Regeringens proposition 1993/94:111

Med sikte på hållbar utveckling;

P-

Genomförande av besluten vid FN:s konferens       1993/94:111 om miljö och utveckling - UNCED

Regeringen överlämnar denna proposition tiU riksdagen. Stockhohn den 9 december 1993

Cari Bikt

Olof[REDACTED_EFTERNAMN]

(MUjö- CKh namrresursdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Världens länder fick ett gemensamt uppdrag vid FN:s konferens om nuljö och utveckling (UNCED) att verka för en håUbar samhäUsutveckling. I denna proposition lägger regeringen fram sin strategi för det fortsatta arbetet med att förverkUga målet om en håUbar utveckling i Sverige CKh en strategi för Sveriges insatser i det globala samarbetet för håUbar utveckling. Strategiema utgår från de vid konferensen beslutade principema i Ricxleklarationen och från handlingsprogrammet Agencfe 21.

Ett av regeringens prioriterade områden är att verka för en långsiktig och håUbar utveckling i Sverige inom ramen för ekosystemens bärighet. Detta mål är väl förenUgt med Riodeklarationen och Agencfe 21.

I propositionen redovisas aUmänna riktlinjer för utvecklingen i Sverige inom olika problemområden och samhäUssektorer. TUlsammans formar de en nationeU strategi för håUbar utveckling och därmed en svensk Agenda 21. Som gmnd Ugger av riksdagen redan beslutade mUjöpoUtiska mål och prioriteringar bl.a. i vad avser kretsloppsanpassad samhäUs­utveckling, klimatfrågor, biologisk mångfeld och skogspoUtik samt ärenden under beredning och utveckling som mUjöbalk, kenukaUefrågor och mUjöskulden. En redovisning av den aktueUa nuljösituationen -regeringens årUga mUjöredovisning tiU riksdagen - är bifogad proposi­tionen.

Regeringen avser att vidta åtgärder för att beskrivningar av konsekvensema för miljön som allmän regel skaU göras redan före eUer i samband med principieUa beslut som fettas av regeringen eUer av StatUga myndigheter.  Myndighetema bör beakta konsekvensema for

1 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

nuljön innan de utfärdar regler i form av foreskrifter eUer allmänna råd.    Prop. 1993/94:111

Instmktioner, förfettningar m.m. ses över för att bedöma behovet av

mUjöanpassning.

Vidare avser regeringen att ge statUga myndigheter möjUghet att ta ett SärskiU miljöansvar i sin verksamhet. UppfyUelsen av detta ansvar fömtsätts komma att granskas vid återkommande mUjörevisioner.

Regeringen viU stödja kommunema i arbetet med att utarbeta lokala handUngsprogram för en håUbar utveckling. För att uppnå en håUbar UtveckUng behövs en förbättrad resurshushållning, ändrade prcxluktions-och konsumtionsmönster och förändrade Uvsstilar. I propositionen behandlas hur kommuner bl.a. i samband med upprättande av s.k. lokafe Agencfe 21 kan bidra tiU denna utveckling. Regeringen avser att återkomma i 1994 års budgetproposition tiU ett försfeg från utredningen om kommmunemas arbete fÖr en god UvsmUjö om stimulans tiU arbetet med lokafe Agencfe 21 i kommuner och ideelfe organisationer.

Regeringen avser att ge MUjövårdsberedningen uppgiften att utveckfe uppföljningen av Riobesluten i det svenska samhäUet.

System för mUjöövervakning är av central betydelse för bl.a. uppföljningen av nuljöarbetet och dess resultat. Sveriges kunnande inom nuljöövervakningsområdet är intemationeUt efterfrågat. Regeringen avser att i 1994 års budgetproposition återkomma tiU frågan om medel för intemationelU utveckUngsarbete inom miljöövervakningsområdet.

1 propositionen behandlas vidare den svenska strategin när det gäUer det fortsatta arbetet med globafe mUjö- och utvecklingsfiågor. Mål, prioriteringar cKh åtgärder redovisas, liksom därmed förknippade organisations- och resursfrågor. En särskUd arbetsgmpp tiUsätts, som skaU behandfe nuljö- och biståndsfiigor i ljuset av Riobesluten.

Innehållsförteckning

Pn)p. 1993/94:111

1

Försfeg tiU rikscfegsbeslut.............................. 

... 

5

2

Ärendet CKh dess beredning      ...................... 

... 

6

3

Bakgmnd         ............................................. 

... 

6

3.1

Riokonferensen...................................... 

... 

7

3.2

Den nationelfe uppföljningen - remissynpunkter på Riodokumenten      

8

3.3

Den intemationeUa uppföljningen - remissynpunkter

och enkätsvar   .................................... 

9

3.4...................................................... MUjö'93 - InnehåU och remissynpunkter i samman­

fettning................................................ 

11

4      NationeU strategi för en håUbar utveckling   ...... 

12

4.1   Allmänna utgångspunkter......................... 

12

4.1.1

Strategins innehåU.......................... 

14

4.1.2

MUjömål CKh prioriteringar   .............. 

15

4.1.3

Arbete med uppföljningen   .............. 

15

4.1.4

Ansvar  för den fortsatta uppföljningen av Riobesluten     

16

4.1.5

EU - UNCED   ................................ 

17

4.2   Övergripande frågor - mUjö- och naturresurspoUtik . .

18

4.2.1

Effektivare     regelsystem    cKh    mUjööver­vakning       

18

4.2.2

Pä väg mot kretsloppssamhäUet......... 

24

4.2.3

MUjörefeterade skatter - skatteväxling 

27

4.2.4

Biologisk mångfeld........................... 

. 

30

4.2.5

HushåUning med mark CKh vatten - fysisk planering        

32

4.2.6

Klimatpåverkan och luftföroreningar.... 

. 

36

4.2.7

Försurning..................................... 

. 

37

4.2.8

Hav och vatten   ........................... 

. 

38

4.2.9

TätortsmUjön   .............................. 

. 

42

4.2.10      Urspmngsbefolkningar   ............ 

. 

43

4.3   Integrerad mUjöpoUtik............................. 

. 

43

4.3.1

AreeUa näringar m.m........................ 

. 

43

4.3.2

Joidbmk......................................... 

. 

43

4.3.3

Skogsbruk...................................... 

. 

46

4.3.4

Transporter   ................................. 

. 

49

4.3.5

Energi   ........................................ 

. 

53

4.3.6

Industrins mUjöarbete...................... 

. 

56

4.3.7

Försvaret ckU nuljön....................... 

. 

57

4.3.8

Sysselsätttiing och mUjö.................. 

. 

58

4.3.9

UtisUdning, forskrung och utveckling... 

. 

60

4.4    Regionalt och kommunalt arbete........ 62    Prop. 1993/94:111

4.4.1

Länsstyrelsema............................ 62

4.4.2

Kommunema och Agencfe 21   ....    63

Sttategi för Sveriges globafe samarbete för en håUbar ut­

veckling ..................................................... 67

5.1

De globafe mUjö- CKh utvecklingsfrågorna      69

5.2

Instmment, institutioner CKh processer för globalt samarbete - mål och prioriteringar   ..................................... 71

5.2.1

Utvecklingssamarbetet................. 

71

5.2.2

MUjö och handel.......................... 

76

5.2.3

Konventioner och fördrag............. 

. 

78

5.2.4

NormbUdande samarbete............. 

82

5.2.5

Organisations- och resursfirågor för det glo­bafe samarbetet    

92

BUaga 1.1    .............................................. 95

BUaga 1.2   .............................................    175

BUaga 2...................................................    181

ProtokoU   ...............................................    228

1      Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1993/94:in

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

godkänner den huvudsakUga inriktningen av arbetet med genomförandet av Riobesluten i Sverige (kapitel 4),

2.

godkänner den huvudsakUga inrikttiingen av den svenska strategin för det globafe samarbetet för håUbar utveckling (kapitel 5).

2     Ärendet och dess beredning

Prop. 1993/94:in

En första redovisning med anledning av FN:s konferens om mUjö och utveckling, UNCED, i Rio de Janeiro år 1992 har tidigare lämnats tiU riksdagen (skr. 1992/93:13, bet. 1992/93:JoU8, rskr. 1992/93:70). I skrivelsen meddefede regeringen sin avsikt att återkomma tiU riksdagen i firåga om det svenslca arbetet med uppföljningen av konferensens beslut.

Vid Riokonferensen antogs tre gmndläggande dokument: Ricxleklarationen om mUjö CKh utveckling. Agenda 21 samt Skogsprincipema. Dokumenten har remissbehandlats, de tvä förstnämncfe av MUjö- CKh namrresursdepartementet och det tredje, Skogsprincipema, av Jordbmksdepartementet. En sammanställning av remissyttrandena över Ricxleklarationen cKh Agenda 21 finns som bilaga 1.1 tiU denna proposition. En sammanställning över remissyttrandena i fråga om Skogsprincipema finns tiUgängUg pä Jordbmksdepartementet.

Riodeklarationen och Agenda 21 har av Uöikesdepartementet remitterats tiU biståndsmyndighetema. En sammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 1.2.

De svenska ambassadema i 28 länder har fått i uppdrag att redovisa i stora drag vilka åtgärder som vidtagits i ländema som ett led i UNCED-uppföljningen.

Försfeg som bl.a. har samband med UNCED-uppföljningen har vidare fegts fram i mars 1993 av Uttedningen om kommunemas arbete för en god UvsmUjö (KLIV) i betänkandet Kommunema och mUjöarbetet (SOU 1993:19). Den s.k. KLIV-utiTedningen har remissbehandlats. Yttrandena finns tiUgängUga på MUjö- och naturresursdepartementet (dnr M93/1070/8).

Frägor som sammanhänger med uppföljningen av UNCED har ocksä akmaUserats av Statens naturvårdsverk i aktionsprogrammet MUjö 93. Aktionsprogrammet har remissbehandlats. Remissyttrandena finns tiUgängUga på MUjö- och naturresursdepartementet (dnr M93/2488/4).

I budgetpropositionen är 1993 (prop. 1992/93:100 bU. 15) lämnades en redovisning av mUjösituationen. En motsvarande, akmaUserad redogörelse har tagits fram under hösten 1993 och återfinns i bikiga 2. Underlaget för mUjöredovisningen har tagits fram av Statens naturvårdsverk i samarbete med Statistiska centralbyrån. Boverket, KemikaUeinspektionen och Stetens strålskyddsinstitut.

3     Bakgrund

Regeringen har pekat ut fyra stora uppgifter för sitt arbete: nuljön. Europasamarbetet, ekonomin och välfärdsfrägoma. Det är naturUgt att mUjön ges en central pfets i poUtiken med tanke på det intresse och engagemang det svenska folket har för mUjöfrågoma fömtom den betydelse mUjöfrågoma har även fÖr ekonomi och välfärd.

Ett vUctigt mål i mUjöarbetet är att på sikt skapa håUbar utveckling genom att arbeta for ett kretsloppssamhälU. Det samhäUet bygger på principen att vad som utvinns ur naturen skaU användas, återvinnas och

tas om hand utan att naturen skadas. Det mnebär att i första hand    Prop. 1993/94:111 använda fömybara resurser som mgår i naturens eget kretslopp. Giftiga och  svåmedbrytbara kemikaUer CKh mUjöferUga metaUer skaU inte användas.

Samhällsplaneringen skaU vara ett verktyg för att förbättra nuljön och för att underlätta byggandet av kretsloppssamhäUet. MUjöhänsynen skaU in i ett tidigt skede i planeringen. Konsekvensema för mUjön skaU därför redovisas före varje beslut som riskerar att ge en större mUjöpåverkan.

Många mUjöproblem måste lösas genom intemationelU samarbete, tiU exempel försurningen, uttunningen av ozonskiktet och frågan om klimatförändringarna pä gmnd av höjd koldioxidhalt i atmosfären. Ett liknande samarbete behövs dessutom offe för att skydda ufrotningshotade växter cKh djur. Sverige är aktivt i det intemationelfe mUjöarbetet såväl inom Europa som inom FN CKh andra globafe organ.

En bakgmndsbeskrivning avseende uppföljningen av FN-konferensen om mUjö CKh utveckling ges i det följande.

3.1    Riokonferensen

FN:s konferens om mUjö och utveckling ägde mm i Rio de Janeiro är 1992. Konferensen behandlade globala mUjö- och utvecklingsfrågor av stor betydelse för mänskUghetens fortievnad.

Riokonferensen utmärkte sig genom sitt breda ämnesområde och sammankopplingen av mUjö- och utvecklingsfrågorna, men även genom att konferensbesluten, när de omsätts i åtgärder och handlingar, pä ett avgörande sätt kommer att påverka de långsiktiga levnadsvillkoren för människor i många länder.

Vid konferensen antogs som tidigare nämnts de tre gmndläggande dokumenten: Ricxleklarationen om mUjö och utveckling. Agenda 21 samt Skogsprincipema. Två intemationeUa mUjökonventioner, konventionen om klimatförändringar CKh konventionen om biologisk mångfeld var tiUgängUga för underskrift vid konferensen och skrevs under av företrädare för mer än 150 länder CKh EG.

Riodeklarationen mnehåUer 27 gmndläggande principer för mUjö- cKh utvecklingsarbetet nationeUt och intemationeUt.

Agenda 21 innehåller 40 kapitel med handlingsprogram och riktlinjer för nationeUt och intemationeUt handlande under återstoden av 19(X)-talet och även in i nästa sekel, det 21 :a århundradet. Agenda 21 är inte juridiskt bindande, men handlingsprogrammet är enligt regeringens mening poUtiskt och moraUskt förpliktande. Agenda 21 är ett uppdrag tiU alfe regeringama Uksom tUl aUa gmpper och individer i samhäUet att arbeta för att uppnå målet om en håUbar utveckling, uttota fettigdom och undanröja hoten mot mUjön.

InnehåUet i Agenda 21 står i samklang med Riodeklarationens principer. I handlingsprogrammet betonas t.ex. att miljöfrågoma måste integreras socialt och ekonomiskt. Betydelsen av demokrati och medverkan i beslutsfettandet stryks under liksom individers och olika foUcgmppers ansvar och medverkan i genomförandet.

I det tredje dokumentet som behandfedes vid Riokonferensen - Prop. 1993/94:111 Skogsprincipema - ges gmndfeggande riktlinjer för ett håUbart umyttjande av världens skogar. Skogens alfe funktioner skaU skyddas. FinansieUa resurser CKh kunskaper skaU stäUas tiU förfogande för u-länder med stora skogstiUgångar för att de skaU kunna hindra skövling och återgå tUl ett långsiktigt håUbart skogsbmk. HandelspoUtiska ätgärder pä skogsområdet mäste vara förenUga med intemationelfe avtal.

EnUgt regeringens mening får Riokonferensen betecknas som en framgång. Sambandet meUan god mUjö och håUbar utveckUng markerades kraftfuUt. Den innebär ett vUctigt steg för att nationeUt och intemationeUt fegga ökad vikt vid och ge ökade resurser tiiU att lösa världens mUjö- och utvecklingsproblem. Vikten av de frägor som behandfedes CKh de beslut som togs understryks av det stora antal stats-CKh regeringschefer som deltog. Konferensens beslut skaU ses som början pä en långsiktig prcKess mot en mUjömässigt håUbar utveckling. Den fuUständiga utvärderingen av Riokonferensen kommer att kunna göras först om ett antal år cfe man kan se hur konferensens rekommendationer har omsatts i praktisk handling och resultatorienterad poUtik.

Etet står dock klart att det är nödvändigt med ett fortsatt, långsiktigt och UthåUigt arbete pä nationeU cKh intemationeU nivå för att nå de mål som konferensen angivit.

3.2   Den nationella uppföljningen - remissynpunkter på Riodokumenten

Beslutsdokumenten firån Riokonferensen - Ricxleklarabonen om mUjö och utveckling, Skogsprincipema och Agenda 21 - har remitterats tiU en bred krets. Sammanfegt 165 instanser har yttrat sig.

Den allmänna meningen bland remissinstansema är att Riodeklarationen om mUjö och utveckling samt Agencfe 21 anger en riktig och nödvändig inriktning av den framticfe mUjöpoUtiken. Ätgärdsprogrammet mäste dock preciseras med mål och handlingsplaner lokalt, nationeUt, regionalt och globalt. Den stora majoriteten av remissvar uttrycker en stark vUja tiU handling men framhåUer också samtidigt bristen på resurser

Vissa myndigheter tiUsammans med näringsUvs- och intresse­organisationer framhåUer att Sverige i stor utsträckning uppfyUer över­enskommelsema från Riokonferensen. Andra instanser, däribland flertalet högskolor, kommuner och folkrörelser ser i stäUet behov av genomgri­pande förändringar av vårt samhäUe för att motsvara de intemationelfe principema och målen. Mest kritiska tiU Agenda 21 är foUaörelsema som menar att dess rekommendationer är aUtför allmänt formulerade.

Forsknings- och utbUdningsinstitutioner påpekar samstämmigt att tvär­vetenskapUga ansatser är nödvändiga för att ta fram ett kunskapsunderfeg för en håUbar utveckling. MUjöaspekter bör beaktas i aU utbUdning på alfe nivåer och här framhåUs sakkunskapen hos enskUda organisationer som en särskUt viktig resurs.

Flertalet instanser har påpekat statens viktiga roU när det gäUer att

hantera infomiation tiU olika aktörer i arbetet med den nationelfe    Prop. 1993/94:111

uppföljningen av Riokonferensen. Bl.a. föresfes att en delegation knuten

tiU MUjö- och naturresursdepartementet tiUsätts med uppgift att driva cKh

samordna arbetet med uppföljning och utvärdering av Agenda 21. Ett

annat försfeg är att inrätta en nationalkommitté för att genomföra Agencfe

21.

Behovet av en bättre samordning meUan olika sektorer i samhäUet poängteras som medel för att mUjöaspekter pä ett tillfredsställande sätt skaU kunna beaktas i arbetet. Flera instanser anser det vUctigt att snabbt fä fiam mUjöräkenskaper som ett komplement tiU nationalräkenskapema samt en ökad mUjöhänsyn vid den offentUga upphandlingen. Nya organisations- och beslutsmodeUer efterfrågas för att bättre firämja ett hänsynstagande tiU mUjön. Vidare föreslås att aUa myndigheter bör ha sin egen mUjöpoUcy, mUjöhandlingsplan, s.k. mUjöconttoUer samt obUgatorisk mUjörevision som redovisas i årsredovisningen.

MUjökonsekvensbeskrivningar bör, enUgt flera instanser, fä en vidgad tillämpning och aUtid föregå poUtiska beslut. En översyn av begräns­ningsförordningen anses önskvärd så att förordningen ger stöd för att beakta de ekonomiska konsekvensema av en fördärvad eUer förbättrad nuljö. Ett flertal försfeg kring mUjökonsekvensbeskrivningar feggs fram i svaren. Direktiv tiiU statUga utredningar bör innefetta krav på mUjökon­sekvensbeskrivningar CKh företag bör göra mUjökonsekvensbeskrivningar pä sina produkter cKh tjänster. Dessutom anges att en särskUd mUjökonsekvensbeskrivning bör tas in i samtUga propositioner cKh utskottsbetänkanden.

För att åstedkomma ett mer kretsloppsanpassat samhäUe efterlyses ett utvidgat och än mer konkretiserat producentansvar. Behovet av en gemensam standaid för mUjömärkning understryks. Vikten av information betonas.

Flertalet instanser betonar vUcten av ekonomiska styrmedel. Bland Styrmedel som nämns märks sänkning av mervärdesskatten på mUjö­märkte varor och dubbel avdragsrätt för mUjöinvesteringar i företag. Vissa kommuner önskar fä möjUghet att fä ta ut mUjörelaterad fetorts-avgift på bUtrafiken.

Flera remissinstanser framhåUer att det är kommunstyrelsen som bör ha ansvaret för framtagandet av den lokafe Agenda 21 men att den för­valtning som har ansvaret för mUjö- och hälsoskyddet lämpUgen bör hålfe i själva arbetet. Vidare föreslås att ett slags nätverk för kommuner skaU byggas upp, dels som stöd tiU små kommuner, dels för att genereUt fä ttU stånd ett kunskapsutbyte på det kommunala planet kring frågor om en håUbar utveckling.

3.3   Den intemationella uppföljningen - remissynpunkter och enkätsvar

Stor samstämmighet råder kring att Sverige bör vara ännu mer pådrivande i det mtemationeUa mUjöarbetet inom FN:s ram och flera instanser efterfrågar bindande avtal på nuljö- och utvecklingsområdet.

Vidare betonas att det är viktigt att finna lösningar på fiågor kring u- Prop. 1993/94:111 ländemas skuldbörda. Vad gäUer biståndet efterfrågas en tydUgare prioritering av svenska arbetsområden. KommunaUagen bör ändras så att kommunerna kan delta mer i biståndsarbetet, såväl i tredje världen som i Östeuropa. Flera instanser ger uttryck för en stor oro för mUjöproble­men i Östeuropa och menar att Sverige bör prioritera arbete i de närmast Uggande östeuropeiska ländema.

Mänga instanser betonar vikten av ett mUjösamarbete med EU men framhåUer att Sverige vid ett medlemskap måste fä behålfe rätten tiU en självständig mUjö- och biståndspoUtik. Sverige bör, menar flera in­stanser, spefe en aktiv roU inom OECD och GATT för att pä olika sätt ge mUjöaspekter ökad tyngd i de handelspoUtiska besluten.

Att döma av den enkät som MUjö- och naturresursdepartementet CKh Utrikesdepartementet genomfört med hjälp av de svenska ambassadema har uppföljningsprocessen kommit i gäng i alfe länder, om än med varierande takt och ambitionsnivå. Någon form av nationeU handlingsplan har presenterats eUer är under utarbetande i de allra flesta länder. Nästan alfe har bUdat någon form av arbetsgmpp - interdepartemental, parlamen­tarisk eUer med representetion från flera samhällssektorer - för att arbeta med uppföljningen. Icke statUga organ framstår som viktiga krafter i uppföljningsarbetet. Utvecklingsländema och ländema i Östeuropa betonar att överföringen av finansielfe och tekniska resurser är avgörande för framgång i uppföljningen av Riokonferensens beslut.

EU har ännu inte ratificerat varken klimatkonventionen eUer kon­ventionen om biologisk mångfeld. EU:s koldioxidmål och den därav följande övervakningen av ländemas koldioxidutsläpp har bhvit en mycket konttoversieU fråga. Därmed har ratificering av klimatkon­ventionen försenats. Före utgången av år 1993 skaU EU-ländema sammanstäUa nationalrapporter med anledning av klimaticonventionen och konventionen om biologisk mångfald. Under Riokonferensen meddelade EG att de avsåg att avsätta tre mUjarder ECU tiU åtgärder i u-länder i enhghet med Agenda 21. HittiUs har 600 mUjoner ECU anslagits.

OECD har i en öppen workshop med deltagare från mänga av världens länder kommit fram tiU att varje land måste utforma sin nationeUa strategi i första hand efter sina egna fömtsättningar. Det finns dock ett antal gemensamma kriterier för vad en söategi bör innehåUa. 1) Ekologiska, ekonomiska och sociafe frågor skaU integreras. 2) Strategin bör ses som en kontinuerUg process för planering och agerande. 3) Strategisk planering innebär att den är långsUctig och gör prioriteringar. 4) Den sätter uppföljbara mål. 5) Den ger ansvar tiU och integrerar olika samhäUssektorer som transporter, energi, jordbmk och industri. 6) AUa huvudintressenter och aUa beslutsnivåer deltar. 7) Den är flexibel. 8) I utvecklingsländema skaU planema utgå frän mottegamas behov och inte i förste hand ifrån givamas vUlkor Den lokala förankringen är av avgörande betydelse.

10

3.4    Miljö '93 - Innehåll och remissynpunkter i samman-

Prop. 1993/94:111

fattning

Stetens naturvårdsverks rapport Ett mUjöanpassat samhäUe MUjö '93 ger en samlad bUd av mUjöproblemen. Verket föreslär aktionsprogram CKh ätgäider för nuljöarbetet de närmaste fem tiU tio åren inom en rad sektorer i samhäUet.

I rapporten anges att redovisade ätgärder är angefegna men inte tillräckUga för att åstedkomma ett mUjömässigt bärkraftigt samhäUe. Många samhäUssektorer måste ändras i gmnden för att dette mål skaU kunna uppnäs. För att komma tiU rätte med mUjöproblemen räcker det inte att enbart se tiU mUjöstömingama eUer deras effekter. De ekono­miska, poUtiska och sociafe mekanismema bakom mUjöproblemen är lika viktiga att te i beaktande.

En viktig utgångspunkt för det framtida arbetet är att förhindra att mUjöskador uppstår. MUjöhänsyn mäste därför komma in tidigare och fä större tyngd i aU samhäUsplanering. Med hänsyn härtiU föreslås att mUjödirektiv ges tiU stetUga utredare och kommittéer och att alfe regeringsförslag tiU riksdagen innehåUer en beskrivning av dess mUjökonsekvenser. Det föreslås vidare att begränsningsförordningen utvidgas tiU att omfette även mUjöaspekter. MUjöfrågoma måste eiUigt verket fä en centiral plats även i kommunemas fysiska planering.

Ekonomiska styrmedel som instmment för att minska varomas och avfeUets mUjöpåverkan bör utredas närmare, bl.a. mUjökfessning av ytterUgare prcxlukter, sänkt skatt pä mUjömärkte varor och skatt pä osorterat avfåU.

Inom energiområdet framhåUer verket behovet av energisparande CKh ökad användning av fömybara energislag.

Koldioxidskattema bör höjas och omfetta fler områden.

Behovet av att långsUctigt komma ifrån beroendet av fossife bränslen bör prägla trafiksektorns mUjöarbete i lika hög grad som energisektoms. Ekonomiska och andra styrmedel som stimulerar tUl bättre mUjöprestancfe behöver utvecklas för aUa trafikslag. Avgaskrav bör finnas pä aUa motorer. Ltet intemationeUa samarbetet är viktigt.

Varor och kemikaUeprcxlukter måste redan från början utformas så att de är materialsnåla och inte drar onödiga resurser under användningen. Återanvändning, käUsortering och återvinning skaU underlättas ckU produkterna skaU innehåUa så Ute skadUga ämnen som möjUgt. Det avfeU som ändå blir kvar skaU kunna tes om hand utan risk för mUjön. Under är 1995 kommer verket att presentera ett samlat program för att sanera förorenade land- och vattenområden.

Industrin har en nyckelroU för varomas mUjöpåverkan och måste te ett större ansvar. TiUstånden enUgt mUjöskyddsfegen för industrier kommer att omprövas enUgt tidigare plan. Utbytesprincipen rörande kemUcalier bör tiUämpas i högre grad, varoma bör mUjöanpassas bättre och ökade krav bör stäUas beträffande avfeUshantering.

MUjöarbetet inom VA-området bör särskUt prioritera minskade utsläpp av närsalter i hav och inlandsvatten. TiUförseln av kemikaUer från ansluma industrier måste minska. Åtgärder för en förbättrad rening i

enskUda avloppsanläggningar bör genomföras.

Att bevara den biologiska mångfelden står i centmm för mUjöarbetet inom jord- och skogsbmket. Inom skogsbmket kräver detta att bmknings-metodema anpassas och att vissa områden och skogstyper undantas firån skogsbmk. Inom jordbmket bör de gödande utsfeppen minska tiU gmndvatten, sjöar och hav.

Bland övriga förslag märks de om ökad kalkning för att motverka försurningen, skydd för cxiikade våtmarker, förbud och avgifter beträffande ozonnedbrytande ämnen, ett helfeckande system för att konttoUera dels förändring av genetisk sammansättning av organiskt Uv, dels spridning av sädana mcxlifierade organismer. Bättre hushåUning med naturgms mäste eftersträvas och försfeg tiU avgifter presenteras.

Beträffende rennäringen firamhåUs att renhjordamas storlek måste anpassas tiU betesmarkemas produktionsförmåga. Övergripande mUjömål bör feststälfes för rennäringen på samma sätt som för övriga aieeUa näringar.

Namrvärdsverkets redovisning har remissbehandfets och remiss­yttrandena finns tiUgängUga på MUjö- ckU naturresursdepartementet.

Yttranden har avgivits från hundratalet remissinstanser. Naturvärds­verkets program fär ett helt övervägande positivt mottagande. SärskUt påpekas värdet av bredden i programmet samtidigt som det CKksä begränsat möjUghetema för remissinstansema att mer ingående behandfe alfe förslagen i redovisningen. Programmet ses som en gcxl pfettform för det fortsatta mUjöarbetet, bl.a. firamhåUs dess värde för kommunema när lokala Agenda 21 skaU upprättas.

Prop. 1993/94:111

4      Nationell strategi för en hållbar utveckling 

4.1    Allmänna utgångspunkter

Regeringens förslag: De riktlinjer och bedömningar som redovisas i det följande rörande övergripande frågor CKh integrerad mUjöpo­Utik formar tiUsammans gmndläggande element i en nationeU strategi för håUbar utveckling och därmed en svensk Agenda 21. Denna strategi utvecklas fortlöpande i takt med att kunskapen om mUjösituationen i Sverige och i vår omvärld förfinas och föidjupas. Strategins utveckling redovisas för riksdagen i samband med regeringens ärUga redovisning av mUjötiUståndet i Sverige.

Skälen för regeringens förslag: Riodeklarationen om mUjö CKh utveckling och dess principer för håUbar utveckling är ett gmndläggande uttryck för världssamfiindets samsyn och soUdariska ansvar i arbetet för en håUbar utveckling inom ramen för ekosystemens bärighet. Dessa principer måste enhgt regeringens mening ses som poUtiskt och moraUskt förpliktande. De Ugger tiU gmnd för de förslag tiU riktlinjer och sttategi för håUbar utveckling i Sverige och för den svenska sttategin för det

12

fortsatta globafe samarbetet i mUjö- och utvecklingsfirägor.

Prop. 1993/94:111

Ett av regeringens prioriterade områden är att verka för en häUbar utveckling i Sverige. Regeringen framhöU i sin skrivelse tiU riksdagen med redogörelse med anledning av FN:s konferens om nuljö CKh UtveckUng - UNCED (skr. 1992/93:13) att de i Riokonferensen deltagan­de ländema åtagit sig att långsUctigt sträva mot en håUbar utveckling inom ramen för ekosystemens bärighet, vilket efter Riokonferensen är ett melfenstatiigt erkänt långsiktigt mål för hefe världssamfundet.

I skrivelsen anfördes vidare att Riokonferensens handlingsprogram Agencfe 21, som omfettar alfe sektorer CKh gmpper i samhäUet, är en vägvisare tiU att förverkliga detfe mål. Övergången tiU en håUbar utveckling måste ses i långt tidsperspektiv och åtgärdema vidtas i de enskUcfe ländema med tonvUct pä insatser på det lokafe planet. Strävan mot håUbar utveckling måste i framtiden genomsyra CKh prägfe alfe delar av samhäUets verksamhet CKh vara vägledande vid utfonnningen av ländernas poUtik inom olika sektorer. Sektorsansvaret för en häUbar utveckling förstärks av Riobesluten.

Riksdagen har tagit del av vad som har anförts i skrivelsen (bet. 1992/93:JoU8, rskr. 1992/93:70).

I skrivelsen fömtskickades ett brett samråd om Riobesluten. Ett sådant brett samråd har ägt mm under våren 1993, bl.a. på gmndval av ett gemensamt brev frän MUjö- ckU naturresursdepartementet CKh Svenska kommunförbundet riktet tiU samtUga kommuner.

Ricxlokumenten har vidare remitterats. RemissutfaUet ger allmänt vid handen att remissinstansema praktiskt taget enstämmigt stäUer sig bakom huvuddragen i besluten frän Riokonferensen, och avser att efter råd CKh fegUghet fiamgent verka i Riokonferensens anda inom sina olika verksamhetsområden i samhäUet. Det övervägande antalet remissinstanser accepterar det övergripande målet att säkerstälfe en håUbar utveckling i Sverige. Remiss och samråd har medverkat tiU att målet om en häUbar utveckling i Sverige nu kan sägas vara väl förankrat i det svenska samhäUet.

I Agenda 21 sägs att ländema bör upprätta nationelfe stirategier cKh handlingsplaner för att genomföra åtagandena frän Rio. Flera remissin­stanser understryker behovet av en övergripande strategi i detta avseende.

I enUghet med förslag i Agenda 21 skaU FN sammankalfe tiU en särskUd session med generalförsamlingen senast år 1997 för en över­gripande översyn och bedömning av hur Agenda 21 tiUämpas i världens länder.

Mot denna bakgmnd anser regeringen det angeläget att utforma en samlad nationeU strategi för häUbar utveckling i Sverige. I första hand bör tidsperspektivet för strategui vara åren fram tiU 1997, med insfeg av delar med mer långsiktig räckvidd.

I det följande anges aUmänna riktlinjer för åtgärder inom olika pro­

blemområden och samhäUssektorer, samt försfeg tiU ändringar i vissa

regelsystem inom den stetiliga sektom m.m. TiUsammans formar dessa

riktlinjer de gmndläggande elementen i en nationeU stiiategi för häUbar

utveckling och utgör därmed väsentUga inslag i en svensk Agenda 21.

13

Denna strategi skaU fortiöpande utvecklas i takt med att kunskaper om

mUjösibiationen i Sverige och i vär omvärld förfinas och fördjupas. Det    Prop. 1993/94:111 är regeringens avsikt att i fortsättningen redovisa strategins utveckling i samband med regeringens årUga redovisning tiU rikscfegen av mUjötiU­ståndet i Sverige.

4.1.1 Strategins Innehåll

Varje land måste utforma sin nationelfe strategi i första hand efter sina egna fömtsättningar. Det finns dock ett antal gemensamma kriterier för vad en söategi bör innehåUa baserat på de vUctigaste gmndtankama i Agenda 21. Dessa är bl.a. att ekonomiska och ekologiska frågor skaU integreras och att ansvaret för mUjön hos samhäUets olika sektorer, såsom t.ex. trafik, energi, jordbmk och industri, skaU tydUggöras. Vidare är den lokafe förankringen av avgörande betydelse.

Den nationelfe strategin för håUbar utveckling tar således sin utgångs­punkt i en sttävan efter ökad integration av ekonomi CKh mUjö. Det innebär som tidigare nämnts att den ekonomiska utvecklingen måste ske inom ramen för ekosystemens bärighet. Den ekonomiska utvecklingen får inte hota UvsvUlkoren för människor, växter eUer djur. En god mUjö är en av gmndfömtsättningama för en långsiktigt bärkraftig ekonomi. I planering och beslutsfettande på alfe nivåer och inom alfe delar av samhäUet mäste därför ekonomiska överväganden CKh mUjöhänsyn vävas samman. MUjökonsekvensbeskrivningar är ett viktigt instmment härför CKh bör i ökad utsträckning komma tiU användning i princip- CKh programinriktade beslut.

Ett annat sätt att öka integrationen mellan mUjö och ekonomi är genom ytterUgare skatteväxling, dvs. att inom ramen för det totala skatteuttaget göra förändringar, så att skattesystemet inriktas mot ett ökat insfeg av mUjörelaterade skatter. För att säkerstäUa en gcxi UvsmUjö för framtida generationer bör kosmadseffektiva ekonomiska styrmedel av oUka sfeg användas för att minska mUjöpåverkan ckU gynna ett mUjövänUgt beteende. Den som förorenar bör betala kostaadema för detta. Den s.k. mUjöskulden, dvs. de ackumulerade kostaadema för att återstäUa mUjöskador eUer förlorade naturresurser, fär inte tiUåtas växa.

I Agenda 21 betonas starkt att våra produktions- och konsumtions­mönster behöver ändras och ges ett ökat inslag av resurshushållning, återanvändning och materialåtervinning, dvs. olika sfeg av kretslopps­anpassning. För Sveriges del innebär detta att producentema av varor, produkter och förpackmngar kommer att fä ett ökat ansvar för att tiU­verkning, användning och omhändertagande kan ske på ett mUjöanpassat sätt. Dessutom måste alfe hjälpas åt i arbetet med att kretsloppsanpassa samhäUsutvecklingen. Industrin, handehi, myndigheter och den enskUde, alfe har ansvar för vår gemensamma UvsmUjö, liksom de olika sam-häUssektorema.

I handlingsprogrammet Agenda 21 betonas också att en fömtseende samhäUsplanering har stor betydelse för att främja målen om en gcxl UvsmUjö och en håUbar samhäUsutveckling. Behovet av en långsiktigt

god hushållning med naturresurser och en uthåUig användning av mark-    Prop. 1993/94:111 och vattenområden betonas.

4.1.2 MUjömål och prioriteringar

I bifega 2 beskrivs tiUståndet i mUjön, hur det utveckfets under senare är och i vilken utsträckning de mål som riksdagen har stäUt upp inom mUjöområdet har kunnat uppfyUas. I flera feU har målen recfen uppnåtts eUer kommer att uppnås inom angiven tid. Inom några områden krävs det dock ytterUgare åtgärder för att målen skaU kunna uppfyUas.

Statens namrvårdsverk har i en rapport år 1992 redovisat ett antal framtidsscenarier över Sveriges mUjö år 2020 under olika antaganden om samhäUsutvecklingen. De visar klart att det behövs kraftfuUa insatser om vi skaU kunna motverka försämringar CKh än större insatser för att åstadkomma förbättringar. De mål vi hittiUs satt upp cKh recfen ingångna avtal räcker inte för att t.ex. försurningen och växthuseffekten inte skaU förvärras under de kommande 30 åren.

Boverket arbetar på regeringens uppdrag tiUsammans med Närings-och teknikutvecklingsverket (NUTEK) och Naturvårdsverket med att utveckfe en nationeU vision, Sverige 2(X)9. Syftet är att bättre överbUcka de långsiktiga anspråken på mark och vatten. För att åstadkomma en långsiktigt håUbar utveckling när det gäUer trafik, vamflöde, föroreningar m.m. måste påverkan pä resursema mark och vatten kferfeggas, bl.a. beträffande möjUgheter tUl utayttjande och bevarande i ett långsUctigt perspektiv.

Regeringen har tagit initiativ tiU ett samarbetsprojekt för länderna mnt Östersjön med uppgift att utarbeta en vision för Östersjön 2010.

På kort sikt anser regeringen att det är särskUt viktigt att vidta ätgärder mot mUjöproblemen försurning och övergödning av sjöar och hav och att förebygga globala förändringar av klimatet. Trafiksystemen måste mUjöanpassas både genom en framsynt samhäUsplanering och genom utveckling av tekniken för att begränsa utsläppen. Åtgärder inom ener­gisektom spelar cKkså en framträdande roU. Nyttjandet av biologiska resurser måste anpassas tiU naturens gränser för att den biologiska mångfelden skaU kunna bevaras. Vidare har det intemationeUa mUjöar­betet en stor betydelse eftersom vi bara delvis kan påverka mUjötiUstån­det i Sverige genom egna åtgärder. Vi är i hög grad beroende av den mUjöpoUtik som förs i andra länder och regeringen verkar därför för ett brett interaationeUt samarbete inom mUjöområdet.

4.1.3 Arbete med uppföljningen

Regeringen har efter konferensen bedrivit ett intensivt arbete för att

informera om konferensens beslut med syfte att påbörja och stimulera

processen mot en omvandUng av besluten tiU konkreta åtgärder i det

svenska samhäUets olika delar. En del av detta arbete beskrivs i den fömt

nämnda regeringsskrivelsen tiU riksdagen.

15

Under  första halvåret  1993  har aUa  landets kommuner fatt en

gemensam skrivelse frän MUjö- och naturresursdepartementet CKh Svenska kommunförbundet med information om Riokonferensen och en uppmaning att påbörja arbetet med att omsätta besluten i praktisk handling i kommunema. MUjö- och naturresursdepartementet samt Svenska kommunföibundet och dess länsförbund i samverkan har under våren 1993 anordnat sju regionafe konferenser om frägor rörande upp­följningen av UNCED.

Under vären 1993 har tiUkommit material som rör uppföljningen av Riokonferensens beslut i kommunema. Det gäUer bl.a. uttTedningen om kommunemas aibete för en god UvsmUjö och Statens naturvårdsverks rapport med ett aktionprogram för ett mUjöanpassat samhäUe - MUjö '93. Verket har cKkså som tidigare nämnts tiUsammans med ett antal andra myndigheter och MUjö- och naturresursdepartementet utarbetat en redovisning av mUjötiUståndet i landet.

Den nya skogspoUtiken som rikscfegen beslutade våren 1993 är ett annat exempel pä uppföljningsarbetet. Den tar sin utgångspunkt i Rio­konferensens beslut. Andra exempel utgör regeringens propositioner om gcxlkännande av klimaticonventionen, konventionen om biologisk mång­feld samt om kretsloppsanpassad samhäUsutveckling.

Prop. 1993/94:111

4.1.4 Ansvar för den fortsatta uppfödningen av Riobesluten

Regeringens bedömning: Den fortsatta uppföljningen CKh genom­förandet av Riobesluten bör ses som ett uppdrag tiU hefe samhäUet men cKksä tiU den enskUda människan. En övergång tiU häUbar utveckling måste genomsyra och prägfe alfe delar av samhäUets verksamhet CKh Ugga tiU gmnd för utfonnningen och inriktningen av poUtiken inom skUda samhäUssektorer. Sektoremas ansvar för sin mUjöpåverkan och för håUbar utveckling förstärks av Riobeslu­ten.

Skälen för regeringens bedömning: Vid renussbehandlingen har bl.a. pekats pä vikten av att ansvaret för samordningen av den fortsatta upp­följningen av besluten CKh åtagandena från Riokonferensen ges en tydhg organisatorisk hemvist. I flera länder har särskUda kommittéer eUer kommissioner mrättets för detta ändamål.

Ansvaret för den fortsatta uppföljningen av Riobesluten bör i huvudsak bygga på den befintUga ansvars- cKh oiganisationsstmkturen. MUjö- och naturresursdepartementets roU i den löpande samordningen av upp­följningen av Riokonferensen i regeringskansUet kvarstår oförändrad liksom uppgiftema i denna del för olika myndigheter.

MUjövårdsberedningen, som är regeringens råd i mUjöfrågor, har aktivt deltagit i förberedelsearbetet, genomförandet och uppföljningen av Riokonferensen. MUjövårdsberedningen har anordnat konferenser om det svenska förberedelsearbetet, om Riokonferensen i Sydperspektiv och ur kvinnoperspektiv, samt om en håUbar utveckling speglad i bistånd och handel. Efter Riokonferensen samlade beredningen idégivare från oUka

16

delar av det svenska samhäUet för att utarbeta en idérapport om den svenska uppföljningen av konferensen (SOU 1992:104).

MUjövårdsberedningen har i samarbete med Kommunförbundet utarbetat boken Kretslopp - basen för en håUbar stadsutveckling (Eco-cycles - The Basis of Sustainable Urban Development) som också var Sveriges bidrag tiU stadskonferensen i Curitiba i BrasiUen. MUjö­vårdsberedningen har aibetat med att utveckfe cKh inspirera det kommunafe arbetet med Lokal Agenda 21 i samaibete med kommuner och idéelfe organisationer.

Regeringen anser att det bör vara MUjövårdsberedningens uppgift att inom ramen för sin verksamhet utveckfe uppföljningen av Riobesluten i det svenska samhäUet, bl.a. i kontakter med kommuner, folkrörelser, forskning m.m. VäsentUga inslag i denna verksamhet blir också att informera och skapa debatt om hur uppföljningen fortskrider i Sverige, intemationeUt och i FN-systemet samt Sveriges roU i detta skeende.

Regeringen avser att inom kort ge beredningen direktiv med bl.a. denna inriktiung.

Pn)p. 1993/94:111

4.1.5 EU - UNCED

Regeringens bedömning: En utgängspunkt för regeringens EES/EU-arbete är att högste tiUämpade ambitionsnivå bör gälfe i mUjöarbetet, både det svenska och det inom EU. Därmed kommer inga mUjökrav i olika rättsregler att sänkas. Sverige bör fortsätta att driva på i det europeiska mUjövärdsarbetet, bl.a. på kretslopps-området och för att integrera ekonomi och ekologi. Regeringen avser att kraftfuUt agera i denna riktning redan frän EES-avtalets ikraftträdande.

Skälen för regeringens bedömning: En gmnd för arbetet på övergången tUl en håUbar utveckling är ett vidgat regionalt och intemationeUt samarbete meUan länder med i stora delar likartade problem ckU fömtsättningar. VUclen av sådant samarbete understryks genomgående i Agenda 21 :s olika kapitel. Det är mot denna bakgmnd som ett vidgat samarbete mellan Sverige ckU EU bör ses. Genom EES-avtalet kommer Sverige att fä större möjUgheter att påverka gemenskapens mUjöpoUtik än hittiUs.

I EU:s femte mUjöhandlingsprogram (A European Community Programme of PoUcy and Action in refetion to the Environment and Sustainable Development) som utarbetats av EG-kommissionen slås fest att mUjöproblem skaU förebyggas och att målet är en håUbar utveckling. MUjöhänsyn skaU integreras i oUka samhäUssektorer. Ekonomiska och andra styrmedel skaU utveckfes. I en rådsresolution har EU:s mUjömin-istrar ställt sig bakom programmets allmänna inriktning.

Genom det närmare samarbetet med EU ges Sverige tiUfäUe att delta i ett stort antal expertgmpper som har tiU uppgift att fegga fram försfeg tiU ändring och skärpning av mUjöregler för EU/EES. Ett omfettande

17

2 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 111

samråd på poUtisk nivå fömtses innan beslut om ny fegstiftning tas av    Prop. 1993/94:111 EES-organen.

Det närmare samarbetet med EU medför att inriktningen på gemen­samma regler snarare än nationeUa särlösningar kommer att bU än tydUgare. Vi kommer att i aUt högre utsttäckning gemensamt med andra EU/EES-länder utarbeta bindande mUjöregler för hefe Västeuropa.

Rent konkret kommer detta att medföra att Sverige i ökad utsträckning kommer att delta i det europeiska intemationeUa samarbetet redan från utredningsstadiet. Det innebär sannolikt att ökade resurser måste disponeras för att förbereda ett aktivt deltagande i oUka EU-fora. Samtidigt innebär detta att EU:s samlade utredningsresurser blir fettare tiUgängUga för den svenska förvaltningen.

Den 1 januari 1994.berälcnas EES-avtalet träda i kraft. Det innefettar ett långtgående samaibete mellan EU- CKh EFTA-ländema på mUjö­området. Genom avtalet tar Sverige över ett SO-tal rättsakter, såväl s.k. minimiduktiv (art 130) som harmoniserade prcxluktkrav (art 100 A). Pä det sistnämncfe området har EFTA-ländema vissa undantag cKh över­gångsregler i de feU man har mer långtgående mUjökrav, exempel pä detta är bifevgasområdet samt kemikaUer. EES-avtalet omfettar även samarbete vad gäUer mUjöforskning, mUjöövervakning, användningen av ekonomiska styrmedel etc. Enhgt avtalet skaU Sverige tillämpa EU:s regler om t.ex. mUjökonsekvensbeskrivningar, utsläpp av mUjöferUga ämnen samt avfaUshantering. EES-avtalet gör också att Sverige kommer in i EU:s mUjöarbete på centrala områden, t.ex. utsläpp frän industrier. Dämtöver väntas ett samarbete med EU pä områden som inte ingär direkt i avtalet, t.ex. när det gäUer att arbeta fram nya mUjöavgifter. Sverige deltar också i EU:s mUjöövervakning och mUjöforskning.

Sveriges förhandling om ett medlemsskap i EU är nu inne i ett slutskede. Ett sädant vidgat samarbete innebär att Sverige kan bidra tiU utvecklingen av det gemensamma regelverket.

Chefen för MUjö- CKh naturresursdepartementet har efter regeringens bemyndigande tiUkalfet en kommitté (M 1993:02) med uppdrag att nämiare belysa vilka konsekvenser olika former av deltagande frän svensk sicfe i den europeiska integrationen får för mUjön. Kommittén avslutar sitt arbete under början av år 1994.

4.2   Övergripande frågor - miljö- och naturresurspolitik

4.2.1 Effektivare regelsystem och nuljöövervakning

I detta avsnitt presenteras ett antal konkreta åtgärder för att göra vissa styrmedel effektivare och för att förbättra myndighetsorganisabon CKh uppföljning.

För ett effektivt mUjöarbete krävs verkningsfiiUa styrmedel. Några av

de styrmedel som kan användas är information och utbUdning, mUjöav­

gifter, fegar och samhäUsplanering. Det är ocksä viktigt att sätfe upp

tydUga mål för mUjöarbetet och en tidtebeU för när målen skaU vara

18

uppfyUda.

Styrmedlen på mUjöområdet kan Uknas vid en ttappa, där det svagaste styrmedlet finns längst ned pä trappen och det starkaste styrmedlet högst upp.[REDACTED_EFTERNAMN] steget i trappen består av information CKh utbUdning. Nästa steg är frivilUga åtaganden från tiUverkare eUer leverantörer. Steget därefter innebär ekonomiska styrmedel som panter, mUjöavgifter CKh mUjöskatter. Det sista steget innebär föreskrifter eUer andra fegar som i vissa feU kan innebära förbud. Regeringens poUtik är att tydUgt ange mUjömål cKh tidtabeU för genomförandet men att feta aktörerna hitta lösningar och tiUvägagångssätt.

Prop. 1993/94:111

Miljökonsekvensbeskrivningar m.m.

Regeringens bedömning: Det är angefeget att beskrivningar av mUjökonsekvenser systematiskt kommer in i ett tidigt skede av den poUtiska processen. Sådana beskrivningar bör göras när det gäUer program, plan- och poUcyarbete i viktiga samhäUssektorer. Regeringen anser att beskrivningar av mUjökonsekvensema som allmän regel skaU innefettas i propositioner och andra försfeg tiU övergripande beslut av strategisk karaktär. Med den nu föresfegna ordningen kommer konsekvensema för nuljön av större beslut av strategisk karaktär att regelmässigt beskrivas.

Myndighetema bör beakta konsekvensema för mUjön innan de utfärdar regler i form av föreskrifter eUer allmänna råd. Regering­en avser att se över regelsystem, som instmktioner, förfettningar m.m., i syfte att bedöma behovet av mUjöanpassning av dessa.

Skälen för regeringens bedömning: EnUgt princip 17 i Ricxleklarationen skaU mUjökonsekvensbeskrivningar användas som ett nationeUt in­stmment för sådana föreslagna verksamheter som kan antas ha en betydande skadUg inverkan pä mUjön och som kräver beslut av behörig nationeU myndighet. I Agenda 21 fiamhåUs bl. a. (kapitel 8) att det kan bU nödvändigt med en justering eUer tiU cKh med en gmndfeggande förändring av beslutsfettandet om mUjö CKh utveckling skaU kunna sättas i centmm för det ekonomiska och poUtiska beslutsfettandet och en fuUständig integrering av dessa ftägor skaU kunna uppnås i praktiken. Det övergripande målet är att förbättra eUer omstmkturera beslutsproces­sen så att sociala, ekonomiska och mUjöpoUtiska frågor beaktas och integreras och en bredare delaktighet frän aUmänhetens sida säkerstäUs.

I sitt aktionsprogram Ett mUjöanpassat samhäUe (MUjö '93) har Namrvårdsverket föreslagit att särskUda mUjödirektiv skaU införas för StatUga utredare och kommittéer. MUjöaspektema föreslås också redovisas tydUgt i samband med övergripande poUtiska beslut och i samthga propositioner. Flera remissinstanser framför liknande förslag.

Redan i dag är regler om mUjökonsekvensbeskrivningar intagna i ett tjugotal olika fegar.

Riksdagen har i anslutning tiU 1988 års mUjöpoUtiska proposition (prop.   1987/88:85,   1987/88 :JoU23,   rskr.   1987/88:373)  angett  att

19

mUjökonsekvensbeskrivmngar är ett medel som bidrar tUl att kunna Prop. 1993/94:111 tillmäta mUjökonsekvensema av ett beslut samma tyngd som de ekonomiska konsekvensema. Regeringen har i 1992 års budget­proposition angett att mUjökonsekvensema skaU redcjvisas före varje beslut som ger större mUjöpåverkan. I proposition 1993/94:30 om en strategi för biologisk mångfeld anges vicfere att mUjömålen skaU ges samma vikt och betydelse som skUcfe ekonomiska överväganden i syfte att bygga mänskUg verksamhet på ekologisk gmnd.

Det kan i detta sammanhang noteras att EG-kommissionen i juni i år beslutat att regelmässigt bedöma mUjökonsekvensema av sina försfeg. Vid viktigare fegförsfeg skaU redovisas kostnader och nytta för nuljön. Inom kommissionen bereds vidare försfeg tiU mUjökonsekvens­beskrivningar i planeringsprocessen på poUcynivän under benämningen Strategic Environmental Assessment (SEA).

Även inom Nordiska ministerrådet pågår arbete med mUjökonsekvens­beskrivningar. En ad hoc-gmpp har gått igenom arbetet med mUjö­konsekvensbeskrivningar i de nordiska ländema. Under en kommande treårspericxl skaU en arbetsgrapp, i vilken ocksä representanter för den fysiska planeringen ingår, arbeta för en integrering av mUjö och fysisk planering bl.a. vad gäUer riktlinjer för användningen av mUjökonse­kvensbeskrivningar i strategisk planering ("policy, plans and programs").

Med den nu föresfegna ordningen fegger regeringen en gmnd för det fortsatta nordiska cKh europeiska samarbetet i dessa frågor.

Miljö och standardisering

Standardiseringen har pä senare tid fått en ökad betydelse för mUjöarbetet. Fömtom den traditionelfe mUjörefeterade standardiseringen, som ofta avser mätmetoder och analyser, har nya områden som direkt eUer indirekt påverkar mUjön bUvit aktuelfe för standardisering.

Myndighetemas resurser är begränsade och insatser bör därför göras där de får störst samhäUsekonomisk nytte cKh bidrar tiU en mer effektiv resurshushåUning och kretsloppsanpassning. KemikaUeinspektionen CKh Naturvårdsverket har på uppdrag av regeringen redovisat sin syn pä prioritering av arbetet som rör standardisering och mUjö. Med beaktande av myndighetemas ställningsteganden anser regeringen att hög prioritet i det svenska mUjörelaterade standardiseringsarbetet bör ges åt i förste hand sådan standardisering som görs pä beställning av EU/EFTA, ät riktlinjer för arbetet med att beakte mUjöaspekter vid aU produktstandar­disering samt åt systeminrikfad standardisering.

Inom EU kan standarder delvis komma att ersätta annan reglering

genom att EU (ckU EFTA) i flera feU överlämnar - ger mandat - ät de

europeiska standardiseringsorganen CEN, CENELEC CKh ETSI, att

precisera reglema i direktiv och förordningar genom att ta fram

standarder som knyts tiU lagstiftningen. Inom mUjöområdet kan s.k.

mandaterad standardisering förväntas komma att öka väsentligt i

omfettning i framtiden. EFTA-ländema kommer i och med EES-avtalet

att ges ökad möjUghet att medverka vid framtagandet av mandaten. En

sådan medverkan niåste enUgt regeringens mening betecknas som mycket

"

angefegen eftersom mandaten fegger gmnden för den standard som    Prop. 1993/94:111 senare knyts tiU fegstiftningen. Vidare bör arbetet med standardiseringen efter det att mandatet givits tiU CEN eUer CENELEC utföras med hög prioritet.  Svenska intressenter bör verka för deta vfe den svenska standardiseringsorganisationen.

