Regeringens skrivelse

1994/95:22

Redogörelse för regeringens avreglerings-

arbete under perioden september 1991 - september 1994

Skr.

1994/95:22

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 14 juli 1994

Reidunn Laurén

 Per[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Näringsdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen redovisar regeringen vilka avregleringsreformer som genomförts

eller beslutats under mandatperioden samt vilka som för närvarande bereds i

regeringskansliet. Vidare ges exempel på det avregleringsarbete som bedrivs i

andra länder samt i internationella organ. Ett antal studier som visar vilka

effekter avreglering kan ge beskrivs också.

 Regeringen ger i skrivelsen sin syn på behovet av ytterligare insatser för

avreglering och regelreformering. Organisationen för arbetet bör stärkas

ytterligare genom att ett system för rullande granskning av regler införs i

regeringskansliet. Företag skall i systemet ges kanaler för att föra fram

synpunkter på regler som försvårar deras näringsverksamhet.

 Åtgärder bör också vidtas för att öka kunskaperna om regleringars effekter och

underlätta arbetet för små och medelstora företag genom att reglerna blir färre

och enklare. Problem med offentlig underprissättning och subventioner samt

sammanblandning mellan myndighetsutövning och affärsverksamhet kommer att

belysas av utredningar som tillsatts.

Innehållsförteckning

1 Inledning............................ 3

2 Regeringens reformarbete............. 4

3 Konkurrensverkets och länsstyrelsernas

 avregleringsarbete................... 7

4 Avregleringsarbetet i andra länder... 7

5 Effekterna av vissa avregleringar i

 Sverige och i utlandet............... 9

6 Avregleringsdelegationens förslag.... 12

7 Regeringens syn på behovet av ytter-

 ligare insatser...................... 14

 7.1 Utgångspunkter................... 14

 7.2 Avregleringar av delmarknader.... 15

 7.3 Organisation och verktyg i det

 generella avregleringsarbetet.... 16

 7.4 Ökad kunskap om regleringars

 effekter......................... 17

 7.5 Insatser för att underlätta ar-

 betet för små och medelstora

 företag.......................... 18

 7.6 Ytterligare insatser för att öka

 konkurrensen och marknadseffek-

 tiviteten........................ 19

 7.7 Behovet av omvandlingstryck i

 den offentliga sektorn........... 20

 7.8 Regeringens samlade bedömning.... 21

Utdrag ur protokoll vid regeringssam-

manträde............................... 22

Bilaga Avreglering för tillväxt och

fler jobb - Huvudtexten i Avreglerings-

delegationens andra rapport till rege-

ringen den 18 maj 1994 (Dnr 2272/93)... 23

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

1 Inledning

När regeringen tillträdde i oktober 1991 var målet att förändra och förnya

Sverige. En av de fyra stora uppgifterna som regeringen preciserade var att

bryta den ekonomiska stagnationen och återupprätta Sverige som en tillväxt- och

företagarnation.

 Konkurrensförhållandena spelar en avgörande roll för tillväxten och dynamiken

i den svenska ekonomin. Att konkurrensen är otillräcklig på den svenska

marknaden har påtalats av såväl internationella bedömare, bl.a. OECD och

EG-kommissionen, som inhemska utredningar.

 De studier som Konkurrenskommittén (C 1989:03) presenterade år 1991 av

konkurrensförhållanden i ett 60-tal branscher visade att det finns problem när

det gäller konkurrensbegränsande samarbete mellan företag, koncentration på

marknaden, hinder för importkonkurrens samt offentliga regleringar och

subventioner.

 Ekonomikommissionen (Fi 1992:19) som i mars 1993 kom med förslag rörande den

ekonomiska politikens utformning fann det uppenbart att ett antal viktiga

marknader i den svenska ekonomin fungerar dåligt och att detta leder till

betydande slöseri med resurser och stora kostnader för folkhushållet.

Grundorsaken var enligt kommissionen den bristande konkurrensen till följd av

offentliga marknadsregleringar, konkurrens-begränsande överenskommelser mellan

företag och den monopolliknande marknadsstrukturen i många branscher. En av de

mest angelägna uppgifterna för den ekonomiska politiken var enligt kommissionen

att återställa en fungerande marknadsekonomi. Som ett komplement till redan

beslutade förändringar om en kraftfullare konkurrenslag och EES-avtalet som

undanröjer handels- och etableringshinder fann kommissionen det nödvändigt med

en bred ansats för att avreglera marknader och påskynda internationaliseringen.

 I den ekonomiska politiken har det varit naturligt för regeringen att

understryka sambandet mellan Sveriges långsiktiga tillväxtproblem och negativa

effekter av vissa regleringar. Problematiken är inte ny och initiativ till

värdefulla åtgärder för avreglering togs redan i slutet av 1980-talet.

 Begreppet avreglering måste ges en mycket vid innebörd och omfatta olika

åtgärder som bidrar till att vi får en fungerande marknadsekonomi. Det handlar

om att underlätta för nya företag att etablera sig och för små företag att växa.

Detta kan ske bl.a. genom att hinder för marknadstillträde tas bort och genom

att regler görs enklare eller reformeras på annat sätt. Vidare gäller det att

öka den konkurrensutsatta sektorn exempelvis genom att begränsa offentliga

monopol samt noga pröva vad som är myndighetsuppgifter och vad som kan utföras

på den privata marknaden. Det är också angeläget att den offentliga sektorns

varu- och tjänsteproduktion i ökande omfattning utsätts för konkurrens. Detta

kan bl.a. ske genom att varor och tjänster i större utsträckning upphandlas i

konkurrens genom anbud.

 En utgångspunkt för avregleringsarbetet är givetvis att det måste finnas

effektiva regler som skyddar bl.a liv, hälsa, säkerhet och social trygghet. Det

behövs också spelregler som skapar stabila förutsättningar för företagande. Det

sistnämnda kan vara särskilt framträdande på marknader som nyligen

liberaliserats.

 S.k. externa effekter (vilka drabbar tredje part) vid avregleringar måste

beaktas. Satsningar på t.ex. miljöområdet och regional utveckling kan också

kräva särskilda regler eller att en verksamhet organiseras på visst sätt. Här

innebär avregleringsarbetet en granskning av att reglerna så långt möjligt ger

utrymme för en effektiv konkurrens och att de har en konkurrensneutral

utformning. Det finns således ingen motsättning mellan avreglering och särskilda

satsningar som kräver nya regler.

 Avregleringsarbetet är i övrigt inriktat på att ta bort eller förbättra regler

som skadar konkurrensen och marknadens naturliga sätt att fungera. Sådana regler

drabbar samhället genom utebliven ekonomisk tillväxt, löntagarna genom färre

arbetstillfällen och konsumenterna genom högre priser, sämre utbud etc. Ett

stort antal lagar, förordningar och andra föreskrifter är i sig ett problem för

företagen. Ambitionen bör därför också vara att minska den totala mängden

regler.

 Regeringen har under den innevarande mandatperioden sett det som en viktig

uppgift att systematisera och påskynda avregleringsarbetet. En av åtgärderna som

regeringen har vidtagit är att förstärka organisationen för detta arbete.

Konkurrensverket har som viktiga uppgifter att uppmärksamma nya och befintliga

regleringar som kan snedvrida konkurrensen. Verket skall lämna förslag till

åtgärder som leder till ökad konkurrens på marknaden. Verket skall vidare lämna

konkreta förslag till konkurrenslösningar som bidrar till att effektivisera den

offentliga sektorn. Konkurrensverket lämnar regelbundet rapporter till

regeringen om avregleringsfrågorna. Vidare har länsstyrelserna uppgiften att

lämna förslag till avregleringar samt åtgärder som effektiviserar den offentliga

sektorn genom att verksamheten utsätts för konkurrens.

 I september 1993 bemyndigade regeringen näringsminister Per[REDACTED_EFTERNAMN] att

tillkalla en delegation för avregleringsfrågor och för genomförandet av ett

regeringens avregleringsprogram (N 1993:07). Delegationen har tre huvuduppgifter

nämligen att ställa samman, konkretisera och följa upp regeringens program för

avreglering, ta initiativ till åtgärder som leder till ökad konkurrens samt

sprida information om och bilda opinion för åtgärder som kan skapa ökad

effektivitet på marknaden.

 Avregleringsdelegationen har överlämnat två rapporter till regeringen, den

första i november 1993 och en andra rapport i maj 1994 (Dnr 2272/93).

2 Regeringens reformarbete

Regeringen har tagit initiativ till och genomfört avregleringar som berör i

stort sett alla sektorer i samhället och som ger bättre villkor för företagandet

i Sverige. Konsumenterna drar nytta av det ökade konkurrenstrycket genom att

priserna pressas och utbudet av varor och tjänster blir större. Nya

avregleringar planeras på viktiga områden.

 Avregleringsdelegationen har inventerat regeringens avreglerings-arbete av

betydelse för företagandet under perioden september 1991 - september 1994.

Inventeringen omfattar åtgärder som syftar till att

- underlätta för nya företag att etablera sig och för befintliga små och

 medelstora företag att växa,

- begränsa de offentliga monopolen,

- öka den konkurrensutsatta sektorn,

- höja marknadseffektiviteten,

- främja konkurrens på lika villkor,

- förenkla det administrativa arbetet för företagen samt

- underlätta de svenska företagens tillträde till andra marknader.

 Totalt omfattar regeringens avregleringsarbete av här aktuellt slag under

mandatperioden drygt 150 reformer. Ungefär två tredjedeler av reformerna har

genomförts eller beslutats medan den återstående dryga tredjedelen är under

beredning.

 Att främja konkurrensen på olika delmarknader och stärka mekanismerna för

konkurrens och förnyelse utgör en central del i regeringens näringspolitik. Ett

mycket stort antal av regeringens reformer har därför haft till syfte att

underlätta marknadstillträdet för privata aktörer, att vidga den

konkurrensutsatta sektorn och att skapa konkurrens på lika villkor mellan olika

aktörer. Ett drygt 50-tal reformer av detta slag har genomförts och ytterligare

ett 50-tal bereds.

 En central del i detta reformarbete är den nya konkurrenslag (1993:20) som

gäller sedan den 1 juli 1993. Dess främsta syfte är att mer effektivt än

tidigare hindra konkurrensbegränsande samarbete samt motverka uppkomsten av

privata monopol och missbruk av dominerande ställning på marknaden.

 Många reformer utgör avregleringar av olika delmarknader där konkurrensen

varit satt ur spel på grund av formella och informella handelshinder, offentliga

regleringar och offentliga monopol. På informations- och kommunikationsområdet

har stora förändringar genomförts. Telekommunikationer, postbefordran, radio och

television har öppnats för konkurrens. Härigenom höjs effektiviteten på områden

som är centrala för det kunskapsintensiva näringslivets utveckling.

