och processrättsliga regler om IT-brottslighet utreds.

- Straffansvar för juridiska personer föreslås.

- Förverkande av vinning av brott utreds.

- Reformering av förberedelsebrottet övervägs.

- Sekretessreglerna rörande ekobrott utreds.

- Miljöbrottsbekämpningen effektiviseras.

- Åtgärder för snabbare handläggning av stora ekobrottmål i

domstol vidtas.

Penningtvätt

Penningtvättutredningen har sett över lagstiftningen mot penningtvätt för

att effektivisera bekämpningen av denna verksamhet (SOU 1997:36).

Utredningen föreslår en helt ny lag om penningtvätt. Den nya lagen

innebär bl.a. att basen för bekämpningen av penningtvätt breddas genom

att också skattebrott skall kunna utgöra förbrott till penningtvätt. En

annan nyhet är att åklagare skall kunna besluta om att frysa en misstänkt

transaktion under en begränsad tid. Vidare föreslås att den som för ett

belopp överstigande 50 000 kronor in i eller ut ur landet skall anmäla

detta till tullen, som också skall ha befogenhet att hålla kvar medlen vid

misstanke om att de härrör från brottslig verksamhet. Utredningen

föreslår att penningtvätt kriminaliseras genom en specialstraffrättslig

regel som för grova fall omfattar fängelse upp till sex år. Även grov

vårdslöshet vid yrkesmässig rådgivning i penningtvättsammanhang

föreslås bli straffbelagd. Förslagen har varit föremål för

remissbehandling och ärendet bereds i Finansdepartementet.

Konkurstillsyn

En särskild utredare tillkallades i april 1997 för att utreda frågor rörande

den framtida konkurstillsynen (Ju 1997:05, dir. 1997:74).

Utredningsarbetet utgår bl.a. från Riksrevisionsverkets rapport Tillsyn

vid konkurs (RRV 1994:13), vari redovisas verkets erfarenheter och

synpunkter från en granskning av konkurstillsynen. Syftet är bl.a. att

precisera konkurstillsynens innehåll och hur tillsynen skall kunna

fungera på ett effektivt sätt. I direktiven framhålls vikten av att

tillsynsfunktionen utformas så att bekämpandet av ekonomisk

brottslighet underlättas. Uppdraget skall redovisas före utgången av

1998.

Delgivning av aktiebolag

Nya regler om delgivning med aktiebolag har införts från den 1 juli 1997

(prop. 1996/97:132, bet. 1996/97:JuU16, rskr. 1996/97:215, SFS

1997:268). Reglerna innebär att delgivning under vissa förutsättningar

skall kunna ske genom att en handling skickas i lösbrev utan krav på

kvittens. Genom sådan s.k. särskild delgivning med aktiebolag

underlättas bl.a. delgivning i fall då företrädare för bolag söker förhala ett

rättsligt förfarandet genom att hålla sig undan.

Datafrågor

Inom Justitiedepartementet inventeras vilka regelförändringar som

behövs på straff- och processrättens områden mot bakgrund av den nya

informationstekniken. Bl.a. ses reglerna om beslag och husrannsakan

över. I det praktiska polisarbetet har det uppstått tveksamhet om de

nuvarande reglernas tillämplighet i IT-miljö, exempelvis vad som gäller i

fråga om att göra husrannsakan i en dator och beslagta information som

finns lagrad där. En särskild utredare biträder departementet i arbetet.

Straffansvar för juridiska personer

Företagsbotsutredningen (Ju 1995:06, dir. 1995:95) har utrett frågor om

sanktioner vid brott i näringsverksamhet. I betänkandet (SOU 1997:127)

Straffansvar för juridiska personer, som överlämnades till

justitieministern i oktober 1997, anger utredningen att reglerna om före-

tagsbot inte motsvarat ställda förväntningar. Utredningen har mot denna

bakgrund föreslagit att reglerna om företagsbot avskaffas och ersätts med

ett nytt sanktionssystem. Förslaget innebär ett straffansvar för juridiska

personer. En juridisk person skall kunna dömas till straff om en fysisk

person har begått brott i den juridiska personens verksamhet. Straffet

skall vara böter, normalt mellan 5 000 och 5 000 000 kronor. För att

skilja dessa böter från andra former av böter skall de kallas för företags-

böter. Utredningsförslaget har utformats med utgångspunkterna att

sanktionsreglerna skall vara enkla och praktiska att tillämpa, att

sanktionerna skall kunna bestämmas till ett belopp som är tillräckligt

högt för att vara avskräckande samt att regleringen skall vara ägnad att

underlätta det internationella samarbetet i fråga om bekämpningen av

brott i näringsverksamhet. Betänkandet bereds i Justitiedepartementet.