MUjöaspekter mäste beaktas vid aU prcxluktstandardisering och mUjökonsekvensema av en prcxluktstandard bör bedömas innan den feststäUs. Standardisering kan annars innebära en styming mot frän mUjösynpunkt olämpUgt val av material eUer innehåU i en produkt. För att möjUggöra dette behöver mtiner för att tiUvarate mUjöhänsyn byggas in i själva standardiseringsarbetet. Det pågår för närvarande intematio­neUt arbete med att ta fram riktlinjer för detta. Regeringen anser att Sverige bör verka aktivt för att dessa riktlinjer utformas på sådant sätt att de främjar en effektivare resursanvändning och en kretsloppsanpassad utveckling. De bör utformas med syfte att kunna bidra tiU att avgifte kretsloppen, dvs. minska mängden hälso- och mUjöfårUga kemiska ämnen i produkter. Syftet bör CKkså vara att bidra tiU att prcxlukter av olika sfeg utformas så att de fettare kan återanvändas, återvinnas eUer energiutvin­nas. Ett minimum bör vara att nya produktstandarder inte onödigtvis skaU medföra att ämnen eUer produkter som kan ha skadUga mUjöeffekter blir nödvändiga att använcfe.

Den systeminriktade standardiseringen har som målsättning att vara ett verktyg för att kvaUtetssäkra företagens mUjöarbete på samma sätt som det i dag finns system för kvaUtetssäkring av företagens prcxluktion. Inom den globafe standardiseringsorganisationen, ISO, har ett arbete inletts för att standardisera inom bl.a. områdena industrins kvaUtetssäkringsarbete avseende nuljön, mUjörevision, mUjömärkning cKh Uvscykelanalyser. Regeringen anser att arbetet kommer att ge fiämst industrin goda verktyg för att förändra prcxluktionsmönstren i mUjövänUg riktning CKh att det är viktigt för svenska intressenter att delta för att påverka utformningen av standardema. Ansvaret för dette arbete bör emeUertid främst åvife näringsUvet.

Med syfte att ge mUjöstandardiseringsarbetet en ökad prioritet, beslutades år 1992 att inom SIS inrätta en poUcygmpp för mUjöfrågor. PoUcygmppen skaU bevaka att mUjöaspekter beaktas vid standardisering samt kunna initiera egna standardiseringsprojekt.

Det pågår i Industriförbundets regi en utredning om arbetssätt och organisation inom den svenska standardiseringen. Uttedningen, som väntas presentera sitt förslag före årsskiftet, kan lecfe tiU förändringar av arbetssätt och organisation inom den svenska standardiseringen. Regeringen avser återkomma i 1994 års budgetproposition tiU frågan om medel tiU det svenska standardiseringsarbetet.

21

Lagstiftning

Prop. 1993/94:111

Regeringens bedömning: De fegar som gäUer på mUjöområdet kan i dag vara svåra att överbUcka och behöver i en del feU skärpas. Regeringen avser därför att samfe flertalet mUjöfegar i en mUjö­balk. Regeringen kommer i enUghet med regeringsförklaringen att fegga firam ett försfeg under är 1994 om sådan samfed CKh i vissa avseenden skärpt mUjöfegstiflning. MUjöfegstiftningen skaU därmed bU effektivare och fettare att överbUcka och tiUämpa.

Skälen för regeringens bedömning: MUjöskyddskommittén lämnade i sitt huvudbetänkande MUjöbalk (SOU 1993:27) försfeg om att samman­föra bl.a. följande viktiga fegar: naturvåitislagen (1964:882), mUjö­skyddsfegen (1969:387), renhåUningsfegen (1979:596), hälsoskyddsfegen (1982:1080), fegen (1985:426) om kemiska produkter och fegen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m.

I försfeget tiU mUjöbalk har perspektivet vidgats tiU att omfetta målet en på lång sikt håUbar utveckling av samhäUet, i linje med principema i Ricxleklarationen och kretsloppsanpassningen av samhäUet. AUmänna aktsamhetsregler föreslås där försUctighetsprincipen utgör ett bärande element. Vissa stora trafikanläggningar skaU tiUåtUghetsprövas av regeringen innan de byggs. Det skaU vidare enUgt förslaget bU möjUgt att utfärda mUjökvaUtetsnormer som skaU ge uttryck för de krav som bör ställas på kvaUtén pä vatten, luft och mark med utgångspunkt i vad människan CKh naturen tål.

Försfeget tiU mUjöbalk har remissbehandfets cKh bereds för närvarande i regeringskansUet med sUcte på en proposition under våren 1994.

Myndighetsorganisation

I och med att viktiga lagar sammanförs i en mUjöbalk finns det behov av att i vissa avseenden se över myndighetsorganisationen inom mUjöområdet. MUjöorganisationsutredningen (M 1993:04) har därför fått i uppgift av regeringen att bl.a. se över ansvarsfördelningen mellan centrafe myndigheter, arbetet med generelfe föreskrifter, tiUsyn inom det område som balken fecker och vissa frågor som rör tiUståndsprövning. Uttedningen skaU redovisa sina försfeg i september 1994.

Myndighetemas intema miljöarbete

Det blir aUt vanUgare att företag och organisationer med verksainhet som päverkar mUjön har en mUjöpoUcy. Även myndigheter bör ha en egen mUjöpoUcy, en mUjöhandlingsplan, och utföra mUjörevision. Som en följd av EES-avtalet konuner Sverige att ante EG:s förordning om mUjöstymingssystem cKh mUjörevision (CouncU Regulation EEC No 1836 793). Systemet bygger pä frivilUgt deltegande från i förste hand industrin men det finns möjUghet att utvidga förordningen tiU att gälfe även för andra typer av verksamheter. Regeringen avser därför att ge

22

myndigheter  möjUghet  att  anslute  sig   tiU  systemet, fömtsätts ske genom omprioritering inom myndigheten.

Miljöövervakning

Finansieringen    Prop. 1993/94:111

Regeringens bedömning: Det intemationeUa samarbetet med mUjöövervakning bör inriktas pä det nordiska cKh europeiska samarbetet samt pä de övervakningsaktiviteter som sker inom FN. Riokonferensens beslut CKh rekommendationer bör särskUt uppmärksammas.

Regeringen har för avsikt att i direktiv tiU fördjupad ansfegsframställning för Naturvårdsverket avseende budgetpericxlen 1995/96-1998/99 ge verket i uppdrag att redovisa en fördjupad analys CKh försfeg tiU strategi för det intemationelfe samarbetet pä mUjöövervakningsomrädet. Verket bör CKkså utifrån sina utgångspunkter CKh behov redovisa försfeg tiU hur ett mUjöcfetacentmm kan etableras i Kimna samt kostnadsberäkna detta.

Remissinstanserna: Rymdstyrelsen redovisar att data från §ärranalyssa-telUter kan bidra tiU en effektiv uppföljning av Agenda 21. Det gäUer såväl framställning av dateunderfeg för planering och beslutsfettande som kontinuerUg övervakning av nuljön (vegetation, jord, vatten och luft inkl. ozon). Sverige har en väl utvecklad kompetens och kapacitet inom området vilken bör användas i nationeUt och intemationeUt arbete för nuljö och utveckling. Rymdstyrelsen konsteterar också att det finns ett förslag om inrättande av ett mUjödatecenttnm i Kimna och man framhåUer vUcten av att ett formeUt beslut fettes snarast.

Stetens naturvårdsverk anför att oUka uppföljnings- och utvärderingsinsatser kommer att vara centrafe i den lokafe Agencfe 21-processen. Verkets stöd i dette arbete kommer att ske genom fortsatt förmedling av information om mUjötiUståndet pä basis av bl.a. mUjöövervakningen. Naturvärdsverket framhåUer ocksä vikten av att ett mUjödatecentmm kan etebleras i Kimna. Sverige har inom dette område en intemationeUt sett mycket hög kompetens som verket menar kan spefe en central roU i Agenda 21-processen. Verket anser att denna fråga även har näringspoUtisk betydelse och att kompetensen kan bU ett viktigt svenskt bidrag tiU det globafe nuljöarbetet, inte minst i utvecklingsländer­na.

Skälen för regeringens bedömning: I Agenda 21 redovisas bl.a. att länder ckU intemationeUa organisationer bör inventera infomiation om mUjön, resurser och utveckling med hänsyn tiU nationeUa globala prich riteringar vad avser arbetet med håUbar utveckUng. De bör festsfe vilka luckor som finns och vidta åtgärder för att fylfe dessa luckor. Länder och mtemationeUa organisationer bör utayttja ny teknik för datainsamling, inkl.  Qärrmätning per sateUit.  I Agenda 21  framhåUs att praktiska

23

rekommendationer bör utarbetas för samordnad CKh harmoniserad da-    Prop. 1993/94:111 tainsamling och utvärdering av information pä nationeU och intemationeU nivå. Även i konventionen om biologisk mångfeld finns bestämmelser om identifiering cKh övervakning av särskUt betydelseftiUa delar av den biologiska mångfalden.

Ett nytt uöjyggt program för nationeU mUjöövervakning genomförs för närvarande i Sverige och avses slutföras under år 1994. 75 mUjoner kronor har satsats under en treårsperiod. IntemationeUt deltar Sverige i en rad aktiviteter. Det finns sedan gammalt ett väleteblerat noidiskt samarbete inom monitoringområdet och år 1993 redovisade Nordiska ministerrådet en rapport rörande mUjösitaationen i Norden. Inom EG finns en interimistisk organisation European Environmental Agency (EEA), Task Force, vars uppgift är att göra sammanställningar och utvärderingar av mUjötiUståndet i Europa. Sverige har förklarat sin avsikt att aktivt delte i EEA:s arbete. Sverige har mformeUt eteblerat ett visst samarbete med EEA. Beslut har nyUgen fettets om att myndigheten skaU lokaUseras tiU Danmark. Dette beräknas ske i mitten av år 1994. Med stor sannolikhet kommer mycket av det mUjöövervakningsarbete i Europa som i dag drivs under olika huvudmän att samordnas genom EEA. Sverige rapporterar vidare vfe sitt mUjöövervakningsprogram tiU ett antal intemationelfe mUjökonventioner och andra överenskommelser.

Ett utvecklingsarbete pågår som syftar tiU att eteblera ett centmm i Kimna som skaU analysera och göra sateUitinformation tiUgängUg för användarna inom mUjösektom, nationeUt och intemationeUt. Dette är ett samarbete meUan Natarvårdsverket, Rymdbolaget, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Kimna kommun och Lantmäteriverket. Sverige deltar i en arbetsgmpp inom EU vars uppgift är att närmare precisera och definiera vilka sateUitdata som kan användas för mUjöövervakning.

Sammanfettningsvis kan sägas att Sveriges deltagande i det intematio­nelfe arbetet med mUjöövervakningsfrågor inriktats på det nordiska ckU europeiska samarbetet samt på de övervakningsaktiviteter som sker inom FN. Regeringens uppfettiung är att detta bör vara inriktningen även i framtiden. Riokonferensens beslut och rekommendationer bör särskUt uppmärksammas.

Utvecklingen av det intemationelfe samarbetet pä mUjöövervaknings-

'

området har stor mUjöpoUtisk och näringspoUtisk betydelse. Sveriges kunnande är intemationeUt efterfrågat och det är angefeget att vi kan delta aktivt i det intemationeUa UtveckUngsarbetet när det gäUer mUjö­övervakning pä det sätt som framhåUs i Agenda 21. Den tiUtagande användningen av sateUitbaserad information ger viktiga utvecklings­möjUgheter för avancerad svensk elekttonikindustri.

Regeringen avser att i 1994 års budgetproposition återkomma tiU firågan om det mtemationeUa utvecklingsarbetet på mUjöövervakningsom­rädet.

4.2.2 På väg mot kretsloppssamhäUet

Ett av de gmndläggande målen för mUjöpoUtiken är att värt sätt att leva inte skaU skapa problem för kommande generationer - att samhäUet skaU

vara inriktat på håUbar utveckling. För att nå det målet krävs ett    Prop. 1993/94:111 samhäUe, som är inriktat på att förebygga mUjöskador och att hushåUa med   natarresurser.    Resursanvändningen   måste   effektiviseras   CKh kretsloppsanpassas.

Det första viktiga steget mot kretsloppssamhäUet togs i den kretslopp­sproposition (prop. 1992/93:180) som regeringen lämnade tiU riksdagen i februari 1993. Propositionen, som antogs av rikscfegen (bet. 1992/93:JoU14, rskr. 1992/93:344), ftar tiU att minska mUjöpåverkan firån varor som används i cfegens samhäUe. Det skaU ske genom att minska mängden avfeU cKh redan vid tiUverkningen anpassa varoma tiU äteranvändrung och återvinning, dvs. att ingå i ett kretslopp.

Gmndtanken i riksdagsbeslutet är att staten skaU sätta krav cKh ange ramar. Producentema av varoma fär sedan fritt utforma metcxler för att uppfyUa kraven.

Varor, prcxlukter och förpackningar innehåUer ett stort antal ämnen vars effekter på mUjön delvis är okända. Mänga av dessa ämnen har kemiska egenskaper som liknar dem som finns hos kända mUjögifter. När produkteraa används eUer som uttjänta hamnar på soptipp eUer förbränns är det stor risk att giftet sprids tiU mUjön.

För att företagen skaU ta hänsyn tiU varomas mUjöbefestning kan det vara nödvändigt att riksdag och regering genom exempelvis fegstiftning eUer ekonomiska styrmedel förstärker marknadssignalema och företagens incitament att minska varomas mUjöbelastning. Med anledning av regeringens proposition om riktiinjer för en kretsloppsanpassad sam­häUsutveckling har riksdagen i renhåUningsfegen (1979:596) bemyndigat regeringen att föreskriva om prcxlucentansvar för olika varor och prcxlukter. Prcxiucentema av vissa förpackningar fär inom kort ansvar för dessa t.o.m. avfeUsledet. Från den 1 januari 1994 är producenterna skyldiga att ombesörja återanvändning eUer materialåtervinning av vissa typer av använcfe förpackningar.

Närmast i tiden kommer producentansvar att inttoduceras för övriga förpackningar och retarpapper. Nya prcxluktgmpper och vamområden kommer sedan successivt att omfettes av prcxlucentansvar, exempelvis datorer, skrotdäck och bUar. Den av regeringen tUlsatta Kretslopps­delegationen (M 1993: A) har tiU uppgift att peka ut nya områden som bör omfettas av producentansvar.

Regeringen eftersttävar även att skärpa innehavarcns/prcxlucentens skyldigheter i samband med hantering av nuljöferUgt avfeU. Regeringen planerar att inom kort lämna ett förslag tiiU riksdagen på detta område.

Vidare förbereder regeringen en proposition med förslag om kemikaU-

ekonttoU och om det fortsatte arbetet med att begränsa användningen av

mUjöskadUga kemikaUer. KemikaUeinspektionen har i sitt yttrande

avseende Riodeklarationen konsteterat att fömtsättningen för en god

kemikaUekonttoU är ett fungerande samspel meUan tiUsynsmyndighetema

på central, regional och lokal nivå. Inte minst är dette viktigt för att fä

genomslag för den s.k. substitationsprincipen, dvs. att den som hanterar

eUer importerar en kemisk produkt har ett ansvar för att byta ut farhga

ämnen och produkter mot mindre ferUga. Regeringen fäster stor vUct vid

25

att information, vägledning och kunskapsstöd tUl lokala tiUsynsmyndig-

heter  i  kemikaUefrågor   inte   försummas.   I  kretsloppspropositionen    Prop. 1993/94:111

föreslogs även vissa åtgärder i syfte att fä ett renare slam från de

kommunafe avloppsreningsverken för att öka möjUgheten att använcfe

slammet som jord förbättrande medel i jordbmket. Genom en förändring

i förordningen (1985:840) om vissa hälso- och mUjöferUga prcxlukter

m.m. har regeringen nyUgen infört bestämmelser om gränsvärden för

metaUer i slam.

Rikscfegen har i samband med 1990 års budgetproposition (prop. 1989/90:100 bU. 16, bet. 1989/90:JoU 16, rskr. 1989/90:241) angett som delmål för arbetet pä avfeUsområdet att käUsortering bör utveckfes med sikte på att aUt avfeU som går tiU slud}ehandling sorteras i kategorier som möjUggör ett från resurshushållningssynpunkt lämpUgt omhändertagande fr.o.m. år 1994. En ökad satsning på käUsortering bör enUgt rikscfegsbe­slutet leda tiU att förbränning och deponering av osorterat hushåUs- CKh industrfevfeU i aUt väsenthgt upphör. En särskUd utredare (M 1993:09) har tiUsatts av regeringen för att analysera effektema av olika altemativ för beskattning av osorterat avfeU cKh lämna förslag tiU den fegstiftning som behövs. Syftet med en avfeUsskatt är att styra mot mUjöanpassad vamproduktion, effektivare resursanvändning, bl.a. genom användning av bioråvaror, en ökad återanvändning och återvinning, samt förbättrat omhändertagande av avfeU. Uttedningen skaU presentera sitt försfeg senast den 1 juU 1994.

Regeringen har också tiUkaUat en särskUd utredare (M 1993:16) som skaU klarfegga möjUghetema att utveckfe och öka användningen av biologiska råvaror i Sverige. En övergång tiU bioråvaror är ocksä ett led i utvecklingen av ett kretsloppsanpassat samhälle. Uttedaren skaU redcjvisa sina försfeg före utgängen av juni 1994.

översyn av konsumentpoUtiken

I maj 1992 tiUsatte regeringen en kommitté (C 1992:04) med uppgift att göra en översyn av den statUga konsumentverksamheten och att bedöma arten, omfettningen och inriktningen av det statUga engagemanget. Kommittén avser att lämna sma förslag vid årsskiftet 1993/94.

I direktiven beskrivs den ökade betydelse mUjöhänsynen fått för konsumentema och den starka kopplingen meUan mUjöpoUtik cKh konsumentpoUtik. Vidare sägs att aUt fler människor i dag är beredcfe att genom sitt levnadssätt verka för en minskad belasbiing på mUjön. Kommittén skaU undersöka om det finns behov av ytterUgare åtgärder pä det konsumentpoUtiska området för att stimulera den utveckling som pågår.

Miljömärkning

Ett nordiskt mUjömärkningssystem - med svanmärke - inrättades är 1989 och har sedan starten i Sverige huvudsakUgen finansierats med stets­anslag.

Under innevarande budgetår uppgår anslaget tiU 5 mUjoner kronor,

vilket är en ökning från föregående budgetår med 2 mUjoner kronor.

26

Ökningen är främst avsedd att fecka kostaader för kriterieutveckling,

marknadsföring och deltagande i EU:s expertgmpper. I dag finns kriterier utarbetade för 17 produktgmpper. På den nordiska marknaden finns omkring 5(X) prcxlukter som märkts med mUjömärket svanen, varav ca 250 på den svenska marknaden, fiämst pappersprcxlukter cKh tvättmedel.

På många häU och inom olika organisationer pågår verksamhet som avser att ge konsumentema underfeg för deras val mellan mer eUer mindre mUjöanpassade varor. De övriga mUjömärkningssystem som nu finns i Sverige för oUka konsumentprodukter, t.ex. Natarskyddsförening-ens Bra mUjöval och KRAV:s ekologiskt odfede och framstäUda produkter, ger viktiga signaler tiU köparna om produktemas risker eUer fördelar. Informationen måste vara klar och entydig när det gäUer prcxluktemas mUjöegenskaper för att konsumentema skaU kunna rikta efterfrågan mot mer mUjöanpassade altemativ.

Prop. 1993/94:111

4.2.3 Miljörelaterade skatter - skatteväxling

Regeringens bedömning: En utvärdering av den hittiUsvarande användningen av ekonomiska styrmedel i mUjöpoUtiken visar att vissa mUjöskatter/avgifter är effektiva styrmedel. SamhäUsekono­miskt och mUjömässigt effektiva ekonomiska styrmedel bör därför användas i ökad utsträckning.

Skattesystemets stmktar kan utformas så att den bidrar tiU att uppfyUa väsentiiga mUjömål. De intäkter som de mUjörefeterade skattema ger kan skapa utrymme för angefegna skattesänkningar, samtidigt som de kan bidra tiU samhäUsekonomisk effektivitet pä så sätt att de korrigerar brister i den samhäUsekonomiska prissätt­ningen. Det finns mot denna bakgmnd anledning att utrecfe fömtsättningama för ytterUgare mUjörelatering inom skattesyste­met. Hänsyn mäste härvid självfeUet tas tiU andra angefegna mål som exempelvis en bibehåUen konkurrenskraft och att skattetrycket inte höjs av eventaeUa förändringar.

Det finns mot denna bakgmnd anledning att utrecfe fömtsätt­ningama för en sådan skatteväxling som innebär ytterUgare mUjörelatering inom skattesystemet. Regeringen avser att inom kort återkomma i denna fråga.

Skälen för regeringens bedömning: Den ekonomiska utvecklingen i samhäUet får inte hota UvsvUlkoren för människor, växter och djur. I 1993 års budgetproposition feggs fest att mUjöskulden mte får öka. Med mUjöskuld menas kostaaden för att åtgärda redan uppkomna mUjöskador. På samma sätt som Sveriges skuld på det ekonomiska området behöver minskas, måste också Sveriges mUjöskuld begränsas.

Regeringen har tidigare sfegit fest att mUjöhänsyn niåste integreras i olika beslut och att de ekologiska konsekvensema av olika förslag är lika vUcöga som de ekonomiska konsekvensema. I regeringens proposition om

27

biologisk mångfeld har fegts fest att mUjömålen skaU ges samma vUrt och    Prop. 1993/94:111

betydelse som skUcfe ekonomiska överväganden. Syftet är att bygga aU

mänskUg verksamhet på en ekologisk gmnd. Sambandet mellan ekonomi

CKh ekologi måste därför göras tydUgare.  Ett sätt är att använcfe

ekononuska styrmedel. Rätt utformade är de ofta mycket effektiva, såväl

ur  mUjömässig  som  samhäUsekonomisk utgångspunkt,  eftersom  de

utayttjar marknadsekonomiska styrmekanismer.

Recfen i cfeg har Sverige infört fler mUjöavgifter och mUjöskatter än något annat land, tiU exempel skatt eUer avgift på utsfepp av koldioxid, kväveoxider cKh svaveloxid samt mUjöklassning av fordon CKh diesel-bränsle. Vissa av dessa skatter och avgifter har varit effektiva för att påverka i positiv riktning för mUjÖn.

Regeringen bereder för närvarande följande försfeg tiU mUjöavgifter CKh mUjöskatter:

*

Breddning av mUjöavgifter på kväveoxider från stora anläggningar för eneigiprcxluktion.

*

MUjökfessning av bensin.

*

Utredning om avfeUsskatt.

I Ricxieklarationens princip 16 anges att enskUda länder skaU sträva efter att intemaUsera mUjökostaader genom användning av ekonomiska styrmedel. I samma princip uttalas också klart förorenarens skyldighet att betafe för de skador som uppstår tiU följd av dennes verksamhet.

I Agencfe 21 slås vidare fest att det är nödvändigt att utforma ekonomiska och poUtiska reformer som främjar en effektiv planering och användning av resurser för en håUbar utveckling genom en sund ekonomisk och social poUtik, genom att införUva de sociafe CKh mUjömässiga kostaadema vid prissättning av resurser. SärskUt betonas vikten av att feta mUjökostnadema påverka producentemas och konsu­mentemas beslut, att bryta tendensen att mUjön behandfes som en "fri nyttighet", och därmed skjuta över mUjökostaadema pä andra delar av samhäUet, pä andra länder eUer på kommande generationer

En stor majoritet av remissinstansema stöder ambitionen att in­temaUsera mUjökostaader genom användning av ekonomiska styrmedel. Flera instanser pekar på vUcten av att regeringen utarbetar en strategi för användrung av ekonomiska styrmedel i mUjöpoUtiken, samt att det är angeläget att Sverige offensivt driver utveckUngen intemationeUt.

I Sverige inttcxlucerades ekonomiska styrmedel i mUjöpoUtiken i mitten av 1970-talet. Användningen har därefter successivt ökat, och det stora genombrottet kom under slutet av 1980- och början av 1990-talet i samband med att MUjöavgiftsutredningen presenterade sma betänkanden (SOU 1989:21, 1989:84 samt 1990:59).

Riksdagen gcxltog våren 1992 utan erinran en av regeringen i kompletteringspropositionen framfegd strategi för ökad användning av ekononuska styrmedel i mUjöpoUtiken (prop. 1991/92:150 bU. 1:12, bet. l991/92:FiU20, rskr. 1991/92:128).

Resultetet från en översiktUg utvärdering av de ekonomiska styrmedel

som hittiUs använts i mUjöpoUtiken i Sverige visar att mUjöskatter/av­

gifter med fördel kan användas för att minska mUjöpåverkan. Enligt

28

utredningen har styreffekten genereUt varit gcxl, och de administrativa    Prop. 1993/94:111 kostnaderna för insamling ckU konttoU av skattema har varit fega.

I debatten har tankar pä en systematisk växling av vissa skatter mot mera mUjörefeterade framförts. AvsUcten är att skatteuttaget ökas på aktiviteter som bör dämpas, därför att de har negativa mUjöeffekter, CKh därmed kan minskas pä verksamhet som bör uppmuntras, t.ex. före­tagande, arbete och sparande. Skatteväxling innebär därmed i sig vare sig en sänkmng eUer höjning av skattetrycket så länge mUjöskatten inte minskar utsläppen CKh därmed reducerar skattebasen.

En ökning av mUjöskattema som finansierar nya utgifter på t.ex mUjöns område skuUe däremot innebära en höjning av det totafe skattetrycket och utgör därför inte någon skatteväxling.

Gmndtanken med skatteväxlingen är att uppnå två mål, nämUgen en dämpning av mUjöferlig verksainhet CKh skattesänkningar pä andra områden som sammanteget kan ge en rad dynamiska effekter, t.ex. öka sysselsättningen. Etet är dock inte självklart att dessa båda mål går att uppfyUa samtidigt.

En fömtsättning för skatteväxling är att utrymme skapas för skatte­sänkningar pä t.ex. arbete genom ökad mUjöbeskattning. Det innebär en övergång frän en relativt konstant skattebas (arbete) tiU en ofta fettflyktig skattebas (mUjöferUg verksamhet). En mUjöskatt med stark styreffekt innebär att skattebasen minskar i takt med den mUjöskadUga verksam­heten. Därmed minskar statens intäkter. Detta kan då kompenseras med nya skattehöjningar men det finns svårigheter i att bedöma styrkan av beteendeförändringar. För att undvika att skattebasen urhoUcas med ökande budgetanderskott som följd, krävs därför att fömtsättningama noga undersöks innan förändringar genomförs.

En säker finansiering kräver en mUjöskatt med en stabU skattebas. Detta kan erhäUas genom att sätta skattesatsen tiU en sådan nivå att den styrande effekten reduceras, vilket å andra sidan innebär att den positiva mUjöeffekten minskar. För att skattebasen skaU kunna behållas krävs att det är refetivt svårt att minska utsfeppen av de skattepliktiga förore­ningarna. Detta inträffar bl.a. när den process som orsakar föroreningar­na är svår att ersätta. Ett exempel på sådana utsläpp är i cfeg koldioxid. Slutsatsen är att det är svårt att på samma gång uppnå en förbättrad mUjö CKh samtidigt säkerstälfe den finansiering som krävs för att kunna sänka skatten pä arbete. En skatteväxling kan dock innebära en samhäUsekono­misk förbättring även om utsfeppen mte minskar, om skatten motsvarar den samhäUsekonomiska kostaaden för utsläppen.

I ett land med redan högt skattetryck, som Sverige, är det vidare av vikt att identifiera möjUgheter att öka användningen av mUjöskatter utan att skattetrycket höjs totalt sett. Det finns många olika möjUgheter att uppnå sådana statsfinansieUt neutrafe lösningar, och ett flertal har redan umyttjats i Sverige. Nedan följer en genomgång av alteraativa möjUg­heter, som kan användas för att uppnå kombinationen av styreffekt och skattefinansieU neutraUtet:

29

1. Användning av differentierade skattesatser, dvs. i stäUet för att ha    Prop. 1993/94:111

enhetUga skattenivåer bör i ökad utsträckning övervägas möjUgheten

att differentiera skattesatsema utifrån mUjöpåverkan för det objekt som är föremål för beskattning. MUjöklassema för olika slag av drivmedel samt mUjökfessningen av nya btlar, lastbUar och bussar är exempel på skatteneutrafe lösningar som ändå styr effektivt mot en fegre grad av mUjöpåverkan. Vid utformningen av sådana system är det viktigt att beakta utvecklingen inom EU.

2.  I samband med den omfettande skatteomfeggningen 1990/91

infördes nya mUjöskatter samtidigt som skatten på bl.a. sparande CKh

arbetsinkomster sänktes. Härigenom kunde skatteuttaget i högre grad

baseras pä aktiviteter som bör dämpas, samtidigt som skattetrycket

minskade pä arbets- och kapitalinkomster. Riksdagen har informerats

om denna form av mUjöstyming i samband med behandUng av

kompletteringspropositionen (prop. 1991/92:150 bifega 1:12). I

sammanhanget bör ocksä noteras att EU-kommissionens vitisok om

tiUväxt, konkurrenskraft och sysselsättning firamställer skatteväxling

som en intressant och möjUg åtgärd för att förbättra mUjön och minska

arbetslösheten.

3. Avgiften på utsfepp av kväveoxider har på kort sikt bidragit tiU en

ca 40-procentig reduktion av kväveoxidutsfeppen från de drygt

hundratalet större förbmkningsanläggningar som omfettas av systemet.

Systemets utformning med återbetalning av influtna avgiftsmedel

innebär att avgiften inte gett upphcjv tUI någon påtagUg konkurrens­

nackdel för de större pannorna i förhållande tiU mindre aiUäggningar.

Utöver skattefinansieUt neutrafe lösningar bör även möjUgheten för staten att minska utgiftema i kombination med en ökad grad av mUjöstyming övervägas genom att ta bort mUjöskadUga subventioner. Detta är även något som riksdagen stäUt sig bakom i samband med behandUngen av kompletteringspropositionen är 1992.

En form av ekonomiskt styrmedel som i teorin ger goda resultat men som ännu ej prövats i praktiken i Sverige är handel med överlåtbara utsfeppsrätter. På regeringens uppdrag har Statens natarvårdsverk utrett vissa fömtsättningar för att i begränsad omfettning pröva tiUämpUgheten av utsfeppsrätter i praktiken. Natarvårdsverket kom tiU slutsatsen att ytterhgare utredning av frågan är nödvändig för att närmare precisera svärigheter och möjUgheter. Frägan om utsläppskvoter för närsalter kommer att behandfes vidare, bl.a. inom en arbetsgmpp inom Helsing-forskonventionen.

Regeringen avser att återkomma med ytterUgare försfeg tUl åtgärder för att begränsa mUjöskulden.

4.2.4 Biologisk mångfald

I regeringens proposition 1993/94:30 Strategi för biologisk mångfeld

föreslås att en svensk strategi med gmndläggande principer för bevarande

och håUbart nyttjande av biologisk mångfeld antas av riksdagen.

Riksdagen har anslutit sig tUl regeringens förslag och beslutat att anta

strategins    gmndläggande    principer    (bet.     1993/94:JoU9,    rskr.

30

1993/94:87). Sttategin innebär att mUjömålen skaU ges samma vikt och    Prop. 1993/94:111 betydelse  som  skUcfe  ekonomiska  överväganden  i  syfte  att bygga mänskUg verksamhet på ekologisk gmnd. En helhetssyn skaU tiUämpas vad gäUer de ätgärder som måste vidtas för att upprätthåUa ekologiska processer cKh säkra arters långsUctiga överlevnad.

Den jämstäUdhet meUan mUjömål CKh ekonomiska aktiviteter som fegts fest CKh den helhetssyn som skaU tiUämpas för att uppnå dessa mål, innebär bl.a. att en ökande tyngd skaU feggas pä att mUjöanpassa verksamheten inom olika samhäUssektorer. Utveckling av natarvårdsan-passade skogsbmksmetcxler ckU av ekologiskt anpassat jordbruk CKh fiske, anpassning av utsfepp av mUjöskadUga ämnen tiU de ekologiska belastningsgränserna, bebyggelse- och infrastmktarpfenering pä ekologisk gmnd CKh ett fortsatt arbete med att skydcfe särskUt värdefiiUa natarområ­den är hörnstenarna i poUtiken.

Att genomföra denna omfettande poUtik kräver en utveckfed dialog mellan alfe sektorer i samhäUet CKh de mUjövärdande myndighetema, både centtalt och regionalt. Ett lokalt engagemang är avgörande för framgången i aibetet. Kommunernas arbete med lokafe Agenda 21 mäste bygga pä dessa principer. EnskUda företagare och bmkare av biologiska resurser skaU engageras aktivt i arbetet. Kunskapema om hur den biologiska mångfelden skaU utayttjas håUbart måste förstärkas.

I propositionen redovisas därför särskUda satsningar på forskning genom inrättande av en vetenskapUg kommitté för biologisk mångfeld samt ett centmm för forskning om biologisk mångfald. Vidare görs särskUcfe satsningar på mformation och utbUdning samt inventeringar. Förstärkta möjUgheter för kommunema att aktivt planera för bevarande och häUbart nyttjande av biologisk mångfeld skaU utredas. Behovet av en förstärkt och aktiv dialog mellan olika aktörer lyfts fram. SärskUda aktionsplaner för bevarande ckU håUbart nyttjande av biologisk mångfald inom de areelfe näringama skaU utarbetas.

Tidigare beslutade skyddsbestämmelser i natarvårdsfegen skaU tiUämpas genom beslut om biotopskydd ckU förbud mot markawattning i defer av Sverige.

I propositionen ges också en ingående redogörelse för de nya fömtsättningar och möjUgheter som konventionen om biologisk mångfeld innebär för det svenska utvecklingssamarbetet. Frägan om utveck­lingssamarbetet och Riobesluten kommer att behandlas ytterUgare i det följande i anslutning tiU behandlingen av firågor om det globafe samarbe­tet.

I proposition 1992/93:227 har regeringen föreslagit att rikscfegen skaU godkänna konventionen om biologisk mångfald för svenskt vidkomman­de. Riksdagen har godkänt vad regeringen föreslagit (bet. 1993/94:JoU4, rskr. 1993/94:27). Regeringen beslutade den 9 december 1993 att ratificera konventionen om biologisk mångfald.

31

4.2.5 HushåUning med mark och vatten - fysisk planering

Prop. 1993/94:111

Regeringens bedömning: Det svenska planerings- och beslutssyste­met motsvarar tiU stora defer de krav som beslutades vid Riokon­ferensen. Formema för planeringen och för prövning av föränd­ringar i mark- cKh vattenanvändningen behöver emeUertid ut­vecklas för att kunna bidra tiU en håUbar samhäUsutveckling. Pågående översyn av planfegstitftningen syftar tiU att stärka planeringens möjUgheter att förebygga mUjöproblem och öka mUjöhänsynen. Översiktsplanen enUgt plan- CKh byggfegen bör utayttjas som ett led i arbetet med lokafe Agencfe 21. Regionpfe-neinstmmentet bör förstärkas.

Skälen för regeringens bedömning: Den svenska mark- och planfegstift-ningen - dvs. i första hand plan- CKh byggfegen, PBL, (1987:10) och fegen (1987:12) om hushållning med natarresurser m.m. (NRL) -Överensstämmer i väsentiiga avseenden med de bärande principema i Agenda 21 och Riodekferationen. Erferenheten har visat att hefe samhäUet måste anpassas i mUjövänUg ckU resurshushåUande riktning. De nationelfe mUjömål som riksdagen beslutat om är viktiga uttryck för den insikten. Vi har ett ansvar att leva upp tiU Ricxieklarationens principer om ett långsUctigt håUbart samhäUsbyggande. Målen kan förverkUgas bara om den lokala och regionala samhäUsplaneringen mobiUseras för en varaktigt håUbar utveckling. Detta kräver en öppen cKh demokratisk beslutsprcKess.

Olika exploateringsprojekt skaU självfeUet genomföras bara under fömtsättning att de prövas tiUåtUga CKh lämpUga enUgt gällande fegstiftning. MUjökonsekvensema skaU cfe vara omsorgsfiiUt belysta. Kommunema har planeringsansvar för markanvändning och nuljö inom sina gränser och länsstyrelserna är statens förettädare i dessa frägor. Kvalificerade insatser behövs från länsstyrelsemas och kommunernas sicfe för att se tiU att projekten lokaUseras CKh utformas pä ett sätt som är förenUgt med en häUbar utveckling.

översyn av plan- och byggkigen

Det svenska planerings- och beslutssystemet kännetecknas av en långtgående decentraUsering tiU kommunema, utvecklade former för insyn och medborgarinflytande samt av förhåUandevis effektiva och ändamålsenUga beslutsprocesser. Flera remissmstanser, bl.a. Boverket, Natarvårdsverket, Statskontoret och Vägverket, har emeUertid föresfegit förändringar i lagstiftningen och redcjvisat nya arbetssätt och planerings­metoder som syftar tiU att Sverige bättre än i dag skaU kunna uppfylfe intentionema i handlingsprogrammet.

Genom riksdagens beslut med anledning av proposition om riktlinjer för en kretsloppsanpassad utveckling (prop. 1992/93:180) har den inledande paragrafen i plan- och bygglagen (PBL) också ändrats så att det

32

klart firamgår att planfeggmng och beslut om markanvändningen syftar tiU    Prop. 1993/94:111 att främja en gcxl CKh långsUctigt håUbar UvsmUjö.

Regeringen har vidare i december 1992 tiUsatt en särskUd uttiedare med uppgift att se över vissa frågor i plan- och byggfegen m.m. (dir. 1992:104). I direktiven konstaterar regeringen bl.a. att FN-konferensen om nuljö CKh utveckling måste följas upp, bl.a. genom att skapa fömtsättningar för en långsUctigt håUbar utveckling och inrikta samhäUet efter kretsloppsprincipen. Uttedningen skaU därför bl.a. belysa hur planeringen i ökad utsträckning kan bidra tiU att förebygga mUjöproblem, åstadkomma ett effektivt resursutayttjande och en god hushållning med natarresursema. I detta sammanhang pekas pä den kommunafe över­siktsplaneringens CKh den regionala planeringens roU i det övergripande mUjöarbetet. Uttedningen har vidare tiU uppgift att överväga möjUg­hetema tUI att stärka medborgarinflytandet, utan att planeringsprocessen för den skuU blir ineffektiv. Uttedningen syftar även tiU avregleringar CKh förenklingar. Utredningens resultat i dessa frägor redcjvisas i början av år 1994.

I detta sammanhang kan konstateras att PBL:s bestämmelser om översiktsplan i stora defer stämmer överens med principema i hand­lingsprogrammet Agencfe 21. Översiktsplanen enligt PBL erbjuder bl.a. sådana former för medborgarinflytande och förankring som Agenda 21 fömtsätter. Arbetet med översUctspfenen fömtsätter i hög grad ett sektorövergripande arbetssätt i syfte att den antagna översUctspfenen skaU ge underfeg för breda och aUsidiga avvägningar. Kommunernas översiktsplanering bör därför kunna utgöra ett vUctigt led i deras aibete med lokafe handlingsprogram, lokafe Agenda 21.

Översiktsplanering

Nästan alfe kommuner har nu en antagen översUctsplan enUgt plan- och bygglagen. En dynamisk samhäUsutveckling medför nya fömtsättningar och behov av nya idéer CKh nya analyser. Lagstiftningen fömtsätter därför att kommunemas översUctsplaner skaU håUas aktaeUa och levande. Behovet av genomtänkt planering gäUer inte minst utvecklingen av bebyggelse, ttafik och energiförsörjning men också frågor som berör exploatering av odlingslandskapet, skogsmark CKh vattenområden. Landsbygdsperspektivet har lyfts firam i regeringens direktiv rörande översyn av plan- och byggfegen m.m. Genom natarresursfegen knyts alfe fegar om hur mark-och vattenområden skaU användas samman. Den skaU tillämpas av alfe myndigheter som arbetar med utvecklingen av vår yttre mUjö. TiU ytterUgare ledning för detta arbete gäUer sedan den 1 juU 1993 förordningen om tillämpning av natarresurslagen. Förordningen tydUggör bl.a. ansvarsfördelningen mellan oUka myndigheter i fråga om kun­skapsförsörjningen. Översiktplanens nyckelroU vid tillämpningen av natarresursfegen markeras.

På regionplaneområdet pågår verksamhet i alfe de tre storstadsom­

rådena. Regeringen har hösten 1992 med anledning av den s.k. Dennis­

överenskommelsen beslutat att pröva regionplanen för Stockholm enUgt

12 kap. 5 § plan- och bygglagen. Prövningen avser firågan om planen

3 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

tUlgodoser   riksintressen   enhgt  natarresursfegen.   Göteborgsregionens    Prop. 1993/94:111 kommunalförbund har ansökt om förlängt förordnande som regionplane­förbund enUgt 7 kap. 1 § plan- och byggfegen. För Malmöregionen har regionberedningen föresfegit att en regional fysisk stmktarpfenering bör bedrivas inom ramen för ett för Skåne gemensamt s.k. regionförbund.

Den svenska kunskapsnivån inom lanttnäteri- och festighetscfetaom-rådet, fysisk planering och geografiska informationssystem håUer hög intemationeU kfess. Swedesurvey AB och Swedeplan bedriver verksam­heter utomlands, bl.a. inom dessa områden, både i närområdet cKh i u-länder genom finansiering av de svenska biståndsorganen.

Miljökonsekvensbeskrivning i NRL

Den 1 juU 1991 infördes föreskrifter i natarresurslagen (NRL) med krav pä mUjökonsekvensbeskrivningar inför beslut enUgt de fegar som anknyter tiU natarresursfegen.

På gmndval av regeringens proposition 1992/93:60 om ändring i mUjöskyddsfegen m.m. har riksdagen beslutet om vissa ändringar i den svenska fegstiftningen för att uppfylfe EG:s direktiv pä mUjöområdet. Bl.a. skaU en mUjökonsekvensbeskrivning i vissa feU ingå i underfeget för detaljplan enUgt plan- och byggfegen.

Boverket har regeringens uppdrag att i samråd med Stetens natarväids-verk, RUcsantUcvarieämbetet CKh Svenska kommunföibundet införa mUjökonsekvensbeskrivningar i det svenska planerings- och beslutssyste­met. Arbetet omfettar i huvudsak tre områden: information/utbUdning, försöksverksamhet och föreskrifter/allmänna råd. Boverket har nyUgen lämnat en underhandsrapport om arbetet tiU regeringen. Av rapporten framgår bl.a. att arbetet med föreskrifter och allmänna råd pågår med inriktning mot ett ikraftträdande år 1994.

Älvskydd

I regeringens proposition 1992/93:80 om utökat älvskydd föreslogs genom ett tillägg tiU natarresursfegen att ytterUgare 13 älvar cKh älvsträckor skyddas mot vattenkraftsutijyggnad och att de fyra största outbyggcfe älvarna skaU utgöra Sveriges nationalälvar. Dessutom föreslogs att regeringens rätt att förbehåUa sig prövning av ett vattenföre­feg förtydUgas genom en ändring i vattenlagen (1983:291). SlutUgen aviserade regeringen fortsatt inventering av värdefiilfe vattenområden cKh älvsträckor som bör skyddas mot vattenkraftsuöjyggnad.

Riksdagen följde den 24 mars 1993 regeringens försfeg om utökat älvskydd (bet. 1992/93:BoU 07, rskr. 1992/93:214). EnUgt riksdagen borde dock ytterUgare överväganden göras beträffande vissa älvsträckor i Österdalälven, Gideälven, Gimån och Luleälven.

Regeringen beslutade den 24 juni 1993 att tiUsätta en särskUd utredare

(M 1993:12) som skaU lämna förslag om vUka ytterUgare värdefiiUa

vattenområden och älvsträckor i landet som bör skyddas mot vattenkrafts-

utijyggnad. Uttedaren skaU redovisa resultatet av sitt arbete före den 1

februari 1994.

34

BuUer

Prop. 1993/94:111

Riksdagen uttalade hösten 1990 att en samfed handlingsplan mot buUer skyndsamt borde föreläggas riksdagen (bet. 1990/91 :JoU17, rskr. 1990/91:27). Regeringen har tiUkalfet en särskUd utredare som överlämnade sitt betänkande (SOU 1993:65, Handlingsplan mot buUer) den 1 juU 1993. Utredaren lämnar försfeg för att bl.a. komma tiU rätte med buUerproblemen inom transportsektom, t.ex. att en buUerklassad bU med väsentUga skatteförmåner skaU ingå i det nya mUjöklassystemet för bilar samt att ett buUersaneringsprogram skaU genomföras i särskUt störda bostedsområden och att dette skaU finansieras med en ökad fordonsskatt. Exempel pä förslag som ges inom andra områden är att ett särskUt mUjömärke skaU införas för den maskin eUer apparat som är särskUt tyst samt att ett Ijudklassningssystem skaU införas för alfe nya bostäder. Utt:ecferens försfeg, som remitterats för yttrande, bereds för närvarande inom regeringskansliet med sikte pä en proposition tiU riksdagen våren 1994 om en handlingsplan mot buUer i samhäUet.

Utredningen om ätgärder mot buUer i QäUområden cKh skärgårdar m.m. överlämnade sitt slutbetänkande (SOU 1993:51) tiU regeringen sommaren 1993. Utredaren har övervägt åtgärder för att i områden som är särskUt värdefiiUa för det rörUga frUuftsUvet minska buUerstörningama från motorbuma fritidsaktiviteter bl.a. frän trafiken med motorbåtar cKh snöskotrar. BuUerrestriktioner, buUemormer och hastighetsbegränsningar har övervägts. Uttedningen har tidigare lämnat försfeg som lett tiU riksdagsbeslut som reglerar vattenskoteranvändningen.

Renussbehandlingen av utredningens slutbetänkande har nyUgen avslutets. Regeringen avser att lämna försfeg tiU riksdagen inom kort.

Grurulvatten

Några remissinstanser aktaaliserar frågor rörande Sveriges gmndvatten-tiUgångar. Insikten om att vi också i Sverige måste betrakte gmndvattnet som en begränsad och sårbar natarresurs har successivt ökat. Regeringen beslutede den 4 november 1993 att tiUsätta en utredning (M 1993:15) om föibättrad hushållning med gmndvatten. Utgångspunkten är att våra gmndvattentiUgångar måste vämas och utayttjas på ett balanserat sätt. I vissa bebyggelseområden med vattenbrist och saltvatteninttängning i enskilcfe bmnnar har problemen bUvit akute under senare är. Ansvarsför­delningen hos berörda myndigheter är diffus CKh lagstiftningen är svåröverskådhg. Vidare saknas samordning vad gäUer information, teknikutveckling ckU gemensamhetslösningar.

Den fysiska planeringen är ett av de viktigaste styrmedlen för att

förebygga brist och skador pä gmndvattnet. Utredaren skaU bl.a.

klarlägga hur hushållningen med gmndvatten skaU kunna förbättras

genom en förbättrad fysisk planering och genom bättre reglering av

vattenuttag ur enskUda bmnnar. Vidare skaU undersökas vUka tekniska

möjUgheter det finns att minska vattenförbmkningen, t.ex. genom nya

kretsloppsanpassade tekniska lösningar på VA-området. Uttedningen

Ugger   i  linje   med   riksdagens   beslut   (bet.   1990/91 :JoU30,   rskr.

35

1990/91:338) med anledning av propositionen En god UvsmUjö. Den

Ugger Ukaså i linje med  regeringens proposition   1992/93:180 om    Prop. 1993/94:111 riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling.

4.2.6 Klimatpåverkan och luftföroreningar

Klimatpåverkan

Rikscfegen antog i maj 1993 regeringens proposition om åtgärder mot kUmatpåverkan (prop. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361). Den av riksdagen antegna målsättningen är att koldiox-idutsfeppen från fossUa bränslen bör, i enUghet med klimatkonventionen, år 2000 vara på 1990 års nivå, för att därefter minska. Innebörden av målsättningen är såväl en precisering som en skärpning för Sveriges del av de åteganden som konventionen iimebär.

Huvudstrategin för att uppnå målet är att begränsa behovet av eldning med fossife bränslen genom att ersätta dessa med föraybara energiråvaror och att hushålfe och effektivisera energisystemen. Jord- och skogsbruket mäste med dessa utgångspunkter ses som en resurs i mUjöarbetet. Skogsstyrelsen, Jordbruksverket och Närings- och teknikutvecklingsver­ket har därför fått regeringens uppdrag att göra en samlad bedömning av hur jord- CKh skogsbmket mest effektivt kan bidra tiU ett minskat nettoutsläpp av koldioxid. Uppdraget kommer att redovisas tiU regeringen senast den 15 december 1993.

Det finns flera växthusgaser som påverkar jordens klimat och som förtjänar uppmärksamhet. Metan är en sädan gas. En vUctig kälfe tiU metan är deponier för hushåUsavfaU. I ett flertal kommuner har man i dag system som tar tiUvara den metan som bUdas och använder den för prcxluktion av värme- eUer elenergi. Det finns emeUertid ett stort antal deponeringsanläggningar där det inte är lönsamt med metanutvinning. Natarvårdsverket har på regeringens uppdrag utarbetat en rapport om styrmedel för att stimulera tiUvaratagande av metan frän deponeringsan-feggningar. Målsättningen för arbetet är att flertalet tippar skaU ha någon form av behandlingssystem. Rapporten remissbehandlas för närvarande.

HFC- och FC-förenmgar är kraftfiiUa s.k. växtiiusgaser. HFC-föreningar har främst kommit tiU användning för att ersätta CFC- CKh HCFC-föreningar som förstör jordens ozonskUct. Natarvårdsverket har regeringens uppdrag att kartfegga och analysera användningen CKh utsläppen av dessa substanser och läinna förslag tiU åtgärder. Uppdraget skaU redcTvisas senast den 1 febmari 1994.

En stor käUa tiJl koldioxidutsläpp är transportsektom. För att ge underfeg tiiU det fortsatte arbetet med att begränsa koldioxidutsfeppen inom denna sektor har regeringen tiUsatt kommittén (dir. 1993:64) om vidareutveckling av systemet med mUjöklassning för bilar m.m samt kommittén (dir. 1993:40) om att begränsa utsläppen av koldioxid frän trafiken. Uppdragen kommer att redovisas i juni näste år.

36

Skydd av ozonskiktet

Prop. 1993/94:111

Sedan länge är det känt att utsfepp av CFC-föreningar angriper ozonskik­tet som omger jorden. Även utsläpp av HCFC-föreningar som använts bl.a. för att ersätta CFC i oUka sammanhang har visat sig vara aggressi­va mot jordens ozonskikt om än inte med samma styrka som CFC. HCFC-föreningar bryter emeUertid ned ozonskiktet efter kortare tid än CFC-utsfeppen, vilket innebär att effekten av HCFC-utsfeppen adderas tUl effekten av tidigare gjorda CFC-utsläpp.

Användningen av CFC har successivt förbjudits och fir.o.m. den 1 januari 1995 är aU CFC-användning i princip förbjuden. I fråga om användning av CFC som köldmedium gäUer förbudet nya aiUäggningar. I befintUg sädan utmstning får CFC användas tiUs vidare under de fömtsättningar som anges i Stetens natarvårdsverks köldmediekungörelse.

Även användningen av HCFC samt andra ozonförstörande ämnen har successivt reglerats. Från den 1 januari 1994 är användningen av HCFC begränsad tiU tvä områden, nämUgen som isolergas i hård skumplast CKh som köld- CKh värmeöverföringsmedium i kyl- CKh värmeanfeggningar. Regeringen har beslutet om notifiering (EFTA, GATT och EU) av en ändring av HCFC-föreskriftema av innebörd att även användningen av hård skumplast förbjuds successivt med början den 1 januari 1995.

Med hänsyn tiU den negativa mverkan av CFC och HCFC på jordens ozonskikt är det angefeget att utsläppen minimeras och att köldmedium frän konverterad eUer skroted utmstning tes om hand på ett betryggande sätt. Det är vidare viktigt att tiUse att ny utmstning inte tillkommer som ökar mängden mUjöskadUgt köldmedium i samhäUet. Hanteringen av befintUg CFC-baserad köldutmstning är reglerad genom de föreskrifter Natarvårdsverket utfärdat i sin köldmediekungörelse.

Som tidigare nämnts gäUer att aU prcxluktion och förbmkning av nytUlverkat CFC skall ha upphört tiiU den 1 januari 1995. Den nödvändi­ga förbrukningen bör enUgt regeringens mening efter detta datam håUas mycket feg. Vidare bör även användningen av andra ozonnedbrytande ämnen såsom HBFC CKh metylbromid upphöra. Avvecklingen av de ozonnedbrytande ämnena bör vara klar senast omkring är 2(XX). Stetens natarvårdsverk har regeringens uppdrag att utrecfe formerna för avvecklingen och utarbete försfeg tiU nödvändiga åtgärder från regering och rikscfeg för genomförandet.

4.2.7 Försurning

Försurning av mark- CKh vatten är ett av Sveriges aUvarUgaste CKh tydUgaste mUjöproblem.

Redan år 1988 stäUde sig riksdagen bakom målsättningen att minska de svenska svavelutsfeppen med 80 % tiU år 2000 räknat firån 1980 års nivå. Fram tiU 1991 hade svavelutsläppen minskat med 65 %. Med planerade åtgärder kommer 80-procentsmålet att kunna nås tiU år 2(XX).

Det intemationeUa arbetet på dette område bedrivs mom Genévekon-

ventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (LRTAP)

37

som fimktioneUt är knutet tiU ECE i Geneve. TiU konventionen som

undertecknades 1979 finns ett antal bmdande protokoU, bl.a. det rörande    Prop. 1993/94:111 svavel från år 1985, som innebär att svavelutsläppen i varje land skaU minskas med 30 % fram tiU är 1993 räknat firån 1980 års nivå. Polen och Storbritannien, dvs. två av de länder som bidrar med en stor del av det svenska nedfeUet, har inte undertecknat svavelprotokoUet.

Inom LKTAP pågår nu förhandlingar om ett nytt svavelprotokoU. Ett omfettande arbete har fegts ned för att utforma underfeg tiU förhand­lingsprocessen. Sverige har tiUsammans med bl.a. övriga nordiska länder drivit ståndpunkten att ett nytt svavelprotokoU bör bygga på kritiska befesttiingsgränser. Dateunderfeg finns numera om såväl kritiska belastningsgränser som atmosfariska transportbanor för luftföroreningar i Europa. Med hjälp av kostaadskurvor som beskriver marginalkostaader för olika åtgärdsnivåer har modeUer konsttuerats som visar hur stora reduktioner av svavelutsläppen som är nödvändiga i olika länder.

Dessa kalkyler tyder på att många länder kommer att behöva minska sina utsfepp med 80-90 % tiU år 2000 räknat från 1980 års nivå för att halvera överskridandet av de kritiska belastningsgränsema i Europa. Den totafe kostnaden för att fä tiU stånd en sådan minskning uppskattes tiU omkring 100 mUjarder kronor per år.