 När det gäller transporter har flera monopol avvecklats. Inrikesflyget, taxi,

landsvägstransporter har avreglerats och Svensk Bilprovnings monopol på

kontrollbesiktningar har avskaffats. Vidare har riksdagen beslutat att järnvägen

skall avregleras.

 Inom arbetsmarknadsområdet har arbetsförmedlingsmonopolet avskaffats.

 För byggandet och boendet har mängden regleringar bidragit till en ogynnsam

kostnadsutveckling. Statliga regleringar som inte behövs för ekonomisk eller

annan stabilitet på området och som begränsar valfriheten för

bostadskonsumenterna och möjligheten för producenterna att på ett effektivt sätt

tillmötesgå konsumenternas önskemål har setts över. Både byggnormer och

planregler har förenklats i syfte att begränsa kostnader och stimulera

nytänkande inom branschen.

 Avregleringen av elmarknaden, som riksdagen beslutat om, skapar

förutsättningar för en bättre anpassning till elanvändarnas behov och en

effektivisering av elmarknaden.

 Ett stort antal reformer har syftat till att utsätta statliga myndigheters

produktion av varor och tjänster för konkurrens. En åtgärd med denna inriktning

har varit att avskilja sådan verksamhet. Som exempel på denna typ av reformer

kan nämnas bolagiseringarna av Myndigheten för den statliga

arbetsmarknadsutbildningen (AMU), statens godkännande- och

certifieringsverksamhet inom byggsektorn, Statens provningsanstalt, statens

produktion av skogsfrön och skogsplantor, Vägverkets produktionsverksamhet samt

privatiseringarna av Försvarets Datacentraler och Försvarsmedia.

 Ytterligare en typ av reformer, vars syfte i första hand har varit att öka

medborgarnas valfrihet, har lett till att den konkurrensutsatta sektorn

vidgats. Hit hör reformeringen av reglerna för statliga bidrag, t.ex. till

skolan och barnomsorgen.

 En betydande del av reformerna är inriktade på att förbättra de svenska

företagens tillträde till utländska marknader och utgör en del av den pågående

avregleringen inom ramen för EES-avtalet. Dessa reformer bidrar också till att

konkurrenstrycket på tidigare skyddade hemmamarknader ökar. Exempel härpå är

avvecklingen av tekniska handelshinder, införlivande av EES:s bestämmelser om

notifikationsskyldighet för myndigheter i fråga om tekniska föreskrifter,

införande av fri rörlighet för EES-medborgare inom sjukvårdsektorn, fri

etableringsrätt för utlänningar och utländska företag i Sverige, fri

etableringsrätt för försäkringsbolag inom EES, genomförande av EG:s regler för

internationell busstrafik, anpassning till EG:s bolagsrättsliga reglering för

banker och försäkringsbolag respektive reglering för investeringar. Till denna

grupp hör också resultatet av Uruguay-rundan.

 Till reformer med inriktning på att främja hushållningen med offentliga medel

och marknadseffektiviteten hör den nya lagen om offentlig upphandling

(1992:1528). Det gör också lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt

beteende avseende offentlig upphandling som riktar sig mot

konkurrenssnedvridande beteenden från statliga, landstingskommunala och

kommunala beställares sida.

 Sedan sitt tillträde har regeringen vidtagit ett stort antal åtgärder för att

förenkla verksamheten för företagen och främja företagandet. Ett 25-tal reformer

inom skatte- och avgiftsområdet har lett till att ett 40-tal skatter och

avgifter för företagen sänkts med totalt 40 miljarder kronor. På skatteområdet

har vidare införts bl.a. enhetliga skatteregler för egenföretagare och

aktiebolag, förenklade bolagsskatteregler samt förenklade regler för beskattning

av vissa tjänsteförmåner såsom bilförmån. Inom det företagsrättsliga området har

reformer lett till förenklingar i förfarandet vid registrering av aktiebolag.

Andra viktiga insatser för att främja företagandet är ett antal reformer inom

arbetsrätten, t.ex. avskaffande av fackets vetorätt, förändringar i turordnings-

reglerna, förbud mot stridsåtgärder riktade mot enmans- eller familjeföretag.

Genom vissa ändringar i patentlagen (1967:837) underlättas produktförnyelsen hos

företagen.

3 Konkurrensverkets och länsstyrelsernas avregleringsarbete

Konkurrensverket har i rapporterna Marknader och Avreglering som lämnades till

regeringen i mars 1993 respektive mars 1994 gjort marknadsanalyser och redovisat

förslag till avreglering. Verket har bl.a. lämnat avregleringsförslag om

telemarknaden, läkemedelsmarknaden, tandvård och sotning. Verket har strukit

under att konkurrens inom den kommunala sektorn kräver klara regler. Verket har

i sammanhanget föreslagit att lagregler för avbruten anbudstävlan införs och att

den kommunala kostnadsredovisningen utvecklas så att bl.a skattesubventioner

till kommunal verksamhet kan utläsas.

 Verket har lämnat ytterligare två rapporter till regeringen om konkurrens inom

offentlig verksamhet. I rapporten Sambruk i offentlig sektor analyseras

konkurrensproblem som kan följa med sambruk. Förslag lämnas till åtgärder för

att sambruk inte skall leda till att konkurrensen snedvrids. I rapporten

Offentligt stöd till näringslivet lämnar verket förslag till sådana riktlinjer

vid stödgivningen som skall ge bättre förutsättningar för en konkurrensneutral

stödgivning.

 Konkurrensverket har också i andra sammanhang påtalat hur nya offentliga

regleringar eller tillämpningen av dem kan hämma konkurrensen. Ett exempel som

verket lyfter fram är de effekter som kan uppstå om inte producentansvar för

förpackningar införs på villkor som är konkurrensneutrala.

 Konkurrensverket har fått ett hundratal klagomål från främst privata företag

som rör konkurrens inom den offentliga sektorn. Klagomålen rör i många fall den

intressekonflikt som ligger i att statliga och kommunala myndigheter samtidigt

kan vara finansiär och producent av offentliga tjänster i konkurrens med andra

företag. En annan slutsats som verket drar är att konkurrenslagen ofta inte är

tillämplig på konkurrens-begränsande beteenden i kommunal sektor.

 Länsstyrelserna har till regeringen redovisat en förteckning över samtliga de

regler man tillämpar som kan ha konkurrensbegränsande effekter.

4 Avregleringsarbetet i andra länder

Insatser för att genom avreglering begränsa de offentliga utgifterna, höja

effektiviteten inom den statliga sektorn samt främja en effektiv konkurrens har

bedrivits under lång tid i vissa länder. Dessa ansträngningar har intensifierats

under senare år. Även i internationella organ - främst inom ramen för samarbetet

inom EU och OECD - bedrivs ett arbete med denna inriktning.

 USA är ett av de länder där avregleringsinsatser kom igång tidigast.

Reformarbetet inleddes under 1970-talet. Av flera viktiga delmarknader som har

avreglerats kan nämnas exempelvis inrikesflyg, lastbilstrafik,

järnvägstransporter, telekommunikation, kabel-TV, fondmäklare, banker samt

petroleum- och gasbranschen. Konkurrenssituationen på den amerikanska marknaden

har dock lett till att avregleringsarbetet främst varit inriktat på att skära

ner kostnaderna för den statliga administrationen genom ökad effektivitet.

Senast har vicepresidenten Al Gore hösten 1993 presenterat en

avregleringsrapport med en rad förslag i denna riktning.

 Storbritannien hör också till de länder där avregleringsarbete bedrivits under

lång tid. Reformerna har i betydande grad inriktats på ta bort regleringar av

näringsverksamhet som uppfattats som onödiga och störande, främst för de små och

medelstora företagen. Härigenom skall hindren för dynamiska effekter och för

tillväxten i ekonomin avlägsnas eller begränsas.

 Bland åtgärderna i Storbritannien kan nämnas inrättandet av speciella paneler

med företrädare för småföretag som skall redovisa erfarenheterna av hur

befintliga regleringar påverkar deras näringsverksamhet. Syftet är att skapa

bättre förståelse hos offentliga beslutsfattare för regleringarnas effekter på

näringslivet. Sedan den 1 april 1993 skall vidare ekonomiska konsekvensanalyser

redovisas för alla lagförslag med inriktning på näringsverksamhet. En ny

avregleringslag som underlättar avskaffande av regler som är skadliga för

konkurrens och näringsverksamhet har också införts.

 I Tyskland kom förbundsregeringens reformambitioner till uttryck genom

tillsättandet av en oavhängig expertkommission i december 1987. Kommissionen

hade i uppdrag att föreslå avveckling av regleringar som hämmar en effektiv

marknadsekonomi. I juni 1992 fattade förbundsregeringen en rad

avregleringsbeslut på basis av kommissionens förslag. Förslagen rör

yrkestrafiken, försäkringsverksamhet, energisektorn, teknisk

provningsverksamhet, konsultverksamhet, juridisk och ekonomisk rådgivning,

hantverk och arbetsmarknad.

 Även i Nya Zeeland har sedan länge bedrivits ett omfattande

avregleringsarbete. Under det senaste decenniet har valuta- och kreditreg-

leringen avskaffats, statliga företag privatiserats och arbetsrätten

reformerats. Syftet har varit att främja effektiv konkurrens och därmed

ekonomisk tillväxt.

 Inom EU uppmärksammas avreglering allt mer som ett medel för få ökad tillväxt

och sysselsättning. Genomförandet av den inre marknaden är viktigt från

avregleringssynpunkt. Initiativ har fortsatt tagits för att omsätta diskussionen

om avreglering i konkreta åtgärder.

 I oktober 1993 slöts ett avtal mellan rådet, parlamentet och kommissionen om

subsidiaritetsprincipens tillämpning. Avtalet innebär att när en ny rättsakt tas

fram skall institutionerna i sina interna procedurer granska om den nya

rättsakten behövs. Kommissionen har uppdraget att årligen gå igenom om

existerande regelverk behöver omarbetas, förenklas eller upphävas. Det ankommer

vidare på rådet och kommissionen att minimera kostnader och göra nya regler

enkla. Rådet har strukit under att det är betydelsefullt för de små och

medelstora företagen att reglerna förenklas.

