Regeringens proposition

1994/95:180

Löneskydd vid upprepade konkurser

Prop.

1994/95:180

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 mars 1995

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Leif[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Arbetsmarknadsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en ändring av 9 a § lönegarantilagen (1992:497).Enligt

regelns nuvarande lydelse har en arbetstagare, som inom två år före

konkursbeslutet har beviljats lönegarantiersättning för lönefordringar som har

uppstått i huvudsakligen samma verksamhet, rätt till garan-tiersättning i den

senare konkursen endast om han har anvisats den an-ställning i vilken

fordringarna som prövningen avser har uppstått av en offentlig arbetsförmedling.

 Ändringen innebär att det vid regelns tillämpning blir möjligt att ta större

hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.

 Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Lagtext.................................. 3

3 Ärendet och dess beredning............... 4

4 Löneskydd vid upprepade konkurser........ 4

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 mars 1995 7

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497)

Härigenom föreskrivs att 9 a § lönegarantilagen (1992:497) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 a §

Den som inom två år före konkursbeslutet har beviljats ersättning genom garantin

för en fordran som har uppstått i huvudsakligen samma verk-samhet, har inte rätt

till garantiersättning.

Garantin gäller dock, Garantin gäller dock

om arbetstagaren av 1. om arbetstagaren

offentlig av en of-fentlig

arbets-förmedling har arbetsförmedling har

anvisats anställ-ningen an-visats den

i vilken den fordran anställning i vilken

som prövningen avser den fordran som

har uppstått. prövningen av-ser har

 uppstått, eller

 2. om det finns

 särskilda skäl för det.

_________________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

3 Ärendet och dess beredning

Den 1 juli 1994 infördes i lönegarantilagen (1992:497, LGL) regler rik-tade mot

missbruk av lönegarantin (SFS 1994:636). Reglerna grundade sig på förslag som

hade lämnats av 1993 års lönegarantiutredning i be-tänkandet Förändringar i

lönegarantisystemet (SOU 1993:96).

 Reglerna tog sikte på olika slag av missbruk. En av reglerna, 9 a § LGL,

innebär att den som inom två år före konkursbeslutet har beviljats ersättning

genom garantin för en fordring som har uppstått i huvud-sakligen samma

verksamhet, inte har rätt till garantiersättning. Från re-geln finns i dag

endast det undantaget att garantin gäller även i angivna fall, om arbetstagaren

av en offentlig arbetsförmedling har anvisats an-ställningen i vilken den

fordring som prövningen avser har uppstått.

 Vid remissbehandlingen av betänkandet framkom kritik, särskilt från

arbetstagarorganisationerna, mot utformningen av förslaget till 9 a § LGL. I

propositionen (prop. 1993/94:208), som regeringen förelade riksdagen på grundval

av betänkandet, hade utformningen av förslaget till 9 a § LGL skärpts

ytterligare genom att den s.k. karenstiden föreslogs bli längre än vad

utredningen hade föreslagit.

 Mot bakgrund av den kritik mot regeln som framkom redan vid remissbehandlingen

och den som har framförts efter det att 9 a § LGL trädde i kraft bör regelns

utformning övervägas på nytt.

 Även andra regler som har betydelse för skyddet av arbetstagarnas fordringar

genom lönegarantin kan behöva övervägas på nytt. Regeringen avser därför att i

vår tillsätta en utredning som skall få i uppdrag att undersöka om

arbetstagarnas löneskydd vid arbetsgivarens konkurs kan förbättras och frågor om

garantins finansiering.

4 Löneskydd vid upprepade konkurser

Regeringens förslag: Den s.k. karensregeln i 9 a §

löne-garantilagen (1992:497) ändras på så sätt att

undantag från dess tillämpning skall kunna göras,

utom i det fall att arbetstagaren av en offentlig

arbetsförmedling har anvisats den anställning i

vilken den fordring som prövningen avser har

uppstått, även om det finns särskilda skäl för det.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Den 1 juli 1994 genomfördes vissa

förändringar i reglerna om lönegaranti och förmånsrätt (prop. 1993/94:208, bet.