Sverige driver kraftfiiUt på i förhandlingsarbetet om ett nytt svavelpro­tokoU. MöjUghetema att begränsa försurningen i Sverige beror tiU största delen på framgången i detta arbete. Det är därför gfedjande att kunna konstetera att ett genombrott skett i förhandlingarna. Med största sannolikhet kommer ett nytt svavelprotokoU att undertecknas i juni 1994. Det fortsatta arbetet inom LRFAP kommer att avse en strategi för att minska NOx-utsfepp i Europa.

Samtidigt med arbetet på att begränsa de sura utsfeppen i Sverige CKh i andra länder sker en omfettande kalkning i sjöar CKh vattendrag. En fortsatt försurning av skogsmarken riskerar att leda tiU avsevärcfe skador i form av vu-kesförluster. Detta kan fä stor betydelse för skogsbmkets firamtida ekonomi liksom för sysselsättningen i skogsindustrin. Skogssty­relsen har regeringens uppdrag att senast den 1 juni 1994 redovisa skogsskadomas omfettning och föresfe relevanta åtgärder.

4.2.8 Hav och vatten

övergödning

Övergödningen tillhör också de stora mUjöproblemen. Problemet

uppmärksammades först när utsfeppen av avloppsvatten från samhäUen

och industrier gav störande algutveckling ckU

fiskdöd i många sjöar och

vattendrag framför aUt under 1960-talet. Den storskaUga övergödningen

av hav och kustvatten fick först ett par decennier senare större upp­

märksamhet. Utbyggnaden av reningsverk har förbättrat förhåUandena i

utsläppskäUomas närhet, men utsläppen av näringsämnen orsakar

fortferande problem. Nu står också jordbmk, enskUda avlopp CKh andra

utspridcfe käUor för en stor del av de samlade utsläppen.

3g

Övergödning av havsområden kan bara bemästras genom samfaUcfe

åtgärder i de kringUggande länderna. Reduktionerna av svenska utsfepp    Prop. 1993/94:111 kan dock ha stor betydelse för sitaationen i vUcar och skärgårdsområden.

Sverige genomför för närvarande ett omfettande åtgärdsaibete för att minska utsfeppen av närsalter tiU vatten och hav. Målet för åtgärdsarbetet är att halvera landbaserade utsfepp av anfropogent kväve tiU havet samt att kraftigt reducera motsvarande fosfomtsfepp. Sverige har dessutom gjort intemationelfe åtaganden som innebär att såväl landbaserade kväve-som fosfomtsfepp skaU reduceras med 50 % meUan 1985/1987 och 1995.

Åtgärdsprogrammet mnebär att samtUga avloppsreningsverk dimensio­nerade för minst 10 OCX) personer, utmed väst- och sydkusten samt östkusten upp tiU och med Stockholms skärgåid, skaU omprövas. Riktlinjerna för omprövningen är att kvävereduktionen skaU vara minst 50 %. Ätgärdsprogrammet innebär för jordbmkets del att näringsläckaget skaU halveras. Åtgärdema är redan beslutade och håUer på att genom­föras. Natarvårdsverket har i MUjö '93 redovisat det förväntede resultatet. Frågan om ytterUgare åtgärder behöver vidtas bereds för närvarande inom regeringskansUet. Regeringen avser att återkomma tiU rikscfegen i denna fräga under vären 1994.

MetalUr och organiska miljögifter

Det övergripande målet för Sverige i det fortsatta arbetet är att minska utsfeppen av metaUer ckU organiska mUjögifter tiU sådana nivåer att nuljön inte skadas och hälsan inte påverkas. Andra mål är att Sveriges utsläpp av metaUer skaU minskas under perioden 1985-1995 med 70% för kvicksUver, kadmium och bly samt med 50 % för övriga tangmetaUer. Målet för långUvade organiska ämnen, däribland klorerade organiska ämnen, som orsakas av människans verksamhet är att de skaU begränsas så att de tiU sekelskiftet nått en sådan nivå att mUjön inte tar skacfe.

Användningen av kvicksUver, kadmium och bly har minskat betydUgt under senare år. Riksdagen har efter försfeg i mUjöpropositionen 1990/91:90 beslutat om särskUda awecklingsprogram för dessa ämnen.

Under de senaste åren har det åstadkommits en kraftig minskning av metaUutsläppen tiU luft CKh vatten genom åtgärder vid bl.a. punktkäUor. Natarvårdsverket har vicfere redovisat för regeringen ett tioårigt program för översyn av industrins utsläppsvUlkor. En mycket god utveckling kan redovisas vad gäUer reduktion av skogsmdustrins utsfepp av organiska StabUa ämnen. Dessa har mmskat med ca 90 % under en femtonårspe-ricxl, vilket beror på en kombination av myndighetemas och industrins arbete samt marknadens krav. Havsmålen och behovet av ytterUgare åtgärder för att uppnå dessa avser regeringen att återkomma tiU i en proposition om mUjöskulden våren 1994.

Marina konventioner

Oslo- och Pariskonventionema

Oslo- och Pariskonventionema tillkom för att förhindra föroreningar i

39

Nordsjön och Nordostatianten. Konventionema har reviderats under år

1992 vilket inneburit en sammansfegning av de två tidigare Prop. 1993/94:111 konventionema. Sverige har undertecknat den nya konventionen. Den nya konventionen omfettar samtUga käUor tiU föroreningar och skadUga effekter på den marina mUjön. Även föroreningar frän landbaserade käUor som når havet vfe luften omfettas. Vidare beaktas försUctighetsprin­cipen och principen om att förorenaren betalar. Genom den nya konventionen omfettar bestämmelsema om dumpning även radioaktiva ämnen.

Hebingforskortventionen

Helsingforskonventionen (HELCOM) har tillkommit för att skydcfe Östersjöns marina mUjö. Konventionen som fiinnits sedan år 1974 reviderades är 1992. Revideringen innebär bl.a. att konventionen även omfettar våra kustområden, inre vatten CKh vissa natarvårdsfirägor. År 1992 års konvention har undertecknats av samtUga länder mnt Östersjön samt EU.

Östersjön är med sitt bräckta vatten särskUt känsUgt för föroreningar. Havet är CKksä mycket förorenat. Ett åtgärdsprogram för Östersjön -Baltic Sea Joint Comprehensive Action Programme - har tagits fram för att återstäUa Östersjöns ekologiska balans. MUjöministiama i länderna mnt Östersjön stäUde sig bakom programmets huvuddrag vid en diplomatisk konferens är 1992. Programmet pekar ut 132 konkreta utsfeppskäUor och anger åtgärder såsom kunskapsöverföring, institations­byggande, UtbUdning m.m. för att återstäUa Östersjöns ekologiska balans. Tyngdpunkten Ugger pä investeringsprogrammet för att åtgärda de 132 s.k. "hot spöts". Den totafe kostnaden för att genomföra programmet uppskattas tiU 150 nuljarder kronor eUer 18 nuljarder ECU. Program­mets genomförande beräknas ta minst 20 är och har nyUgen påbörjats.

Regeringen fegger stor vikt vid genomförandet av ätgärdsprogrammet för Östersjön. Detta program, med sin stora betoning på att alfe vUctiga aktörer aktivt deltar i arbetet med att rena Östersjön, utgör en ny form av målstyrt interaationeUt mUjösamarbete. Som ett resultat av ett tidigt och omfettande samarbete meUan ländema kring Östersjön, de in­temationelfe finansieringsinstitationema ckU ideelfe organisationer med att utveckfe programmet, har arbetet med att genomföra programmet snabbt kommit i gång. Samordnings- och samarbetsformer kring de tanga delama av ätgärdsprogrammet, främst investeringsdelen, har organiserats inom PITF (Programme Implementation Task Force) inom HELCOM. Sverige har specieUt åtagit sig ett samordnande ansvar för sektom kommunafe avloppsreningsverk.

Sverige har hittiUs avsatt ca 250 nuljoner kronor för programmets genomförande. Dessa medel används för bifeteralt kunskapsutijyte, avloppsreningsverk i Baltikum och uisatser på jordbmksområdet. Fortsatta insatser planeras med i stort samma inriktning.

I satsningarna ingår ett samarbete meUan Sverige CKh de baltiska

ländema kring kärnsäkerhet och strålskydd. Det krävs stora investeringar

för att snabbt höja säkerhetsnivån vid de östeuropeiska kärnkraftverken

tiU en acceptabel nivå. En del av hjälpen från Sverige syftar därför tiU

att minska de baltiska ländemas beroende av kärnkraft. Defer av det Prop. 1993/94:111 svenska stödet går tiU exempel tiU bioenergiaiUäggningar och ätgärder för energisparande. Det är CKkså nödvändigt med samlade intemationelfe insatser för att höja säkerheten på kärnkraftverken. De svenska insatserna samordnas med arbetet i andra länder cKh i det intemationelfe atomener­giorganet lAEA CKh följer de prioriteringar och rekommencfetioner som arbetas fram i intemationeUt samförstånd.

östersjövisionen 2010

Vid en ministerkonferens i Karlskrona i augusti 1992 enades de deltagande statema och regionema om att tiUsammans feta utaibeta ett dokument "Vision and söategies for the Baltic Sea Region 2010" (prop. 1992/93:179, bet. 1992/93 :JoU 19, rskr. 1992/93:361, bet. 1992/93 :JoU28, rskr. 1992/93:439). En inspirationskäUa för arisetet är det arbete inom EG som resulterat i rapporten "Europé 2000. Outiook for the Development of the Community's Territory".

Östersjövisionen förväntas lyfta fram de industrieUa, kultareUa CKh natargeografiska resurser som regionen sammanlagt förfogar över samt hur ett intensifierat samarbete kan bidra tiU en regionalt håUbar utveckling. Genom den form av samarbete som valts för att utarbeta visionen kan nationeUa och lokafe utvecklingsfrågor fogas in i ett intemationeUt sammanhang.

En tjänstemannagmpp för Östersjövisionen har tiUsatts med företrädare för Danmark, Estland, Lettiand, Litauen, Norge, Polen, Tyskland, Ryssland (St Petersburg-området, Karelen och KaUningrad), Sverige och Vitryssland, som i sitt arbete samverkar med EU-kommissionen, Nordiska ministerrädssekretariatet, HELCOM, Östersjöområdets trafikministerkonferens, Östersjösfederaas råd, Östersjörådet, Barents­rådet, Europarådet, ECE m.fl. i syfte att tiUvarata redan framtagna stadier och erferenheter.

Det andra högnivåmötet om utarbetandet av en vision för Östersjöom­rådet, 2010, äger mm i Gdansk den 14-15 december 1993. Dä kommer ett första uöcast tiU slutdokumentet för Östersjöområdets territoriella/-mmsUga stmktar att presenteras. Som gemensam utgångspunkt har tre tematiska delrapporter utarbetats. Dessa syftar tiU att koncentrera det fortsatta arbetet pä lämpUga strategier för Östersjöområdets långsUctiga mUjöförbättringar och mmsUga/territorieUa utveckling. Sitaationen i Östersjöområdet beskrivs genom fyra sammanhängande områden omfettande de norra delama, bältet Oslo-Stockholm-Helsmgfors-St Petersburg, Öresundsregionen samt sydöstra Östersjöregionen.

På uppdrag av regeringen utarbetar Boverket en svensk vision, Sverige 2009. Boverket har tiUsammans med NUTEK och Natarvårdsverket bUdat en särskUd arbetsgmpp för detta arbete. Östersjövisionen kommer att utgöra underfeg för regeringens kommande överväganden inför den regionalpoUtiska proposition som skaU föreläggas riksdagen under våren 1994.

41

4.2.9 TättJrtsmiljön

Prop. 1993/94:111

Programområdena i Agenda 21 berör i hög grad UvsmUjön i sfeder CKh fetorter. Även om mUjöproblemen i de svenska fetortema i ett in­temationeUt perspektiv är refetivt begränsade, fokuseras en stor del av mUjöarbetet på att åtgärcfe CKh förebygga mUjöproblem samt utveckfe kvaUteter och särdrag i våra sfeder och fetorter. Det gäUer firamför aUt trafikens miljöproblem, frågor om luftkvaUtet, parker ckU grönområden samt natar- cKh kultarvärden i den byggda mUjön. För att komma tiU rätta med mUjöproblemen CKh förebygga framticfe problem i sfeder CKh fetorter krävs ett antal samverkande åtgärder. Dessa bör utgå firån ett långsiktigt handlingsprogram för utveckling av en god UvsmUjö i staden och stadsregionen. Också flera remissmstanser tar upp mUjöfrågor i fetorterna och betonar planeringens roU i arbetet med att förebygga mUjöproblem.

Transportfirägoma är av strategisk betydelse för fetortsmUjön. Enhgt Agencfe 21 bör den övergripande utgångspunkten för adnunistration CKh transportpfenering i aUa länder vara att främja effektiva CKh mUjömässigt suncfe transportsystem i sfedema. Storstadsförhandlingama har resulterat i överenskommelser om investeringar i storsöderaas trafiksystem. För att bl.a. klargöra överenskommelsernas effekter på fetortsmUjön har regeringen begärt och fått redovisningar enUgt 6 kap. 2 § natarresursfe­gen av berörda kommuner och länsstyrelser i Stockholm och Malmö och avser att begära motsvarande redovisning för Göteborg.

MUjön i de tre storstadsområdena är särskUt hårt befestad. Boverket och Natarvårdsverket har på regeringens uppdrag kartfegt mUjöproble­men i storstadsområdena (Storstadsuppdraget, Boverket 1992 och Storstadernas mUjö, Natarvårdsverkets rapport 4159). Verkens rapporter har medverkat tiU olika regeringsinitiativ i firåga om fetortsmUjön, framför aUt i fråga om förebyggande åtgärder i samhäUsplaneringen. Bl.a. har regeringen gett länsstyrelseraa i storstadslänen i uppdrag att analysera hur den planerade markanvändningen medverkar tiU att nå mUjömålen inom områdena luftkvaUtet och buUer, kultarmUjö vård, biologisk mångfeld och grönstmktar. Analysen skaU redcjvisas tiU regeringen senast den 1 aprU 1995. Regeringen avser att under våren 1994 återkomma tiU riksdagen med vissa förslag tiU skydd av mUjövärde-na i Ulriksdal-Haga-BmnnsvUcen-Djurgårdsområdet.

I den pågående översynen av plan- och bygglagen skaU bl.a. belysas hur den fysiska planeringen kan bidra tiU att främja en god UvsmUjö, genom att begränsa och förebygga mUjöproblem och väma mUjökvaUte-ter. Översynen syftar även tiU avreglering och förenkling av fegstift­ningen. Också formema för den regionafe planeringen av markan­vändning för bebyggelse och trafik i storstadsregioneraa skaU ses över i detta sammanhang. Regeringen har dämtöver nyUgen gett utredningen i uppdrag att belysa hur planering och säkerstäUande av grönområden i fetorteraa kan förbättras. Även formeraa för skötsel och förvaltning av grönområden uppmärksammas.

42

4.2.10

UrsprungsbefoUcningar

Prop. 1993/94:111

SärskUd uppmärksamhet ägnades i Agenda 21 åt betydelsen av urspmngs-befolkningamas värderingar, kunskaper och metcxler för hantering av natarresurser.

Regeringen föreslog i proposition 1992/93:32 Om samema cKh samisk kultar m.m. bl.a. att ett sameting skuUe inrättas. Den 26 augusti 1993 invigdes Sametinget i Sverige. Sametinget utses genom val av den samiska befoUcningen. Dess kansU är förfegt tiU Kimna. Sametinget har tiU uppgift att verka för en levande samisk kultar och att besluta om földelningen av statens bidrag CKh av medel ur Samefonden tiU samisk kultar och samiska organisationer. Tinget skaU vicfere leda det samiska språkarbetet, medverka i samhäUsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utayttjande av mark och vatten samt mformera om samiska förhållanden.

4.3   Integrerad miljöpolitik

4.3.1 AreeUa näringar m.m.

Regeringens poUtik pä jordbmks-, skogsbruks- och fiskeområdena bygger pä klara målsätttiingar och bestämda mUjökrav.

Efter försfeg från regeringen beslutade riksdagen våren 1993 om ett mUjömål för skogsbmket som jämstäUs med prcxJuktionsmålet för skogsbmket. MUjömålet innebär att skogen skaU bmkas så att växt- och djurarter i skogen kan leva vidare. Hotade arter CKh natartyper skaU skyddas.

I det UvsmedelspoUtiska beslutet är 1990 fedes mål för jordbmket fest som innebär att sfe vakt om ett rikt ckU varierat cxUingslandskap CKh en bevarad biologisk mångfeld och att minimera jordbmkets mUjöbefestning som beror på växtaäringsläckage och användningen av bekämpningsme­del.

På fiskets område är det angefeget att fisk och skaldjur och deras näringsorgaiusmer bevaras i Uvskraftiga, natarUgt reprcxlucerade bestånd.

Även vad gäUer rennäringen har mUjörelaterade mål beslutats som bl.a. innebär att näringen skaU anpassas tiU den långsiktiga tiUgången på bete och tiU kravet på hänsyn tiU andra samhäUsintressen.

4.3.2 Jordbruk

Betydande delar av besluten från Riokonferensen berör jordbmket. Det

gäUer främst kapitel 14 i Agenda 21, att fiämja ett håUbart jordbruk och

en   håUbar   landsbygdsutveckling,   men  även  kapitien   om  biologisk

mångfeld, bioteknik, mUjöanpassad hantering av giftiga kemikaUer cxh

skydd av kvaUtet och tiUgång på färskvattenresurser. Indirekt berör

jordbmket också kapitiet om skydd av hav och kustområden genom den

påverkan som vattenföroreningar i jordbmket har. Även de kapitel som

43

handlar om markanvändning i vid mening berör jordbmket i många delar

av världen.

Prop. 1993/94:111

MUjömålet inom jordbmkspoUtiken är att sfe vakt om ett rikt cKh varierat cxiUngsfendskap och dess kultarvärden, bevara den biologiska mångfelden CKh minimera jordbmkets mUjöbefestning på gmnd av växtnäringsfeckage och användning av bekämpningsmedel. Program för ersättning tiU bmkare för fendskapsvårdande åtgärder har införts.

Ett mUjövänUgt jordbmk kommer att ha en mycket vUctig roU i arbetet med att skapa kretsloppssamhäUet. Råvaror firån jordbruket kan användas för att ersätta icke-fömybara råvaror. Olika former av bioenergi, t.ex. etanol, metanol eUer flis, kan ersätta energi firån kol, olja, natargas CKh kärnkraft. Plast tiUverkad av stärkelse kan ersätta plast tiUverkad av olja. En utredare har som tidigare nämnts nyUgen tUlkaUats för att klarfegga möjUghetema att utveckfe ckU öka användningen av biologiska råvaror.

Det ekologiska jordbmket har en strategisk betydelse och bygger på en helhetssyn som omfettar de ekologiska CKh sociafe sidoma av jordbmksproduktionen. SärskUt stöd lämnas tUI det ekologiska jord­bmket, bl.a. i form av rådgivning cKh marknadsfiämjande åtgärder. Tidigare har lämnats aiUäggningsstöd tUl ekologiskt jordbruk.

Jordbmksministem har den 25 november 1993 fått regeringens bemyndigande att tillkalfe en utredare med uppgift att lämna försfeg tiU ett svenskt program för stöd enUgt EG:s förordning (nr 2078/92) om mUjövänUga jordbmksmetcxler ckU bevarandet av landskapet. Uttedaren bör redovisa sma förslag senast den 1 april 1994.

Odlingslarubkapet

Jordbmket har i mänga avseenden positiva mUjöeffekter, inte minst genom det äldre odlingslandskapet med betesmarker och ängar som bidrar tiU en varierad landskapsbUd ckU en artrik och varierad flora CKh feuna.

Systemet för fendskapsvårdande ätgärder, vars syfte är att bevara cxUingslandskap med festiagda natar- och kultarmUjövärden av nationeUt inttesse, omfettade den 30 juni 1993 ca 266 000 hektar åker och betesmark. Systemet bygger på avtal med bmkama av marken CKh som underlag för avtalstecknandet Ugger länsvisa bevarandeprogram. Dämtöver finns ett system för ersättning för natarvårdsåtgärder i odlingslandskapet som riktas mot betes- ckU sfettermarker med stora natarvärden och omfettar ca 45 6(X) hektar.

Vägrenarna är i cfeg den sammanteget störste arealen som hävdas med sfetter i Sverige. Ett flertal av det gamla cxUingsfendskapets sfettermark-sväxter har i dag därför sin vUctigaste hemvist längs vägrenarna, vUket i många feU leder tUl att vägrenen är en estetisk upplevelse. Vägverket har därför aktivt intresserat sig både för vägrenamas botaniska värde och för vägen som en del i det gamfe kultarlandskapet. Det är av stor vUct för bevarandet av den biologiska mångfelden i det gamla kultarlandskapet att dette arbete fortsätter.

Det UvsmedelspoUtiska beslutet år 1990 har hittiUs inte medfört några

drastiska förändringar av det svenska odlingslandskapet. Ca 380 (XX)

hektar har anmälts  för  omställning  inom  ramen  för det särskUda

omstäUningsprogrammet. Den pågående utvärderingen av mUjöeffektema Prop. 1993/94:111 av det UvsmedelspoUtiska beslutet tyder pä att nedfeggning av åker utanför omstäUningsprogrammet är mycket Uten. För att bevara de natar-cKh kultarmUjövärden som finns i det svenska odlingslandskapet behövs ett fortsatt informationsarbete riktet tiU bmkama och fortsatta landskap­svård såtgärder.

Miljöskydd

Enligt riksdagens beslut (1990/91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:338) skaU kvävefeckaget från jordbmket halveras meUan åren 1985 och 1995 och fosforfeckaget minskas väsentUgt. Halso- och mUjöriskema med användningen av kemiska bekämpningsmedel skaU elimineras cKh användningen halveras fiam tiU strax efter mitten av nittiotalet. En första halvering av förbmkningen av kemiska bekämp­ningsmedel uppnåddes redan år 1990. Vad gäUer bekämpningsmedel har användningen därefter minskat med 65 %, men vissa odlingskultarer står fortferande för en stor förbrukning. Användningen av handelsgödsel hade är 1992 reducerats med 20% jämfört med år 1986. EnUgt Jordbruksver­kets bedömning kommer åtgärdema för att minska näringsfeckaget, bl.a. bestämmelser om djurtäthet, grönmark i kombmation med en minskad intensitet i odlingen och omställning av jordbmksareal, att lecfe tiU en i det närmaste halvering av kväveförlusterna. Det fortsatta arbetet mriktas bl.a. på att utarbeta aweckUngsplaner för vissa hälso- och mUjömässigt befestade bekämpningsmedel, t.ex. vissa medel som används vid odling av potatis.

Pågående program fortsätter. Åtgärderna följs upp med hjälp av jordbmkets recipienticonttoU som nu vidareutveckfes och ingår i det nationelfe miljöövervakningsprogrammet.

Kadmium är en av de tangmetaUer som förekommer i mUjön och som kan förorsaka olika stömingar på det levande, bl.a. genetiska skador och njurskador hos människan. TiUförseln av kadmium tUl jordbmksmark sker huvudsakUgen genom nedfeU vfe luften cKh genom användning av handelsgödsel. För att minska kadmiumhalterna i handelsgödsel har ett gränsvärde för högsta halt kadmium i handelsgödsel införts den I januari 1993. Vicfere har riksdagen beslutat att införa en mUjöavgift pä kadmium i handelsgödsel den 1 januari 1994.

Genetiska resurser

Bevarande av genetiska resurser av betydelse för jordbmket och Uvsmedelsproduktionen är av största vikt. De genetiska resursema är en fömtsättning för att kommande generationer skaU kunna förädfe växter och djur för att möta nya behov och ändrade fömtsättningar. I framtiden kommer sannolikt att stäUas ökade krav på bl.a. förbättrade kvaUtets- och resistensegenskaper hos kultarväxtema när dessa skaU ingå i mUjövänUga odlingssystem.

I Sverige arbetar ett flertal oUka institationer med bevarande av

genetiskt  material,  bl.a.   Nordiska  Genbanken  för jordbmks-  och

45

trädgårdsväxter, museer, cxllar- och avelsföreningar, frivUhgoiganisaticH

ner CKh stiftelsen Nordens Ark. Myndighetsansvaret åvilar numera Jordbmksverket. TiU verket finns knuten en rådgivande nämnd. Genbanksnämnden. SärskUda bevarandepfener för de svenska husdjurs-raserna och lantsortema skaU nu utarbetas.

Prop. 1993/94:111

4.3.3 Skogsbruk

Regeringens bedömning: Uppföljningen av de vid UNCED beslutade skogsprincipema sker såväl nationeUt som inom ramen för intemationelfe organisationer.

Den nationeUa uppföljningen har redan nått långt genom 1993 års skogspoUtiska beslut och de beslut om biologisk mångfeld i skogslandskapet, som regeringen nyUgen har fettat.

Skälen för regeringens bedömning: Skogsprincipema slår fest att alfe typer av skog utgör basen för nuvarande och potentieUa möjUgheter att skapa resurser som kan tUlgodose mänskUga behov och tUlhandahåUa mUjövärden. Det är angeläget att skogarna bmkas och bevaras på ett riktigt sätt. Principema bör tiUämpas i enUghet med varje stats nationeUa fegstiftning. Ett gmndläggande ställningstagande är att skog och skogsmark bör förvaltas på ett håUbart sätt för att tiUgodose nuvarande och kommande generationers sociafe, ekonomiska, ekologiska, kultareUa och andUga mänskUga behov. Dessa behov omfettar produkter och tjänster som virke, vatten, mat, djurfbder, läkemedel, bränsle, bosfeder, arbetstiUfäUen, fritidsaktiviteter, hemvist för djur, landskapsmångfeld, kolsänkor och kolreservoarer. LämpUga åtgärder bör vidtas för att skydcfe skogen mot skador.

Skogsfrågoma behandlas inom ramen för Agenda 21 på ett sätt som är i linje med Skogsprincipema.

Skogsprincipema har en direkt koppling till konventionen om biologisk mångfeld. Konventionen infroducerar på global bas ett mcxlemt natar-vårdstänkande. Den är bl.a. uiriktad pä att den biologiska mångfalden måste skyddas också i de stora områden som används för skogsbmk, jordbmk och fiske. EnUgt konventionen räcker det aUtså inte med ett totalskydd för begränsade områden i form av natarreservat eUer nationalparker.

Sverige är genom åtaganden vid konferensen i Rio de Janetto förpUktat att utforma skogspoUtUcen med hänsyn tagen tiU skogamas globafe betydelse i oUka avseenden, men också på sådant sätt att vi tUlvaratar de nyttigheter av olika slag som skogarna ger. Genom konferensen och det uppföljnmgsarbete som sker uppmärksammas vår skogspoUtUc aUttner intemationeUt.

Riksdagen har under våren 1993 beslutat om en ny skogspoUtiik som i huvudsak börjar gäUa den 1 januari 1994. Detta skogspoUtiska beslut tar sin utgångspunkt i de överenskommelser som ttäffades vid Riokon­ferensen. Dagens kunskaper och värderingar har fått komma tiU uttryck

46

i den konkreta utformningen och tiUämpningen av den nya skogspoUti-    Prop. 1993/94:111 ken. Den nya skogspoUtiken har cfermed fått en både långsUctig cKh ekologiskt anpassad inriktning.

Svensk skogspoUtik har sedan länge prägfets av att steten mer eUer mindre starkt har stäUt krav på en varaktig hushållning med skogs­resurserna. Med hänsyn tiU de långa växttider som gäUer för svenskt skogsbmk kommer beslut och åtgärder som vidtas att ge resultat först för kommande generationer. I 1979 års skogspoUtiska beslut slogs det bl.a. fest att vi bör eftersträva en väl avvägd hushållning med skogarna som gör det möjUgt att kontinuerUgt utayttja det virke som skogarna kan ge. Även om nuljöfrågoma mer än i tidigare skogspoUtiska beslut lyftes fram, fick de inte den tyngd som vi i dag anser vara nödvändig cKh som även kommer tiU uttryck i de globafe skogsprincipema. Dette var ett av de vUctigare skälen att ompröva 1979 års skogspoUtiska beslut, vilket gjordes genom 1993 års riksdagsbeslut.

En av gmndema för den nya skogspoUtiken är att skogarna är en nationeU tUlgång som skaU vårdas och utayttjas ansvarsfiiUt för vårt och kommande generationers bäste. Härigenom för vi vidare en svensk skogspoUtisk tradition som gäUt sedan länge. Det är ett ansvarstegande som i olika sammanhang har väckt positiv uppmärksamhet intemationeUt. Det är angeläget att fortsätta utvecklingen av skogspoUtiken med dette som gmnd ckU med inriktningen att bättre än hittiUs hävcfe ansvaret för mUjön både nationeUt cKh intemationeUt.

MUjövårdens betydelse i skogsbmket förstärks också genom ett mUjömål som blir jämstäUt med prcxluktionsmålet. MUjömålet innebär att skogsmarkens natarUga prcxluktionsförmåga skaU bevaras och en biologisk mångfeld och genetisk variation i skogen skaU säkras. Skogen skaU bmkas så att växt- och djurarter som natarUgt hör hemma i skogen ges fömtsättningar att fortieva under natarUga betingelser och i Uvskrafti­ga bestånd. Hotade arter och natartyper skaU skyddas och skogens kultarmUjö, estetiska CKh scKiafe värde vämas. Prcxiuktionsmålet innebär att skogen och skogsmarken skaU utayttjas effektivt och ansvarsfiiUt så att den uthåUigt ger en god avkastning. Skogsprcxluktionens mriktaing skaU ge handlingsfrihet i fråga om användningen av vad skogen producerar.

Den ällnära skogen kräver i vissa delar ett särskilt skydd. EnUgt skogsvårdslagen gäUer därför särskUda restriktioner för skogsbmket där. Betydande defer av skogen i det Qällnära omrädet har dessutom skyddats som natarreservat under senare år. Bl.a. har det beslutats att merpeulen av de Qällnära områden, som tidigare skyddats som s.k. Domänreservat, vid ombUdningen av Domänverket tiU aktiebofeg skuUe successivt omföras tiU natarreservat.

I samband med det skogspoUtiska beslutet ökades resursema för

avsättning av natarreservat med ca 40%. SärskUda medel har också

anvisats för att bekosta civUrättsUga avtal om tidsbegränsade skydd för

vissa skogsområden. Något riktvärde för reservatbUdning, så som vissa

forskare CKh organisationer har förordat, har inte lagts fest. Det kan inte

uteslutas att storleksordningen 5 % av den produktiva skogsmarksarealen

47

nedanför skogsodlingsgränsen kan behöva avsattes för att de mUjöpo-

Utiska målen skaU näs. Erferenhetema av den nya skogspoUtiken fär visa    Prop. 1993/94:111 detta.

Genom den nya poUtiken ges skogsägaren en större handlingsfrihet samtidigt som ansvaret både för produktion och mUjö är klart uttalat. Skogsmyndigheten fär ett klart definierat planerings- och tiUsynsansvar för att mUjöintressena bUr tUlgodosedda i skogsbmket. De skogspoUtiska medlen utgörs av många delar varav de vUctigaste är forskning och UtbUdning, infomiation, rådgivning samt fegstiftning. De fegar som används av de skogUga myndigheteraa är fömtom skogsvårdsfegen också natarvärdsfegens bestämmelser om biotopskydd och bestämmelse om samråd vid arbetsföretag som kan skada mUjön. Med hjälp av de nämnda skogspoUtiska medlen integreras natarvärden tydUgare i skogspoUtUcen.

Fiske

Förutsättiiingama för fisket är att haven skyddas - kapitel 17 i Agenda 21. Inom fisket är ett vUctigt mål att bevara natarUgt reproducerande bestånd av fisk och skaldjur. Bevarandet av den biologiska mångfelden -kapitel 15 - innebär att särskUd hänsyn måste tas tiU inomartsvariationen. Denna är betydande för t.ex. lax, som tiUsammans med flodkräftan och målen bör bU föremål för åtgärder inom ramen för ett handUngsprogram för upprätthåUande av bestånd av hotede akvatiska arter. MöjUghetema att förbättra sitaationen för den natarUgt reproducerade laxen Ugger bl.a. i att vid den omprövning av gamla vattenkraftsdomar som nu är föresfeende, fä tUI stånd skadeförebyggande åtgärder i form av nya vandringsvägar och resteurering av lekbiotoper. Frågan om åtgärder för att undanröja hoten mot den natarUgt reproducerade laxen omnämns närmare i regeringens proposition 1993/93:30 En strategi för biologisk mångfeld. Frågan om bekostande av skadeförebyggande och skadekom-penserande åtgärder vid omprövning av tiUstånd enUgt äldre vattenrättsUg fegstiftning bereds för närvarande i regeringskansUet med sUcte på att försfeg skaU lämnas tiU vårriksdagen 1994.

Bevarandet av olika fiskbestånd är beroende av ett balanserat utayttjande av befintiiga fiskresurser. Det är av stort intresse att nå en selektering av fisket, som ocksä gynnar fängsttnöjUghetema på sUct och som mmskar oönskade bifängster. IntemationeUa överenskommelser om förvalttiing av resursema är av gmndfeggande betydelse för att bibehåUa bestånden av marina arter.

Terrängköming

Regeringen tiUsatte i juni 1993 en särskUd uttning (M 1993:11) för att kartiägga vUka skador som snöskottr åstedkommer för jordbmket och skogsbmket. Uppdraget skaU redovisas tiU regeringen senast den 1 febmari 1994.

Regeringen har vidare i oktober 1993 lämnat ett särskUt uppdrag tiU Länsstyrelsen i Västerbottens län för att före den 1 febmari 1994 utreda snöskoteråkningens effekter på natarmUjön.

48

4.3.4 Transporter

Prop. 1993/94:111

Åtgärder för att främja ett miljöanpassat transportsystem

I Agencfe 21 tas upp behoven av mUjöanpassningar av trafiken cKh transportsektorn i dess helhet. Målet är att begränsa utsfepp och annan mUjöpåverkan frän tt:ansportsektom. Bland ätgärder som rekommenderas till regeringarna och andra aktörer märks att

-  utveckfe kostaadseffektiva, mindre förorenande transportsystem,

särskUt koUektivtrafik i stad cKh på landsbygd,

-

integrera transportplaneringen i bostads- cKh bebyggelseplaneringen i syfte att minska transporternas mUjöeffekter,

-

underfetta tiUgången tiU CKh överförandet av, säker, effektiv - även resurseffektiv - CKh mindre förorenande transportteknik,

-

intensifiera aibetet med att inhämta, analysera och utbyta relevant information om sambandet mellan transporter och mUjö samt

-

inom ramen för FN:s ckU dess regionafe ekonoiniska kommissioners verksainhet siuiimankalfe regionafe konferenser om transport cKh mUjö De utgångspunkter som anges i Agencfe 21 Ugger som gmnd för det

svenska arbetet med att mUjöanpassa det svenska transportsystemet.

Flera av remissinstanseraa efterlyser på olika sätt en ökad systemsyn inom transportsektom. TiU dessa hör dåvarande Transportforsknings­beredningen, KungUga Vetenskapsakademien, Vägverket, Boverket cKh Statskontoret.

Transportsektom är en väsentUg kälfe tiU utsläpp av koldioxid, kväveoxider, kolväten, kolmonoxid och cancerframkaUande partiklar. Den berörs därför i hög grad av de utsfeppsmål som uppstäUts av riksdagen och de åteganden om utsläppsreduktioner som Sverige har gjort intemationeUt. TrafikbuUer är det buUer som berör flest människor. Antalet människor i Sverige som utsätts för buUer från de olika trafiksfe-gen kan uppskattas tiU drygt 2 nuljoner. Trafikanläggningar tar stora arealer i anspråk och påverkar natar- cKh kultarlandskapet, fömt­sättaingama för frUuftsUvet och den biologiska mångfalden framför aUt genom barriäreffekter. De har också sekundäreffekter och långsiktiga konsekvenser för bebyggelsemönstret, transportmönstret, frUuftsUvet och natar- och kultarmUjövården. Transportema svarar ocksä för en stor andel av energiförbmkningen. Inom transportsektom åtgick 1990 82,5 TWh, vUket är ca 20 % av den totafe energianvändningen. Åren 1970-90 ökade energianvändningen inom transportsektom med ca 50 %.

Trafikens mUjöpåverkan är komplex CKh måste angripas på ett integrerat sätt. För att åstadkomma ett effektivt, säkert och mUjöanpassat transportsystem krävs åtgärder för bl.a. teknisk utveckling av fordon och bränslen, utveckling av ekonomiska styrmedel m.m. Det är vidare nödvändigt att fegga fest genomtänkta strategier för utvecklingen av investeringar i bebyggelse och ttansportinfrastmktar samt åtgärder för att främja övergång tiU mUjövänUga transportsätt. Den fysiska planeringen har här en viktig uppgift.

Arbete pågår på många håU med frågor av betydelse för utvecklingen

49

av ett mUjöanpassat transportsystem. Boverket, Natarvårdsverket och

4 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 111

NUTEK har tiU regeringen redovisat en rapport, Sverige 2010 - Två    Prop. 1993/94:111

fiamtidsbUder av transporter och mUjö. Verken arbetar nu på regeringens

uppdrag med att utforma en nationeU vision för samhäUsutvecklingen i

Sverige tiU år 2(X)9. Därvid behandlas bl.a. firågan om mUjöanpassade

kommunikationer. Vägverket har redovisat en rapport. Ett mUjöanpassat

öansportsystem. Trafik- och kUmaticommittén (K 1993:01) har inom

ramen för sitt uppdrag bl.a. tUI uppgift att belysa principema för ett

mUjöanpassat transportsystem.    Natarvårdsverket aviserar i rapporten

MUjö' 93, som överlämnats tiU regeringen, en utredning för att klargöra

innebörden av ett långsUctigt uthåUigt transportsystem och kommer under

hösten 1993 att genomföra en förstadie tiUsammans med trafikverken.

Att utveckfe ett mUjöanpassat transportsystem kräver forsknings- och utvecklmgsinsatser cKh ett aktivt delfagande från medborgare och företag. Både att utforma handlingsprogram och att genomföra föresfegna åtgärder är viktiga delar i det nödvändiga förändringsarbete som behöver utföras centralt, regionalt CKh lokalt för att fiämja en mUjöanpassad sam­häUsutveckling. Det är också nödvändigt att utveckfe genomförandepro­cessen så att budgetprocess och investeringsplanering samspelar med den fysiska planeringen.

Transporter och fysisk planering

Genomförandet av riksdagens beslut om mvesteringar i trafikens infrastmktar m.m. stäUer stora krav på samhäUsplaneringen. De olika projekten skaU ges en lokaUsering och utformmng som är förauftig i ett brett och långsUctigt samhäUsperspektiv. Ett genomtänkt program för ett mUjöanpassat trafiksystem i landets olika delar skaU vara en vUctig utgångspunkt för det långsUctiga arbetet för regional utveckling och fömyelse av trafikens infrastruktar. Under de närmaste åren bör dessa frågor utvecklas genom samverkan meUan länsstyrelserna, kommunerna och berörcfe centrafe organ, främst trafikverken.

Länsstyrelserna har en vUctig roU när det gäUer bedömningar av detta sfeg. De nationeUa mUjömålen för begränsning av ttafikens utsläpp skaU konkretiseras. Regeringen har därför gett samtUga länsstyrelser i uppdrag att utarbeta en regional trafik- och mUjöanalys som skaU redovisas tiU Boverket den 1 april 1995. Som en första etapp i arbetet skaU länsstyrel­serna senast den 1 april 1994 tiU Boverket redovisa ett program för arbetet med analysen. Boverket skaU redovisa resultatet av länsstyrelser­nas arbete med regionala trafik- och mUjöanalyser tiU regeringen senast den 1 september 1995. Länsstyrelseraas remissvar över trafikverkens försfeg tiU 1 O-årsplaner inleder arbetet med regionafe trafik- CKh mUjöanalyser. Regeringen avser att i förslag tiU tiUäggsbudget I tiU statsbudgeten för innevarande budgetår ta upp frågan om medel tiU länsstyrelserna och Boverket för att genomföra dessa uppdrag.

Regeringen avser att snarast möjUgt fegga fram ett försfeg tiU fegstiftning för byggande av jämvägar som tiUgcxloser mcxlema krav på en bred planeringsprocess som är förankrad i kommunal och regional planering CKh bland berörd allmänhet. Det innebär bl.a. att krav pä mUjökonsekvensbeskrivningar och hänsynstaganden tiU natarresursfegens

hushåUningsbestämmelser förs in i fegstiftmngen.

Prop. 1993/94:111

Arbete pågår CKkså inom regeringen med syfte att se över berörda fegar för att i lokaUseringsbeslut om vägar och jämvägar ge ökade möjUgheter att beakta de poUtiska målen cKh de krav som natarresursfe­gen StäUer. Utgångspunkten är att åstadkomma en aUsidig CKh smidig prövning samt eftersträva en god förankring i länsstyrelsemas CKh kommunernas planering redan i ett tidigt skede av pfeneringsprcKessen.

Den fysiska planeringen kan påverka resmönstren mot ökad effektivitet och resurshushållning. Hårt belasfede punkter i trafiksystemet kan avlastas, vilket leder tiU att det kapital som är bundet i infrastruktar utayttjas effektivare av både enskUda och näringsUvet.

Betydelsen av sambanden mellan bebyggelse cKh trafik har upp­märksammats aUtmer i kommunernas och de statUga myndigheternas arbete för en god mUjö. Genom att utveckfe kunskapema om dessa samband skapas en gmnd för de ätgärder som behövs för en sam­hällsutveckling som både minskar behcjvet av transporter CKh trans-portsektoras mUjöpåverkan. Det gäUer således att vända den bebyggel­seutveckling som inneburit ett kraftigt ökat transportarbete.

MUjösituationen i de svenska fetorteraa är med intemationelfe mätt god. Trots detta finns det anledning att vidta ytterUgare åtgärder för att sänka haltema av luftföroreningar i mUjöer där många vistas cfegUgen.

Införandet av mUjözoner kan vara ett led i att förbättra fetortsmUjön. Regeringen har därför gett Utredningen om att begränsa utsfeppen av koldioxid m.m. frän trafiken (dir. 1993:40) i uppdrag att utreda fömtsättningama för att införa mUjözoner i vissa fetorter för fordon med noUutsIäpp.

Luftföroreningar och bulUr

Sverige har sedan ett par år genom en rad beslut påbörjat en långsiktig anpassning av transportemas mUjöpåverkan mot uthålUghet. Strängare avgaskrav för personbilar, mUjökfessystemet för dieselbränslen och skattedifferentiering mellan blyad cKh oblyad bensin ger nu effekt. Den framticfe effekten blir än större. Dämtöver har vägtrafiken minskat på gmnd av fegkonjunktaren och ett högt bensinpris, vilket ytterUgare bidragit tiU en minskad mUjöpåverkan.

Systemet med mUjökfesser som infördes år 1993 för fetta och som kommer att införas år 1994 för tanga vägfordon samt satsningama på infrastruktar förväntas minska utsfeppen av avgaser ytterUgare. SpecieUt satsningama på jämvägsnätet kan lecfe tiU en ökad marknadsandel för spårbunden trafik.

På längre sUct fordrar en mUjöanpassning av transportsystemet nya tekniker. Riksdagen fettade våren 1991 beslut om att anvisa 120 mUjoner kronor tiU Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) för ett fyraårigt forsknings-, utvecklings- CKh demonstrationsprogram för användning av motoraUcoholer som fordonsbränsle. Våren 1993 beslutade riksdagen att anvisa medel tiU KFB för ett fyraårigt utvecklingsarbete rörande el- och hybridfordon. KFB har på regeringens uppdrag lämnat ett Rrsfeg om hur finansieringen av utvecklingsprogrammet skaU ske. Regeringen åter-

konuner i 1994 års budgetproposition med försfeg tiU finansiering.

Prop. 1993/94:111

På regeringens uppdrag har Natarvårdsverket tagit firam ett försfeg om hur bensin kan delas in i mUjökfesser gmndat på innehåUet i bensinen. Försfeget bereds i regeringskansUet. Transportema förblir under en ÖverskådUg tid en av de största käUoma tiU luftföroreningar. Trafikver­ken konstaterar i sin årUga mUjörapport att transportsektom ej når de av rikscfegen uppstäUda målen för utsläppen av koldioxid, kväveoxider cKh svaveldioxid. Däremot uppfylls målet för utsfepp av kolväten. Statens natarvårdsverk kommer fram tiU liknande slutsatser i rapporten Trafik och MUjö.

Vad gäUer utsfeppen av kväveoxider är situationen problematisk. Trafikverket fenn att transportsektorns samfede kväveoxidutsläpp minskar med 13 % meUan 1980 och 1995 och med 23 % ttU är 2000, vUket i stort överensstämde med Natarvårdsverkets bedömning. Trots att vägtrafikens utsfeppsminskning varit omfettande fär denna minskning inget genomsfeg, eftersom utsfeppen firån flyg och sjöfert har ökat. Regeringen bedömer det dock som ogörUgt att införa nationeU särfegstift-ning med krav på avgasrening för flyg CKh sjöfert. Orsaken är dessa transportgrenars intemationeUa karaktär. Regeringen har dock i september 1993 gett Sjöfertsverket i uppdrag att redcjvisa de tekniska och ekonomiska fömtsättningama för att införa avgaskrav och renare bränsle för inrikes sjöfert. Fömtsättningama för att införa differentierade mUjörefeterade landningsavgifter inom luftfarten prövas.

En särskUd utredare ser över systemet med mUjökfessning av vägfordon. I utredningens direktiv ingår att överväga hur en komplette­ring av systemet med en eUer flera mUjökfesser med mycket långt gående mUjökrav kan ske som en del i ett program för att påskyncfe inttcxluktio-nen av fordon med mycket fega utsfepp. Utredaren skaU vidareutveckfe tiUverkaransvaret. Från mUjösynpunkt är det viktigt att avgasreningen fungerar väl under bUens hefe Uvslängd. Detta kan tiUgodoses genom att det StäUs krav på både tiUverkare och bUägare.

Även när det gäUer koldioxidutsfeppen fi transportmedlen är över­skridandet betydUgt i förhållande tiU det uppstäUcfe målet. För närvarande arbetar Trafik- och klimadcommittén (K 1993:01)med att ta fiam försfeg med syfte att begränsa utsläppen av koldioxid och andra klimatgaser från transportsektom. Kommittén berälcnas avlämna sitt försfeg den 1 juU 1994.

Inom transportsektom är energifrågan fett koppfed tiU koldioxidpro­blematiken. I Sverige är det enda större undantaget från detta den eldrivna spårbundna trafiken.

Arbetet för att minska koldioxidutsfeppen från trafiken innebär därför automatiskt att energifrågorna stäUs i fokus. Trafik- CKh Klimatkommit-téns arbete kan ses som ett led i arbetet med att effektivisera energian­vändmngen inom transportsystemet.

Den särskUde utredare som ser över systemet med mUjöklasser för vägfordon har även tiU uppgift att överväga om systemet skaU komplette­ras med krav på bränsleförbrukningen.

Som tidigare nämnts har buUemtredningen redovisat sitt betänkande

52

Handlingsplan mot buUer tiU regeringen. Regeringen avser att under

våren  1994  återkomma  med försfeg tiU riksdagen i dessa frågor.    Prop. 1993/94:111 Inriktningen är för väg- och fegtrafikbuUer att redovisa långsUctiga åtgärdsprogram för en tioårsperiod.

IntemationelU arbete

I Sveriges medlemskapsförhandlingar markerar regeringen att det är Sveriges ambition att ett medlemskap inte skaU leda tiU sänkta mUjökrav. Då Sverige hittiUs har haft strängare mUjökrav för vägfordon än EU begär regeringen att Sverige skaU få behålfe sitt regelverk tiU dess att EU nått upp tiU samma nivå.

Framticfe skärpningar av mUjökraven för bilar bör samordnas med utvecklingen inom EU. Även vad beträffar mUjökrav på andra typer av fordon och på arbetsmaskiner bör arbetet samordnas med EU. Regeringen avser därför att noga följa utvecklingen av EU:s mUjökrav för oUka typer av fordon CKh arbetsmaskiner.

Genom ett svenskt initfetiv föresfes i Agencfe 21 att världsdelsvisa konferenser om trafik och nuljöfrågoma skaU anordnas. Inom ECE -FN:s regionafe ekonomiska kommission för Europa - plaiUäggs nu ett beslut om att anordna en större europeisk trafik- och mUjökonferens. Sverige medverkar aktivt i arbetet med utformning cKh inrikttiing av konferensen.

Regeringen har inom ramen för den europeiska transport­ministerkonferensen - CEMT - tiUsammans med den schweiziska regeringen aktuaUserat frågan om att anordna en ny mtemationeU hearing med världens bilindustri. Den första sammankomsten ägde mm år 1990.

I syfte att förbereda detta intemationelfe möte kommer en särskUd förhandlingsgmpp med representanter för medlemsstetema, bl.a. Sverige, CKh företrädare för intemationeUa bilindustriföreningen (OICA), att inleda förhandlingar om utformningen av en samsyn när det gäUer koldioxidreduktion i fordon. Överläggningama syftar tiU att arbete fram en avsiktsdekferation i dessa frågor.

Agencfe 21 innehåUer även åtaganden om intemationeU samverkan pä transportområdet. Sverige tog recfen hösten 1991 initfetiv tiU ett sådant samarbete. Inom Östersjöregionen pågår ett intensivt arbete med att slutföra en ministerdeklaration mellan tolv stater mnt Östersjön avseende trafik-och mUjöarbetets inriktning. Under våren 1994 sammankaUas för andra gången ministerkonferensen "Baltic Sea Conference of Ministers of Transport" för att fetta beslut i denna fråga.

4.3.5 Energi

Riksdagen beslutade våren 1991 om riktlinjer för energipoUtiken (prop.

1990/91:88,   bet.    1990/91:NU40,   rskr.    1990/91:373).   RUcsdagen

gcxikände i aUt väsentUgt regeringens proposition, som baserades på en

överenskommelse mellan Socialdemokrateraa, Folkpartiet Uberalema och

Centerpartiet. Riktlinjema mnehöU ett program för omställning och

utveckling av energisystemet.  Utgångspunkten för de energipoUtiska

53

programmen för omställning och utveckling av energisystemen överens-

stämmer väl med de principer för energiområdet som angavs i Agenda    Prop. 1993/94:111 21.

För att koldioxidutsfeppen fiån energisektom skaU kunna håUas pä en så feg nivå som möjUgt, måste energiförsörjningen på sUct klaras genom ett effektivt utayttjande av varaktiga och mUjövänUga, helst fömybara energUcäUor. Hushållning med energi och en ökad användning av föraybara energUcäUor är därför avgörande insfeg i en strategi för minskad klimatpåverkan. VUctiga styrmedel från statens sida är de energipoUtiska programmen för energUiushållning, främjande av biobränslen, vindkraft och solenergi. Energibeskattningen har också stor betydelse för att öka användningen av föraybara energUcäUor samt en effektiv enetgihushållning.

En särskUd programstyrelse knuten tiU NUTEK har inrättats för att främja användningen av biobränsle. Från 1 juU 1992 disponerar styrelsen 625 nuljoner kronor för en femårspericxl. Medlen kan användas tiU projekt som syftar tiU att utveckfe ny teknik för elproduktion från biobränslen i försöks- eUer fiiUskaleanläggning. Stöd kan ocksä lämnas tiU andra projekt som rör biobränslekedjan.

Energisektorn befestar nuljön även på annat sätt. Fömtom trans­portsektom är energisektom den största källan tiU utsläpp av NOx och kolväten. Svavelutsläppen har kunnat begränsas kraftigt genom reningsåt­gärder, minskad oljeanvändning cKh fegre svaveUialt i olja samt svavelskatten.

EnUgt riktlinjema skaU landets energiförsörjning tryggas genom ett energisystem som i största möjUga utsträckning gmndas på varaktiga, helst mhemska och fömybara energUcäUor samt en effektiv energUiushäU-ning. Vidare skaU man trygga tiUgången på el CKh annan energi på med omvärlden konkurrenskraftiga vUlkor.

Energibeskattningen är också ett av medlen då det gäUer att uppnå riksdagens mål att koldioxidutsläppen från fossUa käUor, i enUghet med klimaticonventionen, skaU stabUiseras år 2000 tiU 1990 års nivå för att därefter minska.

För att energibeskattiiingen skaU tjäna sitt syfte är det vUctigt att reglema cKh tiUämpningen av skattesystemet uppfettas som stabife. Härigenom skapas en fest gmnd för företagens långsiktiga planering av produktionen och framtida investeringsbeslut i riktning mot stats­maktemas mål. Dagens skattesystem uppvisar brister på dessa punkter. Reglema uppfettas som kompUcerade och oklara, särskUt inom kraft- och Qärrvärmesektom. El CKh värme beskattas enhgt skUcfe principer och skattesatsema är olika stora meUan industri- och övrigsektom. Detta leder tiU gränsdragningsproblem. Energibeskattningen måste också utformas med hänsyn tiU industrins konkurrenskraft i ett intemationeUt perspektiv.

Inom regeringskansUet pågår en översyn av energibeskattiiingen för

kraft- och ärrvärmesektom. Målet för detta arbete är att åstedkomma

ett skattesystem som främjar kraftproduktion i kraftvärmeverk med ett

högt elutisyte och ett högt energiutayttjande och som bidrar med fega

koldioxidutsläpp genom bl.a. främjande av användningen av biobränslen.

54

Förslag tiU ändrad energibeskattning i mUjöanpassad riktning avses att

förefeggas rikscfegen under vären 1994.

Prop. 1993/94:111

Som en del av ondäggningen av energibeskattiungen fir.o.m 1 januari 1993 aviserades i kompletteringspropositionen våren 1992 en avsätttiing av 500 mUjoner kronor per år för att finansiera insatser vad gäUer fömybar energi, energihushållning samt vissa stödåtgärder i Baltikum CKh Östeuropa. YtterUgare program för att fiämja biobränslen ckU elfordon har startats.

Arbetet med att reformera den svenska elmarknaden fortsätter. Målet för reformen är att genom ökad konkurrens nä ett än mer rationeUt utayttjande av produktions- ckU distributionsresursema CKh att tillförsäkra kundema flexibfe leveransviUkor tiU fegste möjUga priser Regeringen avser att vären 1994 tiU riksdagen överlämna en proposition med försfeg om en reformerad elmarknad.

IntemationeUt pågår samarbete inom en rad organisationer. Av särskUd betydelse är samarbetet inom Intemational Energy Agency (lEA) som sedan länge bedriver en omfettande verksamhet mom området. Sverige stöder aktivt vissa forsknings-CKh utvecklingsprojekt.

Vid IEA:s senaste ministermöte i juni 1993 betonades bl.a. att nuvarande trender i riktning mot ökad användning av fossife bränslen StäUer stora krav på medlemsländema att bl.a. firämja effektivare energianvändning genom ny teknik CKh utveckling av föraybara energisfeg, minimera mUjöeffektema av energisystemet och inte minst stödja icke lEA-länder i deras strävan att uppnå en effektiv energimar­knad, minska mUjöbefestningen och förbättra säkerheten i energisystemet. Vid mötet överenskoms ocksä att lEA skuUe öka sma insatser för att genomföra klimatkonventionen.