Förverkandeutredningen

Regeringen beslutade i mars 1997 att tillkalla en särskild utredare för att

utreda frågor om att förverka vinning av brott (Ju 1997:02, dir. 1997:48).

I uppdraget ligger bl.a. att, mot bakgrund av utvecklingen i fråga om

ekonomisk och annan grov brottslighet, undersöka om dagens regler om

att förverka vinning av brott är tillräckliga för att kunna angripa denna

brottslighet effektivt. Utredningen kan delvis sägas vara en uppföljning

av Penningtvättutredningen.

I flera länder har redan genomförts, eller föreslagits, effektivare regler

om förverkande. Det ingår i utredningens uppdrag att ta del av

erfarenheterna från sådan lagstiftning i andra länder. Utredningen skall

dock avse hela kedjan i förverkandeförfarandet, från spaning och

utredning till verkställande av beslut om förverkande. Också andra

åtgärder än lagändringar skall övervägas, såsom förbättringar i fråga om

arbetsmetoder, myndighetssamarbete, internationellt samarbete och

kompetenshöjning.

Utredaren skall också överväga om häleribestämmelserna bör ändras

för att kriminalisera straffvärda men i dag ej brottsliga förfaranden i fråga

om tillgångar som tillkommit på ett brottsligt sätt. Ett exempel kan vara

att hjälpa någon annan med att omsätta pengar som utgör undandragen

skatt eller tull. Utredningsarbetet skall vara avslutat före utgången av

mars 1999.

Reformering av förberedelsebrottet

Straffansvarskommittén har i sitt slutbetänkande (SOU 1996:185) lagt

fram förslag till delvis omfattande förändringar av den centrala

regleringen inom straffrättens område. Bl.a. föreslås ett mera generellt

och heltäckande ansvar för förberedelse till brott. Ett reformerat

förberedelsebrott bör kunna komma till användning också i samband

bekämpningen av vissa former av ekonomisk brottslighet. Förslaget har

remissbehandlats och bereds i Justitiedepartementet.

Sekretessutredningen

Ekobrottsberedningen har gjort en enkät bland myndigheterna rörande

deras erfarenheter av frågor om sekretess i ekobrottsbekämpningen.

Enkäten visade att det var en allmän uppfattning bland myndigheterna att

sekretessreglerna hindrar myndigheterna att samarbeta effektivt för att

förebygga och bekämpa ekobrott så som följer av regeringens strategi

mot ekonomisk brottslighet.

Mot bakgrund härav beslutade regeringen i april 1997 att tillkalla en

särskild utredare för att utreda frågor om ökade möjligheter till

informationsutbyte samt frågor om sekretess vid bekämpning av

ekonomisk brottslighet m.m. (Ju 1997:04, dir. 1997:61). Utredningen

skall bl.a. föreslå åtgärder i syfte att effektivisera ekobrottsbekämpningen

genom att göra det möjligt för berörda myndigheter att i ökad

utsträckning lämna information om sådant som har betydelse för att

förebygga, upptäcka eller utreda ekonomisk brottslighet. Inom uppdraget

faller därvid också regler om informationsutbyte mellan myndigheter vid

planering av gemensamma kontrollaktioner mot ekonomisk brottslighet.

Uppdraget skall vara slutfört före utgången av oktober 1998.