 Det direktorat inom kommissionen som arbetar med bl.a. småföretagsfrågor (DG

XXIII) överväger för närvarande vilka metoder som bör användas när det gäller

att granska rättsakternas effekter på näringslivet och då särskilt små och

medelstora företag. Rådet har nyligen beslutat inrätta en grupp med oberoende

experter i vilken bl.a företrädare för näringslivet skall delta med uppgiften

att, vid sidan av kommissionens och medlemsstaternas arbete på området, granska

om förordningar och direktiv är befogade. Vidare kan nämnas att det direktorat

som arbetar med industrifrågor (DG III) har inrättat en enhet för avreglering.

 Inom OECD bedrivs ett arbete inriktat på att kartlägga förekommande styrformer

och utbyta erfarenheter om deras effekter samt att försöka utveckla nya

styrformer, bl.a. alternativ till regleringar. Inom ramen för detta arbete

diskuteras hjälpmedel för val av styrmedel i form av checklistor. Detta projekt

bedrivs av kommittén Public Management on regulatory management and reform, som

är en del av OECD:s underorgan Public Management Service (PUMA).

5 Effekterna av vissa avregleringar i Sverige och i utlandet

Utländska erfarenheter

Inom EU-området har försäkringsmarknaden avreglerats och därmed har en gemensam

marknad för försäkringstjänster inom området skapats. En studie av de europeiska

försäkringsbolagens balansräkningar visar att vinstmarginalerna i branschen

pressats ner. Detta har bl.a. åstadkommits genom etablering av nya konkurrenter

som erbjuder ett specialiserat utbud med 40 - 50 procent lägre kostnader för

administration och försäljning. Parallellt härmed har kunderna blivit allt mer

aktiva och söker nu lägre premier och bättre villkor. Detta har lett till att

premierna för enskilda hushåll under de senaste fem åren minskat med ca 30

procent.

 I USA har i en studie (Clifford Winston, Economic Deregulation: Days of

Reckoning for Microeconomists, Journal of Economic Literature, september 1993 s.

1263 - 1289) redovisats en utvärdering av avregleringarna inom

passagerarflyget, lastbilstrafiken, järnvägstrafiken, telekommunikationer,

kabel-TV, fondmäklarverksamheten, bankerna, petroleumbranschen och gasbranschen.

Såväl effekterna på priser och service som på vinster, löner och kvalitet har

bedömts. De samlade vinsterna av dessa avregleringar har i studien uppskattats

till mellan 57 och 69 miljarder dollar i 1990 års priser. Denna vinst motsvarar

en BNP-ökning på 7 till 9 procent. Huvuddelen härav har kommit konsumenterna

till godo i form av lägre priser och högre kvalitet.

 Avregleringen av busstrafiken i Storbritannien under 1980-talet medförde att

det blev möjligt för privata bussbolag att driva linjetrafik utan tillstånd. I

en studie av avregleringens effekter (Stephen Glaister, UK Bus deregulation: The

reasons and the experience, Investigaciones Economicas, Vol 15, No 2, maj 1991)

konstateras att kostnaden per fordonskilometer minskat med 30 procent mellan

1985 och 1988 och att antalet fordonskilometer ökat med 15 procent. Enligt

uppgifter från Department of Trade and Industry beräknas avregleringen av

busstrafiken under perioden 1992 till 1994 totalt ha sparat ca 100 miljoner

pund.

Svenska erfarenheter

Inrikesflyget avreglerades i juli 1992. Efter avregleringen har priserna på de

linjer där SAS/ Linjeflyg tidigare har haft monopol sänkts med mellan 20 och 40

procent. En icke obetydlig del av denna nedgång i priserna torde kunna hänföras

till avregleringen även om efterfrågan på inrikes flygresor också har påverkats

av lågkonjunkturen.

 På järnvägens område har statens kostnader för persontrafik på järnväg minskat

med 20 procent under de två år som gått sedan möjligheterna att upphandla

järnvägstrafik i konkurrens utökats. Resultatet har uppnåtts trots att bara ett

konkurrerande företag etablerat sig.

 En av de mer diskuterade avregleringarna är avregleringen på taximarknaden som

genomfördes den 1 juli 1991. Taxiavregleringen har analyserats i två

forskarrapporter (Hans[REDACTED_EFTERNAMN] och Anders Wigren, Ordning på taximarkanden, var god

dröj, SNS 1993, repektive Stefan[REDACTED_EFTERNAMN], Effekter av taxinäringens

avreglering, IUI 1993). Av rapporterna framgår att priserna ökade inledningsvis

efter avregleringen för att senare sjunka. Vidare konstaterades att konkurrensen

ökade med påföljande ökad flexibilitet och förändringsbenägenhet.

Tillgängligheten ökade och därmed minskade väntetiderna samtidigt som det

uppstod viss priskonkurrens.

 Efter avregleringen uppstod även vissa problem främst i form av skattefusk och

ordningsproblem. Dessa bedöms i hög grad berott på att tillsynsmyndigheterna

inte har haft tillräckliga rutiner för att effektivt kunna övervaka en snabbt

växande bransch. Mot denna bakgrund har riksdagen på regeringens förslag i juni

i år beslutat om ökad tillsyn av den yrkesmässiga trafiken.

 En marknadsanpassning av jordbruket inleddes år 1990. Beslutet innebar att de

interna marknadsregleringarna för de svenska livsmedlen slopades. Trots vissa

avsteg från beslutet på grund av anpassningar till EU:s jordbrukspolitik har

priserna på livsmedel sjunkit med 3,5 procent sedan december 1990.

Konsumentpriserna ökade under samma period med 14,6 procent.

 De sista importkvoterna för tekovaror avskaffades den 31 juli 1991. I

anslutning härtill ökade importen från dels Öst- och Centraleuropa, dels

lågprisländer i Sydostasien, såsom Kina och Indien. Enligt beräkningar utförda

av Konkurrensverket har denna avreglering inneburit en årlig besparing för

konsumenterna på minst 3 miljarder kronor.

 Kommerskollegium har gjort en utvärdering av effekterna på svensk ekonomi av

den liberalisering som uppnåtts genom Uruguay-rundan. Enligt denna beräkning

uppskattas den totala välfärdsvinsten till mellan 70 och 80 miljarder kronor per

år.

 Barnomsorgen har avreglerats successivt sedan mitten av 1980-talet. Mellan

1988 och 1992 har det tillkommit totalt 100 000 platser i barnomsorgen. Ökningen

har varit störst inom den privata sektorn sedan år 1991 då möjligheterna för

alternativ till den kommunala barnomsorgen öppnades. Avregleringsdelegationen

har i sin andra rapport till regeringen konstaterat att eftersom kostnaderna för

den alternativa barnomsorgen är lägre än för den kommunala innebär det även en

press nedåt på kostnaderna i den kommunala barnomsorgen. Även om det parallellt

med avregleringen skett flera förändringar inom barnomsorgssektorn torde det

vara klart att avregleringen varit en viktig faktor i sammanhanget.

 År 1992 infördes ett system med referenspriser på vissa läkemedel. Systemet

innebär att patienten får betala mellanskillnaden om ett annat, dyrare läkemedel

än referenspreparatet skrivs ut. Mellan december månad åren 1992 och 1993 har

prisnivån inom systemet minskat med 17 procent. Minskningen motsvarar en

besparing på 280 miljoner. Tillämpningen av systemet har ändrats och

effektiviserats från och med den 1 juli 1994.

Allmänna slutsatser

Betydande svårigheter är förenade med att renodla och mäta effekterna av

enskilda avregleringar på hela samhällsekonomin. De få utvärderingar av

avregleringars effekter som är gjorda i olika länder är i regel därför ganska

begränsade och mäter i regel inte den aktuella avregleringens betydelse för

samhällsekonomin i stort. Emellertid kan de ändå ge en indikation på vilka

effekter som uppnåtts genom avregleringen, deras riktning och storleksordning.

 Utifrån de erfarenheter som finns kan därför mer allmänna slutsatser dras om

positiva och negativa effekter samt om kritiska frågor som bör övervägas noga

inför en avreglering.

 Avregleringsdelegationen har i sin andra rapport till regeringen (bilaga 5.6)

presenterat en checklista som kan användas för att bedöma effekter som

avregleringar och även regleringar kan ha på utbud, priser och struktur på

marknaden.

 Effekterna på marknadsstrukturen kan komma till uttryck i förändringar i

nyetableringsfrekvensen, importen respektive exporten, antal anställda, antal

konkurser, företagsstrukturen osv. Utbudet och efterfrågan kan förändras vad

avser kvalitet, omfattningen på serviceutbudet, utbudet av nya produkter,

bortfallet av produkter m.m.

 Slutligen pekar delegationen på de övergripande samhällsekonomiska effekterna

som avregleringar och regleringar kan ha. Delegationen nämner som exempel

förändringar i incitamenten att driva företag, innovationsbenägenheten, tillväxt

eller stagnation i ekonomin m.m.

 I rapporten framhålls även att den eftersträvade nyttan av en avreglering kan

minska eller utebli om en avreglering genomförs på fel sätt. Vid avreglering av

offentliga monopol kan det vara nödvändigt att avregleringen åtföljs av insatser

för att främja nyetablering och förhindra att det marknadsdominerande företaget

missbrukar sin ställning. Vidare krävs att tillsynsmyndigheterna anpassar sin

verksamhet till den förändrade situationen (bilaga 5.7 till

avregleringsdelegationens andra rapport).

 På basis av ett antal utvärderingar av avregleringar - bl.a. de två i

föregående avsnitt nämnda rapporterna om taxiavregleringen - har Statskontoret

presenterat en studie av de erfarenheter som vunnits (Pm 1994-05-30).

 I studien framhålls att de konkurrensförhållanden som kan väntas råda på den

avreglerade marknaden och vilka konkurrensmedel företagen kan förväntas använda

m.m. måste analyseras mycket noga. Den nya konkurrenssituationen kan kräva nya

regler för aktörerna på marknaden. Det kan exempelvis vara påkallat med regler

som ger möjlighet till konkurrens på lika villkor mellan en tidigare offentlig

monopolist och nyetablerade företag. Ytterligare ett exempel är att det kan

behövas regler som ställer krav på information till konsumenterna för att de

skall kunna utnyttja de ökade valmöjligheter som finns på den avreglerade

marknaden.

6 Avregleringsdelegationens förslag

Avregleringsdelegationen lämnar i sin andra rapport till regeringen förslag som

är avsedda att förstärka och komplettera avregleringsarbetet i övrigt. Rapporten

innehåller förslag till samverkande åtgärder som är inriktade på

samhällsekonomiskt viktiga områden där det är särskilt angeläget att ytterligare

insatser kommer till stånd. Delegationens huvudförslag innebär att alla regler

som berör företag löpande granskas enligt en rullande plan, kunskapen om

regleringars effekter ökas, små och medelstora företags arbete underlättas samt

ytterligare insatser görs som ökar effektiviteten på marknaden generellt.