Ett viktigt arbete pågår mom Intemational Panel of Climate Change (IPCC) där energi och mUjöfrågoma också kommer att beskrivas, med tonvikt på klimatproblemen. Resultetet av arbetet kommer att presenteras i slutet av 1995 ckU kommer att Ugga tiU gmnd för den fortsatte utvecklingen av klimatkonventionen. Flera svenska forskare deltar i arbetet.

Inom EU finns flera program bl.a. Thermie, SAVE och ALTERNER som syftar tiU att öka energieffektiviteten m.m.

Inom FN:s ekonomiska kommission för Europa finns bl.a. projektet Energy Efficiency 2000, där NUTEK representerar Sverige. Projektet startade år 1991 med målsättningen att främja handel med energieffektiva produkter, tjänster, kunskap cKh arbetsmetoder mellan öst CKh väst. Sverige har deltegit aktivt i dette arbete sedan starten.

I Östeuropa kännetecknas energisystemen av stora brister i alfe led i

energisystemet, från utvinning och prcxluktion tiU användning. TiUförseln

av energi baseras i de fleste feU på fossife bränslen som leder tiU

aUvarUg mUjöpåverkan. Bristema i energisystemet leder tiU att det är

förhåUandevis bilUgt att reducera utsfepp av koldioxid jämfört med

sitaationen i många västiänder, särskUt i Sverige. EnUgt klimaticon­

ventionen skaU åtegandena mot klimatförändringar kunna vidtas

gemensamt av konventionens parter Den förste partskonferensen skaU

utarbete kriterier för gemensamt genomförande, s.k. joint implemente-

55

tion. MöjUgheten tiU gemensamt genomförande har tegits in i klimaticon-

ventionen för att möte kravet på kostaadseffektivitet. Dette innebär att    Prop. 1993/94:111 konventionens parter  inte  ser någon  motsättning  mellan  nationelfe ansträngningar ckU t.ex. regionalt samordnade insatser för att minska globafe mUjöproblem.

Sverige bidrar aktivt tiU arbetet med att förbättra säkerheten, energieffektiviteten och mUjöanpassningen av energisystemen i Baltikum och Östeuropa. Regeringen anser det ocksä angeläget att frågor som rör gemensamt genomförande blir uppmärksammade i det fortsatta arbetet med klimatkonventionen.

4.3.6 Industrins mUjöarbete

Industrins ansvar för mUjöföroreningar och användning av natarresurser uppmärksammas också särskUt i Agenda 21. Vidare påvisas industrins roU vid övergången tiU mera resurshushållande prcxiuktions- CKh konsumtionsmönster. Riktlinjer för industrins mUjöåteganden utarbetedes inför UNCED av ett särskUt organ inom näringsUvet, Business CouncU for Sustainable development och av Intemationelfe Handelskammaren

acc).

Industriförbundet stäUer sig i sitt remissvar bakom de principer be­träffande näringsUvets ansvar för mUjöfrågoma som avses i Agencfe 21. Man betonar vikten av samarbete meUan regering ckU näringsUv i mUjöfrågoma ckU det mtemationeUa mUjöarbetets avgörande betydelse, särskUt insatser i Östersjöregionen.

Miljöstyming och nuljörevision

En förordning om ett system för mUjöstyming och nuljörevision trädde i kraft i EG i juU 1993 (CouncU Regulation EEC No 1836/739). Sverige kommer att ante förordningen i och med att EES-avtalet träder i kraft. Systemet som bygger på frivUUgt deltegande från industtin har tUl syfte att förbättra och bedöma industrins mUjöarbete och att tillhandahålfe offentUg information. Förordningen innehåUer högt stäUcfe krav pä hur nuljöarbetet skaU bedrivas inom de företeg som väljer att anslute sig tiU systemet.

Förordningen omfettar i förste hand industrin men försök kan göras med att utvidga den även tiU andra samhäUssektorer såsom transporter CKh den offentUga sektom. Små och medelstora företeg kan ges stöd för att kunna delte i systemet.

Företeg som ansluter sig tiU systemet skaU

-

ta fram en mUjöpoUcy

-

gå igenom verksaniheten med utgångspunkt från poUcyn

-

införa ett mUjöprogram och ett mUjöstymingssystem

-

feta utföra en mUjörevision

-

skriva en mUjörapport (som blir offentUg)

-  låta  en   extem,   härför  ackrediterad,   mUjöverifikatör   verifiera

mUjörapporten samt att företaget genomfört punktema ovan i enUghet

med kraven i förordningen

jg

- sända den verifierade mUjörapporten tiU ett härför utsett registre-    Prop. 1993/94:111

ringsorgan

I gengäld får företaget använcfe en i förordningen angiven logotyp som bevis på sitt deltagande i systemet. Logotypen får dock mte använcfes vid annonsering för prcxlukter, på produkterna eUer på förpackningar tiU prcxluktema.

Det är obUgatoriskt för ett medlemsland att inrätte ett ackrediteringsor­gan CKh ett registreringsorgan som båda skaU vara oberoende och opartiska. Ackrediteringsorganet skaU ansvara för ackreditering och tiUsyn av mUjöverifikatörer. Registreringsorganet skaU föra en för­teckning över deltegande företeg. Registreringsorganet skaU också kunna avföra ett företeg frän Ustan om kraven i förordningen inte längre följs eUer om tiUsynsmyndigheten påvisar att företeget bryter mot mUjökrav.

Såväl industrin som myndigheter är angelägna om att systemet snabbt införs i Sverige. Regeringen kommer därför att i ett förste steg ge SWEDAC i uppdrag att förberecfe sig för att kunna bU ackrediteringsor­gan.

Prövning av miljöfarlig verksamhet

Den individueUa prövningen av mUjöferUg verksamhet vid industrier CKh andra anläggningar har gått in i ett nytt skede med färre nyprövningar CKh en ökad andel omprövningar. Natarvårdsverket har inlett genomfö­randet av sin omprövningsplan som innefettar ett tioårigt program för översyn av utsfeppsvUlkoren. Målsättningen är att tiU sekelskiftet begränsa industrins utsläpp tiU sådana nivåer att mUjön mte tar skada CKh att människors hälsa inte påverkas negativt.

4.3.7 Försvaret och nuljön

Genom riksdagens beslut våren 1993 (prop. 1992/93:100 bU. 5, bet. 1992/93:FöU9, rskr. 1992/93:333) har en gmndläggande mriktiiing för försvarsmaktens mUjöarbete fegts fest.

Verksamheten inom totalförsvaret genomförs i enlighet med de mål som har feststäUts av stetsmaktema. Sålunda skaU försvarsmakten i fred bl.a. vidte förberedelser för verksamhet i krig. Regeringen har i 1993 års regleringsbrev angett att dette är det övergripande målet också i mUjöhänseende.

För att kunna uppfylfe de krav som stäUs kan det inte undvikas att

särskUt verksamheten inom totalförsvarets miUtära del redan i fiied kan

komma i konflUct med samhäUets mUjömål. Att dette måste accepteras

blir särskUt tydUgt om man betänker att krig kan vara det mest aUvarUga

mUjöhotet. Den fredsticfe verksamheten - att vidte förberedelser för att

förhindra krig - har cferför redan i sig ett stort positivt mUjövärde.

Regeringen anser att intresset att verksamheten inom totalförsvaret i fred

bedrivs på ett ändamålsenUgt sätt har en sådan övergripande samhäUeUg

betydelse att det i vissa feU leder tiU att mUjöfarUg verksamhet måste

tiUåtes. Detta mnebär att det kan vara nödvändigt att regeringen meddelar

57

särskUda föreskrifter för att försvarsmakten skaU kunna fuUgöra sm

huvuduppgift.

Prop. 1993/94:111

Inom ramen för det synsätt som nu redovisats utförs ä andra sidan ett fiamsynt och betydelsefuUt mUjöarbete bl.a. inom försvarsmakten. EnUgt regeringens mening är det angefeget att dette mUjöarbete fortsätter och utvecklas. En mUjöpoUcy har således antegits för försvarsmakten. Bland målen i denna poUcy kan pekas på att vid materielanskaffiung och modifiering av materiel hänsyn skaU tas tiU resursförbrukning, mUjöfer-Ughet CKh återanvändningsmöjUgheter. Exempel i poUcyn pä åtgärder på kort sUct är inrättandet av Försvarets mUjöberedning och utarbetandet av en försvarets mUjöplan. Exempel på åtgärder på lång sUct är att fullfölja mUjöpfenen, att förbättra mUjöutbUdningen inom försvarsmakten cKh att öka strävandena att ersätta mUjöskadUga ämnen och verksamhetsformer med mindre mUjöskadUga sådana.

Regeringen förordar vidare att försvarsmaktens verksamhet - med beaktande av de vUlkor som måste gälfe - i mUjöhänseende så långt det är möjUgt CKh på olika plan integreras i samhäUet i övrigt. Ett steg i en sådan integrering är Överbefälhavarens arbete att i samverkan med berörcfe intressenter utarbete en mUjöplan, Agenda 21, för försvars­makten. Denna bör också kunna vara ett värdefiiUt komplement tiU de lokafe Agenda 21 som kommunema kommer att utarbete.

På det intemationelfe planet pågår oUka former av samarbete när det gäUer försvaret och mUjön. Ert exempel pä sådant samarbete utgör frågan om hur man återstäUer mark efter miUtär verksamhet. Det är enUgt regeringens mening angefeget att försvarsmakten så långt det är möjUgt skaffar sig erferenheter från sädant återställningsarbete utomlands samtidigt som våra erferenheter kan spridas tiU andra steter.

Genom 1993 års planeringsanvisningar uppdrog regeringen åt Överbefälhavaren att redovisa frågor om dels miUtärt bistånd vid mUjökatesttofer, dels försvarsmaktens mUjöarbete i förhållande tiU de nationeUa mUjömålen. Överbefälhavaren skuUe vidare lämna en fegesredovisning avseende mUjöarbetet inom försvarsmakten. Uppdraget har redovisats i Överbefälhavarens programplan för åren 1994 - 1999. Regeringen avser att återkomma tiU dessa frågor i 1994 års budget­proposition.

Regeringen viU i detta sammanhang också erinra om att FN:s mUjöprogram (UNEP) vid sitt styrelsemöte i Nairobi i maj 1993 på svenskt och nordiskt mitfetiv fettat ett beslut om tiUämpUgheten av mUjönormer vid miUtär verksamhet. UNEP uppmanar i beslutet stateraa att upprätte en nationeU mUjöpoUcy för den miUtära sektom. Vidare ombeds stetema att informera UNEP bl.a. om hur den mUitära sektom kan bidra tiU att nationelfe mUjömål uppnås och om behovet och lämpUgheten av återställningsåtgärder inom områden som har skadats av miUtär verksamhet.

4.3.8 Sysselsättning och mUJö

I en nationeU strategi för håUbar utveckling bör målen om en gcxl

livsmUjö och fiiU sysselsättning förenas. Den stora uhnaningen Ugger i

°

att stälfe om samhäUet så att de långsUctiga överlevnadshoten avvärjs. Det Prop. 1993/94:111 innebär bl.a. att det behövs en kraftsamling på mUjöområdet vad gäUer forskning och utveckling, teknik och nyföretegande. Sådana satsningar ger ocksä nya arbetstiUfäUen. En offensiv mUjöpoUtik bidrar därför tiU att skapa det omvandlingstryck som krävs för att Sverige, utifrån sina fömtsättningar, skaU kunna tillhöra feten i denna utveckling. Ekonomiskt poUtiska åtgärder inom mUjöområdet bör inriktas på att stimulera en kretsloppsanpassad utveckling och på att begränsa mUjöskulden.

I det arbetsmarknadspoUtiska fege som nu råder är det även vUctigt att genomföra satsningar på sysselsättaingsmtensiva mUjöåtgärder. Åtgärder som rör vårdmsatser inom natarskyddade områden och andra natarvårds-objekt kan genomföras lUcsom inventeringar inom natarvårdsomrädet. Det handlar här om arbeten för att vårda natar- och kultarmUjöer. Detta är arbeten som i stort Ugger utanför ordmarie arbetsmarknad men som nu skuUe kunna genomföras. Regeringen har i ett nyUgen presenterat försfeg (prop. 1993/94:66) framfört att omfettningen av den arbetsmarknads­poUtiska åtgärden arbetsUvsutveckling (ALU) skaU öka och tydUgare inriktas mot bl.a. dessa områden. ALU-medel är avsedda att täcka arbetskraftskostaader. Genom att utayttja ledig kapacitet tiU följd av arbetsmarknadsfeget kan något av nuljöskulden saneras tiU fegre kostnader än tidigare. Ungdomspraktik ckU andra former av arbets­marknadspoUtiska åtgärder kan med fördel utayttjas för utbUdning och praktik inom mUjövård.

MUjöfrågoma kommer att påverka framtidens arbetsmarknad. Det handlar om en överlevnadssti:ategi i mångdubbel bemärkelse. MUjöfrå­goma, rena produkter, slutaa system och kretslopp blir avgörande för vår utveckling som industrination. Så är t.ex. marknaden för mUjöteknik en av de snabbast växande marknadema i världen enUgt en OECD-rapport från 1991. LUcaså ökar efterfrågan på mUjöanpassade varor. De företag som tiUverkar varor som kan återanvändas och återvinnas cKh som använder energi- och materialsnåfe prcKesser kommer att bU mark-nadsvinnama i framtiden. Vidare kommer uppgifter som redan i cfeg förknippas med mUjöarbete såsom att restaurera, underhåUa ckU förbättra vår gemensamma UvsmUjö också att erbjucfe en betydande arbets­marknad. Sammantaget rymmer mUjöperspektivet både på kort och lång sikt en viktig möjUghet för svenskt näringsUv. Här finns betydande konkurrensfördelar som kan uppnås på en öppen världsmarknad där det globala målet är håUbar utveckling.

Insikten om mUjöfrågomas betydelse måste leda tiU en ökad vUja att bära de kortsUctiga kostnader som är förenade med vissa mUjöinsatser. Här är det avgörande att de ekonomiska speLreglema formas så att de förenar mUjö och sysselsättning. Produktion och konsumtion som stimulerar en god UvsmUjö främjas genom en övergång från beskattning på arbete tiU skatt på råvaror och energi dvs. på mUjöbefestande insatser.

59

4.3.9 UtbUdning, forskning och utveckUng

Prop. 1993/94:111

Utbiklning

Redan i de inledande paragraferna i skoUagen festsfes att "var CKh en som verkar inom skolan skaU främja...respekt för vår gemensamma mUjö". I propositionerna (1992/93:220 och 230) om nya läroplaner för gmndskolan resp. för gymnasieskolan redovisar regeringen sin avsikt att följa upp de beslut som fettades vid Riokonferensen på utbUdningsom­rådet. För gmndskolan gäUer detta bl.a. i det pågående kursplanearbetet, där mUjöfrågoma skaU ges stor uppmärksamhet CKh integreras i aUa ämnen. I gymnasieskolan ges CKkså mUjöfrågoma en större tyngd i kursplanerna i en rad ämnen. Regeringen konstaterande CKkså att det är väsentUgt att lärare och rektorer, vilka det åUgger att beakta dokument av detta sfeg, fär kännedom om dessa. Statens skolverk kommer under våren att pubUcera en förteckning över intemationelfe fördrag som Sverige undertecknat.

Skolverket, som har ansvar för utvecklingen inom skolväsendet, har ocksä med anledning av bl.a. Riokonferensen sedan hösten 1992 drivit projektet Skolan och mUjöundervisningen. Dessutom har det tidigare mUjösekretariatet mom Läropfenskommittén haft Skolverkets uppdrag att vidareutveckfe det arbete som bedrevs inom kommitténs ram. Detta arbete har resulterat i bl.a. två rapporter i Skolverkets rapportserie, en praktisk lärarhandledning kalfed LiUa MUjönyckeln och en inspirations­bok.

MUjöfrågoma betonas också i ökad utsträckning inom högskoleut­bUdning. Ett exempel är det mer mUjöinriktade ansvar som Sveriges lantbmksuniversitet har fått i enUghet med vad som redovisades i prop. 1992/93:170 om forskning för kunskap och framtid.

Regeringen har vidare beslutat om särskUcfe medel för att stödja integration av ett brett mUjötänkande i universitetens och högskolomas kursplaner.

Forskning

Prioriteringarna inom mUjöforskningen har lagts fest i den forsknings­poUtiska proposition som presenterades i början av 1993 (prop. 1992/93:170, bet. 1992/93:JoUl8, rskr. 1992/93:398). Där anges det att för att fuUfölja intentionema i såväl Agenda 21 som i konventioneraa om biologisk mångfald och om klimatfrågor kommer det att krävas ytterUga­re forskning såväl nationeUt som i interaationeUt samarbete. SärskUt framhåUs betydelsen av forskningssatsningar som berör biologisk mångfeld, klimat och kretsloppsfrågor.

Sverige har nått långt i fråga om forskning på mUjöområdet. Regering

och riksdag har under år 1993 beslutat att en del av löntagarfond smedlen

skaU användas för att ge denna forskning ytterUgare utveck­

UngsmöjUgheter (prop. 1992/93:171, bet. 1992/93 :JoU2, rskr.

1992/93:11, bet. 1992/93:UbU 16, rskr. 1992/93:387). Sålunda avsattes

2,5   mUjarder   kronor   av   löntegarfondsmedlen   för   mUjöstrategisk

"O

forskning. Medlen som disponeras av en nymrättad stiftelse. Stiftelsen för    Prop. 1993/94:111

mUjöstrategisk forskning, skaU användas på ett sätt som kompletterar den

forskning som redan utförs inom mUjöområdet. Vidare bör stiftelsen,

enUgt sina duektiv, särskUt stödja forskning som bedrivs inom nätverk

av   samverkande   forskargmpper  och   institationer,   företrädesvis   vid

universitet och högskolor. IntemationeU samverkan skaU främjas CKh

möjUgheter att uppnå mdustrieUa tiUämpningar skaU tiUvaratas.

MUjöforskning kan sägas innefette aUt från inomvetenskapUgt motiverad speciaUserad forskning med möjUg mUjörelevans tiU tvärvetenskapUga stadier av ekosystem eUer mUjökonsekvenser av StorskaUga tekniska system. Forskningsråden har, likaväl som universitet CKh högskolor, pä senare år prioriterat sådan forskning inom olika discipliner som har relevans för lösande av mUjöproblem. Genom hög kvaUtet hos forskningen inom sådana områden har god gmnd fegts för den tvärvetenskapUga forskningen, som krävs för att hantera de komplexa problem som de flesta mUjöstömingar utgör. Regeringens forskningspoUtik innebär bl.a. att undvika detaljstyrning och att i stäUet i aUt högre grad fete universitet och högskolor själva välja områden för kraftsamling. I ett flertal feU har institat och högskoleinstitationer organiserat sig i sektioner eUer centra för att genom interdisciplinära ansatser kunna behandfe komplexa mUjöproblem. Ett gott exempel är Chalmers tekniska högskolas CKh Göteborgs universitets gemensamma sektion för mUjöforskning.

I ansluttiing tUl den forskningspoUtiska propositionen våren 1993 förändrades den övergripande verksamhetsinriktningen för Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) och Skogs- och jordbmkets forskningsråd (SJFR) i en riktning som är i linje med våra åteganden enhgt Riobesluten. SJFR skaU sålunda främja och stödja i förste hand forskning som gagnar ett håUbart nyttjande av biologiska natarresurser. SLU skaU i sin UtbUdning och forskning öka kunskapema om fömtsättningama för en varaktig CKh effektiv biologisk produktion. SLU:s verksamhet blir mer än tidigare inrikted mot mUjöfrågor. Ett exempel på nya insatser är det centmm som nu inrättets vid SLU för forskning om biologisk mångfeld.

En vUctig uppgift i mUjöforskningen fiiUgörs vidare av Stockhohn Environment Institate (Stockhohns mtemationeUa mUjömstitat), SEI, som mrättades efter ett riksdagsbeslut år 1988. SEI deltog aktivt i utformningen av Agenda 21 och stödde konferensens sekretariat med råd och sakkunskap, framför aUt bettäffande klimatfirågoraa.

Institatets program är inriktat på interaationeU strategisk mUjöforskning på några kritiska områden, som t.ex. klimat och energi, mUjöteknik och bioteknik, vatten samt håUbar utveckling. Programmet har starka beröringspunkter med såväl Agenda 21 som med klimat- ckU biomångfeldskonventionerna. SärskUda medel har tiUförts SEI för bl.a. klimatarbetet.

Institatet har medverkat tiU gmndandet av Earth CouncU, den organisation som nu byggs upp för att samordna frivilUgorganisationemas arbete med uppföljningen av UNCED.

61

4.4   Regionalt och kommunalt arbete

Prop. 1993/94:111

4.4.1 Länsstyrelserna

Länsstyrelsema har ansvar för samordning av fysisk planering, resurs­hushållning, kultar- och mUjövård på det regionafe planet. Arbetet med att utveckfe ckU tillämpa mUjökonsekvensbeskrivningar i en rad verksamhetsområden accentaeras aUtmer. Med utgångspunkt i de regionafe mUjöanalysema omsätter länsstyrelsema de nationelfe målen i regionafe mål CKh utformar regionafe handlingsprogram. Länsstyrelsen har en viktig roU i det förebyggande mUjövärdsarbetet och i arbetet med att utveckfe dialogen meUan stat och kommun. Härvid har länsstyrelsens medverkan i den fysiska planeringen stor betydelse. Det är länsstyrelsens uppgift att ha ett brett perspektiv på kultarmUjön i länet bl.a. som ett led i arbetet för att skapa en gcxi UvsmUjö och regional utveckling.

MUjöarbetet stäUer höga krav på samarbetet meUan olika myndigheter. Som ftamgår av budgetpropositionen år 1993 (prop. 1992/93:100 bU. 15) skaU länsstyrelsema i samverkan med övriga aktörer utveckfe de regionafe mUjöanalysema tiU regionafe handlingsprogram. Natarvårdsver­ket har utarbetat riktlinjer för länsstyrelsemas handlingsprogram. Regeringen anser att en sådan strategi för regional mUjövård skaU finnas i samtiiga län är 1994 och att den sedan bör uppdateras vart tredje år. Arbetet bör utföras inom ramen för länsstyrelseraas nuvarande verksam­het. Arbetet med den regionafe mUjöstrategin bör genomföras i bred samverkan mellan länsstyrelsen, kommunerna, landsting och bl.a. de areelfe näringarna, transportsektora CKh näringsUvet.

Regeringen har som tidigare redovisats gett samtUga länsstyrelser i uppdrag att utarbeta en regional trafik- och mUjöanalys.

Det är av särskUd vikt att samordna planering och utveckling av effektiva och mUjömässigt bättre transportsystem och system för avfeUshantering. Vattenresurserna niåste också omfettas av den regionafe planeringen. Inriktningen bör vara att dels säkra långsUctiga vattentäktsm-tressen, dels ange krav på markanvändningen sä att en god vattenkvaUtet vidmakthåUs på läng sUct.

Utredningen om kommunernas arbete för en god UvsmUjö (KLIV-utredningen) anser i betänkandet Kommunerna och mUjöarbetet (SOU 1993:19) att det behövs en dialog meUan regeringen eUer berörd central myndighet och kommunema om vUka åtgärder som bör vidtas lokalt för att följa upp intemationelfe överenskommelser. Det finns CKkså enUgt utredningen ett stort behov av att utveckla ett kommunikationssystem för att nationelfe mUjömål skaU fä genomslag på lokal nivå. Remissinstanser­na instämmer i att behoven finns. Regeringen anser att det bör ingå i länsstyrelsens samordnande roU att som regeringens företrädare svara för denna kommunikation med kommunerna både avseende uitemationeUa överenskommelser och nationelfe mUjömål.

KLIV-utredningen pekar på behovet av samverkan på central nivå

meUan de olika områden där den nämnd som svarar för mUjö- och

hälsoskyddet lokalt har tillsynsansvaret.  Utredningen  föreslår att ett

62

samrådsorgan inrättes meUan de myndigheter som har ansvaret centralt

för att underfetta den lokafe planeringen. Samrådsorganet skuUe administrativt knytas tiU Natarvårdsverket. Flera centrala myndigheter uttrycker i sma remissvar tveksamhet mför utredningens försfeg medan däremot flertalet av de kommuner som yttrat sig är positiva. Regeringen anser att det tiU Natarvårdsverket knutna TiUsynsrådet väl kan fylfe fiinktionen som samrådsorgan på central nivå för det samfede mUjöarbetet i vid bemärkelse. Vad gäUer övriga ansvarsområden såsom bl.a. Uvsmedels- och djurskyddstiUsyn bör ett informationsutbyte om aktaeUa frågor CKh planering av insatser kunna komma tiU stånd på annat sätt.

Prop. 1993/94:111

4.4.2 Kommunerna och Agenda 21

Regeringens bedömning: Regeringen anser att kommunerna bör följa rekommencfetionen i Agencfe 21 om att alfe lokafe myndig­heter i världen senast år 1996 skaU utarbeta lokafe handlingspro­gram för en håUbar utveckling inför nästa århundrade. IdeeUa insatser pä mUjöområdet bör främjas och stimuleras.

Remissinstanserna: Remissvaren på såväl Agenda 21 som KLIV-utredningen stöder rekommendationen om att det i varje kommun behövs en samlad strategi, en lokal Agencfe 21, för att skapa en god UvsmUjö och en långsUctigt håUbar utveckling. I samband med remissbehandlingen av Agenda 21 ombads remissmstansema komma med försfeg tiU vad en lokal Agencfe 21 bör iimehålfe. Remissinstansema framför också många idéer och ger exempel på pågående vericsamhet.

Skälen för regeringens bedömning: I Agenda 21 finns en rekommenda­tion om att alfe lokala myndigheter i världen skaU utarbete lokafe handlingsprogram för en håUbar utveckling inför näste århundrade. KLIV-utredningen fiamför med utgångspunkt häri att varje svensk kommun bör ta fram en lokal Agencfe 21 och att denna bör vara kommunens samfede strategi för mUjöarbetet. En av gmndtankama i Agencfe 21 är att dessa lokafe strategier skaU tas fram i bred samverkan mellan medborgare, företag och organisationer. I Agencfe 21 ges vidare vissa anvisningar för hur en lokal Agencfe 21 bör utformas och om dess innehåU. KLIV-utredningen diskuterar CKkså utformningen av lokafe Agenda 21 och hur de kan mtegreras med den traditionelfe planeringen i kommunema.

Kommunerna har en nyckelroU i aibetet med att utveckfe en nationeU strategi för håUbar utveckling. I Agenda 21 betonas särskUt den lokafe nivåns betydelse och ansvar för att förverkUga åtegandet från Rio. De lokala agendoma kommer därför att utgöra den gmndstomme på vilken vår nationeUa strategi skaU vUa.

Kommunen har med sina olika funktioner i samhäUet unika möjUgheter att fä tiU stånd en mer effektiv resurshushållning CKh ökad kretsloppsan­passning genom att verka som motor i den process som det innebär att

63

utforma lokafe Agenda 21. Inom mUjöområdet har kommunen dels en Prop. 1993/94:111 tydUg myndighetsfunktion som tiUsynsmyndighet, dels ett ansvar för den fysiska planeringen. Kommunen tiUhandahåUer vidare olika varor eUer tjänster som vatten, energi, omhändertagande av avfeU och avloppsvat­ten, koUektivtrafiJc m.m. Kommunen är också förvaltare av festigheter, parker CKh andra markområden. I sm egenskap av stor upphandlare av varor och tjänster har kommunen möjUghet att stälfe krav pä mUjöanpas­sade prcxlukter och tjänster. Genom det kommunafe ansvaret för bamomsorg CKh skofe har kommunen ett vUctigt ansvar som utbUdare. Detta utbUdningsansvar omfettar cKkså självfeUet en mUjöufbUdning. Dessutom kan kommunen vara en vUctig informatör för medborgama genom att upplysa om mUjöanpassade konsumentprodukter och andra mUjörelaterade UvsstUsfirågor.

Många kommuner använder redan i dag övergripande mUjöhand­lingsprogram CKh årUga mUjöbokslut som strategiska verktyg i sitt mUjöarbete. I dessa kommuner kan arbetet med att utforma lokafe Agenda 21 samordnas med den befintUga mUjöstrategin.

När det gäUer handlingsprogrammens innehåU är det vUctigt att betona att dessa bör ges en betydUgt vidare inriktning än t.ex. enbart på mUjöskydd cKh avfeU. Handlingsprogrammen skaU således inte ersätta andra planer som fysiska översUctsplaner, energiplaner CKh avfåUspfener, utan de skaU innebära en helhetssyn där mUjö, ekonomi och olika utvecklingsfirägor vävs samman och på ett tydUgare sätt integreras i olika verksamheter och sektorer.

Det bör noteras att Agenda 21 även betonar de sociafe aspektema och människors levnadsviUkor. Programmen bör därför utformas med hänsyn fiamför aUt tiU lokafe problem och fömtsättningar. Hänsyn tiU natarens kretslopp, resurshushållningsaspekter och ett även i övrigt ekologiskt synsätt skaU genomsyra aibetet.

Agencfe 21 fegger stor vikt vid dialogen med medboigama, lokafe organisationer CKh privata företag, dels som gmnd för informationsut­byte, dels som ett led i att öka medvetenheten om mUjöfrågor. Kvinnors CKh ungdomars deltagande betonas särskUt. Arbetet med att utarbeta lokafe Agencfe 21 ger därmed möjUgheter att stärka medborgarengage­manget CKh demokratin.

Det ideeUa engagemanget är vUctigt inom mUjöområdet CKh bör därför stimuleras. Föreningar som Natarskyddsföreningen, Greenpeace, Fältbiologema,Det NatarUga Steget, konsumentföreningar, bostads­rättsföreningar, fiskevårdsföreningar m.fl. tar i dag ett aktivt ansvar för olika uppgifter, t.ex. kalkning av sjöar, mUjömätningar, opmions-bUdning för bra mUjöval, käUsortering. Detta arbete är ett vUctigt komplement tiU kommunemas arbete. Andra organisationer bedriver mUjöutbUdning för sina medlemmar,  t.ex. LRF och Skogsägarna.

Regeringen har tiUsatt en beredning (C 1993:A) för främjande av den

ideeUa sektoms utveckling. Beredningen skaU bl.a. följa utvecklingspro­

jekt, där den ideelfe sektom tar ett ökat ansvar som komplement tiU

offentUgt bedriven verksamhet. Detta gäUer inte minst inom mUjöom­

rådet.

64

Några av  remissinstanserna  för  Agencfe  21   framför åsikten  att    Prop. 1993/94:111 mUjöarbetet  är  en  strategisk  kommunledningsfråga  och  att  därför kommunstyrelsen bör ha ansvaret för att den lokafe Agencfe 21 tas firam och genomförs.

Under våren 1993 anordnade MUjö- och natarresursdepartementet med hjälp av MUjövårdsberedningen cKh Svenska kommunförbundet sju regionafe konferenser för att informera om lokafe Agencfe 21. Vid dessa konferenser deltog lokafe poUtiker och tjänstemän från flertalet av landets kommuner.

EnUgt en av Kommunförbundet nyUgen genomförd enkät har ca 30 % av landets kommuner redan tagit formelfe fiiUmäktigebeslut om att genomföra lokafe Agencfe 21 för sina kommuner CKh ett stort antal andra kommuner planerar att göra det inom kort.

I betänkandet frän utredningen om kommunernas aibete för en god UvsmUjö, KLIV-utredningen, föreslås att stöd skaU utgå med 10 mUjoner kronor för att stimulera aibete med lokafe Agencfe 21 i kommunerna CKh i ideelfe organisationer.

Försfeget om att statUgt finansieUt bidrag bör anvisas har tiUstyrkts vid remissbehandlingen. Flera remissinstanser i remissen av såväl KLIV-utredningen som Agencfe 21 anser dock att föresfegna 10 mUjoner kronor inte är tillräckUga utan stödet bör ökas väsentUgt.

Arbetet med lokafe Agenda 21 skUjer sig i många avseenden från annan kommunal planering. Det som skUjer gäUer dels planeringens innehåU, dels hur planeringsprocessen bör bedrivas. Det lokafe Agenda 21-arbetet skaU vara inriktat pä helheten, vara sektorövergripande och ha ett långsUctigt mål samtidigt som det CKkså innehåUer vissa konkreta avgränsade ätgärder. Arbetet med att ta firam handlingsprogrammet bör vidare piägfes av stor öppenhet där olika lokafe aktörer såväl inom som utom den kommunafe organisationen involveras.

Genom att det lokafe Agenda 21-arbetet innehåUer såväl omfettande moment av brecfe utbUdnings- som utvecklingsmoment, CKh genom att arbetet är nyskapande i många avseenden krävs enhgt KLIV-utredningens mening olika former av vägledande centralt stöd. Detta kan uppdelas på kunskapsstöd cKh finansieUt stöd för konkreta lokafe utvecklingsprojekt.

Vad gäUer kunskapsstöd fyller redan i dag de centrafe myndighetema och länsstyrelsema tiU en del detma funktion. Eftersom det lokafe Agenda 21-arbetet skaU involvera alfe på lokalplanet är det emeUertid fråga om en betydUgt mer omfettande verksamhet än dagens. I detta arbetet krävs att kommunerna aktiverar sig betydUgt mer än för närvarande. Skolan och bibUoteken bör kunna utgöra en betydande resurs i detta arbete och för detta krävs visst centralt utvecklingsarbete t.ex. i form av gemensamma kunskapsbaser o.d. av multimediakaraktär.

Det lokala Agenda 21-arbetet syftar vidare tUl att generera ett

nytänkande och experimenterande. Detta kräver tUlgång tiU finansielfe

resurser som i huvudsak bör finnas på det lokafe planet. SärskUd vUct bör

feggas vid medborgarinflytande och samarbete med ideeUa organisa­

tioner. I ett inledningsskede kan det dock som KLIV-utredningen påpekar

behöva utgå visst finansieUt stöd fiän staten. Detta kan användas för

65

utvecklingsarbete av irmovativ karaktär ckU för att stimulera lokal

5 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

kreativitet. Tävlingsformen bör i detta sammanhang prövas som en av    Prop. 1993/94:111 flera metoder för att locka firam ett lokalt nytänkande.

För att stödja aibetet med en lokal Agenda 21 och för att ge in­spiration för det fortsatta arbetet har såväl myndigheter som Natarvårds­verket, Boverket CKh länsstyrelser CKh organisationer som Kommunför­bundet, Natarskyddsföreningen och Q 2000 påbörjat olika projekt. Även MUjövårdsberedningen avser att under våren 1994 pubUcera en vägled­ning för det fortsatta arbetet cKh en redovisning av initfetiv i kommuner­na.

Regeringen avser att återkomma i budgetpropositionen 1994 tiU frågan om medel för stöd tUl kommunernas utvecklingsaibete ckU tiU ideelfe organisationer som medverkar i arbetet med lokafe Agenda 21,

Irformation och opinionsbildning

En del av den nationelfe strategin bör vara att stimulera tiU bUdandet av lokalgmpper i varje kommun som skaU genomföra en lokal Agencfe 21. En handbok för detta har tagits fram genom ungdomsprojektet (3-2000. Här bör särskUda insatser företas för att mobiUsera CKh ta tiUvara ungdomars mUjöengagemang.

Regeringens bam- och ungdomsdelegation kan ge stöd ur Allmänna arvsfonden tUl nyskapande ckU utvecklande projekt som bl.a. tar tiUvara ungdomars mUjöintresse ckU engagemang. Därmed uppmuntras insatser som på ett kreativt sätt följer upp Riokonferensens förslag.

Ändringar i kommunallagstiftningen om bistånd och tjänsteexport

Av Sveriges 286 kommuner har många kommuner vänorter i Östeuropa. Vänortssamarbetet förekommer på många områden och mest inom mUjöområdet. Svenska kommuner fär ha samarbetsprojekt med sin vänort men inte ge bistånd annat än under särskUda omständigheter

Kommunförbundet framhåUer i sitt yttrande över Riodokumenten att den kommunafe kompetensen på mUjöområdet bör utayttjas mer genomtänkt och aktivt i det svenska utvecklingssamarbetet, både i Östeuropa och i u-ländema.

EnUgt nu gäUande fegstiftning, feg (1991:901) om rätt för kommuner, landsting och kyrkUga kommuner att lämna mtemationeUt katasttofhjälp och annat humanitärt bistånd, får sådan hjälp lämnas tiU ett annat land, om det där inträffar en katasttof eUer på något annat sätt uppstår en nödsituation. Biståndet fär ges i form av utmstning som kan avvaras. Lagen innebar en utvidgning i förhåUande tiU den tidigare fegen (1975:494) om rätt för kommun och landstingskommun att lämna intemationeU katasttofhjälp bl.a. genom att medge att humanitärt bistånd får lämnas i en nödsitaation även om något direkt katasttofläge inte föreUgger. I propositionen (prop. 1990/91:117) åberopades därvid särskUt förhåUanden i de nya kommuner som byggs upp i Central- och Östeuro­pa.

Lokaldemokratikommittén (C 1992:01) föreslår i sitt betänkande

Kommunal tjänsteexport och mtemationeUt bistånd (SOU 1993:77) en ny

66

lag om rätt för kommuner, landstmg och kyrkUga kommuner att lämna

intemationeU katasttofhjälp, humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd.    Prop. 1993/94:111 TiU länder som är föremål för bistånd genom svensk statUg myndighet får biståndet lämnas i form av ny utmstning, rådgivning/konsultverksam­het, uti)Udning, kontant stöd eUer på annat sätt.

Som exempel på områden som är i behov av såcfen hjälp anges Östeuropa med ett enormt behov av kunskap pä bl.a. mUjöområdet. På detta område kan svenska kommuners insatser i Polen och Baltikum leda tiU förbättrade förhållanden i Östersjön, vilket även Ugger i många svenska kommuners eget intresse.

I ovan nämncfe betänkande föreslår Lokaldemokratikommittén även en ny feg om kommunal tjänsteexport. Den föresfegna fegen innebär en utvidgning i förhållande tiU nuvarande feg (1986:753) om tjänsteexport genom att föresfe att kommuner CKh landsting skaU få bedriva tjänsteex­port på egen hand och inte endast såsom underleverantörer åt svenska företag eUer staten. Ett område man pekar på där kommunemas stora kunnande kan bU tiU stor nytta är uppbyggnaden av effektiva reningsverk i ländema på andra sidan Östersjön.

Kommunema har i cfeg möjUghet att söka stöd tiU sitt vänortssam­arbete med dessa länder med medel som BITS ckU SIDA avsätter för ändamålet. Den vanUgaste projekttypen inom detta stöd är mUjöprojekt med inrikttiing på kunskapsöverföring.

Lokaldemokratikommitténs försfeg har remissbehandfets och bereds för närvarande inom CivUdepartementet.

5     Strategi för Sveriges globala samarbete för en hållbar utveckling

Regeringens forslag: Sveriges aktiva och pådrivande insatser i det globafe mUjö- och utvecklingssamarbetet skaU fortsätta CKh utvecklas. Det övergripande målet är att åstadkomma en integrering av UNCED-besluten i både det normativa och operativa intematio­nelfe samarbetet, och där så är lämpUgt, sträva efter att få tiU stånd intemationelfe avtal med konkreta och tidsbestämda åtaganden och förpliktelser. De riktlinjer ckU bedömningar som redovisas utgör gmnden för regeringens strategi för den fortsatta inriktningen av det globafe samarbetet för håUbar utveckling enhgt besluten fiän Riokonferensen. Även denna sti:ategi utveckfes fortiöpande och fördjupas i ljuset av den globafe mUjösituationens förändringar och den intemationelfe utvecklingen.

Skälen för regeringens förslag: I Riodeklarationens sjunde princip stadgas att "stater skaU samarbeta i en anda av samförstånd för att bevara, skydda och återstäUa hälsa och okränkbarhet hos jordens ekosystem. Statema har ett gemensamt ansvar härvidlag, men de utvecklade ländema erkänner sitt ansvar i de intemationelfe strävandena

67

mot en håUbar utveckling, med hänsyn tUl de päfiresöiingar som deras    Prop. 1993/94:111 samhäUen utsätter den globafe mUjön för ckU med tanke på de teknologis­ka CKh finansielfe resurser som de förfogar över".

Bland remissinstansema råder bred samstämmighet om att Sverige bör vara fortsatt aktivt pådrivande i det intemationelfe mUjö- CKh utvecklings­arbetet inom FN:s ram. Flera instanser efterfrågar avtal på mUjö- CKh utvecklingsområdet. Många fäster stor vikt vid CKh förhoppningar tiU arbetet inom FN:s kommission för häUbar utveckling ckU tiU den roU, som spelas av de icke-statUga organisationerna.

Riokonferensen måste enUgt regeringens mening ses som ett led i en fortlöpande ckU aUtmer vidgad intemationeU samarbetsprocess. Genom att lyfta upp de globafe mUjö- och utvecklingsfrågorna pä ett högt poUtiskt plan har fömtsättningar skapats för att mer effektivt CKh målinriktat möta de mUjöhot som kräver global samverkan.

Det är regeringens avsikt att fortsätta CKh utveckfe Sveriges aktiva CKh pådrivande insatser i förhandlingsarbetet pä oUka områden CKh i olika fora, särskUt i de frågor, där svenska inttessen cKh erferenheter kan komma att bidra tiU utvecklingen. UNCED-besluten mäste integreras och prägfe verksamheten i hefe det intemationelfe systemet och sektororganen ta sitt ansvar för att genomföra besluten. Sverige verkar också för effektivare styr- CKh finansieringsformer i FN:s utvecklingsorgan.

Gmndfeggande utgångspunkter för de svenska insatsema i strävan mot en långsiktigt håUbar global utveckling inom ramen för ekosystemens bärighet är kampen mot fettigdom cKh undemtveckling i den fettiga delen av världen, med respekt för mänskUga rättigheter och inom ramen för demokratiska och plundistiska samhäUssystem och väl fungerande marknadsekonomier.

Arbetet inom FN-systemet att utveckfe poUtik ckU

riktlinjer inom olika sakområden, den normbUdande verksamheten, bör fördjupas i UNCED-beslutens anda.

EnUgt regeringens mening bör Sverige, där så är lämpUgt, sträva efter att fä tUI stånd intemationelfe avtal med konkreta och tidsbestämda åtaganden och förpliktelser. Inom ramen för existerande regelverk, bl.a. klimatkonventionen och konventionen om biologisk mångfeld, bör åtaganden och förpliktelser konkretiseras och förstärkas. Riokonferensens beslut bör utvecklas tiU mer förpliktande och operativa åtaganden i de frågor i vilka interaationeU reglering ter sig ändamålsenUg. Vissa problemkomplex kan med fördel regleras i form av regionafe avtal.

Ökat europeiskt och nordiskt samarbete i det fortsatta förhandlings­arbetet kan medverka tiU bättre måluppfyUelse.

Med dessa övergripande mål ckU syften i sikte utveckfes i det följande regeringens riktlinjer och strategi för Sveriges fortsatta arbete med de globafe mUjö- och utvecklingsfrågorna för håUbar utveckling.

68

5.1    De globala miljö-och utvecklingsfrågorna

Prop. 1993/94:111

UNCED CKh dess beslut skaU ses mot bakgmnd av de utvärderingar av mUjötiUståndet i världen som ingick i förberedelsema. Effektema på den globafe nuljön av föroreningar från industri, areelfe näringar och fetorter värderades. Förändringar i jordens atmosfär granskades. Dess orsaker belystes. Trycket mot jordens biologiska mångfeld samt dess jordbmks­mark, skogar och sötvattentiUgångar liksom mot havens levande resurser klargjordes.

Den samfede bUden av nufeget och bedömningen av den firamticfe utvecklingen visade en växande press på den globala nuljön cKh dess bas av fömybara natartiUgångar. Två huvudorsaker kan anges.

Den ena huvudorsaken tiU denna oroande utveckling är de industriaU­serade ländemas energi- och resurskrävande prcxiuktions- och konsum­tionsmönster med högt CKh ständigt växande ianspräktagande av natarresurser, och begränsningama i mUjöns förmåga att assunUera de föroreningar som dessa UvsstUar genererar.

Den andra huvudorsaken är det ökande trycket på mUjö- och natarre­surser, som följer av undemtveckling CKh fettigdom hos u-ländemas kraftigt växande befoUcningar.

Globafe mUjöproblem i egentUg mening skapas när ekosystem, som är gemensamma för hefe planeten, hotas av nedbrytning eUer försämring av deras funktion tiU följd av förorenmgar och andra mänskUga aktiviteter. AUvarUga globafe mUjöproblem har redan identifierats i luftmmmets atmosfär och stratosfär.

De båcfe globafe mUjöproblemen i det för världen gemensamma luftmmmet, tiU vilket aktiviteter i alfe länder bidrar och som därför för sin lösning kräver insatser av alfe länder, är dels uttanningen av det stratosfäriska ozonlagret, dels uppbyggnaden i atmosfären av halten av s.k. drivhusgaser, vUket hotar att leda tiU en global klimatförändring.

Bedömningen av den framtida utvecklingen av det globafe mUjötUlstån-det har påverkats av det faktam att de industriaUserade länderaas prcxiuktions- ckU konsumtionsmönster fortfarande prägfes av teknik och teknologisk utveckling, som i otillräckUg grad tar hänsyn tiU prcxluk-tionens, vamdistributionens och konsumtionens negativa mUjöeffekter

Industrin, transportnäringarna lUcsom energisektorerna och de areelfe näringaraa har inte i tillräckUg omfettning integrerat mUjöhänsynen i sina beslutsprocesser. Förorenande verksamheter betalar endast tiU en del de mUjöskador som de orsakar inom länderna CKh nödvändig stimulans tiU hushållning och mUjövänUg produktion blir aUtför svag. De skador som de orsakar på andra länders mUjö påverkar i än mindre grad investerings-och produktionsbeslut.

IndUcatorema på framgång i länderaas utveckling bygger fortfarande nästan enbart på tiUväxt i bmttonationalprcxiukten. NedsUtningen av nuljö och natarresurser förs inte in i ländemas nationalräkenskaper. MUjöskul­den påverkar endast i begränsad omfettning nationeUt beslutsfettande.

Utvecklingen av det globala mUjötiUståndet har också påverkats av överföringen av i-ländemas energi- och resursslösande prcxiuktions- CKh

konsumtionsmönster tUl u-ländema. Denna överföring kan, tiUsammans    Prop. 1993/94:111

med svagheter i de poUtiska, ekonomiska ckU sociafe systemen, lecfe tUl

betydande  lokafe,  nationeUa och  regionafe mUjöproblem i u-lands-

regioneraa. Dessa problem skärps dels av ekosystemens känsUghet i

många u-landsregioner, dels av u-ländemas begränsade resurser för

finansiering av insatser av nödvändig reningsteknik och av ny resurssnål

teknik samt den kraftiga befolkningsökningen i många u-länder

Än större oro har uttryckts i industriländema vad gäUer de negativa mUjöeffekter, som överföringen av dessa länders prcxiuktions- cKh konsumtionsmönster tUl u-ländema, kan komma att leda tiU. Detta gäUer såväl de globafe mUjöproblemen i egentUg mening som de mUjöproblem i u-ländema, vilka är av global betydelse ckU räckvidd.

Denna oro har sin främsta gmnd i den snabba befolkningsökningen i u-ländema i förhållande tiU natarresursbasen.

Världens befolkning är i cfeg 5,6 mUjarder människor. År 2025 beräknas den komma att uppgå tiU mellan 7,6 och 9,4 nuljarder. 95 % av denna ökning kommer att äga mm i u-ländema. Under 2000-talets senare hälft förväntas världens befolkningsökning att plana ut. Folkmängden cfe uppskattas tUl mellan 11 ckU 14,5 nuljarder människor.

Om denna världsbefolkning skuUe leva på samma nivå som människor­na i dagens i-länder cKh med samma prcxiuktions- och konsumtionsmön­ster är bedömningen att gränsema för de globala ekosystemens bärighet passeras.

Den kraftiga befolkningsökningen i u-ländema är också en av huvud-fektorema bakom fettigdomens och undemtveckUngens mUjöproblem.

På landsbygden i många u-landsregioner framtvingar folkökningen, i kombination med en begränsad resursbas, över- och felutayttjande av jordar, skog, sötvatten och havets levande resurser i kustomrädena. Resultatet har bUvit ökenspridning, jorderosion, skogsskövling, artattot-ning, vattenknapphet och sinande fiskbestånd. I spåren har följt mass-fettigdom, scKial misär, hungersnöd och svälticatasfrofer Livsmedelssä­kerheten hotas redan i cfeg i många områden, främst i Afrika.

Den omfettande förstöringen av landsbygdens ekosystem förstärker migrationssttömmen tiU sfedema. I dag lever 1,4 mUjarder människor i u-ländema i sfedema. År 2025 förväntas u-länderaas stadsbefolkning uppgå tiU över 4 mUjarder människor. I Latinamerika kommer 85 % av befoUcningen att bo i sfedema, i Afirika närmare 60% CKh i Asien över 50%. Den övervägande delen av dessa stadsbor kommer att leva i inindre och medelstora sfeder. 17 av 20 jättesfeder med över 11 mUjoner människor kommer att vara befegna i den tredje världen. Denna snabba urbanisering kan förväntes öka trycket på den redan bristfälUga in­frastmktaren. TiUsammans med massfettigdom och social misär kan dette medverka tiU att de redan mycket aUvarUga mUjöproblemen i sfedema kan komma att ante närmast katesttofela proportioner.

De sociafe problemen och mUjöproblemen går hand i hand. Det belyses av indikatorerna på den sociafe utvecklingen och på mUjöns olika medier.

Denna utveckling bör ses i perspektiv av den växande klyftan meUan

70

u- och i-länder. 85% av världens inkomster går i dag tiU i-ländemas

människor, som utgör drygt 20% av jordens befoUcmng.

Redan nu har dette lett tiU ett ökande migrationstryck på i-ländema. Desperationen hos växande skaror av mUjöflyktingar, som förlorat gmnden för sin försörjning, kan leda tiU ett än starkare tryck. Dette kan ytterUgare förstärkas av social oro, uiomstetUga konflikter ckU konflikter mellan stater om aUt knappare natarresurser, som skaU delas meUan aUt fler mäimiskor. I förlängningen finns risker för massmigration, legal och iUegal, från u-länderna tiU i-ländemas högproducerande samhäUen.

U-länderaas miljöproblem tiU följd av fettigdom och undemtveckling har redan i cfeg en global poUtisk räckvidd och bör därför värderas också i ett säkerhetspoUtiskt perspektiv. Sveriges aktiva insatser i det globafe nuljö- och utvecklingssamarbetet skaU ses även i denna belysning.

Prop. 1993/94:111

5.2   Instrument, institutioner och processer för globalt samarbete - mål och prioriteringar

De globafe mUjö- CKh utvecklingsfrågorna diskuteras cKh förhandlas i olika mtemationeUa fora med skiftande inriktning och arbetsformer. Arbetet bedrivs i huvudsak inom ramen för FN-systemet, både i dess operativa cKh normativa delar, de multUaterala finansieringsinstitationer-na, de multUaterafe handelsorganen samt globafe konventioner cKh fördrag. Uppföljningen av arbetet på det mtemationeUa planet kommer att stälfe särskUda krav på ett samlat agerande och på nya samarbetsfor­mer mellan olika intemationeUa organ.

5.2.1 Utvecklingssamarbetet

Regeringens bedömning: En särskUd arbetsgmpp bör tiUsättas för att läinna försfeg tiU principer, riktiinjer och arbetsmetcxler för hur UNCED-besluten och de globala nuljöfrågoma kan integreras i det svenska utveckUngssamarbetet.

Skälen för regeringens bedömning: MUjö CKh fettiga människors levnadsvUlkor utgjorde ett huvudtema i UNCED, där sambanden mellan å ena sidan fettigdom, nuljö- och natarresursförstöring och å andra sidan social och poUtisk instabUitet fick ett brett erkännande. Riokonferensen slog fest i- och u-ländemas gemensamma intresse av en global poUtik som främjar en långsUctigt håUbar utveckling, bekämpar fettigdomen och minskar befestningen på de globala ekosystemen. De frågor, som framgent är av särskUt stort intresse för utvecklingsländema, är framför aUt hur markförstöring och dess konsekvenser kan motverkas, och hur tiUgång tiU vatten för de areeUa näringama och hushåUsbmk kan tiUförsäkras. Betryggande sanitära förhåUanden, motverkande av okonfroUerad fetortstiUväxt och övemtayttjande av kustområden samt

71

tiUgång  tiU udDUdning  och kapacitetsutveckling  är andra väsentUga    Prop. 1993/94:111 insatsområden.

Avgörande för u-ländemas möjUgheter att genomföra en övergång tiU håUbar utveckling är självfeUet ländemas poUtiska och ekonomiska system. Men CKkså fektorer som det intemationelfe finansieringssystemet, skuldfrågorna, handelsreglerna samt intemationeU fegstiftning CKh normbUdning på mUjöområdet har väsentUg betydelse. Effektivt bistånd -effektivt bl.a. med tanke pä mUjöaspektema - bör vara inriktat på kapacitetsutveckling, utbUdning, hälsovård - inkl. femUjepfenering -förvaltningsbistånd, hushållning med natarresurser samt integration mellan mUjöpoUtUc och ekonomisk poUtik. Tekniköverföring i kom­bination med kompetensuppbyggnad - bl.a. kapacitet för forskning - är andra viktiga byggstenar.

Det intemationelfe utvecklingssamarbetet kan spefe en viktig katalytisk roU, inte minst i de fettigaste ländema, där biståndets andel av det totafe resursflödet är betydande. Biståndet kan användas för att utveckfe kapacitet CKh kunnande, för att identifiera, analysera och utforma strategier, för att hantera problem mom mUjö- och natarresursområdet samt för investeringar i gcxl natarresurshushällning och mUjöanpassade energi-, transport- och produktionssystem.

Sverige fortsätter att tiUsammans med de övriga nordiska ländema driva kravet att samtiiga OECD-länder snarast och senast år 2000 skaU uppnå FN:s mål om att 0,7% av BNP skaU avsättas för biståndet tUl fettiga länder.

Det svenska utvecklingssamarbetet i dess olika former är ett av de centrafe operativa instmmenten för Sverige i arbetet för att lösa eUer mUdra de globafe mUjö- ckU utvecklingsproblemen. Ett förstärkt, mer uttafet och fokuserat perspektiv pä håUbar utveckling i det samfede utvecklingssamarbetet är angeläget och nödvändigt.

Regeringen avser cferför att inom kort tiUsätta en särskUd arbetsgmpp under Utrikesdepartementet med representanter för närmast berörda departement och myndigheter för att utarbeta försfeg tiU principer, riktlinjer ckU arbetsmetoder för hur UNCED-besluten CKh de globafe mUjöfrågoma kan integreras i det svenska utvecklingssamarbetet. Arbetsgmppen bör bl.a. utgå från pågående arbete inom Utrikes­departementet och skaU slutföra sitt arbete senast i september 1994.

MultUateralt utvecklingssamarbete

Riobesluten skaU prägfe och genomsyra FN:s biståndsinsatser. En utveckling i denna riktning har inletts.