Miljöbrott

Som redovisats i regeringens förra skrivelse till riksdagen om

ekobrottsbekämpningen (skr. 1996/97:49 s. 29 f.) pågår i

Miljödepartementet ett arbete med en ny balk, Miljöbalken. Målet med

miljöbalken är att skapa förutsättningar för en hållbar utveckling i

samhället, där nu levande och kommande generationer tillförsäkras en

hälsosam och god miljö att leva i. De nya reglerna syftar till att

samordna, skärpa och bredda lagstiftningen på området. På det

straffrättsliga området innebär den nya balken bl.a. skärpta straff och ett

straffrättsligt ansvar vid underlåtenhet att vidta skyddsåtgärder eller

andra försiktighetsmått inom kemikalieområdet. Även regler om

förverkande ses över. En proposition kommer att läggas fram för

riksdagen i december i år.

Även hos de berörda myndigheterna pågår ett utvecklingsarbete inte

minst när det gäller att utveckla formerna för att bekämpa miljöbrott. I

fråga om kompetenshöjande åtgärder har bl.a. ett omfattande

utbildningsprogram tagits fram för poliser som utreder miljöbrott. Också

åklagare deltar i utbildningsprogrammet.

Sverige deltar i ett nystartat nordiskt samarbetsprojekt med syfte bl.a.

att effektivisera informationsutbytet vid utredning av miljöbrott. Den

framtida utformningen av miljöbrottsbekämpningen kommer att utredas.

I detta arbete kommer Ekobrottsmyndigheten att kunna spela en

framträdande roll.

Snabbare handläggning av ekobrottmål i domstol

Domstolsverket och Riksåklagaren har fått ett uppdrag att utveckla

former för rationell och snabb handläggning av stora ekobrottmål.

Uppdraget gavs i de myndighetsgemensamma målen och riktlinjerna för

ekobrottsbekämpningen för 1997 (se ovan avsnitt 3.1). Uppdraget skall

redovisas före utgången av december 1997.

8 Internationellt arbete

8.1 Internationella ekobrottsgruppens rapport

Några huvudpunkter:

- Den internationella ekobrottsligheten har utretts.

- Effektivare internationellt samarbete m.m. föreslås.

Tre övergripande utvecklingstrender

En arbetsgrupp inom Justitiedepartementet, Internationella

ekobrottsgruppen, har i augusti 1997 redovisat en rapport om den

internationella ekobrottsligheten (Ds 1997:51). Rapporten bygger bl.a. på

intervjuer med ett stort antal personer vid departement, myndigheter och

näringsliv i Sverige och ett antal andra länder (Belgien, Finland,

Frankrike, Nederländerna, Ryssland, Storbritannien, Tyskland och USA).

Avsikten med gruppens arbete var att skapa ett underlag för inriktning av

det fortsatta reformarbetet mot den ekonomiska brottsligheten.

Gruppen har funnit att tre huvudtrender i fråga om den ekonomiska

brottsligheten framträder i de länder som studerats, nämligen

* ökande internationalisering,

* ökande datorisering (s.k. IT-brottslighet),

* ökat inslag av organiserad brottslighet.

Trenderna gäller också för Sveriges del. Dock har utvecklingen av IT-

brottslighet och organiserad brottslighet inte gått lika långt här i landet

som i många andra länder.

Internationella ekobrottsgruppen bedömer att den ekonomiska

brottsligheten sannolikt kommer att öka internationellt. Det finns enligt

rapporten en beaktansvärd risk för att ökningen kommer att beröra även

Sverige. IT-brottsligheten kommer sannolikt att bli en framträdande del

av ekobrottsligheten också i vårt land. Till hotbilden hör också att det

finns risk för att kriminella grupper i andra länder, särskilt i Östeuropa,

kommer att sträcka ut sin verksamhet till Sverige.

Att den ekonomiska brottsligheten alltmera bedrivs på internationell

basis hänger enligt rapporten samman med att samhället och ekonomin

internationaliseras alltmer överallt i världen. Detta leder till företeelser

som att

* kriminella riktar sin brottslighet mot flera skilda länder,

* kriminella från olika länder slår sig ihop eller samverkar för att begå

brott,

* det brottsliga upplägget innefattar att varor och pengar förs från ett land

till ett annat,

* värdepapper eller andra finansiella instrument från ett land presenteras

som säkerhet eller för inlösen i ett annat land,

* företag och banker i flera länder kan förekomma i upplägget som

brottsliga aktörer eller som brottsoffer,

* vinsterna från brotten förs mellan olika länder i samband med penning-

tvätt,

* vinsterna från brotten förs till en sekretessfristad eller ett skatteparadis.