 Delegationen föreslår således ett system för rullande, aktiv avreglering.

Departementen skall varje år granska en fjärdedel av de regler som direkt eller

indirekt berör företagen, för att reformera reglerna. Möjligheterna att ta bort

en tiondel av reglerna inom ett år skall prövas. Varje departement skall också

göra djupare analyser av reglernas konsekvenser inom tre viktiga områden per år.

Vidare inrättas, enligt förslaget, testpaneler med små och medelstora företag.

De skall undersöka hur ett visst regelsystem påverkar deras typ av företag.

 För att öka kunskapen om regleringars effekter föreslår delegationen en studie

som på ett vetenskapligt sätt redovisar hur dolda kostnader vid för svag

konkurrens uppstår, och om det går att bedöma hur stora de är. Delegationen

föreslår vidare en kartläggning av befintliga utredningsresultat rörande

drivkrafter för ökad effektivitet och kostnadspress i offentliga bidragssystem.

Den redan nämnda sammanställningen av erfarenheter av avregleringen av taxi som

gjorts på uppdrag av Avregleringsdelegationen kan användas för att undvika

problem vid kommande avregleringar.

 Delegationen föreslår flera åtgärder för att underlätta arbetet för små och

medelstora företag. En av dessa är en utredning om speciella problem som

regleringar kan skapa för mindre företag. Vidare föreslås att företagens

uppgiftsskyldighet utreds generellt. Utredningen skall kartlägga vilka krav

uppgiftslämnandet ställer på företagen. Vidare föreslås att det bör prövas om de

minsta företagen i vissa fall kan befrias från skyldigheten att lämna uppgifter.

Möjligheten att avskaffa revisionsplikten i de minsta företagen bör också

undersökas, enligt delegationen. Revisionen skall i så fall ersättas med annat

system som säkrar behövlig information till staten, banker och andra

intressenter.

 Avregleringsdelegationens förslag till ytterligare insatser tar sikte på

generella problem som hindrar konkurrens på likvärdiga villkor och som försämrar

marknadseffektiviteten. Ett problem som uppmärksammats är att stat och kommun

genom offentlig underprissättning och subventioner kan hindra konkurrens på lika

villkor. Avregleringsdelegationen föreslår att följderna av detta undersöks, och

att förslag om åtgärder läggs fram.

 Privat delgivning bör, enligt delegationen, tillåtas för att minska

eftersläpningen i delgivningen av betalningskrav och de samhälls-ekonomiska

förluster som uppstår genom denna. Samtidigt bör den offentliga delgivningen

betalas med avgifter. Riskerna med att myndigheter driver affärsverksamhet som

konkurrerar med de företag som berörs av myndighetsutövningen är ett annat

område som delegationen anser bör undersökas. Delegationen föreslår slutligen

att departementen går igenom reglerna för sina myndigheter så att det klart

framgår när dessa får lägga ut verksamheten på entreprenad. Därigenom kan

myndigheternas upphandling öka.

 I en bilaga till denna skrivelse finns huvudtexten till Avreglerings-

delegationens andra rapport till regeringen. Där redovisas delegationens förslag

mer utförligt.

7 Regeringens syn på behovet av ytterligare insatser

Regeringens åtgärder: Det omfattande

avregleringsarbete som har genomförts under

mandatperioden fortsätter enligt plan samt

förstärks.

 Organisationen och verktygen för avreglering

förbättras. Regeringen avser införa ett system för

rullande granskning av regler. Företagen ges

kanaler för att föra fram synpunkter på regler som

försvårar deras näringsverksamhet.

 Åtgärder vidtas för att förbättra kunskaperna om

regleringars effekter. Särskilda forskningsprojekt

i detta syfte genomförs för närvarande.

 Arbetet för små och medelstora företag

underlättas. Statskontoret har fått regeringens

uppdrag att utreda hur kraven på uppgifter från

företagen skall kunna minskas. Regeringen har

beslutat att ett antal offentliga utredningar

också skall pröva hur kravet på uppgifter från de

mindre företagen skall kunna begränsas.

 Konkurrensproblem som hänger samman med

statlig och kommunal verksamhet på

konkurrensutsatta marknader åtgärdas. Regeringen

har beslutat att utreda förekomsten och effekterna

av offentlig underprissättning och subventioner.

Riskerna med att blanda samman myndighetsutövning

med affärsverksamhet som bedrivs av myndigheter

utreds. Ytterligare åtgärder för en effektiv

konkurrens vid offentlig upphandling förbereds.

7.1 Utgångspunkter

Regeringen har i propositionen om reviderad finansplan m.m. (prop. 1993/94:150)

redovisat det ekonomiska läget samt gjort en bedömning av vilka åtgärder som bör

vidtas för att den grund för en ny period av ekonomisk tillväxt och företagande

som regeringen lagt skall kunna utnyttjas för en varaktig återhämtning i

ekonomin. Regeringen slår fast att om den negativa ekonomiska utvecklingen

verkligen skall kunna brytas måste den ekonomiska växtkraften stärkas

ytterligare. Det reformarbete som inletts måste därför fullföljas med kraft och

konsekvens. En av slutsatserna i propositionen är att de områden som stått i

centrum för regeringens reformpolitik under den gångna mandatperioden måste

sättas främst under de år som ligger framför oss.Ökad konkurrens i hela ekonomin

genom bl.a. avreglering är mot denna bakgrund ett viktigt medel i regeringens

strategi för ökad tillväxt och sysselsättning.

 Regelsystem som försvagar konkurrenstrycket eller skapar onödiga kostnader och

krångel måste omprövas. Det handlar om att skapa enklare och effektivare regler,

slopa monopol och etableringshinder, öka omvandlingstrycket i den offentliga

sektorn m.m. Samtidigt gäller det självklart att ta hänsyn till andra viktiga

samhällsintressen, såsom miljön, regional utveckling och social trygghet. Det är

viktigt att framhålla att avreglering inte syftar till normlöshet, utan till att

förändra eller ta bort onödiga regler eller alltför kostnadsdrivande sätt att

reglera marknaden.

7.2 Avregleringar av delmarknader

I det föregående har redovisats vissa viktigare reformer som genomförts eller

beslutats under mandatperioden. Ytterligare avregleringar kommer att genomföras.

Vi ger här några exempel på reformer som för närvarande bereds.

 Regeringen har i prop. 1994/95:9 föreslagit att Apoteksbolagets monopol på

försäljning av receptfria läkemedel avskaffas. Krav kommer i stället att ställas

på kompetens för att säkerställa god säkerhet. Genom konkurrerande alternativ

kan tillgängligheten öka och konkurrens om service, kvalitet och priset uppstå.

 Läkemedelsförsörjningsutredningen (S 1992:07) överväger nu inför sitt

slutbetänkande fortsatt avreglering av läkemedelshanteringen, bl.a.

avmonopolisering under kontrollerade former också beträffande de receptbelagda

läkemedlen.

 Räddningstjänstutredningen har i betänkandet Räddningstjänst i samverkan och

på entreprenad (SOU 1994:67) föreslagit att sotningsmonopolet skall avvecklas

och att kommunerna får rätt att upphandla räddningstjänster, exempelvis

brandsläckning. När det gäller räddningstjänster innebär utredningens förslag

att kommuner som så önskar ges rätt att överlåta utförandet av de

skadeavhjälpande räddningsinsatserna till en enskild entreprenör. Den planerande

och förebyggande verksamheten föreslås även i fortsättningen handhas av

kommunerna som behåller det samlade ansvaret för räddningstjänsten. Också

räddningsledaren, som vid en insats har långtgående befogenheter och

skyldigheter av myndighetskaraktär, förblir en funktion i kommunen, enligt

förslaget. Regeringen avser att lägga fram en proposition under hösten 1994.

 Plan- och bygglagen (1987:10) har setts över (SOU 1994:36).

Detaljplaneprocessen avses förändras så att en ökad konkurrens inom handeln

främjas.

 Statsmakterna har fortlöpande ett behov av att styra utvecklingen på och

reglera olika områden för att utifrån samhällsekonomiska avvägningar ta till

vara viktiga skyddsintressen. Regeringen lägger stor vikt vid att de regler och

styrmedel som därvid införs är enkla, ändamålsenliga och i minsta möjliga mån

stör konkurrensen på marknaden.

 Regeringens avregleringsprogram i sin helhet finns dokumenterat i

Avregleringsdelegationens andra rapport till regeringen (bilaga 9).

7.3 Organisation och verktyg i det generella avregleringsarbetet

Styrmedel för regelreformering

Det bedrivs i dag ett arbete på olika nivåer i förvaltningen för att göra regler

enklare och mindre kostsamma. Regeringen har utfärdat omfattande anvisningar för

arbetet med regelreformering i regeringskansliet, hos myndigheterna och inom det

offentliga utredningsväsendet.

 Nya regler granskas i regeringskansliet även från statsfinansiell synpunkt.

Inom ramen för budgetprocessen granskar myndigheterna sina egna regler. De

statliga utredningarna har blivit skyldiga att förutsättningslöst pröva

offentliga åtaganden (dir. 1994:23).

 Regeringen förbereder ett ökat stöd till utredningarna i form av bl.a.

information, utbildning och metodstöd. Statsrådsberedningens checklista för

regelskrivare håller på att kompletteras. Också begränsnings-förordningen

(1987:1347) ses över.

Myndigheternas arbete

Konkurrensverket, länsstyrelserna och andra myndigheter har viktiga uppgifter i

avregleringsarbetet.

 Konkurrensverket har enligt regleringsbrevet för 1994/95 att kommentera

utvecklingen på de marknader som avreglerats eller regelreformerats samt att vid

behov lämna förslag till regler som behövs för att liberaliserade marknader

skall fungera väl. Verket skall också lämna förslag till avveckling, begränsning

eller ändring av regelverk som är konkurrenshindrande eller motverkar ekonomisk

tillväxt. Konkurrens-verket skall senast den 15 oktober varje år redovisa

aktuella förslag till avreglering eller regelreformering. Förslagen skall

prioriteras efter deras effekter för samhällsekonomin.

 Länsstyrelserna har i princip motsvarande uppgifter. Länsstyrelserna skall

vidare lämna förslag till avveckling, begränsning och ändringar ifråga om regler

som man tillämpar och som är konkurrensbegränsande och motverkar ekonomisk

tillväxt. Länsstyrelserna skall redovisa sina avregleringsförslag till

Konkurrensverket den 15 september varje år.