UNDP

FN:s utvecklingsprogram, UNDP, har som mål att vara FN-systemets

centrafe organ för finansiering av tekniskt bistånd. UNDP har CKkså

ansvar för att FN:s samlade biståndsverksamhet samordnas i samverkan

med mottagarländema. UNDP har program i 174 länder och territorier

'

med tyngdpunkt på de fettigaste ländema.

Prop. 1993/94:111

UNDP:s uppgift är att främja mottagarländemas utveckling genom oUka former av kunskapsöverföring och för investeringsstadier, dvs. kapacitetsutveckUng. Detta bistånd sker i form av expertrådgivning, stipendier, konsulttjänster m.m.

UNDP:s verksamhet bygger i huvudsak pä landprogram, där man i varje program feststäUer hur resursema skaU utayttjas. Tyngdpunkten med att förberecfe cKh genomföra fendprogrammen Ugger på fältkontor, dvs. verksamheten är i hög grad decenhaUserad. UtveckUngen går mot att mottagarländema i aUt större utsträckning själva skaU avgöra vUken hjälp de behöver med att genomföra projekt. FN-biståndets uppgift blir aUt mera att bisfe ländema att utveckfe förmågan att hantera projekt­bistånd. Detta är något Sverige aktivt stödjer. Sverige verkar ocksä aktivt för en effektivare styming av UNDP:s verksamhet. Därmed kan de finansieUa resursema utayttjas bättre, vUket också Ugger i mottagarlän­demas intresse.

Målet för UNDP:s verksamhet är att den skaU leda tiU håUbar mänskUg utveckUng. UNDP har en särskUt vUctig uppgift att stödja länderaas kapacitetsutveckUng. UNDP har vidare vUctiga fiinktioner i den globafe nuljöfonden GEF. Som en följd av Riokonferensen har UNDP även inrättat en ny fond, Capacity 21. Syftet med fonden är att nya typer av kapacitetsutvecklingsprogram skaU kunna stödjas för att sedan kunna integreras i UNDP:s reguljära verksamhet. Sverige bidrar tiU fonden.

En närmare mtegration av FN:s progiam för Sudan och Sahel (UNSO) i UNDP har påbörjats. Sverige väUcomnar denna integration, eftersom den möjUggör en vidgning av det operativa arbetet för en håUbar UtveckUng i ökenområden tiU en global nivå.

UNDP:s nya ledning mdUcerar att UNDP på sUct kommer att effektiva­re styra sin verksamhet och därmed också bättre utayttja de finansieUa resursema i mottagarländernas intresse. En sådan utveckUng är i hög grad i Sveriges inttesse och regeringen verkar aktivt för detta.

VärUbbanksgmppen och de regionala utvecklingsbankema

I Världsbanksgrappen och de regionala utvecklingsbankema beaktas nuljöfrågoma i ökande utsttäckmng. Ekonomisk tiUväxt bettaktas inte längre isolerat utan mom ramen för en håUbar ekologisk utveckling. Ett påtagUgt utttyck för denna mstäUmng är att Världsbanken, Uksom de regionafe utvecklingsbankema, tiUfört sina organisationer särskUda avdehungar för mUjömässigt håUbar utveckling. Dessa avdehungar har tUl uppgift att genomdriva en mtegration av mUjöfrågoma i alfe delar av bankeraas operativa verksamhet.

Världsbankens utiåning tiU mUjöprojekt har ökat kraftigt, och banken har vidare en cenöal roU som en av samarbetsparterna i den globafe mUjöfonden.

SamtUga lån, som förväntas ha effekter på mUjön, bedöms av ut­

vecklingsbankemas mUjöavdehiingar innan låneprogrammet feggs fram

för resp. styrelse. Sverige arbetar kontmuerUgt med mUjöfiägoma genom

sin representant i respektive utvecklingsbanks styrelse.  Utvecklings-

'

bankema har CKkså en central roU i genomförandet av Agenda 21. Vid Prop. 1993/94:111 de senaste förhandlingama om påfyUnad av IDA (Världsbankens mjuka lånefeciUtet för de fettigaste ländema), den s.k. IDA 10, som avslutades i december 1992, spefede mUjöfrågoma en viktig roU. Sverige, tiU­sammans med andra givarländer, drev igenom att IDA skaU förstärka insfeget av mUjörefeterade åtgärder i sina låneprogram. Sverige kommer, genom sin styrelserepresentant, att bevaka att detta sker på ett tiU­firedsställande sätt.

Den globala miljöfonden, (GEF)

kl 1991 tiUskapades den globafe mUjöfonden, (GEF), där Världsbanken, FN:s mUjöprogram (UNEP) ckU FN:s utvecklingsprogram (UNDP) samverkar. Fonden skaU användas för att finansiera kostnader som tilUcommer i u-ländema ckU vissa andra länder för att uppnå positiva effekter för den globafe nuljön. Fonden verkar inom fyra områden; att förhindra globafe klimatförändringar, att bevara den biologiska mång­felden, att skydcfe intemationelfe vatten samt att förhindra uttanning av det stratosfäriska ozonskiktet.

Den globafe mUjöfonden skaU fimgera som interimistisk finansieU mekanism för klimatkonventionen och för konventionen om biologisk mångfeld. För närvarande pågår omstmktareringsförhandlingar och påfyllnadsförhandlingar inom GEF. Omstmktareringsförhandlingama beräknas vara avslutade i december 1993, bl.a. i syfte att förändra fonden sä att den kan uppfylfe funktionen som finansieU mekanism tiU konventionema. Sverige har medverkat aktivt i denna prcKess CKh kommer att inom ramen för sin representation göra sä även i det permanenta GEF. Sverige har beredskap för att delta, inom ramen för en bred CKh rimUg böidefördelning, i den påfyllnad av GEF:s resurser som blir nödvändig. I en första fes gäUer detta en fördubbling, men på sikt behövs en mer betydande finansieU förstärkning. Förhandlingar om hur länkarna mellan GEF och konventionema skaU fungera pågår också mom de båcfe konventionerna. En väl fungerande finansieU mekanism utgör en viktig fömtsättning för att u-länderaa skaU kunna medverka i arbetet inom de berörda konventionerna och därmed bidra tiU en globalt sett håUbar utveckling.

övriga delar av FN-systemet

FN:s barafond, UNICEF, är det mest fältorienterade av FN:s biståndsor­

gan. Organisationen antog i aprU 1993 en mUjödagordning, som innebär

att mUjöfirågoraa ges en centtal roU i UNICEF:s arbete i fält. Även i

andra FN-organ med biståndsinriktning har mUjöfrågoma fått ökat

genomslag, bl.a. hos FN:s fiyktingkommissarie (UNHCR) och UNDCP.

Inom det område som hanteras i FN-sekretariatets avdelning för

humanitära frågor, DHA, finns mUjökomponenter och det finns också

starka kopplingar tiU det program med inriktning på mUjökatasttofer som

för närvarande drivs inom UNEP. Regeringen anser det angeläget att

främja samarbete meUan dessa båda. De svenska insatser som hittiUs

74

gjorts har öppnat för detta och kommer att fuUföljas.

Sverige verkade också i Rioprocessen för att kvinnoraas position,    Prop. 1993/94:111 särskUt i u-länderna, skuUe lyftas fram i mUjö- och utvecklingsperspekti­vet. Genom bidrag tiU UNCED-uppföljning mom ramen för UNICEF CKh UNIFEM förstärks jämstäUdhets- CKh könsroUsaspekter i mUjö- CKh utveckUngssamaibetet.

WFP, FN:s världsUvsmedelsprogram, CKh IFAD, InteraationeUa jordbmksutvecklingsfonden, är jordbmks- ckU

Uvsmedelsprogram med stark fettigdomsinriktning. IFAD med sin tonvikt på torrområden har en verksamhet där håUbar utveckling utgör ett vUctigt uisfeg. En inom IFAD pågående insats, som finansieras i första hand av Sverige, är utvecklingen av en metodhandbok för håUbart jordbruk, med deltagande från SIDA CKh Sveriges lantbmksuniversitet (SLU). Regeringen ser det som angefeget, inte minst i syfte att förebygga katasfrofer, att inom dessa organ ännu kraftfiiUare driva en poUtik som syftar tiU en häUbar utveckling, som kan verka såväl katasttofförebyggande som konflikt-förebyggande.

BUateralt utvecklingssamarbete

I regleringsbrevet för år 1992 ålades de svenslca biståndsorganen SIDA, SAREC, BFFS och SWEDECORP att tiU regeringen redovisa sitt arbete när det gäUer uppföljning av Agenda 21. Redovisade prioriteringar är med nödvändighet olika ckU återspeglar biståndsorganens olika mandat och arbetsformer. Redovisningama tydUggör att mUjöfrågoma aUtmer utgör ett i många feU både övergripande och sammanhåUande ledmotiv i utvecklingssamarbetet. I flera feU förekommer ett aktivt samarbete mellan myndigheterna. Medvetenheten om behovet av mUjökonsekvensa-nalyser i utvecklingsprojekt ökar och mUjöfrågoma aktaaUseras aUt mer i bifeterafe samtal och förhandlingar. Biståndsmyndighetema pekar på områden, där Sverige har särskUda fömtsättningar att vara ledande, eUer där svenska ståndpunkter och insatser förväntas på centrala områden i det intemationeUa samarbetet. Samtidigt söker man tiUvarata den svenska resursbasen och svenska erferenheter inom forskning, teknologi, planering, fegstiftning, industriutveckling och genomförande. Tre huvudsakUga koncentrationsområden kan skönjas: Att fiämja ett uthålligt utayttjande av natarresursbasen genom stöd tiU forskning, försöks- och metodutveckling på områden som

-

biologisk mångfeld och bioteknik,

-

jordbmk/markvård, inkl. markägoförhåUanden

-

utveckling av altemativa bekämpningsmetcxler

-

kemikaUeanvändning,

-

byskogsmetodik, skogsinventeringar, föryngring av skog, nationelfe skogspfener, identifiering av skyddsvärda skogsområden, skogsför-valttung,

-

ökenfrågor

-

vatten

-

marin/kustaära mUjö ckU integrerad kustzonsförvaltning

-

energieffektivitet och mUjöanpassade energialteraativ

75

- aktionsplaner på klimatområdet ckU utfesning av ozonförstörande

substanser.

Vicfere uppmärksammas fettigdomsproblematUcen CKh de scKiafe dimensionerna, särskUt famUjeplanering, sexueU och reproduktiv hälsa samt kvinnors sitaation i fettiga länder, boende- CKh bebyggelsefrågor samt katasfrofer och mUjöflyktingar.

SlutUgen berör samtUga myndigheter frågan om kapacitetsutveckling, dvs. mUjöundervisning och andra former av kunskapsuppbyggnad, regelverk cKh institationsuppbyggnad, forskning, utveckling av mUjöstra-tegier cKh teknologi som är anpassad tiU u-ländernas behov och utgår från de mUjömässiga, scKiafe cKh ekonomiska fömtsättningama. Kapacitet CKh kompetens för integration av ekonomisk poUtik CKh mUjöpoUtik är därvid av central betydelse. AUt oftare understryks cKkså vikten av folkUg förankring som gmnd för en håUbar utveckling. I detta syfte stöds uppbyggnaden av enskUcfe organisationer i u-ländema, lUcsom mUjöarbetet inom andra enskUda organisationers utvecklingssamarbete.

Inom det bifeterafe samarbetet betonas CKkså vUcten av att medveten­heten hos den svenska allmänheten om biståndets roU CKh möjUgheter stärks när det gäUer att bidra tiU lösningar på globafe mUjöproblem och mUjöproblem i fettiga länder.

Regeringen anser det vUctigt att begreppet håUbar utveckling präglar utvecklingssamarbetet. Försfeg tiU en närmare integration av detta synsätt även i det bifeterala utvecklingssamarbetet blir en uppgift för den tidigare aviserade arbetsgmppen.

Prop. 1993/94:111

5.2.2 Miö och handel

Regeringens bedömning: Målet för det framtida GATT-arbetet är att fä tiU stånd förhandlingar om mUjö ckU handel, med syfte att skapa utrymme för handelsåtgärder för mUjöskydd som vidtagits i enUghet med intemationelfe mUjööverenskoitimelser. Förhand­lingarna bör därför syfta tiU en tolkning/förändring av de in­temationeUa handelsreglerna, som möjUggör avsteg frän gmnd­feggande principer om icke-diskriminering och nationeU behandling när så är nödvändigt för att uppnå och genomföra mtemationeUt överenskomna mUjömål och åtgärdsprogram.

Skälen för regeringens bedömning: Sambanden mellan mUjö- och handelspoUtUc tiUdrar sig ett ökande intresse och insUcten växer om att handelspoUtiska åtgärder och regler måste utformas med hänsyn tiU de mUjöpoUtiska målen.

I Agenda 21 slås fest att mUjö- och handelspoUtik skaU vara ömsesidigt stödjande i strävan att uppnå det gemensamma målet om en håUbar utveckling. Stater uppmanas att basera mUjöåtgärder riktade mot gränsöverskridande eUer globala mUjöproblem på intemationeUt samförstånd.

76

Sverige verkar mycket aktivt i det intemationeUa samarbete som pågår Prop. 1993/94:111 inom GATT, OECD och UNCTAD. Syftet är att åstadkomma lösnuigar som gör mUjö- CKh handelspoUtiken ömsesidigt stödjande. SärskUt vUctigt är i detta avseende att utöka möjUghetema tiU handelsåtgärder för nuljöskydd i GATT, då sådana åtgärder vidtas i enUghet med intematio­neUa mUjöavtal.

TUlsammans med övriga EFTA-länder har Sverige initierat en tekmsk arbetsgmpp för firågor som rör mUjö- CKh handelspoUtUc i GATT. Gmppen har varit verksam sedan hösten 1990 CKh arbetar enUgt en fest cfegordning som omfettar följande punkter: förhållandet meUan GATT CKh intemationelfe mUjökonventioner, transparens dvs. information om och insyn i nationeUt vidtagna åtgärder, förpackningar och märkning. Inom ramen för gmppens arbete görs även en uppföljning av UNCED.

Den svenska målsättningen i GATT-arbetet i detta avseende är att A tiU stånd förhandlingar i dessa firågor. En första fömtsättning för att sådana förhandlingar skaU kunna komma tiU stånd är att Uraguayrandan kan avslutas. EnUgt nu gäUande tidtabeU skaU detta ske före den 15 december 1993. Sverige verkar aktivt för att randan skaU avslutas inom denna tidsram.

I den ministerdeklaration som skaU avges i samband med förhand­lingamas avslutande verkar Sverige för följande inriktning:

-

ett bindande åtagande att påbörja förhandlingar om nuljö och handel snarast,

-

antagande av ett arbetsprogram för hur förhandlingar skaU komma tiU stånd och vad som skaU förhandlas

-

tiUskapande av erforderUga institationeUa ramar för genomförande av arbetsprogrammet.

För svenskt vidkommande är den viktigaste förhandUngsfrågan för­hållandet meUan GATT CKh intemationelfe mUjökonventioner.

I OECD har en aibetsgmpp besfeende av nuljö- och handelsexperter utarbetat riktlinjer för mUjö och handel, vilka antogs av 1993 års ministerrådsmöte. Riktlinjema behandlar främst formelfe frågor om vUcten av ömsesidigt samarbete cKh information om vidtagna åtgärder.

Arbetsgmppen analyserar nu sambanden meUan och effektema av handels- och mUjöpoUtUc. Detta arbete bör, enUgt svensk uppfettning, uiriktas på problemidentifiering och framtagande av material som kan utgöra gmnd för en kommande förhandling inom ramen för GATT. Från svensk sicfe prioriteras analysen beträffande process- och prcxluktionsme­toder, Uvscykelanalys samt fömtsättningar för införande av gemensamma regler.

Motsvarande analytiska arbete utförs även inom UNCTAD:s an­svarsområde. Sverige ser detta som ett viktigt komplement tiU OECD-arbetet, för att ge u-ländema möjUghet att delta i arbetet och för att belysa u-ländemas specieUa förhållanden. UNEP:s aibete mom nuljö CKh handel bör uppmärksammas och utvecklas i detta sammanhang.

MUjövårdsberedningen har i rapporten Handel och mUjö - mot en

håUbar spelplan (SOU 1993:79) belyst sambanden mellan mUjö och

handel.

77

5.2.3 Konventioner och fördrag

Prop. 1993/94:111

Regeringens bedömning: Intemationelfe legafe instmment kan vara verkningsfiiUa medel för att fiämja en håUbar utveckling och genomföra besluten firån UNCED i de feU där sådana instmment bedöms vara den lämpUgaste formen för mellanstatUgt samarbete. För svensk del har vi i enUghet med folkrätten aUtid utgått från att ingångna förpliktelser skaU uppfyUas. Det är därför ett starkt svenskt intresse att verka för att intemationelfe legafe instmment, som syftar tiU att främja en håUbar utveckling, utformas så att de innehåUer klara och konkreta förpliktelser, som medger fortlöpande uppföljning. Det är vidare angefeget att intemationeUa legafe insttiiment på mUjö- och utvecklingsområdet kompletterar var­andra, och att överfeppning eUer motstridiga förpliktelser undviks. Regeringen viU därför verka för förbättrad uppföljning av in­temationelfe konventioner ckU ökad samordning mellan berörda konventionssekretariat.

Skälen för regeringens bedömning: Sedan FN:s mUjökonferens i StcKkholm 1972 har ett hundratal intemationeUa mUjöskyddskonventioner tillkommit. Konventionernas tillkomst visar både på den stora poUtiska vikt som feggs vid frågorna och på världssamfiindets tiUtro tiU kon­ventionsformen som effektivt instmment för reglering av mUjöproblemen.

Det stora antalet konventioner medför ökade krav på de anslutna statema. Det konventionsreglerade samarbetet försiggår såväl inom ramen för reguljära intemationelfe organisationer som vid partsmöten meUan de anslutna stateraa. Mångfalden av fora medför risk för överfeppande CKh tiU och med motstridig verksamhet liksom för bristande effektivitet i uppföljning av konventionerna. En sådan utveckling bör motverkas, så att tiUtron tiU den intemationelfe mUjörätten inte under­grävs.

UNCED-prcKessen har medfört ett ökat intresse hos stater cKh enskUcfe organisationer för att utayttja konventioner och fördrag som medel för intemationeUt samarbete om håUbar utveckling och som drivkraft i det nationelfe arbetet. Två nya globala FN-konventioner, en om klimat­förändringar CKh en om biologisk mångfeld, förhandlades fram inom ramen för UNCED-förberedelsema och förefeg för undertecknande vid Riokonferensen. Dessa två konventioner betraktas därför ofta som en del av UNCED-resultaten. Som en följd av UNCED-överenskommelsema, beslutede FN:s generalförsamling hösten 1992 att inlecfe förhandlingar om en intemationeU konvention för att motverka ökenspridning.

Ett särskUt kapitel i Agenda 21 ägnas åt intemationelfe legal? instmment. Där betonas behovet av att öka effektiviteten hos legafe instmment som syftar tUl håUbar utveckling. Vidare framhåUs att statemas åtaganden bör vara bättre anpassade tiU de problem som avses lösas.  Statema uppmanas också tiU bättre efterlevnad av  ingångna

78

förpUktelser.

Prop. 1993/94:111

Sakkapitien i Agenda 21 innehåUer mer specifika rekommencfetioner avseende det fortsatta aibetet inom ramen för ett stort antal existerande intemationeUa uisttiiment, bl.a. 1982 års FN-konvention om havsrätt, 1972 års London-konvention om förhindrande av havsföroreningar tiU följd av dumpning av avfeU, 1989 års Basel-konvention om begränsning av gränsöverskridande transporter av ferUgt avfeU, 1985 års Wien­konvention och 1987 års Montreal-protokoU om skydd av ozonfegret. I dessa kapitel uttalas även rekommendationer avseende regionafe CKh bifeterafe meUanstatUga avtal.

Regeringarna har genom dessa uttalanden i Agenda 21 anslutit sig tiU ett synsätt som innebär att legafe instmment avses användas i enUghet med de överenskomna rekommendationerna för att fiämja häUbar utveckling inom ett stort antal olika sakområden.

Klimatkonventionen

Efter intensiva förhandlingar, i vilka Sverige spefede en viktig roU, kunde klimatkonventionen öppnas för undertecknande vid FN:s konferens om nuljö och utveckling i Rio de Janeut) i juni 1992. I dag har 168 nationer undertecknat konventionen och ca 40 nationer ratificerat den, däribland Sverige. Konventionen beräknas ttäda i kraft under första halvåret 1994.

Klimaticonventionen fortsätter att utvecklas. Sverige kommer att delta aktivt under de fortsatta förhandlingama med att klargöra och revidera konventionen. Regeringen fäster stor uppmärksamhet vid frågor som rör gemensamt genomförande, utvärdering av partemas rapporter och fortsatt förhandlingsarbete rörande åtaganden. Nu pågår förhandlingar för att förberecfe det första partsmötet. Vid detta möte skaU man bl.a. se över de artiklar som reglerar industrUänderaas åtaganden. IPCC:s andra utvärdering kommer att bU ett vUctigt underlag för en bedömning av åtgärdsbehovet och möjUgheteraa att begränsa utsläpp)en. Flera svenska forskare är också aktiva i arbetet med IPCC:s andra utvärdering. De svenska insatsema koordineras av delegationen (1993:13) för klimat­frågor. Delegationen skaU också samordna den svenska forskningen inom området.

En konttoversieU fråga som det första partsmötet för klimatkon­ventionen kommer att fä ta ställning tiU är kriterier för gemensamt genomförande av åtgärder. Detta begrepp mnebär att en nation kan genomföra åtgärder i andra länder för att uppfylfe defer av sina åtagan­den i enUghet med konventionen. Regeringen kommer att fä underfeg för sin bedömning i denna del genom arbetet inom kommittén (1993:03) för intemationeUt mUjösamarbete.

Den globala mUjöfonden, GEF, har under ett övergångsskede getts roUen som konventionens finansieUa mekanism. Regeringen anser att det är viktigt för klimaticonventionen att GEF ges en stark roU som förmed­lare av industriländernas finansielfe åtaganden.

79

Konventionen om biologisk mångfald

Prop. 1993/94:111

Konventionen om biologisk mångfeld undertecknades vid UNCED i juni 1992 av sammanlagt 153 stater och EG. Därefter har ytterUgare ett tiotal stater undertecknat eUer anslutit sig tUl konventionen. Drygt 30 länder, däribland Sverige, har ratificerat konventionen, som kommer att träda i kraft den 29 december 1993. Det första partsmötet kommer att håUas under hösten 1994.

De interimsanangemang som på noidiskt initfetiv beslutades av den meUanstatUga förhandlingskommittén för konventionen har gjort det möjUgt att recfen mlecfe arbete inom konventionen. Ett första möte med den meUanstatUga kommittén för konventionen (ICCBD) har håUits i oktober 1993. Vid det mötet beslutades dels att hålfe ytterUgare minst ett förberedande möte innan det första partsmötet, dels att hålfe ett vetenska­pUgt möte i mars 1994 för att förbereda arbetet i den vetenskapUga kommittén under konventionen. Regeringen har inrättat en svensk vetenskapUg kommitté, som skaU stödja och förberecfe Sveriges agerande i den vetenskapUga kommittén under konventionen.

Sverige

ckU de nordiska länderna har spefet en mycket aktiv roU i förhandlingen om konventionen liksom under det inledande interimistiska arbetet. Regeringen anser att aibetet inom konventionen om biologisk mångfeld kommer att bU betydelsefuUt för den intemationelfe norm-bUdningen inom en väsentUg del av nuljö- ckU utvecklingskomplexet. Vi bör cferför även fortsätttiingsvis fegga stor vikt vid arbetet inom konventionen.

Inom ramen för konventionen bör de svenska erferenhetema inom mUjöarbetet drivas vicfere. Det gäUer fiamför aUt utvecklingen av sektorsprincipen. Hotet mot den biologiska mångfelden härstammar i stor utsträckning frän de näringar som sorterar under FN:s Uvsmedels- cKh jordbraksorgan, FAO, nämUgen skogsbmket, jordbraket och fisket. Samtidigt är dessa näringar helt beroende av den biologiska mångfelden för sin verksamhet.

Konventionen tar sin utgångspunkt i nationeUt handlande, vilket återkommande skaU rapporteras tiU konventionens parter. Stor vikt bör feggas vid ett öppet rapporteringssystem, där ansvar uticrävs av de fördragsslutande partema och av det intemationelfe samfundet. Även i relationen meUan konventionen och andra FN-organ bör denna möjUghet utayttjas. Regeringen driver därför aktivt uppbyggnaden av ett ömsesidigt rapporteringssystem meUan konventionen och FAO:s organ för skogs­brak, jordbruk och fiske. Det blir därvid konventionens uppgift att följa upp det ansvar för bevarande av biologisk mångfeld, som åvilar dessa sektorer genom konventionens krav på integrering av bevarande ckU håUbart nyttjande av biologisk mångfeld i aUt beslutsfettande.

För att åstadkomma ett effektivt rapporteringssystem i en konvention, som är sä omfettande och har sä många parter, bör rapportering ske regionalt och genom tematiska eUer medfevisa redovisningar. Fördelama med ett sådant system är att Ukartade ekologiska, ekonomiska och sociafe fömtsättningar kan Ugga tiU grand för diskussioner om jordbruk, skogsbmk eUer fiske. I vissa regioner kan det vara nödvändigt att

kombinera vissa sektorer, t.ex. jordbmk och skogsbmk i begreppet    Prop. 1993/94:111 markanvändning. En samlad uppföljning kommer dock CKkså att göras av konventionens partskonferens.

Londonkonventionen

Londonkonventionen, som reglerar dumpning CKh aU annan kvittbUvning av avfeU och föroreningar tiU havs, revideras för att följa upp UNCED. Regeringen noterar med tUlfiedsstäUelse firamgångama vid Londonkon­ventionens 16:e konsultativa möte i november 1993 då parterna beslöt att genomföra skärpte regler på tre väsentiiga områden. Dumpning av radioaktivt avfeU förbjuds vären 1994. Förbränning respektive dumpning av industrfevfeU tiU havs förbjuds fi-.o.m. 31 december 1995.

Revidering av själva konventionen med flera viktiga försfeg tiU ändringar, t.ex. att mUitär verksamhet skaU omfettas av konventionens bestämmelser, kommer att fortsätta för att slutföras tidigast 1995 eUer senast 1996.

Amarktisfördmget

Inom ramen för Antarktisfördraget samt därtiU knutna protokoU CKh avtal är skyddet av nuljön och natarresurseraa i Antarktis den aUtmer dominerande uppgiften. Sverige är anslutet tUl fördraget sedan år 1984, från 1988 som beslutande eUer konsultativ part. Fördraget är öppet för alfe FN:s medlemsstater.

Ert konkret uttryck för mUjöfrågomas växande betydelse är det mUjös-kyddsprotokoU tiU Antarktisfördraget, som är 1991 undertecknades av Sverige samt av ytterUgare 22 av de 26 konsultativa partema. Sverige spefede en aktiv och pådrivande roU i de förhandlingar som föregick protokoUets tillkomst. Riksdagen har nyUgen godkänt mUjöskyddsproto-koUet(prop. 1992/93:140, bet. 1993/94:JoU7, rskr. 1993/94:28).

Antarktis har hittiUs inte utsatts för någon mera omfettande mänskUg påverkan och utgör därigenom ett viktigt referensområde för forskningen, inte minst avseende de globala mUjöfrågoma. Etet är därför angefeget att upprätthåUa ett genomgripande CKh effektivt mUjöskydd i Antarktis. Regeringen avser att ta fortsatt aktiv del i mUjöarbetet i Antarktis.

Wienkonventionen till skydd för ozonskiktet m.m.

Wienkonventionen för skydd av ozonskiktet tiUkom år 1985 och trädde

efier ratificering i kraft i september 1988. Konventionen föipUktar

partema att skydda människor cKh mUjö mot riskema förknippade med

uppkomsten av ett uttannat ozonskikt. Wienkonventionen utgör en ram

som ger föratsättnmgar för uitemationeUa åtgärder för att skydda

ozonskiktet. Konventionen utgör den foUcrättsUga plattformen för ett

samarbete inom detta område. Föratom skydd av människor ckU mUjö

behandlas i konventionen frågor om främjande av forskningssamarbete,

globafe observationer och informationsutbyte. TiU konventionen fogades

år 1987 ett protokoU - MontrealprotokoUet - som reglerar produktion och

användning av ämnen som bryter ned ozonskiktet.

°

6 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

I november 1993 var antalet parter som ratiificerat Wienkonventionen 131.

MorurealprotokolUt

MontrealprotokoUet är ett avtal som föibinder dess parter att genomföra en avveckling av ozonnedbrytande ämnen. Sverige var en av de pådrivande statema vid protokoUets tillkomst och har ratificerat både detta CKh de tiUägg som gjorts när det bl.a. gäUer ytterUgare substanser. Sverige tillhör de 42 bidragsgivarna tiU den multifeterafe fonden, som avser hjälpa u-ländema att genomföra projekt i riktning mot en utfesning av de ozonnedbrytande substanserna.

Behovet av resurser ökar med antalet u-länder som ratificerar protokoUet. Regeringen anser det viktigt att det aktiva deltagandet från svensk sicfe i aibetet inom protokoUet fiiUföljs både när det gäUer avveckling av de ozonnedbrytande ämnena ckU de finansieUa bidragen tiU merkostnader för utfesningen i u-ländema.

Prop. 1993/94:111

5.2.4 NormbUdande samarbete

FN-SYSTEMET

FN:s kommission för hållbar utveckUng (CSD)

Regeringens bedömning: EnUgt regeringens bedömning är FN:s kommission för håUbar utveckling ett poUtiskt viktigt organ för att upprätthåUa CKh vidareutveckfe det intemationeUa samfiindets samsyn om mUjö och utveckling som grandlades i UNCED-prcKCSsen.

Skälen för regeringens bedömning: Under generalförsamlingen cKh ekonomiska och sociafe rådet, ECOSOC, utgör FN:s kommission för håUbar utveckling det centrafe normativa organet för löpande över­gripande granskning och bevakning av genomförandet av Riobesluten i FN-systemet och på nationeU nivå. Kommissionen möts årUgen. Ett möte med kommissionen med huvudsakUg organisatorisk inrikttiing ägde ram i juni 1993.

Merparten av det intemationelfe uppföljningsarbetet inom särskUcfe ämnesområden kommer att bedrivas i UNDP ckU UNEP, de sektoransva­riga FN-organen och de finansieUa institationema, firamför aUt Världs­banksgrappen. Det är genom dessa organ som uppföljningen sker på programnivån.

Kommissionen skaU vid sina årUga möten behandfe fem övergripande frågekomplex beträffande de sociafe och ekonomiska dimensionema av håUbar utveckling. Dessa inkluderar finansieUa resurser och mekanismer, kapacitetsutveckling,   utijUdning   och   forskning   samt  överföring   av

82

mUjömässigt sund teknologi. För arbetet meUan sessionerna har två arbetsgrapper, en för finansielfe firågor CKh en för teknologiöverföring, inrättats.

För genomgång av Agencfe 21 har kommissionen även feststäUt ett flerårigt rallande tematiskt arbetsprogram. Vid kommissionens möte 1994 kommer hälsorefeterade frågor, bosätttiingsfiågor, frågor kring färskvat­ten CKh frågor kring giftiga kemikaUer och mUjöferUgt avfeU att diskuteras. Övriga ämnesområden kommer successivt att behandlas så att alfe kapitel i Agencfe 21 har gåtts igenom mför det uppföljningsmöte som skaU äga ram i generalförsamlingen 1997.

Viss del av kommissionens möten skaU avsättas tiU ett särskUt möte pä hög nivå, där ministrar förväntas delta för att diskutera de mest aktaeUa mUjö- CKh UtvecklingspoUtiska firågoma.

En rådgivande grapp pä hög nivå har inrättets för att bisfe FN:s generalsekreterare. Kommissionen bör bU ett foram för normativa beslut i väsentUga mUjö- ckU utvecklingsfrågor CKh för en fortiöpande poUtisk dialog på hög nivå om övergängen tiU håUbar utveckling. Kommissionens framåtbUckande roU är därvid av central betydelse.

Den årUga redcjvisningen tiU rikscfegen av nuljösituationen i Sverige CKh utvecklingen av den svenska mUjöstrategui avses utgöra Sveriges bidrag tiU den årUga ländervisa rapporteringen tiU CSD om genomföran­det av Agencfe 21, som utgör gmnd valen för kommissionens över­väganden CKh beslut.

Några remissmstanser fiamhåUer vikten av att i den svenslca delegatio­nen tiU CSD även ingår representanter för ideelfe organisationer med hänsyn tiU dessa grappers roU i uppföljningen av UNCED. Regeringen delar denna bedömning och avser att positivt överväga möjUghetema att tiUgcxiose detta önskemål.

Prop. 1993/94:111

Skogsprincipema

Regeringens bedömning: Den intemationelfe uppföljningen av Skogsprincipema sker mom ramen för intemationeUa organisa­tioners, fiämst FAO:s, verksamhet. Uppföljningsdiskussionema bör enUgt regeringens uppfetttiing föras inom FN:s regionafe ekono­miska kommissioner och FAO:s regionafe skogskommissioner. Sverige arbetar för en förankring på nationeU nivå av Skogsprin­cipema. Principema kan i ett längre perspektiv Ugga tiU grand för en intemationeU överenskommelse av legalt bindande natar.

Skälen för regeringens bedömning: FN:s kommission för håUbar utveckling (CSD) kommer 1995 att hålfe ett tematiskt möte kring markfrågor, ökenutbredning, skogar och biologisk mångfeld. Inför CSD bör såväl på det regionala planet - inom FAO:s regionafe skogskommis-sioner och FN:s regionafe ekonomiska kommissioner som globalt uppföljningen av Skogsprincipema diskuteras. FAO:s konferens i november 1993 har beslutat att FAO:s skogskommitté regelbundet bör

83

diskutera den nationelfe rapporteringen och att möten på skogsministemi-    Prop. 1993/94:111

vä bör med viss periodisering äga mm i anslutning tiU skogskommitténs

möten.

Det är också angefeget att FAO:s skogsavdelning ges resurser som svarar mot de nya krav och förväntningar som arbetet med UNCED :s uppföljning för med sig. FAO har CKkså fått ansvaret för en stor del av uppföljningsarbetet av den europeiska skogsministerkonferensen som i juni 1993 ägde mm i Helsingfors. SärskUt vUctigt är arbetet med världsskogsinventeringama och utvärderingar av den biologiska mång­felden i ett skogUgt perspektiv.

Sverige bör aktivt arbeta för att länder med stora skogstiUgångar, som ännu inte är medlemmar av FAO, ges möjUghet delta i dess arbete CKh att FAO nära samarbetar med andra organisationer med verksamhet som har skogUg inriktning.

Inom ramen för Sveriges bistånd tiU länder såväl i närområdet som tUI u-länder bör Sverige medverka tiU utveckling CKh utayttjande av skogsbmksmetcxler, som tar sUcte på skogens många användningsområden CKh som bidrar tUl ett håUbart utayttjande av skogens olika resurser och aktivt engagerar den lokafe befolkningen i linje med Skogsprincipema.

UNEP / Habitat

Sverige verkade i UNCED för en bibehåUen stark position för FN:s mUjöprogram (UNEP) som centralt FN-organ i intemationelfe mUjöfirå­gor.

Regeringen avser verka för att UNEP:s styrelse behåUer sin roU som centralt fomm i FN för beslut om mUjöhänsyn i samhäUsutvecklingen CKh diskussion om mUjötiUståndet. Genom utövande av den katalytiska roUen, stödd av mUjöprogrammet CKh FN:s mUjöfond, kan UNEP bU ett centralt instrament som ger CSD:s beslut genomsfegskraft i FN-systemet. Förhällandet mellan organen bör bygga på arbetsfördelning CKh klara roUer, varvid UNEP:s utvärdering av mUjötiUståndet genom att ges en poUtisk karaktär kan utgöra en central del i CSD:s granskningsprocess. Regeringen avser verka för en årUg mellanstatUg styrning av UNEP:s verksamhet, eventaeUt genom återinförande av årUga möten med UNEP:s styrelse.

Regeringen fegger särskUd vikt vid UNEP:s roU i att övervaka och utvärdera mUjötiUståndet och avser verka för en förstärkning och ökad operationaUsering av mUjöövervakningsverksamheten. SärskUd vikt skaU feggas vid att öka utvecklingsländemas utbyte av denna verksamhet. Larmfimktionen vid mUjöhot av sådan omfettning att de kan utgöra ett hot mot intemationeU säkerhet bör förstärkas.

UNEP:s roU för utvecklande av den intemationelfe mUjörätten bör

utgöra ett annat prioriterat satsningsområde. UNEP:s insatser för att

stärka utvecklingsländemas kapacitet att utarbeta nationeU mUjöfegstift-

ning bör utvecklas i samarbete med UNDP. Regeringen avser verka för

att samordningen av intemationelfe konventioner på nuljö- och utveck­

lingsområdet liksom UNEP:s samarbete med berönfe sekretariat och

organisationer   förstärks.   UNEP:s   aktiviteter  på  konventionsbundna

°

områden bör syfta tiU att stödja konventionens intentioner, granska dess    Prop. 1993/94:111 effektivitet   och   utgöra   gmndfeg   för   att   utveckfe   mUjöskyddande åtaganden i konventionen ytterUgare.

UNEP:s mUjöstyrelse fettade pä svenskt/nordiskt initiativ vid sitt möte år 1993 beslut om tiUämpUgheten av mUjönormer vid miUtär verksamhet. Det är regeringens avsikt att även framdeles noga följa och aktivt delta i den intemationelfe utvecklingen när det gäUer dels efterlevnad av rekommendationen i Agencfe 21 beträffande miUtårens hantering av mUjöferUgt avfeU, dels mUjöstyrelsens rekommendation om utaibetande av nationeU mUjöpoUcy för den miUtära sektom.

UNEP har en centtal roU i den globafe mUjöfonden GEF i kraft av teknisk cKh vetenskapUg kompetens. Denna roU bör stärkas cKh utveckfes.

Regeringen välkomnar den fiinktioneUa integrationen mellan UNEP och Habitat, FN:s organ för boende- och bebyggelsefrågor. Genom en gemensam biträdande generalsekreterare för sekretariaten, förbättras fömtsättningaraa för att stärka samspelet mellan den byggda mUjön cKh natarmUjön i arbetet för håUbar utveckling. Arbetet bör dcKk även i fortsättningen bedrivas genom två distinkta program.

FN:s fackorgan

FAO

FN:s Uvsmedels- och jordbruksorganisation, FAO, har inom sitt sakområde ansvar för delar av åtaganden inom ramen för den biologiska mångfeldskonventionen, bl.a. avseende den domesticerade biologiska mångfelden samt för flera områden i Agencfe 21 och Skogsprincipema. FAO förbereder inom ramen för sitt växtgenetiska progiam en in­temationeU konferens om växtgenetiska resurser tiU 1995. Arbetet inför konferensen syftar framför aUt tUl att stärka inhemsk kapacitet, straktarer CKh program för rationeUt bevarande och håUbart utayttjande av växtgenetiska resurser för föcfe och ett håUbart jordbmk på nationeU och regional nivå. Inför konferensen kommer en statasrapport för världens växtgenetiska resurser att tas fram. Vid konferensen skaU vidare ett handlingsprogram för bevarande och håUbart nyttjande av genetiska resurser antas.

Genom svenskt initfetiv kommer också överfeggningar att inledas inom FAO:s ram om villkoren för tiUträde tiU genetiska resurser i enUghet med överenskommelsema i konventionen om biologisk mångfeld. Sverige verkar för att dessa överfeggningar skaU leda fram tiU ett protokoU om växtgenetiska resurser under konventionen om biologisk mångfeld, men med organisatoriskt säte i FAO, i syfte att tillämpa principen om sektoreraas mUjöansvar.

Regeringen har här spelat en aktiv och pådrivande roU, inte minst för att stärka koppUngen tiU den biologiska mångfeldskonventionen. Regeringen önskar dock se en mer aktiv uppföljning av UNCED i jordbmksprogrammet och avser här driva en poUtik som främjar detta.

Inom FAO:s mandat Ugger också skogsfrågor. Inom detta område

°*

bedriver regeringen som ovan angivits en aktiv poUtik för att stärka    Prop. 1993/94:111 FAO:s globafe insatser. Regeringen ser FAO som det centrafe organet att ansvara för att Skogsprinciper firån Rio uppfyUs och genomsyrar den intemationelfe skogspoUtiken.

För att bevara fiskbestånden och säkerstäUa ett ansvarsfiiUt utayttjande av dem krävs mtemationeUt samarbete. FAO:s arbete med en uppföran­dekod för ansvarsfiiUt fiske bör även fortsätttiingsvis aktivt stödjas. FN-konferensen sommaren 1993 om gränsöverskridande fiskbestånd kommer att följas av ytterUgare överfeggningar i mars 1994. FAO/ICE:s uppförandekcxl för inttoduktion och omplantering av nya arter i havet och i sötvatten är ett viktigt instrament för att konttoUera oönskade ekologis­ka effekter av infrcxluktion av främmande arter. Av stor betydelse för möjUghetema att bevara fiskbestånden är också globafe mUjövervaknings-progiam.

Proteinintaget för nämiare två tredjedelar av jordens befolkning kommer från fisk. Betydelsen av ett småskaUgt och kustnära fiske är stor för många länder i tredje världen. Sverige bör fortsätta att fiämja ut­vecklingen av en integrerad förvalttiing av i förste hand ttopiska kustområden, såväl bUateralt vfe SIDA/Fiskeriverket som multUateralt i FAO.

WHO

Världshälsoorganisationen, WHO, har mom sitt mancfet många av de ämnesområden som behandlades inom Rioprocessen. Regeringen ser sambandet mellan mUjö och hälsa som mycket viktigt. KemikaUefrågor CKh riskhantering i samband härmed är ett av de prioriterade områdena.

Väildshälsoförsamlingen har beslutet att utarbeta en ny global WHO strategi för mUjö ckU hälsa, med utgångspunkt bl.a. i Agenda 21 och försfegen frän WHO:s globafe kommission om hälsa CKh mUjö. Sverige följer aktivt detta arbete.

Frågor kring tiUgång på vatten och sanitet, vilket bl.a. Ugger inom WHO:s mandat, tillhör de områden som regeringen avser att prioritera inom ramen för utvecklingssamarbetet. Sverige deltar i en ministerkon­ferens i Holland mars 1994 samt i ett specieUt OECD/DAC-möte kring dessa frågor. Vattenfrågorna utgör CKkså ett viktigt mslag i det bUaterafe biståndet vfe t.ex. SIDA.

UNESCO

UNESCO har också en vUctig roU att fyUa i UNCED-uppföljningen, såväl mom forskning som utbUdningssektom. Regeringen finner det angefeget att det svenska arbetet mom organet betonar vikten av en ökad satsning på områden som leder tiU en kapacitetsutveckling inom u-fendema när det gäUer håUbar utveckling.

Tematiska FN-konferenser

86

Under återstoden av 1990-talet anordnas en rad tematiska FN-kon­ferenser, som tUl del kan ses som uppföljning och fördjupmng av de mer

aUmänna besluten firån UNCED inom vissa sakområden. Tdl dessa hör    Prop. 1993/94:111 konferensen   om  befoUcning   ckU  utveckling   i  Kairo   hösten   1994, världstoppmötet om sociafe frågor i Köpenhamn 1995 och världskvinno-kofiferensen i Beijuig 1995. Vidare håUs FN:s andra konferens om boende och bebyggelse (Habitat 

II) 

i Turkiet 1996.

Det är angefeget att dessa konferenser ges en inriktning, som utgår firån perspektivet håUbar utvecklmg och att sambandet mellan dessa olika temata och håUbar utveckling ges en grandUg belysning CKh operativ inriktning.

Konferenserna behandlar områden av stor betydelse, inte minst för kvinnor. Vid Nordiska rådets session i Mariehamn i november 1993 inbjöd statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] övriga kvinnUga statsråd i de nordiska länderna tiU ett särskUt samarbete inför de kommande FN-konferensema. Ett möte med de kvuinUga ministrarna är planerat att äga mm i anslutning tiU Nordiska rådets session i StcKkholm i mars 1994.

FN.-s kor/erens om befoUcning och utveckling år 1994

I september 1994 häUs i Kairo FN:s intemationelfe konferens om befolkning CKh utveckling. Övergripande teman för konferensen är befolkning, bärkraftig ekonomisk tiUväxt och håUbar utveckling.

En svensk nationalkommitté bUdades år 1992 med uppgift att, som ett rådgivande organ tiU regeringen, förberecfe svenska ställningstaganden inför den kommande konferensen och för att på sUct verka för att riktlinjer för befoUcningsrelaterade frågor arbetas fram.

Sverige har under förberedelsearbetet verkat pådrivande för att in­ttoducera en helhetssyn pä befolkningsfrågorna. Som en natarUg cKh logisk följd av besluten vid UNCED har regeringen framhåUit att målet för de åtgärder som bör vidtas är att uppnå en balans mellan befolk­ningen och dess resursanvändning. OhåUbara UvsstUar måste förändras främst i i-ländema, men CKksä i u-ländema om denna balans skaU uppnäs. För u-ländemas del gäUer att ta huvudansvaret för att uppnå en rimUg befoUdiingsutveckUng.

I syfte att uppnå denna balans betonar regeringen vissa nyckelfrågor av särskUd relevans för balansen meUan befoUcning och resurser. Ut­gångspunkten är respekten för människans värdighet, integritet och frihet. Av detta följer att ta avstånd från tvång.

Att stärka kvinnans ställning ekonomiskt, rättsUgt och scKialt är ett mål i sig, men också en av de vUctigaste föratsättningama för en rimUg befolkningsutveckling. En följd av sådana satsningar på kvinnor, inte minst i fråga om uti)Udning, är att de ofta väljer att föcfe färre bam. Det gäUer att samtidigt förändra mäns attityder och roUer i förhållande tiU sina partners och bam.

En självklar följd av de prioriteringar som görs beträffande kvinnors CKh mäns rätt tiU fritt val i fråga om sin sexualitet och reproduktion är att se tiU att de har tiUgång tUl ett säkert, bUUgt, fettiUgängUgt och varierat ud)ud av preventivmedel inkl. rådgivning.

Det är regeringens mening att en ökande del av det svenska utveck­lingssamarbetet bör gå tiU befoUcningsrelaterade insatser. En närmare

precisering kommer att göras under de förberedelser som görs inför den    Prop. 1993/94:111 kommande konferensen  och inom  ramen  för den  arbetsgrapp om UNCED CKh utvecklingssamarbetet som tidigare aviserats.

Världstoppmöte om social utveckling år 1995

FN:s generalförsamling har beslutat att den 6-12 mars 1995 inkalfe ett världstoppmöte om social utveckling. Tre huvudfrågor står på toppmötets cfegordning, nänUigen fettigdomsbekämpning, främjande av prcxluktiv sysselsättning cKh scKial mtegration.

Den förberedande kommittén för toppmötet har hittiUs hålUt endast ett organisatoriskt möte. För det svenska föiberedelsearbetet svarar en nationalkommitté med bl.a. representanter för riksdagspartiema under ledning av chefen för Socialdepartementet.

Inför den förberedande kommitténs möte i början av år 1994 har Sverige överlämnat en rapport med synpunkter på ämnena på cfegord-ningen. I en allmän kommentar tiU dagordningen firamhöUs dels kvinnoperspektivet, dels behovet att anknyta frågoma på cfegordningen tiU Agenda 21, vilken framhåUer fettigdomsbekämpning som ett grandfeggande insfeg i en häUbar utveckling.

FN:s världskvinnokonferens i Beijing år 1995

FN:s världskvinnokonferens i Beijing äger ram den 4-15 september 1995. LUcsom vid FN:s tidigare kvinnokonferenser (Mexico är 1975, Köpenhamn år 1980 och Nau-obi år 1985) har generalförsamlingen utsett FN:s kvinnokommission att vara det organ som förbereder och beslutar i firågor som rör konferensen. Kommissionen inledde detta arbete år 1991.

Huvudsyftet för konferensen är att skapa ett förayat poUtiskt åtagande om art de åtgärder som tas upp i slutdokumentet (de s.k. framåtsyftande strategierna) frän FN:s kvmnokonferens i Nairobi år 1985 skaU kunna genomföras före år 2{XX).

Konferensen kommer att ägnas två huvudfrågor:

a)    En utvärdering av i vilken utsträckning de framåtsyftande strategier­

na har genomförts, på nationeU, regional och intemationeU nivå. Ut­

värderingen kommer att presenteras i en samfed huvudrapport, som

utarbetas av kvinnokommissionens sekretarfet.

Varje land skaU lämna en nationeU rapport över jämstäUdhets-arbetets utveckling sedan år 1985. SärskUd uppmärksamhet skaU ägnas åt prioriterade frågor i den nationeUa jämstäUdhetspoUtiken och åt de områden som skaU tas upp i handlingsplanen.

b)    Antagande av en handlingsplan

Handlingsplanen skaU innehåUa ett begränsat antal frågor av avgörande

betydelse för en majoritet av världens kvinnor. Utkastet tiU handlingsplan

skaU arbetas fram av kvinnokommissionen. Ambitionen är att hand-

gg

lingspfenen skaU identifiera de vUctigaste hindren för kvmnor samt sätta

upp konkreta, om möjUgt tidsbestämcfe, mål för hur hindren skaU    Prop. 1993/94:111 övervinnas.

AUa regioner planerar regionafe förberedelseaktiviteter inför värld-skviiinokonferensen. FN:s ekonoiniska kommission för Europa (ECE) har nyUgen beslutat att en europeisk regional förberedande konferens skaU avhållas i slutet av år 1994 i Wien.

En kommitté har tiUsatts för de svenska förberedelsema med chefen för Socialdepartementet som ordförande. I kommittén ingår ledamötema i JämstäUdhetsrådet.

FN.-s korferens om boende och bebyggebefrågor (Habitat 

II) 

år 1996

FN:s generalförsamling beslutade i december 1992 att tiU år 1996 inkalfe en konferens benämnd FN:s konferens om boende- och bebyggelsefrågor (Habitat 

II). 

Konferensen skaU äga ram i Istanbul, Turkiet från den 3 tiU den 14 juni 1996. Den första FN-konferensen om dessa frågor ägde ram i Vancouver, Canada, 1976.

Konferensen skaU anvisa vägar för att nationeUt och lokalt genomföra de åtaganden i Agencfe 21, som gjordes vid FN:s konferens om mUjö och utveckling inom boende- cKh bebyggelseområdet. Försfeg skaU även lämnas om hur det nationelfe och interaationeUa samarbetet kan stärkas på boende- CKh bebyggelseområdet. Konferensen förväntas även anta ett aktionsprogram samt principer CKh riktlinjer inom boende- ckU be­byggelseområdet, som kan bidra tiU att lindra fettigdomen i u-ländernas byggda mUjö och utjämna levnadsvUlkoren mellan fetorter och glesbyg­der.

En av FN beslutad förberedelsekommitté har bUdats som kommer att mötas två gånger, dels i Geneve i aprU 1994, dels i Nairobi våren 1995. Ett tiUfälUgt sekretariat har upprättats under ledning av UNCHS (Habitats) tillföroidnade exekutivdfrektör i Nairobi.

Vid förste mötet med förberedelsekommittén utpekades följande inriktning av det fortsatta förberedelsearbetet:

- FörverkUgandet av gjorcfe åtaganden inom bcKndeområdet inom

ramen för bl.a. Världsstrategin för boende fram tiU år 2000 ckU de

bosättningsrelaterade delaraa av Agenda 21, mkl. teknikaspekter;

-

Utplånande av fettigdom i sfeder och på landsbygden på gmndval av människors egna föratsättningar och initiativ;

-

BostadspoUtik och finansiering, regleringar inom boende, byggsek­tom CKh markanvändning och den privata sektoms roU. Investeringar som ett bidrag tiU ekonomisk tiUväxt, sysselsättiung och en förbätttad UvskvaUtet;

-

Ekonomisk poUtik och fysisk planering samt utvecklingsstrategier

som främjar bosättningar i fetorter och på landsbygden samt dessas

ömsesidiga beroenden på ett långsiktig håUbart sätt;

o9

- Staders bidrag tiU en håUbar utveckling och de mstitationelfe ramar    Prop. 1993/94:111 inom vilka dessa skaU kunna utveckfe håUbara strategier i fetorter.

FN:s kommission för boende och bebyggelsefrågor har senare föresfegit att konferensens dagordning primärt bör omfetta bostadsförsörjning åt alfe samt bebyggelse CKh håUbar utveckling i en urbaniserande värld.

Regeringen beslutade i juni 1993 (dir. 1993:96) tiUsätta en särskUd förberedelsegmpp för förberedelsema inför Habitat 

II

med Mark- och pfenministem som ordförande. I gmppen ingår företrädare för riksdagen, berörda department samt för myndigheter och organisationer däribland Svenska kommunförbundet.

I det interna svenska förberedelsearbetet har pekats på möjUgheteraa att feta Habitot 

II 

bU en "Kommunernas UNCED", där särskUt männi­skors boende och UvsvUlkor bör lyftas firam. Ett annat vUctigt område rör rättigheter CKh skyldigheter för markupplåtare resp. markanvändare inklusive festighetsbUdningsfrågor och fysisk planering.

Inför 1993 års möte med Kommissionen för boende- och bebyggelse-firågor anordnades i februari 1993 ett svensk-nederländskt seminarium i[REDACTED_EFTERNAMN]. I rapporten från seminariet understryks vUcten av att planera utifrån ett hushåUsperspektiv i demokratiska former. Kvinnors kunskap CKh erferenheter är särskUt vUctiga för att uppnå en håUbar utveckling.

Inom ramen för Europarådssamarbetet har Sverige även inbjudit tiU ett särskUt seminarium om kvinnor CKh planering våren 1994 i Ömskölds­vik. Avsikten är att föra vidare erfarenhetema frän detta seminarium bl.a. tiU förberedelsearbetet inför Habitat 

II.

I förberedelsearbetet mför Habitat U har från olika håU understmkits vikten av regionafe förberedelser. Genom det svenska ordförandeskapet i ECE:s bosättningskommitté under 1993/94, som omfettar 51 Europeiska stater samt USA och Canada, har initiativ tagits tiU ett gemensamt förberedelsearbete på aUeuropeisk nivå, som kommer att diskuteras vid ett särskUt inkaUat möte i Geneve i april 1994.

SärskUda uppfö\jningsaktiviteter m.m.

ökenkonventionen

Som en direkt följd av UNCED har FN:s generalförsamling beslutat att förhandUngar skaU mledas om en mtemationeU konvention för att förhindra ökenspridning med särskUd tonvUct på situationen i AfrUca. Åtagandena inom ramen för konventionen kommer för de drabbade regionerna att inkludera åtgärder mom såväl mark- som vattenområdet samt inom det sociafe och ekonomiska området. Sverige har ordförandes­kapet i den specieUa förhandlingskommitté, som inrättats för ändamålet. Konventionsförhandlingama skaU vara avslutade år 1994.

Sverige stcxl i november 1993 som värd för ett interaationeUt ex­pertseminarium rant "MänskUga levnadsförhåUanden i tortområden, svårigheter och möjUgheter". I seminariet deltog 50 experter varav 22 u-landsexperter   och   representanter   för   interaationeUa   organisationer.