Den internationella ekobrottsligheten är mycket flexibel. Den anpassar

sig snabbt till förändringar i fråga om lagstiftning, kontroll och andra

förutsättningar. Inte minst drar den ofta nytta av skillnader i fråga om

nationell lagstiftning och av myndigheternas svårigheter att samarbeta

effektivt över gränserna.

IT-brottslighet

IT-brottsligheten är en konsekvens av samhällets fortgående datorisering.

Denna typ av brottslighet är enligt rapporten expansiv och

mångfacetterad och innefattar bl.a.

* obehörigt intrång i datasystem exempelvis för att få del av information

(hacking),

* manipulering av information så att den manipulerande eller annan

oberättigat tillgodoförs tillgångar (t.ex. genom att felaktigt föra

betalningar till eget konto),

* obehörigt intrång i datasystem för att förstöra eller ändra information,

eller utpressning genom hot om att göra detta (dataterrorism),

* bedrägerier med hjälp av falska kontokort eller andra elektroniska

betalningsmedel,

* missbruk av datoriserade telefonsystem,

* felaktiga noteringar i databaserad bokföring för att dölja olagliga

transaktioner.

Andra exempel på kriminalitet med anknytning till IT är piratkopiering

av dataprogram och förfalskning av pengar, värdepapper eller andra

dokument med hjälp av digital teknik. Sistnämnda förfalskningar kan,

om de är välgjorda, vara mycket svåra att avslöja.

Till det utmärkande för IT-brottsligheten hör att den kan begås genom

mycket snabba transaktioner och oberoende av nationella gränser.

Karaktäristiskt för IT-brottsligheten är också att den ofta är svår att

upptäcka och att utreda.

I många länder är IT-brottsligheten redan ett viktigt inslag i

ekobrottsligheten och den allmänna bedömningen i dessa länder är att

den kommer att fortsätta att öka. I Sverige har antalet databrott varit

begränsat, men mörkertalet kan vara stort med hänsyn till att företag i

många fall är obenägna att anmäla brottslighet av detta slag.

För framtiden kan IT-brottsligheten enligt rapporten komma att växa

sig stor också i Sverige. Detta med hänsyn till samhällets fortgående

datorisering, den ökande kompetensen i datafrågor också i kriminella

kretsar samt möjligheterna att angripa datasystem hos banker, företag och

myndigheter även från datorer i andra länder.

Organiserad brottslighet

Internationellt är den ekonomiska brottsligheten i ökande utsträckning ett

fält för den organiserade kriminaliteten i form av mer eller mindre

varaktiga och professionella kriminella grupper. I många fall bedrivs

brottsligheten enligt affärsmässiga principer vilket bl.a. innebär att man

samarbetar med andra kriminella grupper och engagerar specialister av

olika slag, såsom jurister, ekonomer eller datatekniker. Ett annat

affärsliknande inslag är att man sprider riskerna genom att parallellt

bedriva brottslighet av olika slag, exempelvis både narkotikabrottslighet

och olika slag av ekonomisk brottslighet. Korruption används ofta som

ett medel för att begå brott.

Det är numera vanligt att det bakom den gränsöverskridande

ekobrottslighet som berör Sverige står nätverk eller tillfälliga grupper av

personer, svenskar och andra. Vi har visserligen ännu inte drabbats i

särskilt hög grad av de verkligt resursstarka och farliga kriminella

grupperna som är verksamma exempelvis på kontinenten. Men det är

känt att sådana grupper strävar efter att utvidga sina verksamhetsområden

och det finns därför en risk för att de kan komma att operera här i ökad

utsträckning i framtiden. Det största hotet när det gäller organiserad

brottslighet torde enligt rapporten komma från länder i Östeuropa.