1993/94:LU34, rskr. 1993/94:394). Ändringarna syftade till att med bibehållet

grundskydd för arbetstagarna åstadkomma en minskning av utgifterna för

lönegarantin samt begränsa möjligheterna till missbruk av lönegarantisystemet.

 Lönegarantilagen saknade före 1994 års lagändring helt regler riktade mot

missbruk av garantin. Innan lagändringen gjordes hade lönegaranti-systemet

utsatts för en kraftig kritik i den allmänna debatten, varvid man särskilt

hade påtalat att garantin i vissa fall hade negativa effekter på konkurrensen

mellan företag i samma bransch. Krav på förändringar hade rests även i

riksdagsmotioner och av riksdagens lagutskott.

 För att komma till rätta med de problem som hade påtalats fördes bl.a. två

missbruksregler, 9 a § och 9 b §, in i lönegarantilagen (SFS 1994:636). Den ena

regeln, 9 b § LGL, är en allmän missbruksregel som tar sikte på fall när

arbetsgivaren och arbetstagaren vid bestämmande av anställningsvillkor har

förutsatt att arbetstagarens lönefordring kommer att betalas genom lönegarantin.

 Den andra missbruksregeln, 9 a § LGL, även kallad karensregeln, syftar till att

begränsa missbruk som har negativa effekter på konkurrensen. Regeln är

tillämplig om arbetstagaren inom två år före konkursbeslutet har beviljats

ersättning genom lönegarantin för lönefordringar som har uppstått i

huvudsakligen samma verksamhet. Arbetstagaren har då rätt till garantiersättning

för sina lönefordringar i den senare konkursen endast om han av en offentlig

arbetsförmedling har anvisats den anställning i vilken fordringarna som

prövningen avser har uppstått.

 Skälen för regeringens förslag: Karensregeln i 9 a § LGL har utsatts för kritik

från bl.a. arbetstagarhåll. Ett av de förslag som därvid har förts fram är att

regeln borde ha en lydelse som ger möjlighet att i större ut-sträckning beakta

omständigheterna i det enskilda fallet.

 När lönegarantin kommer till användning för att betala lönefordringar i en

verksamhet som inom några få år genomgår upprepade konkurser med efterföljande

rekonstruktion innebär det visserligen ett sätt att an-vända garantin som inte

har varit avsett av lagstiftaren. Ett sådant sätt att använda garantin innebär

också en ökad belastning på lönegarantifonden. Det är alltså nödvändigt att även

i fortsättningen ha en regel som kan stävja förfaranden av detta slag.

 Det är emellertid viktigt att regeln har en sådan utformning att

löne-garantireglernas syfte att skydda arbetstagaren vid arbetsgivarens konkurs

kan tillgodoses även i dessa fall. Regeln bör sålunda medge en flexibel

tillämpning med möjlighet att ta hänsyn till omständigheterna i det en-skilda

fallet.

 För att möjliggöra att sådana omständigheter kan beaktas vid regelns

tillämpning föreslås att 9 a § LGL ändras så att när de i första stycket

angivna förhållandena föreligger gäller garantin, förutom om anställ-ningen har

anvisats av en offentlig arbetsförmedling, även när det finns särskilda skäl för

det.

 Sådana särskilda skäl kan vara bl.a. faktiska svårigheter för arbets-tagaren

att vid tiden för rekonstruktionen eller därefter finna annan sys-selsättning.

Samma bör gälla även när det framstår som orimligt att ar-betstagaren skall

drabbas av den misslyckade rekonstruktionen. Likaså bör särskilda skäl kunna

anses föreligga med hänsyn till garantins eko-nomiska betydelse för

arbetstagaren.

 Syftet med ändringen är alltså att ge ökade möjligheter att beakta

om-ständigheterna i det enskilda fallet och samtidigt stävja missbruk av

lönegarantin.

 Regeländringen bör träda i kraft den 1 juli 1995.

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 mars 1995

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:180 Löneskydd vid upprepade konkurser.