Resultatet från mötet bedömdes vara ett värdefiiUt bidrag i den pågående    Prop. 1993/94:111 förhandlingsprcKessen.

Sverige är i förhandlingama angefeget om att konventionen baseras på en helhetssyn, där natarvetenskapUga aspekter mtegreras med sociafe ckU ekonomiska. Sverige söker verka för en samordning av givarinsatser inom drabbade områden så att befintUga resurser kan utayttjas mer effektivt. Vidare är vår strävan att konventionen skaU ge utrymme för ett ökat deltagande av lokalbefoUcningen, fiamför aUt kvinnorna.

Konferens om hållbar utveckling i små östater år 1994

YtterUgare en direkt följd av UNCED-besluten är den FN-konferens om häUbar utveckling i små östater som är under utveckling. Konferensens bakgmnd står att finna i de risker för höjning av havsytan som kan följa av klimatförändringen, cKh som hotar att på sikt försämra levnadsbe­tingelserna i inånga östater. Konferensen äger mm i Barbados under våren 1994.

Regeringen ser det som viktigt att det handlingsprogram, som kon­ferensen föratsätts leda fiam tiU och som kan förväntas att i stor utsträckning bU biståndsorienterat, bidrar tiU att underfetta en håUbar utveckling i dessa stater CKh innebär medverkan från lokalbefoUcningens sicfe. Sverige verkar också här för en starkare givarsamordning i avsikt att mera verksamt utayttja de insatser som görs.

Korferens om gränsöverskridande fiskbestårul år 1994-1995

I besluten vid UNCED ingick vidare att i FN:s regi arrangera en konferens om gränsöverskridande fiskbestånd. Denna konferens har håUit sina första möten under 1993. YtterUgare två möten berälcnas äga ram innan konferensens slutresultat kan presenteras för FN:s generalförsam­ling hösten 1994.

Det är regeringens förhoppning att denna konferens kan leda fram tiU beslut om bevarande och håUbart resursutayttjande av de fiskarter och fiskbestånd det är firåga om. Sverige agerar därför för att överbrygga den motsättning som finns mellan stater som representerar olika exploate­ringsintressen, för att i StäUet betona samarbetsmöjUghetema.

Kemikaliekonferens i Sverige i april 1994

Vid UNCED beslutades att kraftfiilfe intemationeUa satsningar skaU göras inom kemikaUeområdet för att en global ckU aktiv kemikaUekonttoU skaU kunna skapas. I detta sammanhang fiamlades förslaget att inom FN bUcfe Intergovemmental Fomm for Chemical Safety (IGF). En handlingsplan för nuljö- och utvecklingsarbetet på kemikaUeområdet finns sammanfettad för sex olika programområden i kapitel 19, Agenda 21.

Efter förfrågan från Världshälsoorganisationen, WHO, har Sverige åtegit sig värdskapet för ett förste möte i ett meUanstatiigt foram för kemikaUesäkerhet. Regeringen har vidare lämnat ett särskUt bidrag för att stödja deltagande av u-länder i konferensen.

I september 1993 fick regeringama i samtiiga n:s medlemsländer,

91

oUka  FN-organ  samt intemationelfe organisationer  och NGO:s  en    Prop. 1993/94:111

inbjudan från chefema för WHO, DLO och UNEP att inom ramen för

IPCS (Intemational Programme on Chemical Safety) delta i kemUcaUe-

konferensen Intemational Conference on Chemical Safety (ICCS). Om

konferensen så beslutar övergår den direkt i det första Intergovemmental

Foram for Chemical Safety. En rapport från konferensen kommer att

lämnas tiU FN:s kommission för håUbar utveckling som vid sitt möte i

maj 1994 kommer att ta upp bl.a. kemikaUefrågor.

Konferensen äger ram den 25-29 april 1994 i Stockholm. KemikaUein­spektionen har fått i uppdrag att arrangera konferensen.

Tvä förmöten har ägt ram ett i juni 1993 med företrädare från ett antal utvecklingsländer och ett i ncjvember 1993 med företrädare för vissa öst-CKh centraleuropeiska länder. Regeringen verkar genom förmötena CKh konferensen särskUt för att dessa ländergrapper skaU utveckfe sin kompetens på kemikaUekontroUens områden CKh därigenom stärka den globafe kemikaUesäkerheten.

Möte om skydd av den marina miljön från landbaserad verksamhet år 1995

I Agencfe 21 uppmanas UNEP att sammankalfe ett mellanstatUgt möte om skydd av den marina mUjön frän landbaserad verksamhet. Vid UNEP:s mUjöstyrelse i maj 1993 beslutades att ett sådant möte skuUe äga ram i Washington är 1995. Inför detta möte kommer ett antal förberedande möten att äga ram. Under den föiberedande processen kommer bl.a. ett försfeg tiU handlingsprogram att utarbetas.

Övemtayttjande av kustområdena där merparten av världens be­foUcning i dag bor kan för framtiden skapa ytterst aUvarUga mUjö- och utvecklingsproblem med långtgående konsekvenser. Regeringen anser därför att ett aktivt svenskt deltagande i processen är angefeget. Inför utarbetandet av handlingsprogrammet har Sverige möjUghet att bidra med den samfede erferenheten från Östersjösamarbetet och det kommunafe arbetet på området, liksom svenska erferenheter av samarbete med u-länderna i dessa frågor, i första hand i Karibien men cKkså i Sydostasien CKh ÖstafirUca.

5.2.5 Organisations- och resursfrågor för det globala samarbetet

Regeringen fäster stor vUct vid den interaationeUa dunensionen av UNCED-uppföljningen. För att fuUfölja regeringens ambitioner och riktlinjer vad gäUer den vidare uppföljningen av UNCED i det in­teraationeUa samarbetet fordras effektivt utayttjande ckU smidig samordning av de administrativa resursema. Ett nära nordiskt samarbete ger möjUghet tiU ett mer kraftfuUt mtemationeUt agerande.

En viktig ledstjäma är att även den intemationelfe uppföljningen av

Riobesluten skaU integreras i regeringskansUets och den övriga för­

valtningens verksamhet. HåUbar utveckling, såsom det definierades vid

UNCED, skaU vara vägledande i verksamheten. Det innebär att de olika

92

departementen inom regeringskansUet är ansvariga för uppföljningen även

av den intemationelfe delen av Riokonferensen i enUghet med gällande    Prop. 1993/94:111 ärendefördelning.

Fömtom de ärUga mötena med FN:s kommission för håUbar ut­veckling, CSD, CKh möten med parterna tiU de två konventionerna, kommer sannolikt flera arbetsmöten pä tjänstemannanivå att hållas. Detta fordrar förberedelser och aktivt deltagande från svensk sicfe. Utrikes­departementet CKh MUjö- CKh natarresursdepartementet kommer att beröras i första hand av denna vUctiga cKh resurskrävande uppgift.

Avgörande för om FN-systemet skaU lyckas med att omsätta Riobeslu­ten i konkret handling är hur de olika PT-organen agerar. Det gäUer inte minst FN:s feckorgan. De svenska delegaterna tiU möten inom dessa organ kommer att instraeras att aktivt följa upp Riobesluten på sina resp. områden.

En generalinstraktion kommer att utfärdas tiU samtUga svenska am­bassader och delegationer vid de intemationeUa organisationerna. Utiandsmyndighetema kommer att informeras om de svenska priorite­ringarna och ges i uppdrag att aktivt söka påverka andra länder cKh intemationelfe organisationer i riktning mot svenska CKh nordiska uppfettningar.

93

MIUÖ- OCH NATURRESURS-

Prop. 1993/94:111

DEPARTEMENTET

BUaga 1.1

REMISSAMMANSTÄLLNING

1993-08-26 M93/785/3

Sammanställnuig av yttranden över Riodeklarationen om mUjö och utveckling och Agenda 21

Efter remiss tiU 246 instanser har 164 yttranden lämnats. En förteckning över de remissinstanser som har svarat återfinns i slutet av samman­ställningen.

Allmänna synpunkten Det allmänna omdömet i remiss- yttrandena är stor tiUfredsstäUelse med att FN-konferensen om nuljö och utveckling (UNCED) mynnade ut i Agenda 21 och Riodeklarationen. Några instenser anser dock att dokumenten är för aUmänt hållna. Många ser emeUertid en potential i Rioöverenskommelseraa om de tas rätt tiUvara. LUcaså uttrycks en klar vUja att omsätta Agenda 21 i konkret verkUghet med mål och handlingsplaner som kännetecknas av reaUsm, distinktion, mätbarhet och avgränsning, nödvändiga prioriteringar, samt tydhg ansvarsfördelning i genomförande och uppföljning.

FN-konferensens generalsekreterare Maurice Sfrong bedömde att världens länder har ca 30-40 år på sig för omställning. I remissvaren påminner man om detta och framhåUer att det måste komma en avgörande kursändring innan år 2000. En del instanser framför genereUa synpunkter på Sveriges bidrag tiU denna kursändring i riktning mot målen i Agenda 21 och Riodeklarationen och på hur dokumenten skaU tolkas.

Kungliga vetenskapsakademien (K\), liksom flera andra remissin­stanser, påpekar att Agenda 21 fömtsätter ledarskap och föredöme från mUjömedvetaa nationer och firamhåUer vUcten av att Sverige hör tiU dem.

Centerns ungdomsförbund (CUF) anser att Sverige måste göra en hård tolkning och festiägga långtgående mål med klara tidsgränser.

Humanistiskt-samhällsvetenskapUga forskningsrådet (HSFR) och Lunds universitet anser att det behövs ett nationeUt handlingsprogram vilket bör utgå från en analys av hur långt mUjöförbättrande åtgärder behöver drivas för att målen skaU nås. Länsstyrelsen i Östergötlands län ser Rio-deklarationens principer som en bas för fortsatt arbete med lagstiftning, målformuleringar, riktlinjer och prioriteringar.

FörsUctighetsprincipen, förorenaren betalar och mUjökonsekvensbe­

skrivningar måste genomsyra det fortsatta mUjöarbetet, anser q2000.

Svenska FN-förbundet menar att ett integrerat tankesätt och agerande

kring mUjö och utveckling mte växt fram i tillräckUg utsträckning vare

sig intemationeUt eUer i Sverige. TiUämpningen av nya insikter bedöms

som en utinaning för regeringar, foUcrörelser, institationer och kommu-

95

ner.

Kungliga tekniska högskolan (KTH) toUcar budskapet firån Rio som    Prop. 1993/94:111 att sttävan efter en uthåUig förvalttiing av de globafe, regionafe och    BUaga 1.1 lokala natarresursema bör vara det centrafe för alfe mänskUga aktiviteter. Statskontoret noterar att ett framttädande mslag i Riodeklarationen och Agenda 21 är mångfelden av aktörer som ska utveckfe sitt mUjöhänsyn-stegande.

Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR) uttrycker gfedje över att en bred diskussion om Agenda 21 nu förs i en inventering av handlingsmöjUgheter. ScKialstyrelsen menar att Agenda 21 kan bU ett vUctigt instrament för ett aktivt lokalt nuljö- och foUchälsoarbete. Nordiska AfrUcainstitutet efterlyser en svensk definition av 'håUbar UtveckUng'. Agenda 21 anses av Kulturrådet vara föredömUgt ur metodisk synpunkt och bör därför bU mcxleU för ett liknande dokument på kultarens område.

EnUgt Statens naturvårdsverks och NUTEKs uppfettning stämmer ansatsen i Riodeklarationen och Agenda 21 väl överens med den övergripande inriktning som har angetts för den svenska mUjöpoUtiken. NUTEK anser att dette även gäUer för energipoUtiken. KemikaUein­spektionen, Statens strålskyddsinspektion, Statens kärnkraftsinspek­tion, Boverket och KungUga skogs- och lantbruksakademien bedömer att inom verkens och akademiens respektive ansvarsområden lever Sverige upp tiU Rio-deklarationens principer och Agenda 21s mål. Statens räddningsverk konsteterar att det arbete som verket deltar i på kemikalieområdet stämmer väl överens med Agenda 21s kapitel 19 och 20 om kemikaUer och mUjöfarUgt avfeU.

Rentissinstansema påpekar även brister i Agenda 21. Nordiska Afrikainstitutet beklagar att Agenda 21 inte följs upp av bmdande avtal och finansieringsplaner. Fiskeriverket anser att finansieringen är Agencfe 2Is svagaste punkt. Lutherlyalpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum och q2000 anser det påtegUgt hur stora transnationelfe företeg, t ex kemikaUebolag, styrt utformningen. Med tanke på den betydelse jordbmket har för överlevnaden av jordens växande befoUcning anser Lantbrukarnas riksförbund att den ringa uppmärksamhet som jordbmkets frågor gavs vid Rio-konferensen och i Agencfe 21 är ytterst anmärkningsvärd och oroande.

Moderata kvinnoförbundet menar att den störste bristen i Agencfe 21 är att den inte anger marknadsekonomi och demokrati som nödvändiga fömtsättiiingar för en håUbar utveckling. Kvinnor för Fred och Wendelin Muller-WiUe anser att miUtärens roU i mUjöfrågor borde ha uppmärksammats i högre utsträckning. IVafikforskningsberedningen beklagar att transportfrågoma fick ett relativt begränsat utrymme i Rio, viUcet bl a lämnade lokala trafikmUjöproblem utanför Agenda 21.

TeknikvetenskapUga forskningsrådet (TFR) spårar i Agenda 21 en

brist på kunskap och/eUer oenighet om orsakssamband. Naturvetenska­

pliga forskningsrådet (NFR) anser att Agenda 21 speglar en aUenast

fragmentarisk försfeelse för syds komplexa miljöproblem, vilket gör att

de globala försörjningsfrågoma, inte minst vattenbrist, är grovt under­

skattade.

96

Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) tycker att befoUc-ningsfrågan,

migrationsproblem och konsumtionsmönster beaktets otillräckUgt medan    Prop. 1993/94:111

genteknUc övervärderats.  EnUgt Svenska koUnstitutet är huvudpro-    BUaga 1.1

blemet, som borde ha tagits upp i högre utsträckning, att människorna

sfrävar efter bätöie levnadsvUlkor samtidigt som befoUcningen ökar i

snabb  takt.  Miljöförbundet  tycker att många rekommendationer  i

Agenda 21 helst skaU lämnas åt sidan därför att de t ex utgår från samma

mekanismer som tidigare skapat scKiafe och mUjömässiga katasttofer.

I. OMRÅDEN FÖR MnJÖPOLITIK

1. Miljö- och naturresurspolitik

l.a) Kretsloppsanpassning 1 Agenda 21  (kapitel 4 och 21) betonas vUcten av retarsystem, återvinning, minskad användning av förpackningar cKh information tiU konsumentema.

Göteborgs kommun påpekar att på gmnd av koncentrationen på avfaUsfrågor och förpackningar finns det en tendens att reducera kretsloppsbegreppet tiU en "avfeUsfråga". Det är angeläget att man medvetet använder kretslopp som beteckning för en helhetssyn pä resurshushållning, effektiv energi- och materialanvändning cKh insikt om samband meUan resursanvändning och mUjöeffekter. KungUga veten­skapsakademien anser att samhäUets kretslopp måste framstäUas som en självklar del i de storskaUga biogeokemiska kretsloppen och inte bara en form av sophantering.

Glesbygdsmyndigheten menar att Rio-deklarationens princip (18) att "undanröja ohåUbara produktionsmönster" behöver vidareutveckfes genom att samhäUet utgår från andra värden, som att finna mUjövänUga lösningar. KTH ser behov av en snabb omorientering av produktion och konsumtion mot en bättre hushållning genom information om kretslopp-sprincipema. Lutherhjälpen tiUsammans med U-forum hävdar att energiförbmkning är den konsumtion som är viktigast att minska.

EnUgt Munkedals och Sorsele kommun krävs, för att uppnå ett kretsloppsamhäUe och gynna landsbygden, att småskaUghet underfettas. Idag stäUs samma höga krav på t ex ett gårdsslakteri som på ett stort slakteri, vUket innebär höga investeringskosmader för den lUfe verksam­heten. Väg- och trafikinstitutet (VTI) varaar för att kretsloppspoUtik kan öka transporteraa, när material ska återföras tiU prcxlucenten.

Producentansvar HSB anser att det råder stora oklarheter kring hur

kretsloppspropositionen praktiskt kommer att fungera för konsumenterna.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län samt Mala, Munkedals och Sorsele

kommun påpekar att regeringens proposition 1992/93:180 om riktUnjer

för kretsloppsanpassad samhäUsutveckling bara anger friviUiga mål för

producentansvar. Det bör finnas föreskrifter om vad producentansvaret

skaU innefetta och hur det skaU utformas. Den geografiska avgränsmngen

behöver preciseras så att inte producentansvaret upphör i glesbygden.

Redan idag finns ekonomiska problem att fä avsättnmg för insamfet

97

papper och glas. Munkedals kommun anser dessutom att regeringen

7 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

borde ha gått längre och gett fler styrmedel och stäUt krav för att målen    Prop. 1993/94:111

skaU nås inom rimUg tid.

BUaga 1.1

Folkpartiet Liberalernas kvinnoförbund förordar en breddning av kretsloppet med krav på återvinning av själva produkterna cKh inte bara av förpackningaraa. Kiruna kommun anser att det måste vara ekono­miskt möjUgt, även för en i landet perifert befegen kommun, att delta i återanvändning och återvinningsprocessen i samhäUet.

Lunds och Katrineholms kommun anser att det främst är i produk­tionsledet som mUjövårdskrav skaU ställas för att undvUca problem i samband med användningen och det slutUga omhändertagandet av produkteraa. Det kan t ex ske genom ett ökat ansvar för företagen för sina förpackningar. LO anser att det kretsloppstänkande och pro­ducentansvar som idag framhåUs samtidigt med skärpta utsfeppskrav utgör en i princip riktig men ofiiUständig vägledning. Organisationen föreslår därför att förettädare för berörda branch- CKh samhäUsintressen mom olika verksamheter bör fä i uppgift att närmare pröva hur pro­ducentensvaret bäst kan utformas i syfte att skapa mUjömässigt och samhäUsekonomiskt optimafe lösningar. I frågor som rör industrieU strategi bör företrädare för de anstäUda medverka.

q2000 efterlyser konkrete mål för återvmning och återanvändning samt ekonomiska styrmedel för att hjälpa fiam mUjövänUga produkter. Återanvändning i industrieUa processer bör, enUgt q2000, införas med avseende på t ex vatten, metaUer och pfest. Naturskyddsföreningen framhåUer att användningen av natarfrämmande och icke nedbrytbara ämnen måste avvecklas. Föreningen föreslår ett regeringsförsfeg om genereUt producentansvar tiU år 2000, med möjUghet tiU dispens för vissa områden.

CUF menar att producentansvaret skaU omfetta s£untUga produkter som tiUverkas eUer importeras i Sverige med straffavgifter för dem som inte klarar kraven inom utsatt tid. Vidare bör aUt avfeU som deponeras eUer bränns avgiftsbeläggas och intäkteraa retaraeras tiU de producenter som effektivast använt energi och resurser. Beslut bör tas om ett årtal cfe i princip aU deponering av avfeU skaU ha upphört. CUF föreslår också att substitationsprincipen skaU gäUa aUa typer av produkter. Ung Vänster menar att avgifter skaU läggas på onödiga förpackningar och att producentansvaret för kretslopp måste utvidgas och fegfästas.

SJFR anser att det är nödvändigt att övergå tiU en energi- och materialförsörjning som nästan helt är baserad på ekosystemens avkastning och andra flöden av solenergi, istäUet för resurser från berggmnden. Detta blir en ny fes av industrisamhäUets utveckling som ökar de areeUa näringamas betydelse. Boverket anser att byggmaterial i alltför ringa utsträckning återanvänts och att otillräckUga krav stäUts på dess miljö- och hälsoegenskaper. AvfåUsmängden kan minskas genom att kretsloppsprincipen tiUämpas i byggnadsmaterial, byggprcKesser, bmksskedet och vid rivning.

Kommunal nivå. Borlänge kommun anser att det behövs större

enheter än enstaka kommuner för att lösa många av kretsloppslrågoma.

Karlstads kommun föreslår att varje stetUg och kommunal förvalttiing

98

bör göra en analys av egna inköp samt av utsläpp av flytande cKh fast

avfeU ur ett kretsloppsperspektiv. Kommunema bör, enUgt q2000, göra    Prop. 1993/94:111 långsiktiga program för avfeUsminskning, återvinning ckU käUsortering.    Bilaga 1.1 Mycket stöd bör ges tiU information om kretsloppstänkande.

Källsortering. Statens naturvårdsverk föreslår en vidamtvecklad käUsortering och avfeUsplanering och prövning enhgt nuljöskyddsfegen av avfaUsanläggningar. Helt avgörande för att insamling och sortering av hushåUsavfaU skaU fimgera på ett tiUfredsstäUande sätt är, enUgt HSB, att återtegningssystemen blir konsumentvänUga. För de boende är det vUctigt att käUsorteringen baseras på enkla och nära lösningar och att mte flera paraUeUa system byggs upp med fördyring för konsumenten som följd. Renhållningsbestämmelser skaU stimulera ett mUjöriktigt beteende och inte motverka värdet av den egna arbetsuisatsen. Flera kommuner lämnar idag inte tiUstånd tiU kompostering av hushåUsavfaU inom flera bostedsområden. HSB föreslår att en genereU rätt bör ges tiU komposte­ring av hushåUsavfaU under konttoUerade former. Vidare anser före­ningen att myndigheter och poUtiska församlingar måste hjälpa tiU att genom lagar, regler och ekonomiska styrmedel skapa en marknad för retarmaterial. Kommuner bör utayttja den möjUghet som finns tiU taxesättning för att stimulera ett mUjövänUgt agerande från konsumenter­nas sida. TiU exempel bör bostedsrättsföreningar som käUsorterar ckU

komposterar premieras genom differentierad taxa.

Även SundsvaUs kommun och länstyrelsen i Älvsborgs län föreslår lägre taxa för hushåU som sorterar sitt avfeU. Länsstyrelsen föreslår att kretsloppsanpassning kan främjas också genom prcxluktavgift för godtagbart omhändertagande, märkning och krav på utrymme för käUsortering, kompostering och olika deponeringsavgifter.

Retur- och pantsystem. Länsstyrelsen i Alvsborgs län, Sundsvalls och Lunds kommun viU att pantsystemet ska byggas ut och omfetta fler varor. Återbmk bör gå före återvinning av råvaror.

Skogsindustrierna anser att mUjövinstema vid retar- och pantsystem inte är tiUräckUgt utredda i förhåUande tiU andra system. Engångsför-packningar sparar, enhgt förbundet, genereUt sett mer resurser än de förbmkar. Vidare ifrågasätter förbundet det poUtiskt acceptabfe i att bränna farskfiber i form av ved och flis samtidigt som man eftersträvar materialåtervinning av pappersförpackningar frän hushåUen då båda utgör ett biobränsle.

Metodutveckling. Karlstads och Göteborgs kommun har upp­märksammat stor brist på forskning och metodutveckling inom detta tvärvetenskapUga område och anser att det bör beaktas av ansfegsbevU-jande myndigheter Länsstyrelsen i Västmanlands län anser att särskUda medel skaU avsättas för att utveckfe projekt som bidrar tiU ett framticfe kretsloppsanpassat samhäUe. Med hänvisning tiU försöken i Tanums kommun anser Enköpings kommun att man bör utveckla och undersöka möjlighetema att i högre utsträckning instaUera torrdass, muUtoa, multmm m m.

1 .b") Fysisk planering

1 Agenda 21s kapitel 7 framhåUs att målet är att tUl år 2025 säkerstäUa

99

en ändamålsenUg mUjöuifrastmktar i aUa bosättningar samt att göra

det  möjUgt  för  byggsektom  att  undvUca  skadUga  bieffekter  på    Prop. 1993/94:111 människors hälsa och biosfären. I kapitel 10 anges konkreta mål som    Bilaga 1.1 regeringama bör sträva efter:

- upprätta program för bästa möjUga markanvändning och en håUbar

hushållning med markresurser senast tUl år 1996,

-

förbättra system för planering, hushållning CKh utvärdering i fråga om mark och markresurser senast tiiU år 2000,

-

förstärka institationer och samordningsmekanismer senast tiU år 1998 och

-

mföra mekanismer för att ge befolkningen möjUghet tiU delaktighet i beslut om markanvändning och hushållning med mark senast tiU år 1996.

Samhällsplanering. Vägverket anser att försfeget tUl mUjöbalk är aUtför inriktat på prövning av enskUda projekt, istäUet för en mer systemorien-terad planeringsprocess. Katrineholms kommun och Länsstyrelsen i Göteborg och Bohus län menar att för ett håUbart boende och be­byggelse krävs en ökad samverkan mellan olika sektorer i samhäUet och föreslår ökat inflytande för t ex socialtjänsten i samhäUsplaneringsfrågor. Centerkvinnorna stöder utvecklingen mot större inflytande för kvinnor och ungdomar i planeringsfrågor.

Mittenhushållning. Statens naturvårdsverk föreslår att vattenförsörj­ningen ges ökad uppmärksamhet i den fysiska planeringen. Naturveten­skapliga forskningsrådets lUF-kommitté (NFR-IHP) anser att markhushåUning måste integreras med ett perspektiv på vattenkretsloppet. Sveriges Geologiska Undersökning (SGU) menar att Sveriges am­bitioner för geologisk undersökning inte räcker för att nå målen i Agencfe 21 om hushåUning med natarresurser eUer skydd av färskvatten. Därför vUl SGU att de svenska målen tidigareläggs och att kraven på omfetttiing av undersökta ytor höjs.

Byggplanering. Hudduige kommun anser att kraven på värmeåtervin­ning i nybyggnadsregler bör ses över och kompletteras med krav på effektivare elanvändning. Kristdemokratiska Samhällspartiets Kvinnoförbund (KdS-K) viU att kök och bosfeder skaU byggas, ombyggas och inredas så att käUsortering av hushåUsavfeU kan ske ratinmässigt.

Enköpings och Huddinge kommun anser att buUer och vibrations-störningar bör beaktas i högre grad än tidigare i planeringen för att förbättra boende- och bebyggelsekvaUtet. Flera myndigheter (Boverket, Vägverket, VTI m fl) framhåUer att sambanden meUan trafik och boende måste beaktas bättre för att minska transportbehoven. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att samhäUet bör skaffa sig instmment för att begränsa tUlkomst eUer förändring av bebyggelse som innebär att behovet av transporter ökar.

Naturskyddsföreningen anser att parkeringsmark i fetorter skaU ges

marknadsmässiga priser. MUjöförbundet menar att utspridd och

ostiuktarerad bebyggelse måste motverkas, föratom när den är knuten tiU

areeU produktion, genom att göra utglesning olönsam för byggherrar.

100

Ung Vänster tycker att Sverige bör sttäva efter små delvis självförsör-

jande samhäUen för att minska påfrestningama på mUjön. Innerstaderna    Prop. 1993/94:111 bör göras bUfria och program bör utformas för odling i staden, växthus    Bilaga 1.1 i anslutning tiU husen och återföring av avfeU tiU kringUggande jord-bmksbygd.

Bostadsmiljö. HSB anser att det vid nybyggnation, ombyggnad ckU

underhåU måste vara lönsamt att välja lösningar som verkUgen gör det möjUgt att undvUca nuljö- och hälsorisker. Vidare föreslär förbundet att det med fegstöd skaU vara möjUgt att omfördefe och utjämna produktion-skostaaderaa i boendet över tiden så att det skapas ekonomiska fömt­sättningar för ett mUjövänUgt boende. Inga nya byggmaterial skaU släppas ut på marknaden mnan tiUverkama gett garantier för att de är oferUga. Dessutom bör alfe befintUga byggmaterial analyseras så att ferUga produkter kan rensas ut ur sortimentet. Folkkampai\jen anser att regeringen bör utarbeta ett saneringsprogram för osuncfe bosfeder med mögel och radonproblem.

Boendeinflytande. Lunds universitet bettaktar mUjöproblem och förändringsmotstånd kring infrastmktar och boende som sammanhän­gande med storskaUghet och förespråkar därför lokalt inflytande i planering och genomförande av mUjöförbättringar i redan befintUg bebyggelse. Dessutom krävs en medveten satsning på forskning kring tekniska innovationer med lokal förankring.

Hyresgästernas Riksförbund anser att den poUtiska riktningen går mot ett minskat samhäUsansvar med avreglering av hosteds- och byggmarknaden och föreslår att samhäUet genom fegstiftning CKh aktiva åtgärder garanterar rätten tiU hosteden och inflytande över boendeför-håUandena och boendeviUkoren. En vUctig kunskap är, enUgt förbundet, den övergripande dokumentetionen av bostedsmarknaden som idag kan inhämtes hos kommuner. Boverket och SCB. På detta område planeras neddragningar, som enUgt riksförbundets mening är förödande cfe dessa kunskapskällor behövs om man eftersträvar en utveckUng med tonvUct på mUjö- och natarresursaspektema.

l.c) Natarvård, biologisk mångfald och bioteknUc För att snabbt kunna genomföra konventionen om biologisk mångfald efter det att den har trätt i kraft rekommenderas bl a i kapitel 15 i Agenda 21 att landstadier och nationeUa handlingsplaner utarbetas. I kapitel 16 ges rekommendationer som syftar tiU att säkra mUjöanpas­sad hantering av biotekniken i enUghet med intemationeUt överen­skomna principer. Mål och åtgärder vid tillämpning av bioteknik behandlas för följande områden:

-

Öka tiUgången på Uvsmedel, foder och fömybara råvaror.

-

Förbättra människans hälsa.

-

Förstärka mUjöskyddet.

-

Öka säkerheten och utveckla intemationelfe samarbetsmekanismer.

-

Upprätte kompetenshöjande mekanismer för utveckling av biotekni­ken och en mUjöanpassad tiUämpning av denna.

Strategier. KungUga vetenskapsakademien ser en risk att konventionen

101

om biomångfald genom sin processkaraktär uite leder tiU att skyddsvärcfe

objekt    uppmärksammas    intemationeUt.    Katrineholms    kommun    Prop. 1993/94:111 framhåUer att den biologiska mångfalden inte bara skaU bevaras genom    Bilaga 1.1 olika typer av reservat, utan att hänsyn tiU skyddet av mångfelden måste tes vid aUa former av utayttjande av natarresurser. Uppsala universitet anser att målet för biomångfaldspoUtik bör vara att artrikedomen inom olika gmpper av organismer inte fär tiUåtas att sjunka.

Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-fomm saknar de kvantitetiva aspektema på biomångfald (exemplar mom arter) i Agencfe 21. Man påpekar att kultareU diversitet måste bevaras för att existensen för många människo-beroende djur och växter skaU tryggas. Markom­råden, främst skog i södra Sverige, bör, enUgt kyrkoma, avsattes i reservat. q2000 förväntar sig en nationeU plan för hur mångfelden skaU skyddas och en stadie av de samhäUsekonomiska konsekvenser som utayttjande av biologiska resurser fär. Riksmuseet anser också att en plan behövs för att bevara mhemska lantraser för jordbraket.

Moderata kvinnoförbundet framhåUer att äganderätten är en fömtsättning för en långsUctig natarvård. ÖB menar att Försvarsmakten aktivt bidragit tiU bevarandet av biomångfald.

Skogs- och Jordbrukslandskapet. Statens naturvårdsverk anser att mer mUjöanpassade skogsbmks- och jordbmksmetoder är avgörande för att kunna stoppa förlustema av biologisk mångfeld i skogs- och odlingslands­kapet. Om de styrmedel, som den nya skogspoUtiken innebär, inte ger en snabb förbättring måste styrmedlen stärkas under återstoden av 1990-telet. Natarvårdsverket föreslår vidare att 6(X) 

(XX) 

ha odlingslandskap skaU bevaras tiU år 1998 genom ökat stöd tiU fendskapsvårdande åtgärder.

Chalmers tekniska högskola och Göteborgs universitet gör bedömningen att bättre kännedom om artbestånden behöver skapas genom taxonomiska undersökningar, uite minst i ttopiska områden, för att kunna skydda biomångfalden. Statens naturvårdsverk förespråkar att ett genereUt skydd för småbiotoper inom skogs- och cxUingslandskap införs med stöd av NVL. Naturskyddsföreningen föreslår tiUståndsplikt för utsättaing av genmodifierade organismer, fiämmande arter och pro-viniensförflyttning av inhemska arter.

EnUgt Naturhistoriska rUcsmuséet kan man fä snabbast positiva effekt på svensk biomångfald genom att återskapa våtinarker i det nedlagda jordbmkslandskapet. Enköpings kommun hänvisar tiU avsnitt 14.45 b) i Agenda 21 och föreslår att det i vissa lämpUga områden återigen bör göras våtinark av de kärr som tidigare dUcats ut. Våtinarker är kvävefal-lor, en biotop för hotede arter, och återställningen av våtinarker kan bidra tUl att jordbmksöverskottet minskar.

Statens naturvårdsverk föreslår att de värdefuUaste myrmarkerna skyddas som nationalparker, natarreservat eUer natarvårdsområde. Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår en utredning av möjUgheten att inrätte en mUjöskadefond som t ex skuUe kunna användas för att efterbehandla takter där möjUgheter annars saknas.

Katrineholms och Borlänge kommun anser att natarvårdsfegen är

alltför kraftlös för att vara verkningsfiiU. Borlänge kommun föreslår

102

därför att ett nationeUt organ skall inrättes som årUgen följer upp

konventioneraas efterlevnad och föreslår förbättringar. Organet bör ha en    Prop. 1993/94:111 bred sammansättning. Inför detta organ bör envar kunna pröva enskUcfe    Bilaga 1.1 feU   mot  konventionstextema.   Lunds   kommun   anser  att  hårdare mUjökrav kan stäUas i områden som redan har en hårt befested mUjö än i andra regioner.

Skydd av mUjön i bergsområden kräver, enUgt Naturhistoriska riksmuseet, verksamhetsramar för rennäringen i vilka antalet renar anpassas efter lokal betesprcxluktion CKh balanseras mot skydd av vUtpopulationer som utayttjar samma resurser. Helt renfrfe reservat bör inrättas. Statens naturvårdsverk föreslår att 5 % av den produktiva skogsmarken nedanför det QäUnära området undantas från skogsbruk.

Sveriges Jordägarförbund anser att den svenska poUtUcen i aUt för hög grad är inriktad på bevarande CKh skydd. Den bör ändras sä att poUtiken i högre grad inriktas på att återstäUa skadade mUjöer och ekosystem. Den svenska natarvårdspoUtiken strider, enUgt föibundet, delvis mot princip I i Ricxleklarationen, som uttrycker att människan står i centmm med "rätt tiU ett rikt Uv i samklang med nataren", och bör därför bU föremål för en översyn. Den svenska mUjöpoUtiken ser ofta natarvård som ett särintresse i sig.

Vidare hänvisar förbundet tiU princip 3 i Rio-deklarationen, som behandlar rätten tiU ett rättvist tiUgodoseende av nuvarande och kommande generationers behov av utveckling och mUjö och menar att den svenska poUtiken ofte strider mot de i princip 3 angivna kraven på rättvisa. Vissa delar av befoUcningen får bära större delar än andra, t ex skogsbmkama. Även meUan generationer behöver kraven pä rättvisa skärpas. Kostaadema för natar- och mUjövård behöver i högre grad än för närvarande ses som investeringar som kommer framtida generationer tiU godo och bör därför genom pericxlisering av kostiiadema bäras även av dem.

Bioteknik. Statens Uvsmedelsverk påpekar att Agenda 21 underfeter att beskriva vissa risker med genteknik, t ex den ökade risken att en förändrad organism producerar toxiska ämnen. Stockholms universitet varnar för den ohämmade teknikoptimism och de förväntningar på biotekniken som Agenda 21 representerar. Även CUF varnar för en övertto på biotekniken och föreslår att Sverige verkar för interaationeUa regler för dess användning, som bl a förhindrar patent på levande organismer och frisläppande av gentekniskt mcxlifierade organismer i nataren.

Lutherhjälpen tUlsammans med Kyrkornas U-forum menar att beviljade patent på Uvsformer bör dras tiUbaka och att mga nya bör tUlåtes i avvaktan på en utredning om nya immaterial-rättsUga för­faranden. Genteknikberedningens betänkande SOU 1992:82 bör lämnas obeaktat. Kyrkoma anser att försöken att bevara växtgenetisk mångfald i genbanker i stora stycken har misslyckats och att satsningar i framtiden bör inriktas på bevarande in-sita. Vinster på produkter som utvecklats från växtgenetiska resurser måste komma dem som möjUggjort framväx­ten tiU del. Vidare föreslås ett nationeUt bioteknikinformationsmstitat.

Kungliga vetenskapsakademien vUl att immaterialrättsUga problem

103

rörande överföring av genmanipulerat material och tiUgång tiU genetiskt

material utreds av en särskUd expertgmpp. Statens naturvårdsverk    Prop. 1993/94:111 föreslår att ett helfeckande konfroUsystem för genmcxlifierade organismer    Bilaga 1.1 skaU skapas.

Biotekniken definieras för snävt i Agencfe 21, enUgt Lunds universi­tet, som viU inkludera prcKessteknologi i forskningen inom det bioteknis­ka området för att bl a göra ceUbiologisk och genteknisk kunskap praktiskt användbar. Universitetet framhåUer också att tiUgång tiU halv-och fiiUskaleanläggningar är väsentUg för bioteknik-forskning.

q2000 anser att biotekniken bör kunna användas tiU att framstäUa biobränsle och att ur ceUulosa te fram plaster. Jordbruksverket framhåUer att intemationeUa system för utbyte av genetiska resurser inte i för hög grad bör tiUåtes försvåra utbytet.

I .d) Luft I Agenda 2ls kapitel 9, om skydd av atmosfären, behandfes fyra områden:

-

Satsning på forskning för att fä en bättre vetenskapUg grand för beslut.

-

Främja en håUbar utveckling mom transport-, energi- ckU industri-sektoreraa samt ett håUbart nyttjande av mark CKh havsresurser tiU skydd av atinosfären.

-

Förhindra uttanning av ozonskiktet i stratosfären.

-

Minska gränsöverskridande föroreningar i atmosfären.

Växthusgasen Huddinge kommun begär i sitt remissvar en redovisning av hur koldioxidutsläppen skaU stebiUseras på 1990 års nivå samt vilka åtgärder som skaU vidtes mot utsläpp av andra växtiiusgaser, aUt såväl nationellt som interaationeUt. Lunds kommun viU att kraven vad gäUer utsläpp av växthusgaser skärps. Ung vänster bedömer att vi får leva med en ökande växthuseffekt de kommande åren och anser det därför viktigt att Sverige vårdar de ekologiska system som tar upp växthusgaser, t ex skogar och hav.

Svenska Bioenergiföreningen (SVEBIO) anser det angefeget att den koldioxidskatt som för närvarande gäUer från den 1 januari 1993 för den s k övrigsektora (dvs värmedelen utanför industrin) så snart som möjUgt får genomslag också inom industri och elsektora. I den mån det poUtiskt inte är möjUgt att läte dessa sektorer få bära kostaaden för sina utsläpp nu, viU SVEBIO hänvisa tiU möjUgheten att införa en avgift med återbetalning motsvarande det system som gäUer för kväveoxider. I den takt omvärlden uiför koldioxidskatter kan harmonisering ske genom införande av samma skattenivå och motsvarande reduktion av avgifterna för koldioxidutsläpp.

Närmgs- och teknikutvecklingsverket (NUTEK) anser att Sverige för

att nå koldioxidmålet (stebiUsering av utsläpp vid förbränning av fossife

bränslen tiU år 2000) måste te tUl vara erferenhetema i USA av

överförbara utsläppsrättigheter. Företegen bör få minska utsläppen där

det är bUUgast. Värmeverksföreningen anser, med hänvisning tiU

princip 16 i Rio-deklarationen - som anger att ekonomiska styrmedel bör

104

användas med beaktande av att mte stömingar i den intemationeUa

handehi sker - att en koldioxidbeskattning på en nivå som avsevärt    Prop. 1993/94:111

överstiger omvärldens inte bör tiUämpas.

BUaga 1.1

SVEBIO menar att inverkan på klimatet av alfe växtiiusgaser föratom koldioxid främst metan bör beaktas och omräknas tiU koldioxidekvivalen-ter. Svenska Gasföreningen understryker att metanenussionema från energisektora är små jämfört med sådana emissioner fiån annan mänskUg verksamhet. SkuUe riset kunna kompletteras med något annat basUvsme-del kan metanemissionerna komma att mmska radUcalt.

Ozonskiktet. Statens naturvårdsverk föreslår att fortsatte åtgärder bör vidtes för att begränsa utsläppen och avveckla/begränsa användningen av de ozonuttannande ämnena CFC och HCFC (freoner). Ung vänster anser inte att Sverige bör importera produkter gjorda med hjälp av freoner och i Ukhet med KdS-K vUl man stoppa undantegen som ges för användning av freon.

Folkkampanjen föreslår att i förste hand regeringen, men också kommunalpohtUceraa, skaU ansvara för att utarbeto program för att stoppa aUa mvesteringar som försämrar luftföroreningssitaationen. Samtidigt bör investeringsprogram utarbetes för en radUcal minskning av aUa utsläpp som är skadUga för atmosfären. Programmet bör koordineras med programmet för kämkraftsavveckUngen och fär ej tes tiU intäkt för att fortsätta kämkraftsutayttjandet.

I .e) Vatten och avlopp Kapitel 17 och 18 i Agenda 21 behandlar skyddet av hav och färskvattenresurser För att förhindra att den marina mUjön förstörs krävs ett synsätt som är baserat på försiktighetsprincipen och på förebyggande åtgärder. MKB rekommenderas som skyddsåtgärd. För att skydda tiUgången och kvaUteten på färskvattenresurser föresfes bl a integrerad utveckling och förvaltning samt kartläggning och uppskattning av tiUgängUga vattenresurser.

Färskvatten. Statens naturvårdsverk föreslår att fler och bättre skyddsområden för vattentäkter mrättes. Ljusnarsbergs konunun anser att det behöver göras en kartering av gmndvattentiUgångar och deras behov av skydd. SGU menar att en utredning bör tiUsättes med uppgift att skriva ett handlingsprogram för effektiv vattenanvändning av färskvatten. KdS-K anser att dricksvatten bör klassas som Uvsmedel och innehåUsdeklareras. KdS-K föreslår också att andra tiUsatser än klor och brom i badanläggningar skaU undersökas.

q2000 tycker att Agenda 21 beskriver färskvattenbristen som ett tekniskt problem, istäUet för en fråga om användning och fördelning av resurser. I u-länder saknas t ex ätgärder för att anpassa valet av grödor efter vattentiUgångama och stoppa kalawerkningar som stör neder­börden. Vidare präglas, enUgt NFR-IHP, kapitel 18 om färskvatten av 70-talstänkande där den trängande frågan i många u-länder om försörj­ning med både mat och vatten förbises tiU förmån för t ex tekiuskt krävande stetionsnät för vattenresursbestämning.

Avloppsrening.  Statens naturvårdsverk föreslår att utiiyggnad av

105

kväverening i avloppsreningsverken   fiiUföljs enUgt tidigare planer och

att åtgärdsplaner för förbättrad rening i enskUda avloppsanfeggnmgar    Prop. 1993/94:111 upprättes inom kommunema mom fem år. Kiruna konunun tycker att    Bilaga 1.1 det bör ske en reglering av enstaka hushåUsutsläpp av avloppsvatten i vattendrag.

Naturhistoriska rUcsmuséet påpekar att en reduktion av närsaltatsfep-pen tiU sjöar och vattendrag utan kompletterande åtgärder kan vara ytterst aUvarUg för den högre feunan, t ex utter, p g a en minskad utspädningseffekt av mUjögifter. Naturskyddsföreningen viU se en utredning om hur växtaäringsämnen från avloppssystemet kan tas tiUvara i odling utan förluster och mUjöstömingar. Jordbruksverket förordar att bevattningsutredningens försfeg om bUdande av bevattningssamfalUgheter bör beaktes.

Havsmiljön. Kustbevakningen menar att ansträngningama för att skydda havsmUjön bör breddas och intensifieras. Naturhistoriska rUcsmuséet anser att organohalogener (t ex DDT och PCB) står för en avgörande förorening av Östersjön och att prcxlukter som innehåUer miljögifter måste tes om hand och destmeras. Ett annat problem i havsmUjön är, enUgt riksmuseet, bifängster vid fiske. En översyn bör därför göras av i vilken utsträckning ändringar i fiskets utformning (fiskeredskap, tider och område) kan minska problemet. Regler för rapportering av bifängster bör utformas. Vidare anser riksmuseet att beslut om jakt på salar bör tes i interaationeU enighet och mot bakgmnd av korrekte uppgifter om beståndets storlek och hälsotiUstånd. Jakt på de tte svenska sälartema bör tUlsvidare inte tiUåtes.

Stockholms universitet hoppas att det intemationeUa havsforsknings­rådet, ICES, skaU sfe modeU för att bygga upp Uknande forsknings­samarbete i andra delar av världen. SGU anser att rekommendationen i Agenda 21 om art upprätte översiktsplaner för kust- och havsområden bör vara en del av arbetet med att te fram lokala Agencfe 21, men fömtsätter att större resurser avsätts för att te fram underfeg. NFR-IHP bekfegar att Agenda 21 lägger större vikt vid effekter av föroreningar i havsområden än vid hur man stryper tiUförsehi, inte minst från landbaserade käUor.

l.f) KemikaUekonttoU I Agenda 21 (kapitel 19) firamhåUs att de störste problemen med hantering av giftiga kemikaUer är bristen på tillräckUgt vetenskapUgt underlag för riskbedömning av ett stort antal kemUcaUer samt att resurser saknas för att utvärdera mUjöeffektema av de kemikaUer för viUca underlag finns. Sex programområden föresfes:

-

snabbare och utökad mtemationeU riskbedömning,

-

harmonisering av klassificering och märkning av kemikaUer,

-

utbyte av information,

-

riskbegränsningsprogram,

-

försferkning av nationeU kompetens samt

-

åtgärder mot olagUg handel med giftiga och ferUga produkter.

Bedömning och information. KemikaUemspektionen anser att väsentiiga

förbättiingar behövs i den intemationeUa riskbedömningen av kemikaUer.

106

Inspektionen framhåller vidare vUcten av information på kemikaUeom-

rådet samt vägledning och kunskapsstöd tiU lokafe tiUsyns-myndigheter. Prop. 1993/94:111 Katrineholms kommun anser att centrafe myndigheter under en Bilaga 1.1 övergångsperiod bör ges resurser för utökad bedömning och kfessifice­ring av kemiska ämnen. Resulteten av undersökningarna bör ges ut i form av årUgen uppdaterade förteckningar liknande de som finns för bekämpningsmedel. Lunds universitet anser att vid bedömningar av hälsorisker och mUjöferor bör persistente kemikaUer och buUckemikaUer prioriteras.

Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum ifrågasätter utgångspunkteraa för Agenda 21s kapitel 19 om kemikaUer, därför att behovet av giftiga kemUcaUer uite ifrågasätts och effekterna bedöms alltför enkelt. För att inte företegen själva i aUtför hög grad skaU kunna styra riskbedömningar bör, enUgt kyrkorna, ekotoxUcologiska stadier utföras av myndigheter eUer frisfeende institat.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att kraven på vaminformations-blad för sammansatte produkter bör skärpas. Alfe ingående substansers eventaeUa mUjöfarUghet föratsätts framgå. Prcxlukter med bristfälUg information bör inte få användas. Vidare bör den årUga mUjörapporte­ringen från företegen göras mer helfeckande genom att även omfette redovisning av kemikalieutbyte.

Naturskyddsföreningen vUl att regeringen uppdrar åt KemikaUem­spektionen att tiU år 1995 te fiam en "svart Uste" över mUjöfarUga kemiprodukter som skaU bort från prcxluktion och försäljning och uppmanar inspektionen att använda substitationsprincipen som grand för att förbjuda kemikaUer om vilka konsensus råder att de är starkt miljöfarUga, främst de ämnen som är upptegna pä den s k begränsnings-listen. Folkkampanjen föreslår att regeringen bör ansvara för att en fuUständig och öppen redovisning utarbetes över alfe kemikaUer som ttansporteras och hanteras i anslutning tiU kämenergiverksamheten.

NFR-IHP påpekar behovet av gott kunskapsunderlag innan beslut fattas om giftiga kemikaUer och mUjöfarUgt avfaU, t ex vid långsamt läckage av föroreningar, då överifede åtgärder kan förvärra problemen. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att en samordning bör ske på central nivå meUan brandsäkerhetskrav och mUjökrav när det gäUer flamskyddsmedel.

Styming av hantering och användning. Statens naturvårdsverk föreslår en utredning om industriavfaU, ökade krav på avfeUshantering och utformningen av deponier vid mUjöskyddsprövningen samt ett särskUt regelsystem för omhändertagande av mUjöfarUgt avfeU. Skövde kommun menar att kemikaUehanteringen behöver en hårdare konfroU vid införsel av nya medel. Förbud mot kemikalier bör tiUämpas i större utsträckning.

Statens naturvårdsverk viU att omhändertagandet av kvicksUver­haltiga produkter förbättras. Katrinehohns kommun anser att en styming av kemikaUeandvändning bör ske redan i prcxlucentiedet. I stället för punktinsatser, som ofta sker långt ut i användarledet eUer på lokal tiUsynsnivå, bör konsekventa krav stäUas på tiUverkningsindustiin från central nivå. Kraven bör klart prioriteras utifrån mUjöhänsyn.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att mUjöavgift bör uiföras på

107

sådana stabUa organiska ämnen som identifierats som särskUt mUjöfårUga

och att det undantag från förprövningsplikt som gäUer för mikrobiocider    Prop. 1993/94:111 bör upphävas.  Naturskyddsföreningen anser att aU användning av    Bilaga 1.1 syntetiska organiska klor- och bromföreningar på sikt bör förbjucfes eftersom prcxluktion, användning och avfeUsbehandling medför oaccep­tebla mUjörisker

Folkpartiet Uberalernas kvinnoförbund föreslår totalföibud mot direkt mUjöferUga ämnen som PCB och en hög mUjöavgift på mUjöskad­Uga ämnen som kan tolereras men som skaU hålfes på en feg nivå. Genom förhandsgranskning av alfe kemikaUer skaU beslut om förbud tas. Ung vänster menar att Sverige måste behålfe sina jämförelsevis stränga mUjökrav på kemikaUer och anamma strängare fegar där sådana finns i andra länder.

Katrineholm och Borlänge konunun efterlyser konkrete direktiv för tiUämpningen av Lagen om kemiska produkter (LKP). Kiruna och SundsvaUs konunun viU ha en ökad och mer systematisk tiUämpning av försUctighetsprincipen och substitationsregeln inom LKP. Uppsala universitet menar att försUctighetsprincipen bör toUcas så att substansen 

X 

inte skaU få släppas ut med hänvisning tiU att den mte bevisats vara skadUg.

l.g) Miljö och hälsa 1 Agenda 2Is kapitel 6 betonas att åtgärder i fråga om hälsovård, mUjövård och samhäUs-ekonomiska förhåUanden måste samordnas. Åtgärder som innefettar utbUdning, bostedspoUtik och infrastmktar-arbeten bör inriktes på att göra det möjUgt för människor att på lokal nivå säkerstäUa en håUbar utveckling.

Riktlinjer och mål. Folkhälsoinstitutet efterlyser nationelfe mål för foUchälsan i Sverige och deras koppling tiU en håUbar utveckling och olika samhäUssektorers roU. ScKialstyrelsen föreslär att mål för svensk hälsa kan definieras genom att bryte ned och använcfe WHOs "Hälsa för aUa år 2000" i Sverige. Den svenska organisationen har fördelen att den kopplar hälsoskydd tiU mUjöfrågor genom inte minst kommuneraas nämnder. Statens bakteriologiska laboratorium bedömer att Agenda 21s mål om hälsa kan visa sig omöjUga att nå inom utsatt tid.

Landstinget i Uppsala län menar att skyddet av människors hälsa måste få bU mer styrande för den svenska mUjöpoUtiken. De värderingar som styr mUjöarbetet idag tar ofta inte tUlräckUg hänsyn tiU de kunskaper som finns om hälsoeffekter på människan. I det fortsatta uppbyggandet av infrastmktarer för hälso- och sjukvården i landet behövs en fortsatt satsning på speciaUserad mUjömedicinsk verksamhet på regional nivå. En sådan resurs kan tiUgodose det regionala och lokala behovet av medicinsk konsulthjälp i mUjöfrågor, samt också delta i den regionala och lokala utvecklingen av det hälsorefeterade mUjöarbetet. Folkhälsoinstitutet anser att hälsoarbete bör bedrivas i det vardagUga sammanhanget istäUet för att, som hittiUs, vara mriktet på enskUda riskfektorer som t ex rökning och aUcohol.

Livsmedel. Statens Uvsmedelsverk hävdar att ökad mUjöhänsyn inte

108

får StäUa människors krav på rena, giftfria Uvsmedel åt sidan t ex i

samband med återanvändning av förpackningar av papper eUer pfest som    Prop. 1993/94:111 kan medföra hälsorisker om de kommer i kontakt med Uvsmedel.    BUaga 1.1 Livsmedelsverket framhåUer vidare att hot mot den yttre mUjön från exempelvis kemikaUer CKh    tangmetaUer påverkar människors hälsa genom förekomsten av resthalter i Uvsmedel, vilket ger anledning att se mUjöhoten också från Uvsmedelsperspektiv.

Psykosociala faktorer kan, enUgt Statens institut för psykosocial mUjömedicin påverka en befolkning exponerad för mUjöstömingar minst lika mycket som fysiska och kemiska fektorer. Därför bör hälsovård, mUjövård och samhäUsekonomiska åtgärder integreras.

Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län anser att det är av stor vikt att de sociala aspektema beaktes pä alfe nivåer i arbetet med Agenda 21.

Arbetsmiljö. ArbetsmUjöinstitutet påpekar att hänsyn måste tas tiU arbetsmUjöfrågor när förändringar görs avseende den yttre nuljön. LO och Landstinget i Uppsala län anser att företegshälsovården kan användas som ett insöaiment i arbetspfetsens mUjöarbete.

SGU föreslår att mätberedskapen för kämtekniska olyckor förstärks, bl a genom förstärkning och uppbyggnad av SGUs flyggeografiska utmstning, som också kan användas intemationeUt.

FoUckampanjen föreslår att regeringen bör framfegga planer för hur Sveriges befoUcning sakte kan minska.

l.hl MUjökonsekvensbeskrivningar (MKB Rio-deklarationens princip 17 lyder "MUjökonsekvensbeskrivningar skaU användas som ett nationeUt mstrament för sådana föresfegna verksamheter som kan antes ha en betydande skadUg inverkan på mUjön och som kräver beslut av behörig nationeU myndighet."

Tillämpning. Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att en MKB vid prövning av t ex nytUlkommande industrier även bör omfette verksam­hetens kretsloppsanpassning. Flera instanser (Naturhistoriska riksmuseet, SundsvaUs kommun. Ung vänster m fl) anser att det bör StäUas krav på MKB i samband med mer omfettande poUtiska beslut som rör t ex den ekonomislca poUtiken, jord- och skogsbrakspoUtik, kommu­nala upphandlingsbeslut, kommunala investeringar eUer planläggning av bostedsområden och vägar. FaUen med Öresundsbron och trafikledema kring Stockholm visar, enUgt Naturhistoriska riksmuseet, hur MKB kan få en aUtför undanskymd roU.