Behov av åtgärder

När det gäller att effektivt skydda sig mot den internationella

ekobrottsligheten krävs enligt rapporten åtgärder på bred front. I stor

utsträckning handlar det om åtgärder som redan faller inom ramen för

den svenska strategin mot ekonomisk brottslighet. Men de internationella

aspekterna av kriminalpolitiken träder naturligtvis i förgrunden när det

gäller att angripa den gränsöverskridande brottsligheten.

Den viktigaste åtgärden är enligt rapporten att utveckla det

internationella samarbetet i olika avseenden, inte minst den

internationella rättshjälpen, mot större snabbhet och effektivitet (jfr

avsnitt 8.2). Mycket viktigt är att myndigheterna utvecklar sitt

internationella samarbete.

En annan viktig fråga är att utveckla kompetensen hos myndigheterna i

internationella frågor och ekobrottsfrågor. I rapporten framhålls att

Ekobrottsmyndigheten bör ge bättre möjligheter än tidigare att långsiktigt

bygga upp och utveckla kompetensen inom ekobrottsområdet. Det är

också viktigt att näringslivet har kompetens att skydda sig mot

internationell ekobrottslighet.

Vidare anförs i rapporten att lagstiftningen fortlöpande måste utvecklas

för att motsvara de behov som följer av nya samhälls- och

näringslivsförhållanden, ny teknik och nya inslag i brottsligheten.

Lagstiftningsarbetet måste så långt det är möjligt ske med beaktande av

lagstiftningen i andra länder för att undvika att det uppstår skillnader i

olika länders regelverk som kan utnyttjas av de kriminella.

I rapporten framhålls särskilt vikten av förebyggande åtgärder mot den

internationella ekobrottsligheten. Inte minst bör det enligt rapporten

finnas ett stort utrymme för att utveckla det internationella samarbetet när

det gäller brottsförebyggande åtgärder, exempelvis genom

informationsutbyte om kriminella företeelser som det finns skäl att

skydda sig emot.

I detta ligger också att näringslivet, som främst drabbas av den

ekonomiska brottsligheten, bör kunna utveckla sin kapacitet att skydda

sig mot sådan brottslighet, exempelvis genom förebyggande strategier,

tekniska skyddsåtgärder och internkontroll samt genom ett bättre

samarbete mellan företag och mellan branscher. Statsmakterna och

myndigheterna bör stödja näringslivet i det förebyggande arbetet.

Rapporten framhåller att EU-samarbetet i rättsliga och inrikes frågor,

den s.k. tredje pelaren, bör vara en viktig plattform för Sverige när det

gäller att utveckla lagstiftning, samarbetsformer, förebyggande åtgärder

och andra åtgärder mot den internationella ekobrottsligheten. Bl.a. gäller

det att utveckla samarbetet inom Europol. Som en del i detta har Sverige

placerat två sambandsmän på Europols narkotikaenhet, en från polisen

och en från tullen.

När det gäller åtgärder mot brott som riktar sig mot EU:s budget bör

bl.a. samarbetet utvecklas med EU-kommissionens

bedrägeribekämpningsorgan UCLAF. För svenskt vidkommande har

brotten som har samband med EU:s budget och finansiella system hittills

huvudsakligen bestått av smuggling och s.k. transitbrottslighet.

Beträffande fusk inom EU:s bidragssystem är erfarenheterna hittills att

det endast förekommer i begränsad omfattning. Som ett led i att utveckla

samarbetet föreslår regeringen i 1998 års budgetproposition att en svensk

tulltjänsteman skall placeras vid UCLAF.

Åtgärder mot organiserad brottslighet är en högprioriterad fråga inom

EU, där Sverige enligt rapporten har anledning att medverka aktivt. En

viktig fråga i det sammanhanget är åtgärder mot penningtvätt. Penning-

tvätt är i stor utsträckning en frukt av organiserad brottslighet eftersom

sådan brottslighet ger upphov till stora vinster som behöver tvättas för att

återinvesteras i brott eller för att investeras i laglig näringsverksamhet,

till fastighetsköp m.m.