En rullande granskning

För att arbetet med att nå en ökad effektivitet och sänkta kostnader skall bli

verkningsfullt måste regelsystemen löpande följas upp. Av särskild betydelse för

tillväxten och sysselsättningen är etableringen av nya företag och utrymmet för

små och medelstora företag att växa. I denna process spelar de regler som på ett

eller annat sätt berör företagandet en central roll.

 Samtidigt som de grundläggande regelsystemen som styr eller på annat sätt

berör företagandet skall vara stabila, måste en ständig omprövning kunna ske

från effektivitetssynpunkt. Samtliga dessa regler bör därför löpande bli föremål

för översyn. Genom att gå systematiskt tillväga och på så sätt skapa sig en

total bild av det samlade regelbeståndet kan man uppnå betydande vinster. I ett

sådant perspektiv kan man t.ex. urskilja de samlade effekterna på en marknad

eller i en bransch av skilda regelsystem som faller inom olika departements

ansvar. En annan aspekt som bör strykas under är vikten av att områden där nya

regleringar införs systematiskt följs upp inom en rimlig tidsperiod.

 Mot denna bakgrund avser regeringen att införa ett system av den karaktär som

Avregleringsdelegationen har föreslagit för reformering av regler som berör

företag. Den närmare tekniska utformningen av ett sådant system bereds för

närvarande inom regeringskansliet. Avsikten är att systemet smidigt skall kunna

fogas in i det övriga arbetet i departementen och samordnas med det nuvarande

arbetet för regelreformering. Det pågående arbetet kompletteras därvid med

aspekten marknadseffektivitet och infogas i en granskningscykel om fyra år som

omfattar alla lagar, förordningar samt myndighetsföreskrifter och allmänna råd

som berör företagen.

7.4 Ökad kunskap om regleringars effekter

Som tidigare nämnts syftar avregleringsarbetet till att ta bort kostnader och

till att öka effektiviteten på marknaden. En särskild svårighet i arbetet är att

de negativa effekterna av en reglering till stora delar ofta är dolda. Medan

vissa grupper kan påvisa tydliga fördelar med en reglering, så är de negativa

effekterna till följd av bristande konkurrenstryck som drabbar konsumenterna och

samhällsekonomin ofta inte mätbara så länge regleringen består. Det är först

genom själva avregleringen som den dolda prislappen kan friläggas.

 Det är mot den här bakgrunden viktigt att öka kunskapen om regleringars

effekter.

 Det är angeläget att den forskning som bedrivs internationellt och i Sverige

tillgodogörs avregleringsarbetet. Det är också angeläget att de värdefulla

insatser som redan görs på bl.a. universitet och fristående forskningsinstitut

på detta område förstärks.

 Till Konkurrensverket har knutits ett vetenskapligt råd för att stödja

forskningen på konkurrensområdet. Verket disponerar närmare 18 Mkr över en

treårsperiod för ändamålet. I regleringsbrevet för 1994/95 anges att vid

användandet av medlen skall den offentliga sektorns problem uppmärksammas

särskilt. Konkurrensverket har efter samråd med det vetenskapliga rådet nyligen

beslutat att stödja 13 forskningsprojekt på konkurrensområdet. Flera av

projekten rör avregleringsfrågor. Bland dessa kan nämnas forskningsprojekt om

konkurrens i hälso- och sjukvården, kommunernas val mellan egen regi och

entreprenad, jämförelse av kostnaderna för sophämtning samt en studie om

konkurrens eller reglering.

 Avregleringsdelegationens förslag har lett till att en forskare på uppdrag av

Statskontoret senast den 31 december 1994 kommer att presentera en utredning om

regleringars dolda kostnader. Vidare har som tidigare nämnts Statskontoret låtit

göra en sammanställning av befintliga studier av effekterna av

taxiavregleringen. De både positiva och negativa erfarenheterna av

taxiavregleringen kommer nu att kunna tas tillvara i avregleringsarbetet.

Därigenom kan skilda problem som kan uppstå vid avreglering undvikas på ett mer

systematiskt sätt.

 Också insatser för information och opinionsbildning är viktiga för att öka

kunskaperna om avregleringars effekter.

7.5 Insatser för att underlätta arbetet för små och medelstora företag

Avregleringsarbetet är särskilt viktigt för nyföretagandet och för de små

företagen. Många och svårtolkade regelsystem med skilda krav från samhällets

sida kan för de mindre företagen innebära särskilda svårigheter. Resursåtgången

för att följa reglerna kan många gånger bli oproportionerligt hög. Detta kan

hämma utvecklingen av småföretagen och därmed tillväxten.

 Det är angeläget att nå en bättre kunskap om och förståelse för de problem

mindre företag möter i sitt dagliga arbete. Härigenom kan regelgivningen bättre

anpassas till dessa företags behov.

 Särskilt för småföretagen är det viktigt att uppgiftsinsamlingen för den

offentliga tillsynen, kontrollen, uppbörden, statistiken m.m. begränsas så långt

det är möjligt. Insamlingen av uppgifter måste också ske effektivt.

 Regeringen har mot denna bakgrund uppdragit åt Statskontoret att göra

enkätstudier om de problem uppgiftskraven från myndigheter medför för de mindre

företagen samt lämna sådana förslag till förändringar av uppgiftskraven,

formerna för uppgiftsinsamling m.m. som kan underlätta för företagen att driva

sin verksamhet. En analys skall också göras av utvecklingen av kommunernas och

landstingens krav på uppgifter från företagen. Statskontoret skall redovisa

resultatet av sitt arbete senast den 31 januari 1995.

 Uppgiftsskyldigheten orsakar, som redan nämnts, ofta en relativt sett

betydligt större arbetsbörda för mindre företag än för stora. För att inte

onödigtvis försvåra för dessa företag bör samhället vara restriktivt i sina krav

på uppgifter. Där det är lämpligt bör uppgiftsskyldigheten för de mindre

företagen slopas helt eller delvis. I tillägg till uppdraget till Statskontoret

har regeringen idag beslutat att ge tilläggsdirektiv till vissa utredningar om

möjligheten att på vissa områden helt eller delvis slopa uppgiftskyldigheten för

de mindre företagen.

 Revisionsplikten innebär ofta en belastning för de minsta företagen. Samtidigt

visar erfarenheterna att revisionen i dessa företag inte ger staten, banker,

leverantörer m.fl. den information de behöver. I Näringsdepartementet bereds för

närvarande Revisorsutredningens förslag Revisorerna och EG (SOU 1993:69). En

fråga som behandlas gäller vilka kategorier av revisorer som bör finnas. I detta

sammanhang är det lämpligt att pröva möjliga alternativ till revisionsplikten i

de minsta företagen. I underlaget bör framgå hur intressenter som behöver

information om företaget kan få denna på lämpligt sätt, bl.a. för att förhindra

ekonomisk brottslighet och konkursmissbruk.

7.6 Ytterligare insatser för att öka konkurrensen och marknadseffektiviteten

Företag på samma marknad bör verka under likvärdiga villkor. Den nya

konkurrenslagen gäller för alla aktörer - även stat och kommuner - i den

utsträckning som de agerar på en marknad. Konkurrensförhållandena på marknaden

kan emellertid komma att snedvridas till följd av att staten eller en kommun

genom sitt agerande påverkar förutsättningarna där. Detta kan ske genom att de

priser som tas ut inte motsvarar de verkliga kostnaderna för varan eller

tjänsten i fråga, eller genom att priserna inte sätts på marknadsmässiga

villkor. Vidare kan det vara fråga om att vissa privata företag på marknaden

gynnas av det allmänna genom förmånliga villkor, bidrag m.m. Oavsett syftet

bakom denna typ av konkurrenssnedvridningar leder de till att konkurrensen

kommer att ske på olika villkor. Detta riskerar att på sikt gå ut över

konsumenterna och skattebetalarna genom att marknaderna blir mindre effektiva.

Regeringen har idag beslutat att bemyndiga chefen för Näringsdepartementet att

tillkalla en särskild utredare som skall kartlägga förekomsten av och undersöka

effekterna av offentlig underprissättning och subventioner. Utredarens förslag

till åtgärder skall inriktas på att stärka möjligheterna till en

konkurrensrättslig eller annan prövning av de angivna konkurrensproblemen.

 Delgivningen av bl.a. betalningskrav släpar i dag efter. Detta beror på att

antalet delgivningar ökat kraftigt samtidigt som stämningsmännen blivit färre.

Resultatet blir ökade kostnader för staten och förluster för fordringsägarna.

Förseningarna i systemet innebär dessutom att företag på grund av försenade

eller uteblivna betalningar förhindras att investera och producera i den takt

som borde vara möjlig. Som en följd härav uppstår samhällsekonomiska förluster.

För att komma till rätta med dessa problem övervägs inom Justitiedepartementet

för närvarande frågan om att tillåta privat delgivning och att införa

avgiftsfinansiering av delgivning inom den offentliga sektorn.

 När en myndighet bedriver affärsverksamhet som konkurrerar med företag som

berörs av myndighetsutövningen finns det stor risk att konkurrensen snedvrids

och att de fristående företagens verksamhet försvåras på skilda sätt.

Regeringens principiella uppfattning är att myndighetsutövning och

affärsverksamhet bör särskiljas så långt det är möjligt. För ett flertal

myndigheter har också ett sådant särskiljande skett genom att affärsverksamheten

har bolagiserats eller privatiserats. Detta arbete bör gå vidare. För att få ett

bättre underlag kring dessa frågor pågår inom regeringskansliet ett arbete med

att undersöka och belysa riskerna från konkurrens- och

marknadseffektivitetssynpunkt med en sammanblandning av de nämnda rollerna.

7.7 Behovet av omvandlingstryck i den offentliga sektorn

Det är angeläget att det skapas ett omvandlingstryck i den offentliga sektorn.

Den nya lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (omtryckt 1993:1468) är ett

av flera viktiga instrument för ett sådant tryck. Vidare trädde den 1 juli 1994

i kraft som nämnts en ny lag om ingripande mot otillbörligt beteende avseende

offentlig upphandling (prop 1993/94:222, SFS 1994:615).

 Ett särskilt problem som uppmärksammats av Konkurrensverket och företrädare

för näringslivet är att anbudsupphandlingar avbryts till fördel för den

offentlige upphandlarens egen produktion. Regeringen beslutade därför tidigare i

år att tillkalla en arbetsgrupp som skulle utreda frågan.

 Arbetsgruppen har i en promemoria (Ds 1994:83) föreslagit att ett tillägg

införs i lagen om offentlig upphandling som klargör att beslut om att avbryta en

upphandling omfattas av lagens huvudregel om affärsmässighet. Vidare föreslås

tillägg i lagen som anger när en upphandling skall anses avslutad samt medför

skyldighet att ersätta skada vid brist på affärsmässighet.