Naturskyddsförenuigen anser att MKB i god tid före beslut skaU sfellas ut offentUgt, inbegripa offentUga hearings och följas upp av möjlighet för allmänheten att, efter amerikansk förebUd, föra talan i domstol om myndighetema mte följer sina egna bestämmelser. Ung vänster anser att i MKB bör ingå en värdering av inte bara ekologiska utan också sociala och kultareUa aspekten MKB fär inte utformas av intressentema aUena, utan med hjälp av oberoende mUjöskyddsombud.

Statens väg- och trafikinstitut anser att övergripande planer och

program för ti-ansportsystemet bör föregås av en strategisk MKB, vilket

fömtsätter avsevärd forskning och utveckling av metoden. Boverket viU

109

att konsekvensbeskrivningar av planer - inte minst översUctsplaner - skaU

få en vidgad tiUämpning och menar att arbetet på ett system för att på ett    Prop. 1993/94:111

stringent sätt mUjömässigt utvärdera planer bör uppmärksammas.

Bilaga 1.1

Socialstyrelsen påpekar att en MKB skaU iimehålfe beskrivningar av konsekvenser för hälsa CKh hushållning med natarresurser. Karlstads kommun framhåUer att införandet av MKB ännu mte har skett fiiUt ut i den lagstiftning som reglerar hanteringen av den biologiska mångfelden.

Polarforskningssekretariatet hävdar att Antarktisfördragets mUjös-kyddsprotokoU har gjort mUjökonsekvensbeskrivningar tiU en central del av planeringen av alfe nya aktiviteter i polarområdena. Motala kommun har bifogat en checkUste för en förberedande MKB i sitt remissvar.

Finansiering. Fiskeriverket anser att undersökningar bör bekostes av den som viU släppa ut, bygga eUer på annat sätt påverka mUjön.

2.Integrerad miljöpolitik

2.a) Jordbmk

Bland de områden som behandfes i kapitel 14 i Agencfe 21 märks översyn av jordbmkspoUtiken, betydelsen av kunskap om ett håUbart jordbmk, djurgenetiska resurser samt energiförsörjning. En friare handel och minskade handelshinder för jordbraksprcxlukter och Uvsmedel är viktiga för att nå en håUbar utveckling.

Styrmedel. Länsstyrelserna i Västmanlands och Älvsborgs län anser att mUjöfrågoma i högre grad måste beaktes vid framtida beslut om förändringar i jordbmkspoUtiken. TiU exempel utgick det s k om-sfelhiuigsstödet från 1990 utan att särskUd hänsyn togs tiU skyddet av mUjön. Medlen kunde därför inte styras mot omställning av jordbmk i markområden med stort markläckage eUer för att eteblera skyddszoner kring vattenområden, vilket enUgt länsstyrelsemas mening hade varit önskvärt.

Boverket menar att offentUga styrmedel behövs i jordbmket för att åstadkomma ett biologiskt varierat landskap. Dessutom bör jordbmket förmås att bidra tiU en mUjömässigt uthåUig energiproduktion genom att odling och nyttjande av energigrödor premieras i omställningen av jordbmket. q2000 föreslår ökat stöd tiU och styming i riktning mot ekologiskt jord- och skogsbmk.

Naturskyddsföreningen föreslår en ersättning i hefe riket på meUan 100 och 44(X) kr per hektar tiU aU jordbruksareal, differentierad efter förekomst av biologiska och kultarhistoriska värden. Kostaaden på 3-4 miljarder kr årUgen kan finansieras dels genom mUjöavgifter mom jordbmket, dels genom att arealsersättningen ersätter nuvarande bidrag för landskapsvård och större delen av Norrlandsstödet. Vid ett eventaeUt medlemskap kan systemet åtminstone delvis finansieras med EG-medel.

Lantbrukarnas Riksförbund varnar för övertoUcning och över-

utayttjande av försUctighetsprincipen, PoUuter Pays Principle (PPP) och

kraven på mUjökonsekvens- beskrivningar då dessa principer kan vara ett

hinder för ett lönsamt jord- och skogsbrak. Jord- och skogsbruk kan inte

1 lo

jämföras med mdustrieU verksamhet då markens biologiska avkasttiing

och tiUgången oU luft och vatten är gmnden för aU odUng. Principen att   Prop. 1993/94:111 förorenaren skaU betafe kan därför inte utan vidare överföras tiU de    Bilaga 1.1 areeUa näringama.

NärsaUsutsläpp. Naturhistoriska riksmuseet anser att det krävs minskade läckage av gödningsämnen från jordbmket och en höjd grad av återvinning av både organiska och oorganiska gödningsämnen. För att begränsa jordbmkets närsaltsutsläpp föreslår Statens naturvårdsverk typprovning av gödselspridare, genomförande av tidigare lämnade förslag för att minska ammoniakavgången från jordbmket (feckning av flyt-gödselbehåUare mm), samt utvidgning av tiUämpningsområdet för flertalet av åtgärderaa mot ammoniakavgång tiU att omfatta hefe Götaland och Svealands slättbygder. Naturskyddföreningen förordar att delar av NOx-avgiften från bUtrafiken och handels-gödselavgiften kan användas för ett experimentprogram kring anläggning av översUningsvätmarker för fastiäggning av kväve. Våtmarkerna kan sedan användas för t ex energiskogscxlUng.

Bekämpningsmedel och handelsgödsel. StcKkholms universitet menar att ytterUgare begränsningar i användningen av bekämpningsmedel och andra giftiga substanser i jord- och skogsbmk är nödvändiga. Karlstads och Borlänge kommun anser att sänkta pålagor på bekämpningsmedel och handelsgödsel samt fortsatta bidrag tiU konventioneU odling av spannmål är exempel på åtgärder som effektivt hindrar ett kretsloppsan­passat jordbmk från att växa fiam.

Statens naturvårdsverk föreslår bibehåUande av mUjöavgiften pä handelsgödsel, intemationeUt samarbete för att fä tiU stånd deklaration av och sänkt gränsvärde för kadmiuminnehåUet i handelsgödsel samt att aweckUngsplaner utarbetas för vissa bekämpningsmedel. Vidare anser verket att det bör finnas ett stödsystem för mUjöanpassning i jordbmket. q2000 påpekar att produktion och transporter av konstgödsel och bekämpningsmedel förbmkar stora mängder fossife bränslen. Nya energisystem för lantbmk bör, enUgt q2000, kunna utvecklas med hjälp av biobränsle, vind- och solenergi.

Ängsmarker Enköpings kommun anser att kapitel 14 punkt 9h) i Agenda 21, som berör utformningen och genomförandet av integrerade jordbmksprojekt, även bör tillämpas på ängsmarker. Bevarande av ängar har betydelse för den biologiska mångfalden men har även ett kultar­historiskt värde. Vidare refererar Enköpuigs kommun tiU kapitel 14 punkt 4 le) i Agenda 21 och föreslår att förhindrande av jorderosion och skydd av ytvatten kan ske genom anläggning av skyddszoner utefter åkerdUcen och genom uppföring av skyddsplantering.

Livsmedel. Karlstads och Sundsvalls kommun anser att Uvsmedel bör

produceras lokalt och att förädling av jordbraksprcxlukter bör ske så nära

producent och konsument som möjUgt. Ung Vänster och KdS-K anser

att livsmedelsproduktion utan handelsgödsel och kemiska bekämpnings­

medel bör stödjas, liksom att monokultarer i jordbmket och storskaUg

animaUeproduktion bör motverkas. KdS-K viU att samma kvaUtetskrav

skaU gälla för unporterade och svenska Uvsmedel. Inga kemiska färg-,

konsistens- eUer kosmetiska ämnen skaU fä tiUsättas.

111

Jordägarförbundet anser att om Sverige för egen del, t ex för

jordbraksproduktion, väljer att ha strängare mUjöregler än vad som    Prop. 1993/94:111 föreskrivs i mtemationeUa överenskommelser, fär detta inte hindra att    Bilaga 1.1 Sverige beträffande importerade Uvsmedel stäUer motsvarande mUjökrav. Detta är nödvändigt för att inte den svenska Uvsmedelsproduktionen skaU slås ut av utiändsk utan att någon förbättring av mUjön uppnås.

KdS-K anser att kvinnors kunskaper om jordbmksarbete måste tas tiUvara.

2.b) Skogsbmk

1 kapitel 11 i Agencfe 21 betonas vUcten av att säkerstälfe att skogspro­dukter och tjänster utayttjas och produceras på ett långsiktigt häUbart sätt. Effektiv tiUämpning av Skogsprincipema bör underfettas CKh stödjas av ländema.

MUjöanpassade skogsbruksmetoder Naturhistoriska rUcsmuséet betonar att håUbart skogsbrak innebär mycket mer än att bevara isolerade reservat. Skogens natarUga föryngringsprocesser (bl a skogsbränder) bör ges större spelram och våtmarker (mklusive sumpskogar) bör ges en framttädande roU i hela skogslandskapet för att fegra, lecfe och rena vatten. VåtmarksdUcning i södra Sverige bör förbjudas, eiUigt Natur­skyddsföreningen, och i norra Sverige bör regler utformas som skyddar tillräckUga ytor sumpskog.

Naturhistoriska riksmuseet hävdar att skogsbraket behöver en mekanism för regional planering på landskapsekologisk skala, så att olika komponenter kan vara representerade. Statens naturvårdsverk föreslår, med hänsyn tiU bevarandet av den biologiska mångfalden, en ökad användning av mUjöanpassade skogsbraksmetoder såsom:

-

försiktig markberedning,

-

altemativ tiU trakthuggning,

-

ökade inslag av självföryngring,

-

längre omloppstider där det är lämpUgt firån produktions- och mUjösyn­punkt, samt

-

försUctig tiUämpning av helträdsumyttjande.

Vidare anser Natarvårdsverket att försöksverksamheten med skogsmark­skalkning och vitaUseringsgödsUng bör fortsätta. LUcnande åsUcter framförs av Länsstyrelsen i Älvsborgs län som också föreslår att hänsynsregler bör införas för att minimera kvävefeckaget vid skogsav­verkningar. Svenska Samernas rUcsförbund motsätter sig gödsling på vinterbetesmarkema och varaar för att gödsling av skogsmark främjar mer näringskrävande växter varvid markfevaraa trängs tiUbaka.

Samemas riksförbund viU vidare att nuvarande bestämmelse om

slutevverkningsålder i skogsvårdslagen skaU bibehåUas samt att markbe­

redning och plantering av främmande trädsfeg som contortataU stoppas

för att skydda biomångfalden. Även Naturskyddsföreningen och q2000

förespråkar förbud mot plantering av contortataU. Naturhistoriska

riksmuseet varaar för införande av exotiskt genmaterial och viU att de

genetiska resurseraa i landets skogar skaU bevakas bättre.

112

Områdesskydd och reservat. Naturhistoriska Riksmuseet anser att

skogstyper som heh skaU undantas från skogsbruk (urskog och sumps-    Prop. 1993/94:111

kog) bör ges ett områdesskydd. q2000 anser att bevarande av primär-    Bilaga 1.1

skog, som Agenda 21 anvisar i punkt 11.13.a, bör tillämpas på svensk

urskog. För att veta hur orörda skogar fungerar behövs ett antal stora

reservat som fecker högprcxluktiv skogsmark. Naturskyddsföreningen

föreslår att 5-15% av skogsmarken avsätts som reservat, finansierade

genom  en   fond   med  defet  finansieringsansvar  meUan  skogsbmket

(natarvårdsavgift   med   17   kr/in3   skogsråvara  på   levererat   virke),

konsumentema (mUjöavgift med 1 kr/kg på icke-reutarpappersbaserat

papper)   och   staten.   Med   natarvårdsanpassade   skogsbraksmetoder

beräknas kostaadema och finansieringsbehoven sjunka tiU en tredjedel.

Ekotarism kan ibland visa sig lönsammare än avverkning, menar q2000. Naturhistoriska riksmuseet påpekar att det som står i Agenda 21 om nyplantering och skogsrehabiUtering på områden som avskogats måste vägas mot värdet av ett bevarat kultarlandskap med hagmark och slåtterängar etc. Inträng i pågående markanvändning bör, enUgt Statens naturvårdsverk och Naturskyddsföreningen, regleras såsom före år 1987, dvs i förhåUande tiU hefe festigheten.

Skogsindustrin. Skogsstyrelsen anser inte att virkesprcxluktionen med bibehåUen konkurrenskraft gentemot andra material kan bära kostaadema för aU mUjöhänsyn. Man viU se stöd tiU aktivt skogsbrak. KungUga skogs-och lantbruksakademien anser det vUctigt att skogspoUtiken utformas så att Sverige klarar den interaationeUa konkurrensen. Ljusnarsbergs kommun anser att skogsbmksindusttin bör delta i övervakningen av skogsmUjön.

Skogsindustrierna uivänder mot krav på att det svenska skogsbraket skaU belastas med ekonomiska bördor för natarvård och frUuftsUv som de anser rätteUgen bör bäras av samhäUet. Skogsägarna hänvisar tiU Rio-deklarationens princip 7 som behandlar staters samarbete för att "bevara, skydda och återstäUa hälsa och okränkbarhet hos jordens ekosystem" och anser att svenska staten har ett stort ansvar för att skydda och återstäUa skogsmarkema i södra och meUersta Sverige som är skadade på gmnd av luftföroreningar och surt nedfeU.

2.c) Samhällsekonomi och näringsUv

Målsätttiingen i Agenda 21 (kapitel 4 och 8) är att priser och andra marknadssignaler måste spegla de mUjökostaader som energiförbmk­ningen och förbmkningen av natarresurser inklusive omhändertagande av avfaU från produktionen medför. StatUg upphandUng bör ske med beaktande av mUjöaspekter. Nya marknader ska uppmuntras för en mUjömässigt sundare resurshushållning.

Hållbar utveckling. KungUga vetenskapsakademien beskriver samspelet

meUan samhäUeUg och ekologisk bärkraft i termer av att ett samhäUe

som degraderar ekosystemen skjuter de ekologiska gränseraa närmare

och därmed minskar potentialen eUer spehaimmet för samhäUsekonomisk

utveckling.  Potentialen tiU håUbar utveckling  Ugger cfe i att nyttja

natarens kapital på ett ekologiskt håUbart och ekonomiskt effektivt sätt.

113

Akademien viU att forskningsresurser inom Beijerinstitatet skaU utayttjas.

8 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

q2000 laster vikt vid att subventioner som inte överensstämmer med    Prop. 1993/94:111

målen för en håUbar utveckling skaU avvecklas eUer minskas (Agencfe    Bilaga 1.1

21, punkt 8.32.b). SärskUt bör detta tiUämpas i Sverige inom områdena

energi och transporter SLU anger som riktiinje att det som är önskvärt

ur samhäUets synpunkt mäste göras samhäUsekonomiskt lönsamt genom

stimulanser tiU ett uthåUigt utayttjande av resurser.

Miljöräkenskaper. Flera instanser anser att nationalräkenskaperna måste kompletteras med mUjöräkenskaper Konjunkturinstitutet räknar med att senast 1997 kunna slutrapportera sitt uppdrag att utveckla metoder för att bygga upp mUjöräkenskaper i monetär form. Dessa kan, ttor institatet, vara behjälpUga specieUt för att förklara konsumtionsmön­strens betydelse för mUjön och torde eiUigt nuvarande planer och med tiUdelade resurser kunna sjösättas först framåt sekelskiftet. Naturvårds­verket föreslår att, i avvaktan på s k gröna räkenskaper, bör som ett komplement SCB ges i uppdrag att utveckfe enklare former av mUjöeko-nomiska redovisningar. Även för kommunernas, landstingens och näringsUvets mUjövårdssatsningar bör motsvarande redovisningar utvecklas.

Statistiska centralbyrån vUl att en "mUjöjusterad nationalprodukt" (MNP) i framtiden ska kunna beräknas med mUjöräkenskaper som gmnd. Den mUjöpåverkan som för Sveriges del är mest angelägen att upprätte räkenskaper för är utsläpp, avfidl, hälso- och mUjöferUga kemikaUer, energi och näringsämnen. Pä sUct bör förmcxlUgen också viktiga natarresurser, som skog, mgå i mUjöräkenskapema. SLU föreslår att ett system av indUcatorer för håUbar utveckling skapas för nationalräkenska­pema. Statskontoret menar att införande av ekonomiska styrmedel i miljöpoUtiken bör ske på underlag av en helhetsbedömning som även rymmer administrativa konsekvenser hos verksamhetsutövare.

Skogsindustrierna anser att mUjöhänsyn och energiåtgärder måste kombineras med ekonomisk tiUväxt och sociala framsteg särskUt med tanke på den ekonomiska kris som landet nu genomgår. SVEBIO anser att det är viktigt att regering och riksdag klart uttalar sig för det långsUctiga målet att införa mUjöavgifter genereUt och fiiUt ut med tillämpning av principen att förorenaren skaU betala. Nivån på avgiftema bör sättes så att den antingen svarar mot den skada som mUjöskadUga utsläpp förorsakar eUer så att de mål om utsläppsreduceringar som satts upp av riksdagen kan fuUföljas. Enligt SVEBIO uppnås inte kost­nadseffektivitet i nuljöarbetet och förttoendet för mUjöpoUtUcen mbbas om vissa områden får betala för mUjöskadUga utsläpp, medan andra slipper eUer får stark reduktion. Ett exempel på det är utsläpp av växtiiusgaser som enUgt de från årsskiftet gäUande regleraa vid värmep­roduktion främst blir belastede i verksamheter utanför uidustrin. IndustrieUa utsläpp får starkt reducerade koldioxid skatter och elsektom är ännu så länge helt befriad från sådan skatt.

Skogsindustrierna understtyker att konsumenters och opinioners krav

på mUjöanpassade produkter och processer idag tenderar att bU en

starkare kraft än poUtiskt beslutede styrmedel. Därför måste poUtiska

åtgärder mer än tidigare inriktes på att säkerstäUa att en helhetssyn på

114

mUjö och utveckling verkUgen uppnås.

BotUda UNIFEM vUl att kvinnors obetalda arbete skaU värderas    Prop. 1993/94:111 rättvist i nationalräkenskapema. Ung vänster och KDU viU att icke-    Bilaga 1.1 fömybara energUcäUor och material skaU beskattes så att förbrukningen minskar.

Fördelningspolitik. Statens naturvårdsverk viU att mUjökonsekvens­bedömningar bör Ugga som underfeg för beslut om fördehiing av budgetmedel. Munkedals konunun anser att det saknas en rättvis fördelning av Sveriges resurser mellan stet, regioner och kommuner. Steten måste stimulera tiU utveckling även i de mer glest befolkade delama av landet om landsbygden skaU ha en möjUghet att överleva.

Glesbygdsmyndigheten beräknar att det är samhäUsekonomiskt lönsamt om förädling sker vid pfetsen för råvamutteg ckU om småskaUg­het gynnas. Ett altemativ är att företegen beskattas i de kommuner eUer områden där de exploaterar. Myndigheten viU ha ett tydUggörande av vem som äger natarresurseraa ckU vem som ska bestämma hur de ska användas - kommunen, länet, bofeg eUer staten? Vidare anser Glesbygd­smyndigheten att kvmnors Uv måste förbättras i glesbygden genom tiUgång tiU arbete, utbUdning och service samt rikare kultar CKh fritid.

Naturskyddsföreningen framhåUer att Sverige genom att beskatta oönskad och kostsam mUjöförstöring och lindra beskattningen på arbete och kapital kan minska arbetslösheten, få bättre råd med den arbetsin­tensiva offentUga sektom, minska utsläppen och stimulera förayelsebara energisystem med bibehåUen konkurrenskraft. Folkkampai\jen anser att ojämlikhet och fettigdom i Sverige måste bemästras med bl.a. satsning på mUjövänUg energi och trafik, reparationer och återvinning. I den mån det ej räcker bör det ske en fördelning av tiUgängUga lönsamma arbeten på flera individer genom en arbetstidsförkortning. Ung Vänster anser att det vUctigaste i den globafe fattigdomsbekämpningen är rikedomsbe­kämpning, bl a genom att avskaffa lyxkonsumtionen.

Naturskyddsföreningen viU att mUjökvaUtetsnormer som grand för handel med utsläppsrätter ("bubblor") eUer avgiftssystem med gemensam­ma investeringsfonder rörande t ex kväve, fosfor och syreförbmkande ämnen skaU utredas före 1995. Vicfere bör regeringen konsekvent genomföra 1988 års beslut om den svenska trafikens kostaadsansvar och arbeta för att samma princip genomförs i EES och EG.

Upphandling. Naturvårdsverket förordar en ökad mUjöhänsyn vid den offentUga upphandlingen och att statUga myndighetema i sin årsredovis­ning åläggs att redovisa vad de gjort under året för att anpassa sin upphandUng. Kiruna kommun anser att kommunförvaltningen skaU köpa mUjöanpassade produkter för både drift och nybyggnation. Örebro kommun anser att det är vUctigt att kunna agera lokalt för att kunna styra upphandlingen mot en långsiktigt håUbar utveckling och möta konkurren­sen från producenter som exploaterar icke förayelsebara resurser. LUcnande synpunkter framförs också av Kiruna kommun.

Kooperativa Förbundet anser att mUjöanpassade varor mte bör vara

dyrare än icke anpassade. För de flesta konsumenter kommer det även

i framtiden att vara svårt att ta ett mUjöansvar genom valet av produkter,

så länge konventioneUa varor är biUigare för att de inte belastas med sina

115

mUjökostaader. Karlstads och Sundsvalls kommun tycker att kommu-

nema bör föregå med gott exempel och gynna småskaUg ckU lokal    Prop. 1993/94:111 produktion vUket kan leda tiU färre ttansporter och ett minskat behov av    Bilaga 1.1 förpackningar. SundsvaUs kommun anser vidare att i första hand lokafe energi- och natarresurs-tiUgångar bör utayttjas.

Miljömärkning. Nästan 20% av yttiandena från kommuner samt svar från flera andra instanser innehåUer förslag om en gemensam standard för mUjömärkning. Det anses vUseledande för konsumentema med olika märkningar som svanmärkning, bra mUjöval, mUjövänUgt, ete. Statens naturvårdsverk anser att arbetet med bl a mUjömärkning av produkter samt avfkUs- och mUjövaradeklarationer bör fortsätta för att stödja bra mUjöval hos konsumentema och i företagen. Liknande önskemål framförs av Konsumentverket. Karlstads kommun tycker att intresseorganisatio­ner som arbetar för att informera konsumentema om mUjöanpassade varor bör understödjas.

Prissättning. Naturskyddsföreningen ger tre råd för att nå det håUbara samhäUet:

-  avskaffa samhäUets subventioner tiU olönsamma investeringar i

ohåUbara system;

-

avskaffa subventioner och speciaUagar som gynnar drift av ohåUbar verksainhet; samt

-

mför fijUt mUjökostaadsansvar för aU ekonomisk verksainhet och använd mUjöskatter för att finansiera statens utgifter.

Munkedals och Mala konunun menar att man bör underfetta för mUjövänliga produkter genom att se över moms- och skattesystemet. Som exempel nämns mUjöbränslet "SCAFI 101" som beskattas på samma sätt som övriga pettoleum prcxlukter. Ung vänster och KDU viU att icke-fömybara energUcäUor och material skaU beskattas så att förbrakningen minskar. Vägverket förordar att statsmaktema ser över system för avgifter, bonus m m så att de ger signaler som åstadkommer ett håUbart beteende.

Konkurrensverket anser det avgörande för den ekonoiniska ut­vecklingen att det mte skapas vare sig protektionistiska hinder eUer ojämlika villkor för de ekonomiska aktörema. Sveriges Jordägarför­bund anser att i en väl fungerande marknadsekonomi måste resurser betalas med sitt marknadsvärde även då de tas i anspråk för att tiUgcxiose samhäUets behov. Moderata Kvinnoförbundet menar att Agenda 21 genomsyras av en övertto på poUtiska lösningar och hävdar att det istäUet på många områden krävs avregleringar.

Lunds universitet menar att näringsUvets mUjöproblem ofte visar sig endast i praktisk verksamhet men att de kan lösas bara i samverkan med forskarsamhäUet. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum tycker att näringsUvet sVaH uppmanas att tiUverka återanvändbara produkter (både "recycle" och "precycle").

Grossistförbundet påpekar betydelsen och möjUgheten av att utayttja

ändUga råvaror, som t ex råolja, optimalt. MUjöförbundet anser att

industrier som tiUverkar förorenande varor som t ex bilar och flygplan

måste lägga om sitt produktsortiment. Detta kräver en uttalad mdustripo-

116

litik, t ex med ett program för att hjälpa bilindustrin att stälfe om tiU

spårtaxi.

Prop. 1993/94:111

Bilaga 1.1

2.d') Trafik

I kapitel 9 i Agenda 21 rekommenderas tiU regeringar och andra aktörer att utveckfe kostaadseffektiva, mindre förorenande trans­portsystem och att utveckfe mekanismer för att integrera transport­planeringen i bostads- och bebyggelseplaneringen.

Trafikens mUjöproblem är väl kända, enUgt Trafikforskningsbe­redningen, och de kan uite lösas enbart genom tekniska förbättringar. Dessa räcker inte tiU för att kompensera de utsläpp som följer av tiafikökningen. VTI ifrågasätter om mobiUtet skaU toUcas som uttryck för ökad välfärd. IstäUet är den ökande mobiUteten delvis en uppoflring orsakad av ökad otiUgängUghet. Dessutom, menar VTI, är allmän ekonomisk tiUväxt förbunden med en i stort sett likväidig tiUväxt av transportarbetet, vUket är ett mUjöpoUtiskt dUemma. De flesta stmktar-prognoser pekar mot ännu starkare takt i godstransportemas ökning i kontrast tiU en nödvändig minskning av utsläppen.

Kungliga vetenskapsakademien uttrycker oro över frånvaron av ett heUietstänkande i trafikpoUtiken. Akademien menar att Agenda 21s rekommendation att "tiUämpa ett förebyggande och försUctighetsgrandan-de synsätt vid planering och genomförande av projekt" förpUktigar tiU större respekt och ansvar än vad som hittiUs visats i handling.

Vägverket efterlyser övergripande mål för trafik och ttansporter, miljökvaUtet ete. Motstridiga mål borde diskuteras brett i samhäUet, varefter berörda statUga verk kan avgränsa vilka åtgärder som är förenUga med flera mål. Boverket har i stadien "Storstadsuppdraget" visat att bUberoendet ökar i storsfedema, vUket också skapar svårigheter att upprätthåUa den koUektiva trafikens standard. Denna utveckling måste stoppas med försferkt regional planering.

Infrastmkturprogrammet. Boverket menar att den massiva satsningen på förbättrad transportinfrastmktar strider mot försiktighetsprincipen och mot Agenda 21s anda, där samråd och bred medverkan framhävs. Verket anser att det hade varit önskvärt att en nationeU vision förefeg som underlag, eftersom utbyggnad av mfirastmktar har utomordentUgt långsiktiga verkningar. Boverkets tveksamhet gäUer även de s k storstedsöverens-kommelsema. Också Statskontoret efterlyser, med utgångspunkt bl a i fördehiingen meUan olika trafikslag i infrastmktar-satsningen, bättre beslutsmodeUer med avseende på vUket sätt mUjöhän­syn beaktas.

Miljöförbundet toUcar Agenda 2ls punkt 9.15 a) om att utveckfe och främja kostaadseffektiva, mindre förorenande och säkrare transportsystem som att praktiskt taget aUa pengar som satsas på transporter måste gå tiU koUektivtrafik, vilket medför behov av en omprövning av regeringens infrastiTiktarprogram. Statens naturvårdsverk och Ung Vänster föreslår MKB av övergripande planer för mfirastmktarsatsningar och av stora investeringar i enskUda projekt.

Naturskyddsföreningen beräknar att om de medel som anslagits tiU

117

rUcsvägplanen halverades så skuUe ca 2,3 mUjarder kronor per år frigöras

jämfört med riksdagsbeslutet. Dessa skuUe kunna användas dels tiU att    Prop. 1993/94:111 öka Banverkets stomnätsanslag med 25% (-1-800 nuljoner per år), dels    BUaga 1.1 tiU att återinföra anslaget för "vissa investeringar i koUektivtrafik" (-1-400 mUjoner per är), främst nya personfeg. Den föresfegna omprioriteringen skuUe, enUgt föreningen, frigöra 1,1 nuljarder per är för andra ändamål.

Vägverket tolkar Rio-deklarationens princip (4) om att mUjöskydd ska behandlas integrerat, så att mUjöprövning av t ex vägar bör ske som en integrerad del av ett ordinarie planerings- och beslutssystem, vUket stämmer väl överens med den i Sverige påbörjade sektoriseringen av mUjöan svaret.

Jämvägar Länsstyrelsen i Göteborg och Bohus län anser att samverkan meUan transportverken är nödvändig med hänsyn tiU bl a mUjö och resurser. Länsstyrelsen i Norbottens län, Sorsele, Munkedals och Mala kommun anser att staten bör satsa på utbyggnad av jämväg i hela landet och inte enbart mnt storstadsregionerna. Länsstyrelsen i Älvsborgs län och Folkpartiet Liberalernas kvinnoförbund viU ge ökad prioritet åt investeringar som främjar koUektivtrafilc och gcxlstrafik på jämväg. Ung vänster föreslår upprastning av jämvägsnätet.

Landstinget i Värmlands län anser att staten kan stimulera koUektivt resande genom att minska avkastningskraven på SJ och genom att ge de regionala länstrafikbolagen bättre ekonomiska fömtsättningar att driva och utveckla spårbunden trafik. Statens naturvårdsverk föreslår att Banverket i samråd med Natarvårdsverket ges i uppdrag att utarbeta ett förslag tUl mUjörelaterade trafikavgifter på jämvägen.

Sjöfartens långsUctiga fördelar i form av hög energieffektivitet, hög tiansportkapacitet och natarUga uifrastmktareUa fömtsättningar framhävs av Sjöfartsverket. Verket bedömer att Sverige har ett behov av privatbiUsm men menar att transportsektoms mUjöpåverkan kan begränsas genom att mer godstransporter överförs tiU sjöferten. Sjöfartsverket utvecklar nu ett avgasreningsprojekt på två fertyg med ambitionen att reningsgraden för kväveoxider, kolväten, kolmonoxid och stoft ska överstiga 90%.

Flygtrafik. Luftfartsverket pekar på att en mUjöanpassning av luftfarten äger mm genom att flygplatser nu mUjöprövas och att mUjörapporter årUgen sammanställs. Naturskyddsföreningen föreslår att mUjörelaterade hamn- och landningsavgifter skaU införas, med samma avgift per kUo utsläpp som andra trafikslag. Landningsavgiftema bör göras gemensamma mom Europa och landningsavgiften för flyg utifrån EG/EFTA kan berälcnas på halva distansen tiU första destination utomlands. Även Naturvårdsverket förespråkar att mUjörelaterade landningsavgifter för flyget mförs snarast och att mUjörelaterade hamn-eUer farleds-avgifter övervägs.

Kollektivtrafiken behöver byggas ut för att minska bUtrafiken, anser flera remissmstanser. Statens naturvårdsverk viU att mvesteringar skaU göras i mer mUjövänUg koUektivtrafik. Ung vänster föreslår att taxoma skall sänkas. Landstinget i Stockholms län anser att skattereglema bör stimulera koUektivtrafiken och gynna mUjövänUga bränslen.

Svenska   Lokaltrafikföreningen   anser   att   koUektivtrafiken   bör

11 g

inkluderas redan på ett tidigt skede och som en natarUg del i sam-

häUsplaneringen. VTI anser att fetortema måste fä en mUjöanpassad    Prop. 1993/94:111 stadsplanering i kombination med ett effektivt och mUjöanpassat system    Bilaga 1.1 för koUektiva transporter.

Cykel. Huddige kommun viU att tvärkommunikationer förbättras och att användningen av cykel stimuleras. Även Ung vänster viU ha fler cykelbanor och föreslär förbud mot innerstedstrafik.

Bilism. Länsstyrelsen i Norrbottens län föreslår att satsningar bör göras på tele- och informationsteknologin då det skuUe kunna lecfe tiU ett minskat resande. Huddinge konunun anser att eventaeUa restriktioner för bUanvändningen eUer ökade skatter och avgifter för att dämpa bUresandet bör utredas på det regionala planet och nationeU nivå.

Naturvårdsverket, VTI CKh Naturskyddsföreningen föreslår att nya regler för tjänstebUsförmåner och reseavdrag utarbetas så att för-månstegama genom beskattning konfronteras med resandets rörUga kostaader. Naturvårdsverket anser också att bUavgifter skaU kunna användas i flera fetorter än de tre störste sfedema.

öresundsbron skuUe, om den byggs, kunna orsaka irreversibel skada, enUgt Fiskeriverket. Att bygga bron skuUe därför strida mot försUctig­hetsprincipen (15) i Rio-deklarationen. KDU anser att försUctighetsprin­cipen bör tiUämpas på den föreslagna Öresundsbron. Naturskyddsföre­ningen viU stoppa StetUga lånegarantier tiU Öresundsbron och Dennispa­ketet och anser att stadier av betjdningsvilUgheten skaU göras eUer kommunala omröstningar håUas vid större vägprojekt. Vägverket anser att det finns kunskapsbrister om ekologisk anpassning vid lokaUsering och utformning av vägar.

Fossilbränsledrivna redskap. Vägverket påpekar att utsläppen från tenängfordon, arbetsredskap m m ökar i andel av totala utsläpp. Lunds universitetet anser att aU terrängköming med motorfordon bör regleras. Länsstyrelsen i Älvsborgs län och Huddinge kommun anser att det bör StäUas skärpte utsläppskrav på motordrivna arbetsredskap, som t ex gräskUppare och på fritidsbåtar. Länsstyrelsen förordar också skärpte utsläppskrav för arbetsfordon och tang trafik. Borlänge kommun påpekar att sänkning av skatter på t ex oljebaserade drivmedel aUvarUgt kan störa övergången tUl biobaserad energi.

Bränslen. Statens naturvårdsverk föreslår mUjöklassning av bensin och förbud mot blyad bensm samt reglering av samtiiga motorbränslens egenskaper i förordningen om motorbränslen. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att utsläppen kan minskas genom komplementering av klassningen av dieselbränslen med en mUjöklass O och genom bidrag stimulera tiU eftermontering av katalysatorer på gamla bUar.

Naturskyddsföreningen anser att bensin bör mUjöklassas enUgt samma princip som diesel på en tregradig skala och föreslår en gradvis höjning med 10% årUgen tiU år 2Q0Q av bensin- och dieselskatten tiU 6 kr/1. VTI anser att en teknisk utveckling mot fette och energisnåfe fordon ska stimuleras för att minska koldioxidutsläppen och att bUar i mUjöklass 1 och 2 ska marknadsinfroduceras.

CUF föreslår en svensk avvecklingsplan för fossUa motorbränslen: år

20(X)  bör  inga nya  fossUbränsle-bUar få säljas;  år 2010  inga nya

119

fossUbränsle-motorer (aUt från gräskUppare tiU flygplan); och år 2025

uiga fossUa bränslen. Planen kräver, enhgt CUF, en massiv satsrung på    Prop. 1993/94:111

biobränslen och nya energUcäUor.

Bilaga 1.1

Lunds universitet föreslär utveckling av bränsleceUdrivna fordon med väte som bränsle, vilket kunde medföras eUer erhåUas genom omvandling av metanol, som kan framställas ur bioenergi. SLU anser att avgifter och skatter på fossUa bränslen är vUctiga för att användningen av de mUjövänUga biobränslena skall stimuleras. BotUda UNIFEM förordar att drivmedel fiån sockerbetor utveckfes.

EnUgt Huddinge kommun planeras el-bilar och hybridfordon vara klara för serietiUverkning år 1996 och cfe anser kommunen att en lagstiftning bör komma tiU stånd som tvingar fiam dem på marknaden. Länsstyrelsen i Älvsborgs län och VTI föreslår att hastighetsnivåerna för personbUar bör sänkas på vägama genom hastighetsbegränsningar och/eUer ökad hastighetsövervakning. Vidare föreslår länsstyrelsen snabbare utskrotiiing av äldre bUar genom höjd skrotningspremie, krav på mförandet av teknik som minskar varmkömingstiden för personbilar, samt införande av systemet med mUjöklassning av fordon.

vn konsteterar att svenska raflänaderier saknar feciUteter för bl a aUcylering, katalytisk krackning och avsvavUng. VTI föreslår därför en plan för utbyggnad av svenska rafBnaderiers kapacitet tiU storskaUg produktion av miljö- och hälsomässigt optimal bensin.

2.e) Energi

Bland åtgärder i i-länder nämns i Agenda 21, kapitel 7, specieUt energihushållning och utvecklande av altemativa energUcäUor då sådant utvecklingsarbete kan komma u-ländema tiU gcxlo i ett senare skede.

NUTEK bedömer att utsläppen frän elproduktion kommer att öka - vid hög ekonorrusk tiUväxt blir ökningen ttoUgen kraftig. Verket menar därför att normer för maximal energianvändning bör prövas. KungUga vetenskapsakademien anser att det sparande som framgångsrikt genomfördes efter energikrisen 1973 måste åtempptes, Uksom satsningen på altemativa energikäUor. Akademien föreslår därför att en successiv övergång tiU energisnål teknik påskyndas genom satsningar mom det ekoteknologiska området via ekologisk-ekonomiska styrmedel. Sverige satsar för närvarande, även intemationeUt sett, små medel på forskning och utveckling om energi. Här krävs ökade resurser. Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår bättre ekonomiskt stöd tiU utveckling och införande av förayelsebara energUcäUor och att det bör underlättas för lokala producenter att distribuera energi tiU det regionala nätet. Lunds universitet menar att Sveriges möjUgheter tiU föraybara energUcäUor främst Ugger i bioenergi, vmdkraft och solvärme. Elproduktionen i Sverige bör, enUgt Skogsindustrierna, även i fortsättningen baseras på vattenkraft och kärnkraft. Vidare anser förbundet att Sverige bör verka för en ökad förbränning med energiutvinning av hushåUens pappersför­packningar.

Biobränslen. Statens naturvårdsverk anser att lokal energiplanering

bör inriktas på effektivare energianvändning och ökad användning av

120

biobränslen och biokraftvärme. Skogsägarna och Skogsuidustrierna

framhåUer också att det bör skapas bättre fömtsättningar för att utayttja Prop. 1993/94:111 biobränslen som energuävara. SVEBIO anser att det är vUctigt att Bilaga 1.1 bioenergi och natargas får bära sma kapitalkostaader på kommersieUa villkor för att mte en snedvridning av konkurrensen skaU uppsfe meUan olika bioenergialteraativ. Den kommunala planeringen kan cfe byggas på samhäUsekonomiskt optimala bränsleval. Svenska Gasföreningen anser att det finns en risk för att gränsöverskridande intemationelfe eUer nationeUa energiförsörjningssystem (som t ex pipelinesystem för gas) inte tas upp i arbetet med de lokala agendoma.

Hudduige kommun påpekar att största möjUgheten för kommunen att styra utvecklingen mot mer mUjövänUgt eneigiutayttjande Ugger i att påverka bränslealtemativen för Qärrvärme. Det är dock inte rimUgt att kommunens ambitioner att minska COj-utsläppen enbart skaU betalas av Qärrvärmekunderaa med högre taxor medan elvärmekunderaa, oljekunder m fl sUpper kosmaderaa för minskningen av utsläppen. Biobränslen måste vara ekonomiskt konkurrenskraftiga för att de skaU fä en bred användnmg. Det är steten som måste ändra fömtsättningama så att dette blir faUet, så länge biobränslena inte av egen kraft kan konkurrera med fossUa bränslen eUer bilUg el.

Energipriser Värmeverksföreningen påpekar att Qärrvärme och kraftvärme kan utayttja föraybara energuävaror men att dessa energUcäl-lor för närvarande är dyrare än andra. Insatser måste göras för att sänka kostaaderaa för att använda de föraybara energiråvaroraa så att dessa kan konkurrera med fossUa bränslen på lika villkor med beaktan av mUjöpå­verkan.

Folkpartiet Uberalernas kvinnoförbund viU gynna en omställning av energisystemet och hushållning med energi genom ett prissättningssystem som tar hänsyn tiU margmalkostaadema för ny el. SVEBIO påpekar att de låga elpriseraa i Sverige motverkar målet om energihushållning samtidigt som det rådande överskottet på eUcraft leder tiU att elvärmen växer snabbare än andra elsektorer. Härigenom kommer också av­vecklingen av kärnkraften att försvåras (fe omställning av energisystem är relativt kostsamt inom bostedssektom.

NUTEK menar att sänkte skatter för industrin kan minska incitamen­ten tiU energibesparingar. Skövde konunun menar att elpriseraa fortfarande är så låga att direktverkande/vattenburen el oftast väljs istäUet för fjärrvärme eUer andra alteraativ. LUcnande åsUct framförs av Örebro kommun.

Malå kommun påpekar att priset på el från kärnkraft subventioneras i förhåUande tiU el från vattenkraft. Glesbygdsmyndigheten påpekar att vid avregleringen av elmarknaden kommer Jokkmokk, som har egna kraftverk, ttoUgen att få de högste elpriserna i landet p g a en för låg konkurrens.

För att öka biobränslenas konkurrenskraft föreslår Statens natur­

vårdsverk och Länsstyrelsen i Älvsborgs län att en koldioxidskatt införs

för samtUga fossUeldade elprcxluktionsanläggningar. Natarvårdsverket

anser att skatten bör vara på 8 öre/kg och att den gradvis höjs. Luther-

121

hjälpen  tiUsammans  med  Kyrkornas  U-forum  och Ung  Vänster

förordar att olje- och elskatterna höjs kraftigt. Falkenbergs kommun    Prop. 1993/94:111 anser att lagen om fest bränsleförbränning måste tillämpas mera strikt.       Bilaga 1.1

Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att kraven på eldningsolja bör skärpas i Västsverige så att högst 0,1 % svavelinnehåU tiUåts. Natur­skyddsföreningen menar att Sverige också bör mföra samma ansvars-regler för sjötransporter av olja som USA, dvs obegränsat ansvar för redaren och krav på dubbfe skrov för oljetankers som angör svensk hamn.

Kärnkraft. De poUtiska beslut om att aweckfe kärnkraften tiU år 2010 och att mte bygga ut vattenkraften ytterUgare, anser Skogsindustrierna, måste starkt ifrågasattes i ett mtemationeUt perspektiv. Ung Vänster och Kvinnor för Fred menar att kärnkraften måste awecklas enUgt foUcomröstningens utslag senast år 2010. Barsebäck bör stängas inom en snar framtid.

q2000 ifrågasätter om slutförvaring av radioaktivt avfaU kan tiUåtes på Östersjöns botten om försiktighetsprincipen skaU tiUämpas, såsom anges i Agenda 2ls punkt 22.5.c om radioaktivt avfeU. Kvinnor för Fred viU att importen av uran snarast skärs ned. Stöd tiU icke-förayelsebara energiformer bör successivt awecklas och en mångdubbel satsning göras på alteraativ energi. Det bör bU lättare för svenska konsumenter att börja använda förayelsebara energUcäUor

Gas. Svenska Gasföreningen anser att regering och riksdag bör inta en ny hållning tUl pipeUnesystemet för natargas och överväga hur staten skaU främja tillkomsten av nya natargasledningar i Sverige och i Norden.

q2000 anser att energiåtervuining ur organiskt avfeU är ett måste. Hållbart odlade energigrödor bör främjas. Lunds universitet anser att utsläppen av metan från soptippar kan minskas och att gasen bör tas tiUvara och användas för el- och/eUer värmeprcxluktion. Regelsystemet för elsektom bör, enhgt universitetet, ses över så att nyinvesteringar aUtid utayttjar möjUgheter att använda fömybar energi.

Kol. Svenska KoUnstitutet understryker att 40% av världens elproduktion är kolbaserad och ökar stadigt. I Sverige har bl a rökgas-reningstekniker utvecklats under 80-talet. Sverige har möjUghet att genomföra insatser för att effektivisera kolanvändningen i andra länder vilket skuUe ha mycket stor effekt på den globala mUjön. Med svensk teknUc skuUe t ex Kinas kolförbmkning kunna reduceras med ungefär 25% eUer ca 300 mUjoner ton. För att kunna utveckla mUjöanpassad teknik behövs svenska referensaiUäggningar.

Regleringar Naturvårdsverket föreslår krav på bygglov vid instaUation av vedeldade viUa pannor och möjUghet för kommuner att lämna genereUa föreskrifter för vedeldning i vissa bostadsområden. Tillkommande vedeldning bör regleras i detaljplaner och kommunala energiplaner. Vidare bör normer för elförbmkning i hushåUsapparater införas. Länsstyrelsen i Älvsborgs län och Konsumentverket framför liknande synpunkter. Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår dessutom att det på aUa elapparater skaU uiföras en obUgatorisk energimärkning som visar apparatens elförbmkning.

Huddinge och Lunds kommuner anser att det för en minskning av

122

den individueUa energiåtgången behövs en refetivt hårdhänt styming, t ex

en reglering av hur stora ytor olika hushåU respektive arbetspfetser skaU    Prop. 1993/94:111 få disponera, eUer införande av avgifter/skatter som   motverkar aUtför    Bilaga 1.1 hög konsumtion av energi. Skogsuidustrierna anser att det är fel att vid produktion av varor minska den mängd energi och råvara som används per enhet utan att samtidigt stäUa detta i relation tiU kostaadema.

Rådgivning. Malå kommun anser att informationen om bidrag tiU allmänheten för att minska elförbrakningen är bristfälUg. TiU exempel är det få människor som känner tiU möjUgheten att söka bidrag för att uistaUera solceUer. Enköpings kommun tycker att det bör finnas en energirådgivare i varje kommun. SLU föreslår tydhga signaler och god rådgivning tiU prcxlucenter och användare av fossife bränslen om vilka vUlkor som gäUer vid en övergång tiU bioenergi för att stimulera en marknadsutveckling i riktning mot inhemskt prcxlucerad bioenergi.

2.f) Försvar

I Agenda 2ls kapitel 20 om hanteringen av mUjöferUgt avfeU, framhåUs att regeringama bör försäkra sig om att även miUtära anläggningar följer gäUande nationelfe mUjökrav för hanteringen. I kapitel 33 anges att miUtära resurser bör omfördelas för att finansiera Agenda 21.

Överbefälhavaren ttor inte att Försvarsmakten kan undvika viss miljöpåverkan och ser därför, i takt med att mUjölagstiftningen skärps, en ökande risk att Försvarsmakten inte skaU kunna lösa sina uppgifter. Det krävs därför balans meUan mUjökrav och kravet att vara beredd på krig. Försvarsmakten bör, anser ÖB, fä direktiv angående Agencfe 21 endast från regeringen och beträffande mUjötiUsyn lägst från Länsstyrel­seraa.

Miljöväm. IntemationeUa Kvinnoförbundet för Fred och Frihet (IKFF) och Kvmnor för Fred föreslår en svensk handUngsplan om hur miUtära resurser kan användas för att skydda mUjön, som en uppföljning tiU 1991 års FN-stadie, och en plan för omställning av försvarsindustrin tiU civU produktion. Samarbete för Fred anser att ett mUjövårds-regemente bör inrättas och att SNV och FOA gemensamt bör admini­sttera en fond som med ett par nuljarder tiU sitt förfogande under en tteårsperiod för nuvarande mstningsuidustri skaU skapa altemativ sysselsättning med mUjöriktig prcxluktion.

Miljöskuld. Samarbete för Fred och Kvinnor för Fred anser att miUtären skaU bära sina egna mUjökostaader genom att moms införs på krigsmateriel, skatt utmäts på miUtärt flygbränsle och mUjöförstöring orsakad av miUtären saneras, så att det i försvarsbudgeten framgår vad säkerhetspoUtiken kostar.

Miljöhänsyn. ÖB firamhåUer att en särskUd Agenda 21 för Försvars­

makten vore en fördel. Samarbete för Fred menar att Försvarets

miljöberedning bör presentera vad kretsloppssystem innebär för

totalförsvaret. ÖB bör ges i uppgift att i planeringen fram tiU 1988,

enUghet med Rio-deklarationens princip 8, ersätta ohåUbara konsumtions­

mönster. Vidare bör, enUgt Samarbete för Fred, försvarets dispens att

123

använda freoner genast dras in,  strikta civife normer tiUämpas för

kemUcaUeanvändning och ett intemationeUt institat för kemikaUesäkerhet    Prop. 1993/94:111

inrättas i Sverige med resurser fiån FOA.

Bilaga 1.1

2.g) Forskning teknisk utveckling och utbUdning

I kapitel 35 i Agenda 21, om forsknmg för en håUbar utveckling, framhåUs att en uppgift för vetenskapen bör vara att tillhandahåUa mformation som underfeg för en bättre utformning av mUjö- och UtveckUngspoUtik. För att uppfylfe detta krav är det nödvändigt att ländema bedömer och vidtar behövUga åtgärder i syfte att öka den vetenskapUga msUcten, förbättra den långsUctiga vetenskapUga kapaciteten och säkerstälfe att vetenskapen svarar mot de nämncfe behoven.

Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum varnar för en övemo i Agenda 21 på att forskning och information skaU lösa alfe världens problem. Kungliga vetenskapsakademien ttor att Agenda 21 kan genomföras endast med hjälp av en engagerad och kunnig aUmänhet och beskriver därför informationsbehovet som det kanske mest angelägna problemet i sttävan mot en håUbar utveckUng. Dessutom måste mUjöpo­Utiken sfe på fast vetenskapUg grand. Försiktighetsprincipen kräver, enligt akademien, t ex en utveckling av metcxler för refetiv riskbe­dömning som hjälp för beslutsfattare.

Även NaturvetenskapUga forskningsrådet ser högkvaUtativ forskmng som en gmndföratsättning för tiUämpning av försiktighetsprincipen, i synnerhet vid motstridande intressen nationer emeUan. KTH menar att den attitydförändring som krävs i samhäUet fömtsätter omfattande UtbUdning i "Rio-anda" av beslutsfattare, stadenter och allmänhet. Statens institut för psykosocial mUjömedicin och Byggforskningsrådet föreslår att staten främjar bättre kontakter på lokal och central nivå mellan forskare, beslutsfettare och allmänhet.

Tvärvetenskap. TFR menar att den forskning som berör Agencfe 21 måste organiseras som ett långsUctigt projekt i konsortieform med aktiv medverkan av rådsorganen och intemationeUa kontakter. SLU anser att UtbUdning på universitet och i skolan bör ge en helhetssyn på resurser, lönsamhet och energiflöden samt önskar att behovet av tvärvetenskapUgt kunnande särskUt vid ökad biobränsleanvändning beaktas. SGU framhåUer betydelsen av sektorsforskning för att Agenda 21 skaU kunna förverkUgas. Sektorsforskningen, i kontrast tiU universitets- och högskoleforskningen, inriktas mot relevanta problem, har en långsUctig sttTjktar och är en garant för kontmuitet.

Forskningsrådsnämnden (FRN) anser att Rio-deklarationen spränger disciplinramen vUket stäUer krav på kompletteringar av befintiig gmndforskning med en betydande breddning och sektorsövergripande forskning i bärkraftighetsperspektiv. En lång rad mstanser framhåUer betydelsen av tvärvetenskapUga forskningsprogram och föreslår att gmndforskningen bör ges incitament för helhetssyn och integration för att rätt belysa oUka mUjöfrågor.

Miljöcentra. Stockhohns universitet betonar att existerande mUjöcen-

124

tra vid flera universitet är nödvändiga för tvärvetenskapUgt samarbete.

Lunds universitet föreslår ökat stöd tiU dessa mUjövetenskapUga centra,    Prop. 1993/94:111 som bör få en mer långsiktig och fest organisation. Dessutom föresläs    Bilaga 1.1 vidgat forskningssamarbete med länder mom och utom Europa.

Fiskeriverket föreslår, i enUghet med Agenda 21s punlct 17.17g om integrerad kust- och havsskötsel, ett regionalt tvärvetenskapUgt institat för Östersjön. Länsstyrelsen i Norrbottens län föreslår att Norrbotten skaU bU ett svenskt centmm för mUjöutvecklings-insatser riktade mot norra Ishavet och Barentsregionen.

Forskningsområden som anses vara viktiga är bl a analyser av utövandet av äganderätter i förhåUande tUl ekologi (KVA), vidareutveck­ling av s k gröna räkenskaper (KVA) samt frågor om befolkningsut-veckUng/fatagdom (HSFR) och Uvsstil (TFB).

Landstinget i Uppsala län hänvisar tiU forskningsområdena som nämns i kapitel 6 i Agenda 21 punkt 41m) U), som behandlar utveckling och genomförande av tvärvetenskapUg forskning om de kombinerade hälsoeffekterna av exponering för multipfe mUjörisker, inklusive epidemiologiska undersökningar av långvarig exponering för fega föroreningsnivåer och användningen av biologiska markörer, och påpekar att det finns en rad etiska aspekter kring utayttjandet av biologiska markörer (t.ex stadier som syftar tiU att spåra upp individer i be-foUcnmgen som är särskUt känsUga för vissa exponeringar) som ingående bör diskuteras av forskare, myndigheter och poUtiska beslutsfettare.

Enköpings kommun anser att det behövs mer forskning och ui-formation om kostens betydelse för hälsan, orsakema tiU och lindrande av aUergier samt orsaken tiU ökningen av cancerfrekvensen hos personer födda på 1950-talet i förhåUande tiU tidigare decennier. Universitetet i Linköping tycker att dehnålen för läkarexamen bör kompletteras med ansvar för identifiering av såväl psykosociala som fysikaUska och biokemiska riskmiljöer. Vidare bör foUchälsofrågomas mUjökomponenter mer expUcit betonas. Universitetet anser också att mUjökurser pä engelska bör utvecklas och erbjudas utiändska stadenter.

Landstinget i Blekinge län påpekar att med den ökade invandringen i landet behövs forskning om ny metcxiik för altemativa sätt att nå ut tiU befoUcningen i ett samhäUe med mångkultareU sammansättning.

Väg- och Trafikinstitutet förordar forskning avseende metcxlUc för atatydförändringar. SJFR föreslår en översyn av ekonomisk forskning för att uppmärksamma behovet av gränsområdet ekonomi-ekologi Uksom socioekonomisk forskning. På liknande sätt föreslär q2000 en prioritering av effektiva metoder att använda ekonomiska styrmedel.

Jordbruksverket efterlyser resurser för kunskapsuppbyggnad om olika avrinningsområdens hydrologi. Byggforskningsrådet är oroUgt för effektema av att dess forskning kring grönytor nu överförs tiU SJFRs Trädgårdsforskning.

Glesbygdsmyndigheten anser att det behövs mer forskning om

ungdomar och mUjö. Länsstyrelsen i Norrbottens län föreslår att Luleå

Högskolas satsningar på forskning och utbUdning mom området

geografiska informationssystem ges sådana ekonomiska möjUgheter att

satsningen kan permanentas  samt att ekonomiskt stöd bör ges tiU

125

forskning   inom   gmvavfaUsområdet.   Luleå   kommun   bedömer  att

Högskolan i Luleå bör kunna spela en stor roU för att lösa de specieUa    Prop. 1993/94:111

problem som orsakas av klimatet på Nordkalotten.