Åtgärder mot penningtvätt har under de senaste åren utvecklats till en

av huvudfrågorna i det internationella samarbetet mot brott, bl.a. inom

ramen för Financial Action Task Force (FATF). Sverige bör enligt

rapporten medverka i det arbetet även i fortsättningen och också på

hemmaplan prioritera åtgärder mot penningtvätt. I detta ligger bl.a. att

utveckla det internationella samarbetet inom området med hänsyn till att

all mera betydande penningtvätt bedrivs på internationell basis.

8.2 Andra internationella frågor

Några huvudpunkter:

- EU-program mot organiserad brottslighet.

- Ny lag om internationell rättshjälp utarbetas.

- Förenklad tullagstiftning.

EU:s högnivågrupp mot organiserad brottslighet

Efter initiativ från Europeiska rådet i Dublin i december 1996 bildades

inom EU en högnivågrupp av tjänstemän från medlemsstaterna med

uppgift att utarbeta förslag till åtgärder som skall utgöra basen för EU:s

framtida samarbete mot den internationella organiserade brottsligheten. I

en rapport år 1997 föreslog gruppen bl.a. att Europeiska rådet skall anta

politiska riktlinjer rörande bl.a. kriminalisering av deltagande i kriminella

organisationer och att ett nätverk för rättsligt samarbete på europeisk nivå

skall upprättas. Därefter har det inrättats en ämnesövergripande

arbetsgrupp under rådet för att utveckla strategier för samordningen av

kampen mot den organiserade brottsligheten.

Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet

Vid toppmötet i Visby i maj 1996 beslutade regeringscheferna att

tillsätta en särskild aktionsgrupp mot organiserad brottslighet bestående

av personliga representanter med uppdrag att utarbeta åtgärder och

omedelbart påbörja genomförandet av dessa och andra konkreta förslag

för att förstärka det regionala samarbetet på området. Aktionsgruppen

skall redovisa sitt resultat direkt till regeringscheferna vid ett nytt

toppmöte i januari 1998.

Arbetet har delats in i fyra huvudområden, nämligen ökat och

förbättrat informationsutbyte, gemensamma operationer och andra

operativa åtgärder, rättsligt samarbete samt utredningar, utbildning och

annat samarbete. Inom ramen för de operativa åtgärderna har ett nytt

samarbete på penningtvättområdet etablerats med särskilt utbyte av

information vad avser penningtvättfall som har koppling till regionen.

Dessutom har en Östersjömanual med aktuell penningtvättlagstiftning

och praktiska aspekter på samarbetet utarbetats och antagits. Ekonomisk

brottslighet kan förväntas bli en större del av aktionsgruppens framtida

arbete.

EU:s högnivågrupp för bekämpning av s.k. alkohol- och

tobaksbedrägerier

Kommissionen och EU:s tullpolitiska kommitté har tillsatt en särskild

högnivågrupp med uppdrag att föreslå åtgärder som skall syfta till att

eliminera de mycket omfattande bedrägerierna inom området tobak och

alkohol. Sverige företräds i gruppen av representanter från

Finansdepartementet, Generaltullstyrelsen och Riksskatteverket.

Ny lagstiftning om internationell rättshjälp

Inom Justitiedepartementet utarbetas en departementspromemoria med

förslag till en reviderad lagstiftning om internationell rättshjälp på

straffrättens område. Syftet är bl.a. att förenkla de nuvarande reglerna,

som i många fall har kritiserats för att vara alltför krångliga och inte

svara mot den moderna tidens krav på effektivt samarbete i fråga om

brottsbekämpning. En av nyheterna som övervägs är att öka

möjligheterna för myndigheter i skilda länder att ta direktkontakt med

varandra för att bistå varandra med utredningsåtgärder. Arbetet ansluter

till den modernisering av det rättsliga samarbetet inom straffrätten som

sker inom EU:s tredje pelare för att effektivisera kampen mot grov

gränsöverskridande brottslighet.

EU:s tullagstiftning

Regeringen har i sin skrivelse till riksdagen Sverige och den inre

marknaden (skr. 1996/97:83) uttalat sin avsikt att aktivt verka för att

EU:s tullagstiftning förenklas och förbättras och samtidigt stödja åtgärder

som syftar till att bekämpa tullbedrägerier. Detta ligger i linje med EU:s

åtgärdsprogram TULL 2000, som antogs av rådet i december 1996. En

effekt av att tullagstiftningen förenklas är att tullen i ökad utsträckning

kan rikta in resurserna på att bekämpa den illegala handeln och i mindre

grad behöver kontrollera den legala handeln.