 Arbetsgruppen föreslår dessutom att det övervägs att införa klarare regler när

det gäller procedur- och jävsfrågor vid interna bud e.d., det vill säga när den

offentlige upphandlarens egen produktionsverksamhet deltar i dennes

anbudstävling med ett eget bud eller på annat sätt. Arbetsgruppens förslag

remissbehandlas för närvarande. Regeringen avser att under hösten 1994 lägga

fram en proposition om bestämmelser när det gäller upphandlingar som avbryts.

 Andelen offentlig verksamhet som är utsatt för konkurrens bör successivt öka.

I propositionen om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig

upphandling (prop 1993/94:35 s. 18 f.) samt i årets budgetproposition (prop.

1993/94:100 bil. 13 s. 10) har angivits att ett riktmärke för kommuner och

landsting bör vara att den andel som är utsatt för konkurrens i en första etapp

bör uppgå till ungefär 20 procent av kostnaden för den sammanlagda

tjänsteproduktionen i hela kommun- och landstingssektorn. Också på det statliga

området bör den andel som är utsatt för konkurrens öka ytterligare.

 Konkurrensverket och länsstyrelserna fick i juli 1993 regeringens uppdrag att

följa det utvecklingsarbete som nu pågår och studera i vilken omfattning

tjänsteproduktionen i kommunerna och landstingen är utsatt för konkurrens. Ett

motsvarande uppdrag har samtidigt lämnats till Statskontoret när det gäller

utvecklingen inom det statliga området. Rapporter skall lämnas till regeringen

senast den 31 december 1994. Regeringen har mot bakgrund av resultaten av den

kommande redovisningen att ta ställning till behovet av ytterligare åtgärder på

området.

 Vid utskottsbehandlingen av prop. 1993/94:222 noterades av finansutskottet

(bet. 1993/94:FiU22 s. 7) vad regeringen uttalat om att åter ta upp frågan om

lagstiftning om skyldighet för statliga och kommunala myndigheter att utsätta

produktion i egen regi för konkurrens. Utskottet såg detta som en nödvändig

åtgärd om utvecklingen tyder på att de åtgärder som vidtagits för att öka

konkurrensen inte givit tillräckliga effekter.

7.8 Regeringens samlade bedömning

Regeringen vill genom denna skrivelse ge riksdagen en samlad bild av det

avregleringsarbete som bedrivs inom regeringskansliet, hos myndigheterna och i

utredningsväsendet. Arbetet syftar till att öka konkurrensen och

marknadseffektiviteten och är en viktig del i regeringens samlade strategi för

att återskapa Sverige som företagar- och tillväxtnation.

 För Sveriges konkurrenskraft är det av avgörande betydelse att marknader står

öppna för konkurrens. Vi ser idag en våg av avreglering över hela den

industrialiserade världen. Om inte Sverige skall hamna på efterkälken i dagens

hårda internationella konkurrens måste vårt nationella avregleringsarbete drivas

på.

 Regelsystemen behöver så långt som möjligt anpassas till de villkor marknaden

arbetar under, och bör så långt det är möjligt inte motverka drivkrafter för

företagande.

 Lika viktigt som att nya sektorer av ekonomin kan öppnas för det tryck på

förnyelse och effektivitet som konkurrensen skapar, är att de regleringar som

måste finnas görs så effektiva som möjligt. Alternativa styrmedel måste prövas

och det offentliga åtagandet måste löpande ses över.

 Regeringen vill också stryka under betydelsen av att avregleringsarbetet

bedrivs metodiskt och att befintliga och nya regelsystem löpande granskas och

följs upp.

 De åtgärder som presenterats i denna skrivelse bildar tillsammans regeringens

samlade avreglerings- och regelreformeringspolitik. Genom att åtgärder vidtas på

alla de områden som beskrivits har regeringen tagit ett helhetsgrepp i

avregleringsarbetet. Avregleringsarbetet bedrivs systematiskt, på bred front och

med hög prioritet.

Näringsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14 juli 1994

Närvarande: statsråden Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1994/95:22 Redogörelse för regeringens

avregleringsarbete under perioden september 1991 - september 1994.

AVREGLERING

FÖR TILLVÄXT OCH FLER JOBB

Avregleringsdelegationens

andra rapport

till regeringen

Del I: VÅR SAMLADE BEDÖMNING

Avregleringsdelegationen

Regeringen

(Näringsdepartementet)

Regeringen beslöt den 16 september 1993 att tillkalla en delegation för

avregleringsfrågor och för regeringens avregleringsprogram (Avreglerings-

delegationen).

Den 18 oktober 1993 förordnade Näringsministern statssekreteraren Hans Karlander

som ordförande. Som övriga ledamöter förordnades politiskt sakkunnige Fredrik

von Baumgarten, departementsrådet Yvonne[REDACTED_EFTERNAMN], politiskt sakkunnige Anders
[REDACTED_EFTERNAMN], departementsrådet Tomas Keisu, departementsrådet Thomas[REDACTED_EFTERNAMN],

departementssekreteraren Peter[REDACTED_EFTERNAMN], kanslirådet Björn[REDACTED_EFTERNAMN],

planeringschefen Torsten[REDACTED_EFTERNAMN], departementsrådet Sven-Erik[REDACTED_EFTERNAMN],

rättschefen Per Virdesten och departementssekreteraren Erna Zelmin-Åberg. Som

sakkunnig förordnades departementsrådet Ann-Christin Nykvist och som expert

departementssekreteraren Yngve[REDACTED_EFTERNAMN]. Departementsrådet Dan[REDACTED_EFTERNAMN]

förordnades som ledamot den 5 november 1993 och avdelningsdirektören Roger

Pyddoke som expert den 1 mars 1994. Den 15 mars 1994 entledigades departements-

rådet Yvonne[REDACTED_EFTERNAMN] från sitt uppdrag som ledamot i delegationen samtidigt

som departementssekreteraren Bengt Toresson förordnades som ledamot.

Departementsrådet Staffan[REDACTED_EFTERNAMN] förordnades som sekreterare och

departementssekreteraren Herbert Silbermann som biträdande sekreterare. I

delegationskansliets arbete deltar Tomas[REDACTED_EFTERNAMN], som har förvaltningsexamen med

samhällsekonomisk inriktning.

Avregleringsdelegationen lämnade en första rapport till regeringen den 29

november 1993. Härmed överlämnas delegationens andra rapport.

Delegationen fortsätter sitt arbete i enlighet med direktiven.

Stockholm den 18 maj 1994

Hans Karlander

 Staffan[REDACTED_EFTERNAMN]

INNEHÅLL

DEL I

VÅR SAMLADE BEDÖMNING

I Våra uppgifter

II Avreglering pågår!

IIIGranska alla företagsregler!

IV Bakgrund

 Avreglering höjer tillväxten

 Regler behövs, men...

 Avreglering ökar konkurrensen

 Anarki och normlöshet?

 Marknadseffektivitet

 Forskning och opinionsbildning

VÅRA FÖRSLAG

1. Skapa ett system för rullande, aktiv avreglering!

2. Öka kunskapen om regleringarnas effekter!

 - Utred de dolda prislapparna!

 - Undersök effektiviteten i offentliga bidragssystem!

 - Dra nytta av erfarenheterna från taxiavregleringen!

3. Underlätta arbetet för små och medelstora företag!

 -Ta hänsyn till de mindre företagens situation och utred företagens

uppgiftsskyldighet!

 -Se över revisionsplikten för små företag!

4. Gör ytterligare insatser!

 -Undersök offentlig underprissättning och subventioner!

 -Tillåt privat delgivning!

 -Skilj på myndighetsutövning och affärsverksamhet!

 -Gör klart när myndigheterna får lägga ut verksamhet på entreprenad!

DEL II

Bilaga 1 Bakgrund till Avregleringsdelegationens arbete och förslag

Bilaga2 Erfarenheter av effekterna av avregleringar utomlands ochi Sverige

Bilaga3 Cirka 150 avregleringar av marknader/sektorer i densvenska ekonomin

Bilaga4 Ett system för rullande, aktiv avreglering

Bilaga5 Checklistor och analysinstrument

 5.1 Den dolda prislappen för reglering som sänker konkur- renstrycket

 och skadar marknadseffektiviteten

 5.2 Mekanismer som kan leda till förluster vid reglering

 5.3 Barriärer mot marknadstillträde eller tillväxt

 5.4 Effektivitetsrisker vid storskalighet

 5.5 Att testa om konkurrensen är bra eller dålig på enmarknad

 5.6 Effekter som avreglering och reglering kan ha på utbud,priser och

 struktur

 5.7 När kan marknadsmisslyckande inträffa efter avreglering?

 5.8 Tablå över styrmedel som är alternativ till detaljreglering

Bilaga6 Företagens uppgiftsskyldighet

Bilaga7 Direktiven för Avregleringsdelegationen

Bilaga8 Nuvarande medel för regelreformering

DEL III

Bilaga9 Tabeller över genomförda reformer och pågående arbetei regeringens

avregleringsprogram för enskilda marknader/sektorer

Vår samlade bedömning

Vi har fyra huvudinriktningar i de förslag som vi presenterar:

1. Skapa ett system för rullande, aktiv avreglering!

2. Öka kunskapen om regleringarnas effekter!

3. Underlätta arbetet för små och medelstora företag!

4. Gör ytterligare insatser!

I Våra uppgifter

Avregleringsdelegationen skall stödja och driva på arbetet för avreglering.

Delegationen har tre huvuduppgifter:

 Sammanställa konkretisera och följa upp åtgärderna i regeringens program för

 avreglering,

 Ta initiativ för ökad konkurrens, t.ex. genom fler nyetableringar

 Sprida information och bilda opinion om effektivitet på marknaden

II Avreglering pågår!

Regeringens program för avreglering omfattar drygt 150 reformer. Hälften av dem

har redan genomförts, andra förbereds. Programmet innebär genomgripande

förändringar på berörda marknader och sektorer. Det presenteras i bilagorna 3

och 9.

Programmet är framför allt inriktat på att skapa ett bättre företagsklimat och

stimulera nyföretagandet. Det görs särskilda insatser för de små och medelstora

företagen.

Ett fyrtiotal skatter och avgifter har sänkts, vilket minskar företagens

skattebörda med cirka 40 miljarder kr. Uppemot 50 olika reformer gör

företagandet enklare och förbättrar företagens villkor. Genom drygt ett

femtiotal olika reformer avskaffas monopol på en rad områden.

Också avregleringsarbetet i övrigt har bredd. Nya regler granskas i regerings-

kansliet även från statsfinansiell synpunkt. Inom ramen för budgetprocessen

granskar myndigheterna sina egna regler. Konkurrensverket, Riksrevisionsverket

och andra myndigheter har viktiga uppgifter på området.

Till detta kommer förändringar som berör de statliga utredningarna. Dessa har nu

blivit skyldiga att utreda frågan om vad den offentliga sektorn skall göra och

vad som kan skötas av andra. Regeringen förbereder också ökat stöd till utred-

ningarna i form av bl.a. information, utbildning och metodstöd. Statsrådsbe-

redningens checklista för regelskrivare håller på att kompletteras.

III Granska alla företagsregler!

Avregleringsdelegationen föreslår att det nuvarande avregleringsprogrammet

utökas med en rullande granskning av de regler som direkt eller indirekt

påverkar företagen. Det gäller lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter

och allmänna råd. Reglerna skall reformeras (förenklas, förändras, tas bort

eller ersättas med andra styrmedel) om de orsakar onödigt höga kostnader eller

andra problem, genom att störa effektiviteten på marknaden.

Förslaget kompletterar, aktiverar och förstärker det avregleringsarbete som

pågår. Arbetet konkretiseras och fördjupas i fråga om marknadseffektivitet. Det

innebär ett helhetsgrepp på avregleringsarbetet som ger förutsättningar för

bättre och snabbare resultat på bred och rörlig front.

Vi anser också att det behövs nya insatser för att minska den totala mängden

regler.

Det handlar totalt sett om systematiska åtgärder för regelförenkling och

regelkontroll. De beskrivs konkret i det följande.

IV Bakgrund

Avreglering höjer tillväxten

Grundtanken i regeringens program för avreglering är att avreglering genom ökad

konkurrens bidrar till att höja den ekonomiska tillväxten. Det skapar i sin tur

möjligheter till ökade inkomster, fler jobb och bättre välfärd. Konsumenterna

gynnas av lägre priser och bättre service.

Denna tanke stöds av de internationella erfarenheterna på området. Likaså hävdar

Lindbeckkommissionen att effektiviteten främjas bäst på en marknad där många

oberoende producenter konkurrerar på lika villkor.

Olika studier pekar, enligt Lindbeckkommissionen, på att effektiviteten i

allmänhet kan öka med 10 till 50 procent när konkurrensen förbättras. De största

vinsterna finns att hämta på de marknader där konkurrensen tidigare varit låg

eller obefintlig.

Regler behövs självfallet, men de kan skapa onödiga kostnader. Dessa kostnader

är till stor del dolda. De syns varken i statens budget, i företagets

redovisning eller i konsumentens plånbok. Vem kan t.ex. bestämma värdet på idéer

som aldrig blev verklighet, eller produktion som aldrig startat? Vi måste

försöka minska de kostnader som regleringar medför.

Det enda sättet att dra fram de onödiga kostnaderna i ljuset är att ta bort

eller förändra regler. Värdet av de prissänkningar och den ökade tillväxt som då

skapas visar på regelns dolda kostnad.

Några exempel på erfarenheter från avregleringar i Sverige och utlandet:

 I USA avreglerades många branscher på 80-talet. En utvärderingpekar på att

avregleringarna av bl.a. passagerarflyg, lastbilstrafik,telekommunikationer,

kabel-TV och banker gav en sammanlagd vinstpå cirka 60 miljarder dollar per år.

(Källa: Clifford Winston "Economic Deregulation: Days of Reckoning for

Microeconomists" frånJournal of Economic Literature, September 1993, sid. 1263

- 1289)

 Den europeiska försäkringsmarknaden har avreglerats, vilketförändrat utbudet

kraftigt. Premiekostnaderna för ett hushåll harsjunkit med i genomsnitt en

tredjedel. (Källa: The McKinseyQuaterly, nr. 12, 1993)

 Avregleringen av det svenska inrikesflyget har medfört sänkningar av

 biljettpriserna på vissa linjer med mellan 20 och 40 procent. (Källa:

 Kommunikationsdepartementet)

 1991 avreglerades den svenska teko-importen. Tack vare avregleringen har

 konsumenterna dels fått ett bredare utbud, dels sparat cirka 3 miljarder kr,

 enbart under 1992. (Källa: Konkurrensverket)

 1991 startades en tredje, marksänd TV-kanal utanför Sveriges Televisions

 tidigare monopol, den som vi i dag kallar TV 4. Året därefter slopades

 radiomonopolet, vilket på flera platser i landet ökat utbudet rejält.

 I Sverige har hinder mot nyetablering inom barnomsorgen tagits bort. Det har

 bidragit till att cirka 100.000 nya platser kunnat skapas. (Källa:

 Socialdepartementet, proposition 1993/94:11 om utvidgad lagreglering på

 barnomsorgsområdet m.m.)

 Efter avregleringen av taximarknaden 1990 har tillgängligheten förbättrats

 och väntetiderna har minskat, särskilt i storstäderna. Företagen har i viss

 mån börjat konkurrera med lägre priser. (Källa: Stefan[REDACTED_EFTERNAMN] "Effekter av

 taxinäringens avreglering", Sveriges systemskifte i fara?, Industriens

 Utredningsinstitut, 1993)

Avregleringen av taxi har också visat att det kan uppstå nya problem när en

marknad avregleras. Myndigheterna var inte beredda på bl.a. fusk och ordnings-

problem som uppstod. När en marknad avregleras är det mycket viktigt att försöka

förutse och förebygga sådana problem. För detta kan krävas andra regler.

I bilaga 2 redovisar vi effekter av vissa avregleringar.

Regler behövs, men...

Sverige har länge brottats med ekonomiska problem. Ekonomin måste växa

tillräckligt snabbt för att vi i Sverige skall kunna behålla den standard vi

vant oss vid. De senaste åren har den ekonomiska tillväxten istället varit

negativ.

Det startas för få nya företag i vårt land. Andelen nyföretagande är klart högre

i våra viktigaste konkurrentländer. Alltför få mindre företag växer till större.

De stora svenska företagen har nästan alla många år på nacken, flera av våra

ledande företag fanns redan vid förra sekelskiftet.

Hindren för att starta nya företag har varit för höga. Drivkrafterna för

företagen att växa och utvecklas har inte varit tillräckligt starka.

Konkurrensen på många marknader är fortfarande inte tillräcklig. Det leder i sin

tur till att priserna blir onödigt höga, och att den samlade produktionen sackar

efter.

Det finns flera orsaker till svag konkurrens på en marknad. Företagen kan ju

själva agera så att konkurrensen blir lidande. Exempelvis genom att de

samarbetar i stället för att konkurrera med varandra, eller genom att företag

missbrukar sin makt på marknaden för att komma undan konkurrens. I dag bekämpar

Konkurrensverket den typen av agerande med stöd av den nya konkurrenslagen, som

innebär höga avgifter för de företag som inte följer reglerna.

En annan viktig orsak är offentliga regleringar som minskar konkurrensen och

hindrar nya företag att etableras och växa. Problemet är inte de offentliga

reglerna i sig, utan när de skadar konkurrensen i onödan, skapar effektivitets-

förluster och därmed medför höga kostnader.

Dessa effektivitetshinder kommer man inte åt med den traditionella konkur-

renslagstiftningen. Det krävs politiska beslut för att kartlägga och förändra de

offentliga regler som skapar problem. Delegationen ser som sin uppgift att peka

ut vilka typer av regler det handlar om och att visa på vägar att dra fram

kostnadernas orsaker i ljuset.

År 1990 uppskattade man att det fanns cirka 1.200 lagar, 2.300 förordningar och

15.600 myndighetsföreskrifter i Sverige.

Många av dessa regler är säkert kloka och välmotiverade till sitt syfte. Samman-

taget orsakar den totala mängden regler dock stora kostnader och onödigt krångel

på marknaden. Därför måste man fråga sig om alla dessa regler behövs. Ett

systematiskt arbete bör inledas för att minska den totala mängden regler.

Avreglering ökar konkurrensen

På en marknad som fungerar effektivt måste företagen tävla om att ge konsumenten

bästa möjliga produkter till lägsta möjliga pris. Den som inte är med på det

tappar sina kunder. Detta stimulerar till förändringar, nya idéer och utveckling

av nya varor och tjänster. Det sätter press på effektiviteten och

produktiviteten i det enskilda företaget.

På marknader där tävlingspressen är dålig - t.ex. till följd av offentliga

regleringar - skyddas företagen från trycket att hela tiden vara bättre och

effektivare än sina konkurrenter. De kan ta ut onödigt höga priser. Kvalitet och

service försämras. Nya företag kanske hindras att etablera sig. Därför gynnas

konsumenterna av konkurrens. De får mer för pengarna när regleringar som kostar

i onödan förändras eller tas bort.

I avregleringsarbetet ingår också att de regler som måste finnas är stabila,

enkla och klara. Onödiga monopol både privata och offentliga, måste avskaffas,

för att öka konkurrensen. Lika viktigt är det att motverka s.k. monopolliknande

situationer, där ett eller ett fåtal företag dominerar marknaden.

Sverige är starkt beroende av marknader i utlandet. SKF säljer nio av tio

kullager utomlands. Fyra av fem Volvobilar går på export. Internationellt pågår

det en stark avregleringsverksamhet. Om vi inte skall hamna på efterkälken i

dagens hårda internationella konkurrens måste vi driva på avregleringsarbetet.

Anarki och normlöshet?

Avreglering uppfattas ibland som ett värdeladdat ord. Vissa kanske sätter

likhetstecken mellan avreglering och regellöshet, att avreglering leder till en

otyglad marknad à la Vilda Västern.

Så är det inte. Vårt samhälle måste ha lagar och regler. De skall vara enkla och

klara, stabila och förutsebara. Om vi inte hade lagar och regler skulle

samhället och marknaden inte kunna fungera. Vi måste kunna skydda bl.a. liv,

hälsa, miljö, säkerhet och social trygghet.

Därför är det inte ett självändamål att ta bort regler. På samma sätt får regler

och bestämmelser inte heller vara ett mål i sig. Regler som ger upphov till höga

kostnader - utan att ge oss tillräcklig nytta - skall tas bort eller förändras

så att kostnaden minskar och tillväxten ökar. Denna tillväxt skall vara

långsiktigt hållbar.

I vissa fall, när marknaden behöver styras, kan regleringar vara mindre an-

vändbara eller orsaka höga kostnader. I sådana fall bör staten försöka hitta

alternativa sätt att styra marknaden. Det kan röra sig om ekonomiska styrmedel,

främst avgifter, något som blir allt vanligare i t.ex. miljöpolitiken.