9 Forskning och information

Några huvudpunkter:

- BRÅ har genomfört informationsinsatser mot ekobrott.

- Ekobrottsmyndigheten tilldelas medel för information om

ekobrottslighet.

- En ny organisation för bl.a. ekobrottsforskning införs.

Informationsinsatser mot ekobrott

Brottsförebyggande rådet (BRÅ) fick i mars 1995 regeringens uppdrag

att planera och genomföra utbildnings- och informationsinsatser rörande

ekonomisk brottslighet. Inom ramen för uppdraget har BRÅ genomfört

följande projekt:

* Varningsblad till företagare rörande s.k. Nigeriabrev och

annonsbedrägerier.

* Promemorian Ekonomisk brottslighet - Den rättsliga processen

(BRÅ1996:5).

* Videofilmen Klipp som lockar, jämte lärarhandledning, som

distribuerats till omkring 940 gymnasieskolor m.m.

* Informationsprojektet Vad är ekobrott? . Målgruppen är

fackföreningsrörelsen, lärare, journalister, deltagare i starta-eget-

utbildning, studerande på grundnivå i bl.a. juridik och kriminologi m.fl.

För informationsinsatserna har BRÅ disponerat sex miljoner kronor av

medel som riksdagen anvisat för information om ekobrottslighet (jfr bet.

1993/94:JuU19). Härutöver disponerar regeringen fyra miljoner kronor

av de för ändamålet anvisade medlen. Avsikten är att medel skall tilldelas

Ekobrottsmyndigheten för informationsinsatser rörande ekonomisk

brottslighet.

Ny organisation för ekobrottsforskning

Regeringen har i 1998 års budgetproposition föreslagit en ny

organisation för forsknings- och utvecklingsverksamhet inom

rättsväsendet, och då bl.a. forskning om ekonomisk brottslighet.

Regeringens ställningstagande vilar på förslag från två särskilda utredare

som utrett forskningen inom rättsväsendet (Ds 1997:28) resp.

ekobrottsforskningen (SOU 1996:84).

Den nya organisationen innebär att verksamheten vid BRÅ och

Rikspolisstyrelsens forskningsenhet slås ihop. Sammanslagningen

påbörjas den 1 januari 1998. Avsikten är att BRÅ skall fortsätta att

fungera som ett expertorgan åt regeringen och myndigheterna. Mer än

tidigare skall BRÅ fungera som ett centrum för forsknings- och

utvecklingsverksamhet inom hela rättsväsendet. Rådet skall prioritera

samma områden som prioriteras inom kriminalpolitiken i stort, och

därmed bl.a. ekonomisk brottslighet. BRÅ skall delta i

kompetensutvecklingen vid Polishögskolan och i kompetensutvecklingen

inom rättsväsendet som helhet.

För forskning om ekonomisk brottslighet tillförs BRÅ under

budgetåren 1998-2000 resp. tre, sex och åtta miljoner kronor. Genom att

ansvaret för ekobrottsforskningen läggs på BRÅ kan verksamheten i

större utsträckning styras till angelägna frågor och resultaten kan lättare

användas som underlag för åtgärder. Avsikten är att huvuddelen av

medlen för ekobrottsforskning skall utlysas som projektmedel som

forskare vid universitet och högskolor kan ansöka om. Den stimulans av

forskning vid olika institutioner som ligger i en sådan ordning bör

säkerställa en långsiktig kunskapsutveckling inom detta angelägna

område.

JUSTITIEDEPARTEMENTET

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 30 oktober

1997

Närvarande: statsrådet Hjelm-[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds, Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Uusman,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Freivalds

________________

Regeringen beslutar skrivelse 1997/98:38 Lägesrapport i fråga om den

ekonomiska brottsligheten.

Skr. 1997/98:38

2

1

Skr. 1997/98:38