Ett annat alternativ är att ställa krav på hur en produkt skall fungera, i

stället för att detaljreglera hur den skall vara konstruerad. Sådana regler har

införts bl.a. i byggsektorn.

Marknadseffektivitet

Vi vill föra in begreppet marknadseffektivitet i arbetet med avreglering.

Begreppet marknadseffektivitet står för hur effektivt en marknad kan fördela

resurser respektive producera varor och tjänster. Vårt arbete har visat att

offentliga regleringar kan sänka marknadseffektiviteten.

På samma sätt som regleringarnas kostnader oftast är dolda, och därför förbises,

är begreppet marknadseffektivitet teoretiskt och därmed svårgripbart. Begreppet

saknas i det nuvarande arbetet med avreglering. Vi menar att det är nödvändigt

att täcka in marknadseffektiviteten i arbetet och att hitta påtagliga och an-

vändbara sätt att konkret och praktiskt beskriva vad den innebär.

Marknadseffektivitet handlar inte bara om hur effektiv en enskild marknad är.

Det är även viktigt att kartlägga och åtgärda hinder på en marknad som samtidigt

sänker effektiviteten på andra marknader. En multiplikatoreffekt uppstår när

skadorna sprider sig till marknad efter marknad, som när dominobrickorna faller

på varandra.

I bilaga 1 finns en närmare beskrivning av dagens arbete med regelreformering

och vad som nu behöver göras. Där redovisar vi också närmare för vissa viktiga

utgångspunkter för våra förslag.

Forskning och opinionsbildning

Vi i Sverige behöver veta mer om hur olika åtgärder för avreglering kan höja

marknadseffektiviteten. Mer stöd behövs av den ekonomiska vetenskapen. Det är

viktigt att forskningen stimuleras på detta område. Den allmänt sett dåliga

medvetenheten om behovet av avreglering, och om vinster med det, är också ett

problem. Information och opinionsbildning behövs i bred omfattning. Inte minst

gäller detta målgrupper som mer direkt kan påverka reglers innehåll och

tillämpning.

VÅRA FÖRSLAG

1.Skapa ett system för rullande, aktiv avreglering!

Vi föreslår att regeringen inför ett system för rullande, aktiv avreglering som

skall ske löpande från den 1 oktober 1994. Departementen skall varje år granska

en fjärdedel av de regler som direkt eller indirekt berör företagen, för att

förenkla reglerna. Möjligheterna att ta bort en tiondel av reglerna inom ett år

skall undersökas, och praktiska anvisningar får ges om hur minskningen kan gå

till.

Varje departement skall också göra djupare analyser av reglernas konsekvenser

inom tre viktiga områden per år (regelkontroll).

Testpaneler med företag inrättas. De skall undersöka vilka konsekvenser olika

regleringar får.

Syftet med systemet är bl.a. att:

 Framhålla aspekten marknadseffektivitet.

 Kartlägga och minska dolda kostnader.

 Hitta de bästa och billigaste styrmedlen.

 Bidra till att skapa regler som är enkla, klara och effektiva.

 Arbeta för en rejäl minskning av den totala regelmängden.

I avregleringsarbetet skall man ta speciell hänsyn till de små och medelstora

företagens villkor.

Systemet bygger som framgått på två olika delar.

Regelförenkling innebär främst att reglerna skall göras så enkla och klara som

möjligt. Den totala regelmängden behöver minskas.

I regelkontroll ingår att undersöka om reglerna behövs, om de är effektiva och

om de har några "biverkningar". Tillämpningen av reglerna gås igenom, liksom

bl.a. möjligheterna att använda andra styrmedel.

Testpanelerna skall bestå av små och medelstora företag som - på var sitt område

- tar reda på hur ett visst regelsystem påverkar deras typ av företag.

Den brittiska regeringen skapade tidigt i avregleringsarbetet särskilda insats-

grupper av företag. De fick arbeta med var sin sektor av ekonomin och gick

metodiskt igenom regleringarna där. Över 600 förslag om förändringar gavs till

regeringen, och många har genomförts. Sådana insatsgrupper kan vara intressanta

också i Sverige för att visa på regler som behöver förändras. Information och

krav från grupperna skulle kunna få ett gensvar i systemet för rullande, aktiv

avreglering. Vi kommer att studera frågan närmare och återkommer i saken.

I bilaga 4 finns en plan för gången i arbetet enligt vårt förslag till system

för avreglering.

Vi har tagit fram checklistor och analysinstrument som belyser begreppet

marknadseffektivitet. De finns i bilaga 5 och fungerar som bruksanvisning för

avreglering.

2.Öka kunskapen om regleringarnas effekter!

 Utred de dolda prislapparna!

Reglernas dolda prislappar orsakas av att konkurrensen är för svag på en

marknad. Producenterna behöver inte tävla om lägre pris och bättre kvalitet,

kostnaderna blir för höga, och företagen kan ta ut överpriser av konsumenterna.

Nyheter kommer inte fram bra nog.

Vi ger Statskontoret i uppdrag att belysa de dolda kostnader som orsakas av

minskad marknadseffektivitet. Studien bör på ett vetenskapligt sätt redovisa hur

kostnaderna uppstår, och om det går att bedöma hur stora de är.

 Undersök effektiviteten i offentliga bidragssystem!

Vilka drivkrafter för ökad effektivitet och kostnadspress finns i de olika

offentliga bidragssystemen? Var saknas sådana drivkrafter? Vi föreslår att

befintliga utredningsresultat kartläggs och förslag till möjliga förbättringar

läggs fram på grundval av kartläggningen.

 Dra nytta av erfarenheterna från taxiavregleringen!

Statskontoret ställer på vårt uppdrag samman erfarenheterna efter avregleringen

av taximarknaden. Erfarenheterna är blandade: Å ena sidan ökade kundernas

valfrihet och väntetiderna minskade. Å andra sidan har fusk och ordningsproblem

förekommit.

Sammanställningen skall dels bidra till debatten om avregleringar. Dels skall

man dra nytta av erfarenheterna och undvika problem vid kommande avregleringar.

Arbetet är en bakgrund till checklistan i bilaga 5:7, som beskriver när

avreglering kan leda till marknadsmisslyckande.

3.Underlätta arbetet för små och medelstora företag!

 Ta hänsyn de mindre företagens situation och utred företagensuppgifts-

skyldighet!

Vi föreslår att regeringen utreder de speciella problem som regler skapar i

mindre företag, för att öka kunskaperna om reglernas effekter för dem.

Utredningen skall också undersöka alternativa styrmedel.

Uppgiftslämnandet till myndigheter driver upp företagens kostnader och är en

belastning speciellt för de mindre företagen som kanske inte själva har an-

vändning av informationen.

Vi föreslår att företagens uppgiftsskyldighet utreds generellt. Utredningen

skall kartlägga vilka krav uppgiftslämnandet ställer på företagen, och föreslå

förändringar. Syftet är att förenkla och effektivisera företagens uppgiftsläm-

nande, samt att minska kostnaderna.

I arbetet skall också ingå att pröva om de minsta företagen helt eller delvis

kan befrias från skyldigheten att lämna uppgifter. Tilläggsuppdrag om detta kan

ges till vissa nu arbetande utredningar som regeringen väljer ut. Då kan man

komma snabbare framåt.

De mindre företagens behov av information om regler och om de krav som reglerna

ställer på dessa företag bör också kartläggas. Likaså bör uppmärksammas vilken

information myndigheterna behöver om hur deras regler påverkar de mindre

företagen. Frågan om vad som skall vara statens uppgift i regelinformationen,

respektive vad som kan skötas av näringslivet, bör prövas.

Den generella utredningen om företagens uppgiftslämnande bör göras av

Statskontoret. Detta redovisar vi närmare i bilaga 6.

 Se över revisionsplikten för små företag!

Vi föreslår att regeringen undersöker möjligheterna att avskaffa

revisionsplikten i de minsta företagen, i ljuset av avregleringsprogrammet.

Erfarenheterna visar att revisionen inte alltid ger rätt information i rätt tid,

trots att den ofta är en belastning för de minsta företagen.

Revisionen skall i så fall ersättas med andra regler som säkrar information som

behövs till staten, banker och andra intressenter. Förslaget kan enligt vissa

beräkningar spara mellan 25.000 och 50.000 kr per bolag.

4.Gör ytterligare insatser!

 Undersök offentlig underprissättning och subventioner!

Stat och kommun kan på olika sätt hindra konkurrens på lika villkor. Två exempel

är: Underprissättning - d.v.s. att en vara eller tjänst säljs till ett lägre

pris än vad det kostar att producera den. Subventioner - som innebär att en

producent hålls under armarna med offentliga bidrag och stöd av olika slag.

Sedan den 1 juli 1992 har Konkurrensverket fått mer än 40 anmälningar mot

underprissättning och subventioner. Bl.a. har en kommun fått kritik för sub-

ventioner till ett hotell, och folktandvården i ett landsting har kritiserats

för att länets tandläkare inte kan konkurrera på lika villkor. Regeringen bör

undersöka vilka följder detta får, och föreslå åtgärder.

 Tillåt privat delgivning!

Vi föreslår att privat delgivning tillåts för att minska eftersläpningen i

delgivningen. Samtidigt bör den offentliga delgivningen betalas med avgifter.

Delgivningen släpar i dag efter, p.g.a. att antalet delgivningar ökat kraftigt

samtidigt som stämningsmännen blivit färre. Upp till vart tredje delgivnings-

uppdrag misslyckas. Det leder till stora förseningar i indrivningen. Resultatet

blir ökade kostnader för staten och förluster för fordringsägarna. När

investeringar och produktion försenas eller förhindras genom detta drabbas

samhällsekonomin.

 Skilj på myndighetsutövning och affärsverksamhet!

Vi föreslår en undersökning av riskerna med att myndigheter driver affärsverk-

samhet som konkurrerar med de företag som berörs av myndighetsutövningen.

Sammanblandningen av uppgifter kan ge myndigheten fördelar framför konkurren-

terna, inte minst genom att den har insyn i företagens verksamhet. Företagen

hamnar i beroendeställning till myndigheten. Om myndigheten blandar samman sina

roller kan marknadseffektiviteten skadas. Det kan t.ex. leda till att färre nya

företag startas på en marknad.

 Gör klart när myndigheterna får lägga ut verksamhet påentreprenad!

Vi föreslår att departementen går igenom reglerna för sina myndigheter, för att

se till att det klart framgår när myndigheten kan lägga ut verksamhet på

entreprenad i stället för att utföra den själv. I dag kan gränsdragningen vara

oklar. Om reglerna görs klara och tydliga måste myndigheternas upphandling öka,

liksom konkurrensen. Nya marknader öppnas då för företagen.