Bilaga 1.1

HSB anser att särskUda medel bör tiUskjutas för information, UtbUdning och utveckUng av energUiushållning samt marknadsmttoduk-tion av ny teknik. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att det bör ske en kraftigt ökad satsning på forskning och utveckling av bränslesnåfe motorer, elmotorer, samt biobränslen. Denna forskning bör dock tidsmässigt samordnas med ökade krav på renare motorer m m. Vicfere bör forskning kring oUka kemikaUers mUjöferUghet prioriteras.

Naturvårdsverket anser att det behövs insatser för forskning och teknUcutveckling i fråga om fömybara energisfeg samt förbättrade kunskaper om långUvade organiska ämnen. Karlstads kommun tycker att möjUgheteraa för att stödja byggandet av aiUäggningar för regenere-rmg av olja bör utredas och föreslår att Natarvårdsverket ges i uppdrag att mventera, utvärdera samt sprida kunskaper om sådana metoder.

Folkkampanjen anser att regeringen bör låta utreda alteraativ tiU KBS-metoden för slutförvaring av högaktivt kämavfeU. Dessa ut­redningar bör utföras av forskare och tekniker helt firfe firån anknytmngar tiU kraftindustrin. Kravet att minimera de producerade avfåUsmängdema skaU beaktas när man utarbetar kärnkraftsawecklingsplanen. IVL föreslår en intensifiering av forskning och utveckling inom nuljöövervak­ningsområdet, kretsloppsinriktad mUjöteknik och systemförsfeelse vad gäUer mUjöfrågor (fetorts- och trafiksystem, mUjökonsekvensbeskriv­ningar och mUjörevision).

Forskartjänster För att öka antalet forskamtbUdade inom mUjöområdet föreslår Universitetet i Linköping föreslår att krav på eUer belöning av miljöinslag/mUjöinriktaing i avhandlingar skaU prövas och att specialdes­tinerade doktorandtjänster införs. Chalmers tekniska högskola tiU­sammans med Göteborgs universitet anhåller om bl a en professur inom ämnesområdet atmosfarvetenskap. SGU finner att energigeologi bör fä större uppmärksamhet med en egen position på universitet och högskolor.

Särskilda utbildningsinsatser EnUgt Statens naturvårdsverk behövs mer mformation och utijUdning för att höja det allmänna mUjömedvetan­det. För att mUjöaspektema skaU ges erforderUg tyngd i aU utbUdning bör det uppdras åt berörda myndigheter på skol- och högskoleområdet att utarbeta program för hur detta skaU ske och att det årUgen, i en särskUd mUjörapport, redovisas hur arbetet fortskrider. FoUchälsoinstitutet menar att Agenda 21 måste populariseras i olika produkter för användning i skolan, vid relevanta arbetsplatser och hos beslutsfettare. InnehåUet bör spridas genom modera foUcupplysning.

LO anser att skolor med yrkesinriktade utbUdningar bör stimuleras att inom ramen för eUer utöver den begränsade allmänna mUjökunskap som beslutats, även lägga in yrkesspecifika mUjökunskaper i kursplanerna. Vidare bör arbetsplatsanknuten mUjöutijUdning, såväl genereU som yrkesspecifik, stimuleras. Branchvisa utbUdningsprogram bör övervägas.

Folkbildningsrådet, KVA och FoUchälsouititutet understtyker

betydelsen av kunskap och foUcbUdning i det lokafe nuljöarbetet.

Skolverket betonar vikten av fortbUdning av yrkeslärare.

126

Miljöundervisning. Skolverket redogör för att i propositionerna En ny

läroplan (1992/93:220 och 250) betonas mUjöperspektivet och sambandet Prop. 1993/94:111 meUan mUjö och teknik understryks. I de 16 nationeUa program som Bilaga 1.1 omfettar den gymnasiala utbUdningen ingår natarkunskap som ett kämämne med minst 30 klocktimmar. Ämnet rör ekologi, kretslopp, energifrågor, resursutayttjande CKh konkreta lokafe CKh globafe mUjöp­roblem. Däratöver finns recfen icfeg skolor med mUjöprofil. Flera remissinstanser föreslår att en ekologisk gmndsyn integreras i aU UtbUdning.

Läroplaner. Kommunförbundet anser att utbUdnings-insatsema för en UthåUig samhäUsutveckling och en god mUjö i skolan och pä universiteten både i befintiiga och planerade läroplaner är otUlräckUga. Katrinehohns kommun och Länsstyrelsen i Göteborg och Bohus län anser att defer av Rio-deklarationen och Agencfe 21 skaU arbetas m i skolans läroplan. Motala kommun påpekar att även om läroplaner beslutas av staten så har kommunen ett ansvar för det praktiska resultatet. Läroplanen kan ges en lokal profilering.

Statens institut för psykosocial medicin ttor att läroplaner behöver granskas för att bättre använda systemansatser i problemanalys och problemlösningar.

KdS-K viU att mUjövård skaU bU ett obUgatoriskt ämne i skolan.

Aktivering. q2000 anser att Agenda 21 s kapitel 36 om utbUdning är bra och väl genomtänkt, med möjUghet för västvärlden att nå målen inom ett par år. Nedskärningar i utbUdning är oacceptabelt. Ungdomskampanjen viU se planer för hur mUjö och utveckling skaU integreras i aUa ämnen i gmndskola och gymnasium (Agenda 21, punkt 36.5.b). Det är också vUctigt att skolan engagerar elevema i lokafe och regionafe stadier om en god mUjö (punkt 36.5.e). q2000 menar att organisationer och forskare bör utayttjas på ett organiserat sätt i undervisningen och att skolmUjön bör ge eleveraa tiUfäUen att praktisera lösningar på mUjö- och ut­vecklingsproblem.

Lunds universitet menar att mUjöundervisningen bör påbörjas redan i förskolan. AU kunskapsförmedling på området bör, eiUigt universitetet, innehåUa förslag tiU handlingsstrategier som går äncfe ned tiU vad individen kan göra.

3. Internationellt miljösamarbete

1 Agenda 21 (kapitel 2) framhåUs önskvärda förändringar som stater bör arbeta för inom ramen för samarbete i GATT, UNCTAD och andra intemationeUa fora; friare handel, bättre markndstiUträde för u-landsprodukter samt resursöverföring och skuldfettaader för u-länder. 1 kapitel 34 framhåUs vUcten av att överföra mUjöanpassad teknologi meUan och mom länder. Detta gäUer särskUt tiU u-länder. I kapitel 38 och 39 har världens länder enats om att stärka samarbetet kring mUjö och utveckling främst mom ramen för FN-systemet samt att utvärdera och främja effektiviteten i mtemationeU mUjörätt.

3.a) Allmänna synpunkter

Statskontoret förordar en arbetsfördelning länder emeUan i det in-

127

temationeUa mUjöarbetet, istäUet för att aUa skaU vara representerade

i aUa sammanhang. KemikaUeaibetet ses som ett positivt exempel. Prop. 1993/94:111 Skogsstyrelsen betraktar Rio-deklarationens princip (2) om suveränitet Bilaga 1.1 under ansvar som svår att förverkUga specieUt för de i-länder som enttäget försöker att påtvmga u-ländema sina egna uppfettningar om håUbar utveckling samtidigt som de finner det svårt och smärtsamt att minska sina gränsöverskridande luftföroreningar, hitta säkra energisys­tem och finna vägar tiU ett kretsIoppssamhäUe sä att de inte skadar andra länders mUjö.

Sveriges ansvar Statens naturvårdsverk betonar att det mäste finnas utrymme för både mtemationeUt samordnande åtgärder om regelsystem och för enskUda länder att gå före och agera refetivt fritt för att flytta miljövårdens positioner framåt. Väg- och IVafikinstitutet menar att soUdaritet påkaUar en avsevärd effektivisering av i-ländemas trans­portsystem för att hejda energi- och råvamkonsumtionen. MUjöförbun­det menar att varje människa på jorden har samma rätt att ta i anspråk resurser, varpå man definierar de tre viktigaste områdena för i-ländema att åtgärda: kretsloppsproduktion; mindre köttkonsumtion; och mindre bU- och flygtrafik.

Lutherhjälpen/U-forum förespråkar klara svenska ställningstaganden för de fettigaste länderaa och en ödmjuk inställning istäUet för en teknikoptinustisk linje. Lunds universitet framhåUer att Sverige avsevärt måste förstärka sin personeUa och finansieUa kapacitet för det in­teraationeUa arbetet med att genomföra Agencfe 21. NUTEK anser att resurser bör satsas där man får mesta möjUga utdelning per satsad krona för mUjön. Uppsala universitet menar att nationeU suveränitet måste balanseras med mteraationeUa "maktmedel". ÖB föreslår att interaatio­neUt mUjösamarbete kring kartfeggning av och sanering efter miUtär verksamhet bör initieras med kostaadsfeckning utanför försvarets ordmarie budget.

3.b) EG/EU

Statens naturvårdsverk påpekar att en betydande del av den StorskaUga belastningen på svensk mUjö härrör frän länderna i EG/EFTA-området. De mUjöregler som berör den fria handeln kommer i aUt större utsträckning att bU gemensamma inom detta område. Natarvårdsverket anser därför att det är rationeUt ur svensk mUjöpoUtisk synvinkel att lägga stor vikt vid EG/EFTA-länderna och relevanta EG-mstitationer Uksom på de mteraationeUa konventionema i det fortsatta mUjösamarbetet. Vidare anser verket att Sverige måste verka för att mUjöaspektema fär tillräckUg tyngd vid avvägningen mellan frihandel och mUjö inom EG.

Vid ett eventaeUt mträde i EG anser länsstyrelsen i Malmöhus län att

möjUgheteraa för Sverige att driva en mUjöpoUtik i överensstämmelse

med Agenda 21 är beroende av att man lyckas fä tiU stånd en sådan

mUjöpoUtik även i EG. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att i

förhandlingaraa om EES-avtalet och eventaeU anslutning tiU EG är det

128

vUctigt att Sverige arbetar för att substitationsprincipen skaU Ugga fast.

NUTEK föreslår att Sverige som medlem i EG bör arbeta för avveckling    Prop. 1993/94:111

av handelshindren gentemot Tredje världen.

Bilaga 1.1

Naturskyddsföreningen viU att Sverige i förhandlingarna med EG varaar om en självständig mUjöpoUtik och ser tiU att fyra nya "friheter" garanteras inom EES/EG: fri information; fri utveckling av mUjöskydd; fri utveckling av ett uthåUigt, mUjöanpassat jord- CKh skogsbruk; samt fri intemationeU mUjö- och biståndspoUtik.

Information. Naturskyddsföreningen framhåUer att offentUghetsprin-cipen, remissförfarandet CKh öppenheten i beslutsprocessen skaU bevaras. Den svenska regeringen bör offentUggöra uticast ckU beslutsunderlag, liksom sina ställningstaganden samt ge mUjörörelsen insyn och observa-törsstatas i beredande organ. EG bör ha en genereU mUjökfeusul som stedgar att integrationsåtgärder skaU mUjökonsekvensbedömas och aUa mUjödUektiv bör vara minimidirektiv som föregås av remissförferande i Sverige.

UtveckUng av miljöskydd. Naturskyddsföreningen framhåUer att EFTA-länderaas undanteg i EES-avtalet för mUjökrav på bl a kemikaUer, bUavgaser och avfaU antingen måste bU EG-regler eUer permanentas som undanteg i EG. Sverige fär inte backa på kravet att vid medlemskap i EG behåUa regleraa för svavel i bränslen, Uksom substitationsprincipen, försUctighetsregeln och producentansvaret, som är centrafe bl a i kemikaUelagstiftningen. Sverige mäste fä rätt att bibehålfe och skärpa existerande bUavgasregler samt att fritt utveckla och införa mUjöklass-ningssystem, bl a för motorfordon och dieseloljor. Sverige skaU kunna avsfe från import och förbjuda export av mUjöferUgt avfaU och käraav-feU. Sverige mäste också kunna behålfe sina mUjöavgifter och -skatter samt införa nya sådana.

Naturskyddsföreningen anser vidare att Sverige måste ha rätt att kompensera jordbmket för försvårande klimatförhållanden, höga krav på djurens mUjö och hälsa samt mUjö- och natarvårdsåteganden inom jordbmket. MUjöskatter och -avgifter som försämrar lönsamheten i jordbmket skaU kunna återföras tiU näringen och avgifter på kväve och kadmium skaU kunna höjas. För att bevara biomångfelden och bekoste reservat måste avgifter kunna tes ut frän skogsnäringen samt undanteg göras från EGs beskogningspoUtik.

Miljö- och biståndspoUtik. Sverige skaU behåUa rätten tUl självständig intemationeU nuljö-, bistånds- och soUdaritetspoUtUc. EG får mte, påpekar Natarskyddsföreningen, ha taUar som diskriminerar u-länder. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum anser att svenskt bistånd skaU skötes från Sverige, även vid ett eventaeUt medlemskap i EG. Ung Vänster anser inte att häUbar utveckling är förenUgt med medlemskap i EG/EU.

3 .c) FN-systemet

För att på global nivå kunna förverkUga den håUbara utveckling som

anges i Agenda 21 krävs, enligt Statens naturvårdsverk, att de rika

ländema och utvecklingsländema tiUsammans snabbt enas om en

reaUstisk modeU för hur det i praktiken skaU gå tiU. Natarvårdsverket

129

anser att Sverige bör fortsatte att driva mUjöfrågoma i vUctiga in-

9 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 111

temationeUa sektororgan, t ex FNs organisationer för sjöfert (IMO)    Prop. 1993/94:111 och luftfert (ICAO). Fiskeriverket anser att FNs feckorgan bör fä en    Bilaga 1.1 mycket större roU i UNCED-uppföljningen.

q2000 menar att Sverige bör verka för att FN samordnar utbUdning i upprättandet av nationeUa integrerade mUjö- och ekonomiredovisningar. q2000 föreslår också att Kommunförbundet aktivt skaU medverka tiU intemationeUa samråd mellan berörcfe FN-organ m fl om de bästa formema för stöd tiU u-länders arbete med lokafe Agencfe 21 (punkt 28.4).

Nya bindande avtal. Svenska FN-förbundet föreslår att regeringen undersöker möjUgheten att skapa ett fomm inom FNs ram där för­handUngar kan leda tiU ett bmdande genereUt avtal på mUjö- och utvecklingsområdet. Agenda 21 skuUe, enUgt FN-förbundet, därmed ges den funktion av processdokument som avsågs genom att utgöra underlag för ett sådant förhandlingsforam. Förbundet betonar att ekonomislca, sociala och ekologiska mtressen bör mötas i sådana förhandlingar, så att parteraa får möjUghet att utöva en form av byteshandel ("issue-trade").

Även Industriförbundet anser att det intemationeUa mUjöarbetet måste stärkas och - tiU skillnad firån Agenda 21 - inriktas på bindande överenskommelser länderaa emeUan, i likhet med de som utarbetedes för reduktion av CFC i det s k Montreal protokoUet. Framgången i den intemationeUa CFC-reduktionen borde sporra tiU vidare arbeten i denna anda.

Konventioner Lunds universitet betonar vikten av att Sverige driver på det mtemationeUa mUjöarbetet vfe FN och konventionema om biomångfeld och klimat så att normema på dessa områden skärps. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum anser inte att USAs tolkning av bio-konventionen skaU accepteras av Sverige. q2000 hävdar att Sverige är lämpat att leda den intemationelfe utvecklingen av säkerhetsprinciper kring bioteknik.

q2000 bedömer att skogsprincipema i vissa avseenden är lika svaga som Världsbankens skogspoUcy vars projekt delvis bidragit tiU tiU­bakagång i återväxten av skog. q2(XX) viU därför att förhandUngar om en skogskonvention bör inledas mycket snart med följande mål: stoppa avskogningen; skydda existerande natarskog; te ita med orsakeraa tiU skogsskövUngen; garantera urspmngsfoUcens rätt; och öka den in­temationeUa finansieringen för att förverkUga målen.

Även Svenska Samernas Riksförbund anser att Sverige bör verka för en konvention rörande skogar. Skogsstyrelsen föreslår utökat svenskt finansieUt och personeUt stöd tiU FAO och andra intemationeUa skogsorganisationer Även FAO-kommittén menar att FAOs regionafe skogskomrrussioner bör stärkas så att de kan stödja nationeUa an­sttängningar att genomföra skogsprincipema samt förberecfe CSDs tematiska diskussion 1995 av bl a skogsfirågor.

Luft. Naturvårdsverket anser att Sverige skaU arbete för ett avtal om

metaUer i luftkonventionen. Natarvårdsverket och länsstyrelsen i

Älvsborgs län anser att det behövs väsentUgt skärpte intemationelfe avtal

130

för utsläpp av svavel, kväveoxider och flyktiga organiska ämnen och att

det krävs interaationeU samverkan för att begränsa ammoniakutsfeppen.      Prop. 1993/94:111

Länsstyrelsen anser vidare att regeringen bör verka för intemationeUt Bilaga 1:1 bmdande överenkommelser för att minska svavelutsläppen frän sjöferten. Arbetet inom ramen för det s k begränsningsuppdraget bör breddas cKh intensifieras - i förste hand med andra europeiska länder Sverige bör inte en ledande roU i dette arbete och awecklingsmål bör festställas för fler mUjöfarUga ämnen. Skogsägamas Riksförbund och FoUckampai\jen anser att regeringen bör verka för intemationeU fegstiftning när det gäUer gränsöverskridande luftföroreningar. Bjuvs kommun efterlyser också en förbättring inom det området, med hänvisning tiU Rio-deklarationens princip 2 om att steter ska "tiUse att verksamheter mom deras egen jurisdUction eUer konttoU inte förorsaker skada på andra länders nuljö".

Mitten. Naturvårdsverket föreslår att Sverige skaU arbeta för en prioritering bland de mål som har satts för närsalter, organiska mUjögif­ter och metaUer i havskonventionema. NaturvetenskapUga forsknings­rådet anser att Sverige skaU stödja försfeget fiån UN Committee on Nataral Resources att en global vattenkonvention utarbetas.

SGU anser att skydd av Östersjön och Västerhavet kräver samordning meUan ICES, HELCOM, PAROSKOM och berörda FN-organ. Lunds universitet menar att Sverige bör verka för en begränsning och intemationeU konttoU av exploateringen av mangan på djuphavens botten för att förhindra ökad tiUförsel av tangmetaUer tiU biosfären.

Fiskeriverket föreslår att Sverige, med ansvaret förfegt tiU Fiskeriver­ket, i samverkan med FAO skaU ta mitiativ tiU ett mtemationeUt expertmöte om riktlinjer för fiske i sitaationer då tillräckUg information saknas om beståndens möjUga avkastning. Verket menar att regionafe fiskerikommissioner för högsjöfisket niåste skapas eUer stärkas inom ramen för UNCLOS, samt föreslår att Sverige kräver att alfe i fisket inttesserade får både möjUghet och skyldighet att delta i detta regionafe arbete. Verket uppmärksammar också Agencfe 21 s försfeg om en intemationeU mekaiusm för att finansiera byggandet av reningsan­läggningar för avloppsvatten.

KemikaUer. KemikaUeinspektionen har haft ett möte med ett antal utvecklingsländer där det framkom att det råder en skriande brist på adekvat mformation om kemikaUer och att relevant information som finns inte når rätt mottagare. Stora ansträngningar behöver därför göras inom FNs organisation för att bättre koordinera spridningen av information. Naturvårdsverket framhåUer behovet av skärpningar i det intemationalfe samarbetet kring kvicksUver, kadmium och bly. Vidare krävs ytterUgare åtgärder för att minska spridningen av långUvade organiska ämnen samt insatser för att förbättra kunskapen om dem.

Kärnkraft. FoUckampanjen förespråkar att Sveriges regering skaU verka för att energifrågor åter tas upp i FN i syfte att avskaffa käraener­gin, minska bmket av fossife bränslen samt stödja energieffektivisering och fömybar energi. lAEA bör omvandfes tiU en institation som enbart sysslar med konttoU av kämenergi i dess båda former och verkar för en snabb avveckling. Vidare anser föreningen att

-  Sverige  skaU  ta  initiativ  tiU att lAEA-avtalet och  NPT-avtalet

131

omarbetas så att förpliktelsen att sprida kämenergi tes bort och ersattes

med föreskrifter om ömsesidig förpUktelse att aweckfe aUa former av    Prop. 1993/94:111

käraenergi.

Bilaga 1.1

- regeringen bör verka för att innehavare av kärnkraftverk åfegges ett

strikt ansvar utan begränsningar för skador - inom eUer utom landet -

förorsakade av reaktorhaverier.

-

det behövs en konvention som förbjuder aU användning av kärnkraft-drivna eUer kämkraftbestyckade fertyg i Östersjön ckU Kattegatt/-Skagerack.

-

regeringen skaU verka interaationeUt för att aU uranbrytning och annan kärateknisk verksainhet avbryts. Kämvapenmaktema mäste av det interaationeUa samfiindet tvmgas att aweckfe sina förstörelseva­pen.

-  regeringen skaU verka intemationeUt för att vapenforskning,

vapenprcxluktion och forskning kring kämenergi awecklas. Sverige

bör vara berett att vara ledande inom området.

MiUtär och miljö. Samarbete för Fred anser att Sverige vid UNEPs artonde styrelsemöte bör föresfe att miUtärt radioaktivt avfeU skaU hanteras enUgt strikte mUjönormer och stäUas under mtemationeU konttoU. Vidare bör Sverige verka för ett intemationeUt förbud mot produktion, innehav och användning av kämvapen samt för att säkerhets­rådet genom egna kommissioner och konsulter får större resurser för förebyggande diplomati och konflUctiösning. Rymdstyrelsen framhåUer möjUgheten att t ex mom FNs ram upprätte ett övervaknings- och verifikationssystem för tidig uppfeckt av olika krisområden.

Befolkning och samhällsgmpper. KungUga vetenskaps-akademien menar bestämt att befoUcningsfrågor i framtiden måste fä avsevärt större tyngd i det uitemationeUa mUjösamarbetet än vad som antyds i Agenda 21, med en kraftfiiU insats från svensk sida när Kairo-konferensens resultet finns tiUgängUgt. Akademien föreslår vidare att Sverige tar initiativ tiU en intemationeU expertgmpp för biomångfald, liknande kUmatpanelen IPCC. Lunds universitet anser att fettiga människors migration bör styras sä att överbefolkning i redan folkrika och fettiga sfeder och regioner undvUcs.

Folkhälsoinstitutet anser att Sverige bör intensifiera sitt intemationelfe engagemang för att stärka kvinnors roU i beslutsprocessema, rätten att bestämma över sma egna Uv och insatser för reproduktiv hälsa. Svenska FN-förbundet viU att regeringen tiUsammans med akademiska in­stitationer och lokala kvinnUga forskare i enUghet med Agencfe 2ls kapitel 24 om kvinnor bör analysera och spricfe infomiation om:

-

kvinnors kunskaper om och erfarenheter av natarresurshåUning;

-

effektema på kvinnor av stmktaranpassningsprogram;

- effektema på kvinnor av mUjöförstöring, särskUt torka, giftiga

kemikaUer och väpnade konflUcter;

-

sambandet meUan könen relaterat tiU mUjö- och utvecklingsfrågor;

-

inberäkningar av värdet av obetalt arbete; samt

-

mUjöanpassad teknologi.

FN-förbundet föreslår också en uhedning om hur det multUaterafe

biståndet via f har påverkat den sociala och ekonomiska klyftan mellan

132

kvinnor och män.

Rädda Barnen föreslår att Sverige skaU ta mitiativ tiU att en särskUd Prop. 1993/94:111 plan och strategi upprättas för att försäkra att bams särskUcfe behov ges Bilaga 1.1 hög prioritet vid genomförandet av Rio-konferensens beslut nationeUt CKh intemationeUt. Härvid bör göras en sammanvägning av de åtaganden som gjorts i Rio-deklarationen, Agenda 21, Bamtoppmötet och FNs kon­vention om bams rätt. I uppföljningen av dessa åtaganden bör frivilUgor­ganisationemas särskUda kompetens och erferenhet tiUvaratas.

Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer (LSU) saknar en fungerande enhet inom FN som tar sig an ungdomar CKh föreslär svenska insatser för att ge FN samordningsresurser för ungdomsorganisationer. q2000 anser att ungdomar bör vara representerade i samthga FN-förhandlingar, vilket skuUe ge nya perspektiv åt verksamheten. UNICEF, UNESCO, UNDP och NGOs bör, enUgt q2000, utveckla stödprogram för att engagera ungdomar ckU

bara i mUjö- CKh utvecklingsfrågor, t ex genom ett bamtoppmöte. FolkbUdningsförbundet viU att UNESCO och andra FN-organ ska ge ökat stöd åt NGOs inom mUjöområdet.

TCO och LO anser att det är angeläget att länder som Sverige upprätthåUer och fiiUföljer ILOs konventioner för att öka deras sfegkraft och skapa tryck gentemot de länder där fackUga rättigheter i dag kränks.

q2000 och Svenska Samernas Riksförbund föreslår att Sverige skaU ratificera ILO-konvention 169/1989 om urbefolkningar. Förbundet viU också att Sverige skaU ta initiativ tiU att intemationeUa organisationer inför årUga möten och administrativa förfaranden som säkerstäUer att urbefolkningamas synpunkter inarbetas i nationeU poUtUc.

3.dl Globala miljöfonden. GEF. Världsbanken och IMF

BITS har ett växande samarbete med Världsbanken kring bl a mUjöex-pertis och avser att stärka samarbetet vad gäUer u-krediter och insatser på mUjöområdet. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum menar att Bretton Woods-mstitationema måste reformeras och demokratiseras.

Skuldfrågan. Folkkampaiyen anser att Sverige bör bidra tUl fettandet av u-ländemas skuldbörda, dels genom avskrivningar för egen del, dels genom initiativ i mteraationeUa sammanhang. IKFF, CUF och Ung Vänster kräver fuUständig avskrivning av u-länderaas skulder och Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum hävdar att även multilaterala skulder bör kunna omförhandlas. q2000 föreslår att Sverige skaU ta initiativ som gör att fettiga länders skulder senast år 2(XX) har reducerats så mycket att de inte längre hindrar en håUbar utveckling. Skulder kan bl a bytes mot utbildrui\g (swaps). Vidare föreslås en interaationeU fond som kan köpa upp u-länderaas skulder.

Lutherhjälpen/Kyrkornas U-Forum viU att regeringen bjuder m foUaörelse-representanter från u-länder tiU ett planerat skuldkrissemina­rium år 1994 och verkar för en mtemationeU konferens med alfe berörda parter angående det finansieUa systemet.

Flera remissinstanser anser att program för stmktaranpassning ökar

fattigdomen och sätter mUjön i andra hand. Lutherhjälpen/U-forum och

133

q2000  föreslår att  varje  program  skaU  bedömas  från  social-  och

miljökonsekvenssynpunkt så att programmen kommer att gynna ett    Prop. 1993/94:111 håUbart utayttjande av mänskUga resurser och minskar mUjöskulden.    Bilaga 1.1 Kyrkoma betonar specieUt behovet av att stadera struktaranpassnings-programmens effekter på  flickor och kvmnor  i  form  av  minskad arbetsbörda och ökat mflytande i samhäUsplaneringen.

GEF. Ung Vänster anser att svenskt mUjöbistånd bör slussas vfe andra vägar än GEF, så att u-länder får huvudinflytande över pengarna. IKTF menar att GEF bör göras själständigt gentemot Världsbanken och att Sverige skaU kräva mUjöansvar av Världsbanken. q2000 framhåUer att Sverige bör kräva att centrala dokument hos Bretton Woods-institationer-na i enUghet med Rio-deklarationen (princip 10) offentiiggörs.

3.e) Handel, GATT och OECD-samarbete

KommerskoUegium anser att det är för tidigt att föra in Agencfe 21 s detaljerade sektorsrelaterade frågor i GATTs arbetsgmpper om mUjörelaterade handelsfrågor Svenska beslut bör vänte tiUs pågående förhandUngar i GATT, OECD och UNCTAD avslutats. Statens naturvårdsverk menar att Sverige bör vara aktivt i det arbete inom OECD och GATT som syftar tiU att ge mUjöaspekter ökad tyngd vid handelspoUtiskt beslutsfattande och att det måste finnas öppningar för enskUda länder eUer gmpper av länder att vfe mUjöskatter, mUjöklass­ning, mUjömärkmng, producentansvar och liknande styrmedel gynna mUjövänUga alteraativ.

Frihandel. Sveriges Jordägarförbund anser att Sverige i vissa vUctiga fall måste förbehåUa sig rätten att bestämma om sin egen mUjöpoUtUc även om det medför stömingar för den intemationeUa handeln. Vidare kan det behövas ytterUgare åtgärder för att svenskar i verksamheter på områden utanför nationeU jurisdUction skaU respektera samma regler som gäUer mom Sverige.

Industriförbundet påpekar att det framgår av princip 16 i Rio­deklarationen, som behandlar principen att förorenaren skaU betafe, att tiUämpningen "skaU ske på ett sådant sätt att det mte medför stömingar i den intemationeUa handeln och investeringama". Förbundet menar att om inte sådana stömingar beaktas, då globafe mUjöproblem skaU lösas, är det stor risk att infroduktionen av nationeUa mUjöavgifter medför att den nationeUa ekonomislca tiUväxten minskar och att de globala mUjöp­roblemen inte löses - de bara förflyttas geografiskt.

Skogsindustrierna anser att det på skogsområdet finns flera exempel

på hur åtgärder vidtes i andra europeiska länder under åberopande av att

de skyddar mUjön, men där effektema är klart handelshindrande och

konkurrenssned vridande genom att det gynnar den inhemska industrin,

styr råvamrvalet och produktionsprocessen eUer frångår marknadslös­

ningar. Skogsstyrelsen framhåUer att även Sverige med anledning av

andra länders förberedelser för importbegränsande åtgärder mot "icke

utiiåUiga skogsbmk" måste te ställning tiU frågan om certifikat på

skogsprodukter. Skogsstyrelsen menar att den uppfostrande tanken i att

begränsa importen är god men bedömer att vissa u-länder och länder i

I34

östra Europa saknar kapacitet att garantera ett uthåUigt skogsbmk på

många år ännu, vilket gör att åtgärdema riskerar att bU godtyckUga i    Prop. 1993/94:111 strid   med   Rio-deklarationens  paragraf (14)  om  gränsöverskridande    Bilaga 1.1 mUjöförstöring.   Vidare   framhåUer  skogsstyrelsen  att  intemationeUa överenskommelser om åtgärder i de länder som skadar våra skogar med luftbuma försumingspartiklar är nödvändiga.

Ung Vänster anser att i-ländema måste aweckfe protektionismen mot u-länder, med undanteg för att aUa länder måste fä skydcfe egen mer mUjöanpassad produktion. Folkkampanjen föreslår att Sverige bör verka för att handeln med resurskrävande och mUjöskadUga varor minskar samtidigt som orättvisa handelshinder som drabbar u-ländema avskaffas. Lantbrukarnas rUcsförbund anser att västvärlden måste sluta tära på utvecklingsländemas resurser genom unport av bilUgt foder, dumpning av mUjöfarUgt avfaU eUer export av i västvärlden förbjudna kemikaUer. CUF föreslår att Sverige upprättar långsUctiga handelsavtal med u-länder.

Nordiska Afrikainstitutet framhåUer att sambandet meUan ökad handel och skydd av mUjön är problematiskt och ifrågasätter därför den ensidiga satsning på firihandel som förespråkas i Agenda 21 s kapitel 3 om att påskynda hållbar utveckling i u-länderaa. Vidare ifrågasätter institatet att en friare marknad i u-länder skuUe ge ökade inkomster där, mot bakgmnd av de sjunkande prisema pä prcxlukter som utsätts för konkurrens på världsmarknaden.

Karlstads och SundsvaUs kommun påpekar att enUgt Agenda 21 skaU småskaUg, lokal produktion gynnas, samtidigt som den interaationeUa, fria handehi skaU öka vilket är motsägelsefuUt. Det finns en uitressekon-flikt meUan den storskaUga produktionen för en stor och fri exporthandel och den UUa produktionen för den lokafe marknaden. Dessutom kräver ökad interaationeU handel mer transporter vilket inte heUer stämmer överens med övriga mtentioner i Agenda 21.

GATT. Naturskyddsföreningen menar att GATT-avtalet måste utgå ifrån försUctighetsprincijjen och PPP och erkänna att mUjökostnader som mte interaaUserats utgör en otiUåten subvention. I avvaktan på fuU intemalisering kan kompensation tiU länder som stäUer högre mUjökrav än genomsnittet ges t ex i form av mUjömoms på såväl inhemska som importerade mUjöstörande produkter eUer i form av importtaUar i förhåUande tiU i vilken grad kostaader för mUjö- och natarresursut-nyttjande inkorporerats i produktens pris. Inkomstema härav föreslås bU överförda tiU GEF för att motverka missbmk av kompensationsrätten i protektionistiska syften.

Stater skall, enUgt föreningen, ha rätt att vidta handelsrestriktiva åtgärder av mUjöskäl, föratsatt att åtgärdema uppfyUer de krav som rimUgen kan ställas vad gäUer förebyggande av dolda handelshinder. Åtgärder vad gäUer varor eUer produktionsmetoder som sker i enUghet med interaationeUa mUjökonventioner får inte ses som tekniska handels­hinder Prövningen i GATT av om en handelsrestriktiv mUjöätgärd är befogad måste ske enUgt en mer demokratisk och öppen konflUctiösnings-modeU än hittills. Bevisbördan måste Ugga hos den som anser sig förfördelad.

Svensk handel  q2000 anser att unport av ekologiskt firamstäUda

135

grönsaker, frakter och kläder bör ges stöd. BotUda UNIFEM föreslår

unport av sockerrörsbensui fiån u-länder. KdS-K viU kraftigt begränsa    Prop. 1993/94:111

importen av fiskmjöl och annat proteinfcxler.

Bilaga 1.1

Kvinnor för Fred anser att såväl import som export av radioaktivt avfaU bör stoppas av riksdagen och att Sverige verkar för en interaatio­neU lagstifning mot handel med radioaktivt avfeU. TiUsammans med IKFF föreslås stopp för svensk vapenexport. Samarbete för Fred anser att vapenhandel bör beskattas interaationeUt.

OECD. KemikaUeuispektionen anser att det behövs en stark koppling meUan begränsningsarbete pä kemikaUeområdet och bistånd för att de åtgärder som OECD-länderaa beslutar om inte skaU fä negativa effekter på utveckUngsländeraa.

Internationella standards. NUTEK menar att en större gmpp i-länder måste agera gemensamt mot de globala mUjöproblemen för att kost­nadseffektiva lösrungar ska nås. Konkurrensverket ttor att ett globalt regelsystem för mUjöskydd skuUe öka möjUghetema tiU konkurrens på Uka villkor meUan företag i oUka länder. Lunds universitet anser att interaationeUa standards för olika prcxlukters energieffektivitet bör utvecklas och antas.

Ung Vänster menar att åtgärder måste riktas mot de transnationeUa företagens aggressiva marknadsföring ckU stälfe företagen under demokratisk konttoU. Priset på tobak, kaffe och bomuU borde höjas så att större arealer kan användas för Uvsmedelsprcxluktion.

Konsumentverket anser att Sverige bör agera intemationeUt för att genomdriva fungerande normer för innehåUsdeklaration för varor och sakUg mUjöinformation från producentema, feststäUa obUgatoriska normer för bränsleförbmkning och utsfepp från fordon, samt för att sprida systemet med bränsledeklaration.

Uppsala universitet viU att fri intemationeU rörelse av forskare och lärare skaU uppmuntras.

Patenträtter Patent- och registreringsverket (PRV) motsätter sig varje ensidig nationeU reglering i syfte att försämra industrieUt rättsskydd och menar att multUaterala överenskommelser inom GATT om immateri-alrättsUgt skydd av olika ensamrätter istäUet kan tiUgcxiose u-länders behov genom särlösningar. MultUaterala regelverk bör också begränsa tvångsUcensiering av immaterialrättigheter, så att tvång utöver den svenska patentiagens 43-50 §§ motverkas. KommersieUa kanaler bör vara vUctigast för tekniköverföring, enUgt PRV, som föreslår att staten ska ge mcitament för den privata sektora att bidra tiU teknisk utveckling på icke-kommersieUa vilUcor.

PRV väUcomnar regionalt mformationsutiiyte men vänder sig mot regional samordning av teknikinformation, som man menar bäst sköts av nationeUa patentverk. (PRV påpekar också att "patent offices" felaktigt har översatts tiU "patentijyråer" istäUet för "patenbnyndigheter".) Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum viU att Sverige i den europeiska patenträttsorganisationen verkar för att bioteknik inte faUer under det gängse patentförfarandet.

3.g') Bistånd Kvinnor för Fred föreslår att biståndet åter skaU nå 1 %

av BNP, medan Ung Vänster föreslår en höjning tiU minst 2% och viU

136

att bistånd skaU vara obundet. Samarbete för Fred föreslår att biståndet

skaU höjas tiU mottagarländer som sänker sina miUtämtgifter.

Prop. 1993/94:111

Biståndets inrikming. Lunds universitet föreslår att fler länder än de Bilaga 1.1 traditioneUa skaU få svenskt bistånd ckU

att mUjö- ckU befolkningsfrågor tydUgare skaU inkluderas. Universitetet betonar behovet av lokafe nätverk i genomförandet av biståndsprojekt samt värdet av brecfe utvärderingar av projekten. BITS pekar på att kunnande finns i Sverige om energi, industri, skog, gmvor och vattenrening, vUket talar för att svenskt bistånd bör koncentreras tiU dessa områden. Kombinationer av olika instmment, t ex stadier, investeringar och krediter, kan användas för att bättre integrera mUjöfrågoma i utvecklingssamarbetet.

Statens mstitut för psykosocial miljömedicin föreslår att BITS och SAREC skaU ge högre prioritet ät systemansatser kring fettigdom, ohälsa och mUjöförstöring i problemanalys och utvecklingshjälp och därvid beakta vad som motiverar konstruktiva respektive destraktiva beteenden. Styrelsen för IntemationeUt NäringsUvsbistånd (SwedeCorp) ser som sin uppgift att vara en inspiratör som skaU fä näringsUvet i u-länder och Östeuropa att självt inse fördelama med att införa förbättringar inom området industrieU mUjövård.

Biståndets former HSB och IKFF anser att en större del av SIDAs bistånd bör kanaUseras vfe frivUhgorganisationema. Skövde kommun och Kommunförbundet anser att kommunaUagen bör ändras så att komunema kan utayttjas betydUgt mer aktivt och genomtänkt än hittiUs i det svenslca biståndet både tiU Östeuropa och utveckUngsländeraa. Landstinget i Värmlands län påpekar att det är väsentUgt att de praktiska erfarenheter som finns på regional och lokal nivå tiUvaratas i bisfendsarbete för kunskapsöverföring tiU regioner i andra länder.

Kunskapsöverföring. Patent- och registreringsverket (PRV) bedömer att rättvis nyttofördelning meUan de som tUlhandahåUer resurser och de som exploaterar dem kräver utbUdning och kompetensförstärkning i u-länder. FRN tycker att andelen av forskningsmedel under biståndsramen bör förstärkas och efterlyser en plan för hur forskningen skaU tas tiUvara i biståndet. I samma anda föreslår SMHI en utredning tiU stöd tiU en effektivare och mer kompetent kunskapsöverföring tiU u-länderna. HSFR anser att större hänsyn än hittiUs bör tas tiU det kultareUa sammanhanget när ny teknik skaU tUlämpas i u-länder, en hänsyn som ger uppgifter tiU anfropologisk forskning.

Rymdstyrelsen viU att kurser om användning av Qärranalysteknik skaU erbjudas planerare och beslutsfattare i u-länder. EnUgt Lantmäteriverket är det nödvändigt att det med aUa tiUgängUga poUtiska och formeUa medel skapas bättre fömtsättningar för överföring av informationsteknolo­gi genom att t ex sänka Ucenskostaadema för resurssvaga parter eUer genom bidrag via biståndspengar.

Kungliga vetenskapsakademien betonar i-fendemas ansvar för att u-

ländema blir delaktiga av utbUdning. FolkbUdningsförbundet föreslår

ökat SIDA-bidrag tiU Interaational CouncU for Adult Educations

intemationeUa miljönätverk. Nordiska AfrUcainstitutet menar att för att

de "nationeUa rådfrågningsprocesser", som kapitel 28 i Agenda 21

föreskriver, skaU kunna genomföras i starkt stratifierade samhäUen bör

137

gmndUg forskning om konttoUen av lokafe resurser stödjas. q2000 viU

dessutom att bistånd skaU användas för att stärka u-länderaas för-    Prop. 1993/94:111 handlingskapacitet i samband med skuldavskrivningar och reformpro-    Bilaga 1.1 gram.

Stockhohn Environment Institute anser att Sverige har goda kunskaper att bistå med i intemationelfe sammanhang. Institatet har utvecklat metoder för att uppskatta emission av växtiiusgaser och har expertis inom markanvändning CKh prcxluktion i torra landområden. Vidare har institatet etablerat en intemationeU kommission för bioteknisk rådgivning (Biotechnology Advisory Commission) som kommer att utveckla arbetet med bevarande och håUbar användning av genetiska resurser.

Tekniköverföring. NUTEK hävdar att tekniköverföring niåste ske i mycket nära samverkan med mottegarländema, t ex genom att Sverige bidrar tiU lokala kompetenskontor, sä att den mUjöanpassade tekniken helst kan tiUverkas och uppföras med lokafe krafter. Stockholms universitet viU att mUjöanpassad teknologi skaU marknadsföras. Universitet och högskolor skuUe med finansiering mom ramen för biståndet eUer genom stetUga krediter kunna bidra med kunskap mom sådana områden där svensk forskning kommit särskilt långt, t ex luft- och vattenrening, skydd av skogar och kustvattenområden eUer ergonomi i arbetsmUjöskyddet.

BITS kräver MKB och åtgärdsplan för projekt med betydande mUjöpåverkan, om de skaU komma ifråga för u-krediter BITS överväger också att vidareutveckla försök med kreditramar tiU nationelfe ut­vecklingsbanker för mUjöförbättrande investeringar. Falkenbergs kommun anser att Sverige bör undvUca att exportera produkter och system som inte är långsUctigt, mUjömässigt riktiga. Landstinget i Värmlands län menar att det är av störste vUrt att svenslca biståndsorgan stimulerar kunskapsöverföring av mUjöteknologi.

Boende och markanvändning. SABO konsteterar att Sverige under lång tid byggt upp en bostedspoUtik, en bostedsstandaid och ett kunnande om byggande och förvaltning av bosfeder som bör kunna äna som exempel och forebUd i tiUämpUga delar i länder som nu påbörjat en uppbyggnad av sitt bostadsbestånd. SABO är berett att i samarbete med medlemsföre­tagen bisfe med kunskaper och erfarenheter tiU länder där sådan kunskap är relevant och efterfrågad.

Centralnämnden för fastighetsdata påpekar med hänvisning tiU

kapitel 7 i Agenda 21, som behandlar vUcten av firämjandet av långsiktig

planering och förvaltiiing av markanvändning samt behovet av upp­

byggnad av lämpUga fastighetsregistreringssystem i utveckUngsländer, att

det är vUctigt att svenska och intemationeUa biståndsorgan prioriterar

frågor kring mark, markanvändning och ägande. Då det i Sverige finns

stor erfarenhet inom festighetsinformationsområdet kan en satsning från

svensk sida utgöra en viktig komponent i utvecklingen av markan­

vändningen i utvecklingsländema. Lantmäteriverket anser att biståndet

inom detta område bör öka. EnUgt verket är en konstmktiv fastig­

hetsindelning en fömtsätming för att klara ut äganderätten och därmed

för kapitalbUdning och ekonomisk utveckUng genom modem marknads-

138

ekonomi.

AyfaU. Lunds universitet föreslår utökade resurser och utvidgat Prop. 1993/94:111 ansvar tiU SAREC för stöd tiU forskning i u-länder om hantering av BUaga 1.1 mUjöfarUgt avfeU. Statens kärnkraftsuispektion påpekar att vid verksamhet som innebär att radioaktivt avfaU uppstår måste avfaUsfrågor betraktas som en integrerad del i bistånd med ny teknik tiU utveck­Ungsländer för att förebygga eUer ätininstone underlätta problem med avfaUshanteringen. Därför bör krav ställas på landet/organisationen vid biståndsverksamhet att avfeUsproblemet löses. Statens strålskyddsuisti-tut anser att regeringen bör överväga om stödet tiU strålskydd i u-länder bör utökas.

KemikaUer. KemikaUeinspektionen hoppas att tUlsammans med SIDA och andra bistånsmyndigheter utveckla det svenska mUjöbiståndet på kemikaUeområdet. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum föreslår stöd tiU kompetens i u-länder för hanterandet av kemikaUer. KungUga vetenskapsakademien, liksom NaturvetenskapUga forsk­ningsrådet menar att svensk övervakning och konfroU av kemikaUer utgör ett värdefuUt informationskapital för intemationeUt samarbete. En kraftfuU sådan insats är, enUgt akademien, i hög grad påkaUad.

Jordbruk. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum föreslår en kraftigare inriktning av biståndet på jordbmksutveckling och Uvsmedelsproduktion. Vidare bör bistånd styra jordbmket så att ökad produktion åstedkoms i första hand för den inhemska marknaden. Forskning bör inriktas på att förse lokalbefolkningar med redskap att utveckla sitt eget kunnande och sina cxllingsmetcxler. CUF och Folkkam­panjen menar att Sveriges u-landsbistånd bör inriktas på att minska fatagdomen i biståndsländeraa genom att stödja mUjövänUg småskaUg produktion och återvinning, firämst mom jordbmk och lokal produktion. LRF framhåUer att det finns all anledning att lära av utvecklingsländema inom t ex jordbmksområdet där det torde finnas betydande kunskaper om bl a altemativa brakningsmetoder och bekämpningsmedel.
[REDACTED_EFTERNAMN]. Skogsstyrelsen anser att Rio-deklarationens princip (5) om att uttota fattigdomen motiverar en ytterUgare kraftsamling av bistånd tiU kunskapsuppbyggnad hos fattig landsbygdsbefoUcning om markan­vändning och avskogning. Skogsstyrelsen tycker också att Sverige i samband med bistånd tiU skogsprogram bör markera betydelsen av kunskap hos mottagama, inte minst kvinnor. Stadiecirklar förordas.

Lunds universitet menar att beskogning med inhemska trädslag ofta är bättte än med utiändska och att kunskap om detta bör spridas genom biståndsprojekt. Universitetet framhåUer exempel på att avskogning i vissa u-länder motverkats med energikäUor som minskar behovet av ved, t ex vattenkraft och solenergi. Universitetet anser att större kunskap behövs om ökenspridning och föreslår att SCB skaU samordna ett stöd tiU uppbyggnad av poUtiskt oberoende informations- och övervakningssystem för analyser av vegetationsförändringar.

Skogsägarnas Riksförbund avvisar bestämt alfe förslag om att mom

"sektor skog" överföra finansieUa resurser från i-länder tiU u-länder De

direkta biståndsinsatsema måste ske på traditioneUt sätt vfe stadsbud­

geten. För att förebygga brist på föda och bränsle i u-länder med en

139

snabb befoUcningsökning, anser Arnold J. Ahlbäck att det är angeläget

att snabbt starta upp trädplanteringsprojekt i dessa länder. För att sådana Prop. 1993/94:111 projekt skaU kunna genomföras, med minsta möjUga kostnad och största Bilaga 1.1 möjUga engagemang från befoUcningen, föreslår Ahlbäck att frön skaU distribueras gratis och att varje femUj genom feg skaU vara tvmgad att plantera träd och vårda dem. Däremot bör befolkningen fä förtroendet att bestämma var, hur och vad som ska planteras. I Tanzanias feU skuUe varje famUj behöva plantera minst 50 träd per är under en tioårsperiod och därtiU nyplantera aUa träd som fäUs under denna period.

Mitten. SGU tycker att det marina biståndet måste förstärkas och föreslår att biståndsmedel bekostar undersökningar åt u-länder av deras kontinentalsocklar vmtertid med fartyget Ocean Surveyor för att ta fram underlag för planering av resurshushållning. NaturvetenskapUga forskningsrådet anser att SIDA och SAREC skaU följa upp provisorisk vattenresursbestämning i observationsfattiga u-länder. Fiskeriverket föreslår att Sverige bekostar kurser om marin mUjövård för deltagare från u-länder samt ger stöd tiU u-länder så att de kan hävda sina intressen utanför den egna ekonomiska fiskezonen. Det bör dessutom prövas om det är möjUgt att finansiera ett tvärvetenskapUgt utbUdningsprogram om fiske, teknik och ekonomi för handläggare från små ö-stater.

Konsumtion. Skogsindustrierna anser att Sverige genom biståndsin­satser bör verka för en ökad konsumtion av pappersförpackiungar i u-länderaa för att minska förstörelsen av Uvsmedel. Lutherhjälpen tillsammans med Kyrkornas U-forum samt q2000 anser art håUbar konsumtion i Tredje världen kräver ökat stöd tiU konsumentorganisatio­ner där.

Samhällsgmpper. Lunds universitet anser att könsroUsfrågor bör få ett klart defimerat utrymme i biståndet. KdS-K framhåUer att kvinnorna som jordbmkare och försörjare skaU prioriteras i biståndet. Flera yttranden framhäver att kvinnor måste ges möjUghet att äga mark och låna pengar och vämar deras rätt tUl konttoU över sin reprcxluktivitet. Ung Vänster menar att uppbyggnad av primärvård och mödravård stärker kvmnors roU. Folkkampanjen anser att regeringen bör framlägga förslag om hur u-landsbiståndet kan fiämja social trygghet CKh femUje­pfenering i mottagarländema.

LSU efterlyser en stor satsning på bistånd där ungdomsperspektivet sätts i centmm. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-fomm viU att regeringar vid konflUcter med urspmngsfolk vämar om principen att den som bmkar jorden har rätt tiU den. Svenska Samernas Riksför­bund anser att SIDA i samverkan med Samerådet bör göra en be­skrivning av sitaationen för urbefoUcningar med förslag tiU åtgärder.

3.g") Samverkan med Östeuropa

Statens naturvårdsverk anser att det krävs msatser på multifeteral

nivå för att bisfe länderaa i Östeuropa att komma tillrätta med sina

miljöfarUga utsläpp, och att Sverige i första hand bör bidra tiU att

bygga upp kunskaper och institationer i de närmast Uggande östeuro­

peiska länderaa. Verket avser att intensifiera arbetet med de in­

teraationeUa frågoraa, främst gentemot EES/EG och Östeuropa och

140

kommer för det ändamålet att ta fram ett särskUt "interaationaUserings-

program",    innefattande    frågor   om   kompetensbehov,    resurser,    Prop. 1993/94:111

organisation m m.

Bilaga 1.1

SMHI anser att samarbete rant Östersjön och kunskapsuppbyggnad i de nya staterna är nödvändigt. Moderata Kvinnoförbundet uppger att stora insatser fordras för att reparera mUjöskadoma i de foma kommu-nistiänderaa. KdS-K föreslär att en del av intäkterna frän mUjöavgifter skaU fonderas för att rädcfe Östersjön.

Tekniköverföring. VTI föreslår överföring av teknik för energisnål koUektivtrafik och icke-motoriserade transportmedel tiU öst ckU

syd. Länsstyrelsen i Norrbotten län anser att stöd bör ges för att utveckfe kommunikationsmöjUgheterna i nordvästra Ryssland vilket skuUe skapa möjUgheter som ger direkta mUjövinster. Vidare viU länsstyrelsen intensifiera samarbetet med kartfeggning och begränsning av utsfepp från de stora ryska stålindustrierna i nordvästra Ryssland.

Militär och miljö. Samarbete för FVed menar att reningen av natarområden som förorenats av Scjvjets miUtärmakt måste stödjas. Vidare bör Sverige med hänvisning tiU Rio-deklarationen (principerna 14-15) kräva av Ryssland att landet avvecklar sina kemiska vapen på säkrast möjUga sätt.

Kommuner och NGOs. Kommunförbundet uppmanar statsmakterna att utarbeta ett samlat program för mUjösatsmngar i Östersjöområdet varvid kommuneraa bör ges gcxla möjUgheter att delta. StcKkholms kommun har etablerat ett samarbete med mUjö- och hälsoskydds-förettädare i Riga och planerar ett mUjösamarbete med Litauen. IKFF viU att svenska organisationer skaU få rejäfe bidrag för mUjöprojekt i Östeuropa.

n. GENOMFÖRANDE

4. Åtgärder att genomföras av myndigheter, kommuner, folkrörelser, näringsliv, fack, vetenskaps- och utbildningsorgan

I kapitel 23-32 i Agenda 21 behandlas vUcten av att gmpper utanför den offentUga sektom skaU fä information och delta i beslutsprocessen. Stärkande av kvinnors, ungdomars och baras, urspmngsbefolkningar samt NGOs inflytande tas upp i var sitt kapitel. Regeringar och näringsUv bör främja ett aktivt deltagande från arbetamas och feckföreningars sida i beslut och program som rör mUjö CKh ut­veckling, inklusive anställningspoUtik, industrieU strategi och anpassningsprogram för arbetstegare och tekniköverföring. NäringsU­vet kan genom val av förbättrade prcxluktionssystem och mUjöteknik bidra tiU en håUbar utveckling. VetenskapUg och teknisk verksamhet bör bygga på principer som i fiiU utsöäckning beaktar de Uvsuppehål-lande systemens integritet när det gäUer att bidra tiJl en mUjöanpassad och håUbar utveckling.

4.a) Offentiiga myndigheter

141

Statskontoret föreslår att aUa myndigheter, i likhet med vissa företeg.

ska ha sm egen mUjöpoUcy, mUjöhandlingsplan och mUjöconfroUer Prop. 1993/94:111 samt obUgatorisk mUjörevision i årsredovisningen. Vidare bör avgifter Bilaga 1.1 för offentUga tjänster staderas i ljuset av önskan att intemaUsera mUjökostaader. q2000 föreslår att UD CKh biståndsmyndighetema systematiskt skaU utveckfe mUjömässigt håUbara lösningar för boende, transporter och kontorsarbete vid svenska beskickningar CKh bistånd­skontor i utlandet.

Vissa myndigheter har nya idéer om vad de kunde göra. Boverket skuUe ha möjlighet att under 1994/95 utveckla ett mUjömdexsystem utformat för att utvärdera översUctsplaner. Vidare är Boverket berett att medverka tiU rådgivningsmaterial och konferenser om Agencfe 21-arbetets uppläggning i kommunema. Statistiska centralbyrån planerar att utveckfe "krets-loppsstetistik" som kopplar samman mUjöstetistik med energi-, uidustri-och handelsstetistik. NUTEK viU te firam bättre verktyg för beslut om mUjöanpassade system och beräknar att under sju år en mUjard kronor kommer att satsas på stetUg upphandling av ny, mUjövänUg teknik så att den sprids på marknaden. Denna typ av upphandUng får stöd av Lunds universitet.

Sjöfartsverket viU ha bemyndigande att utfärda föreskrifter för att minska sjöfartens utsläpp tiU luften. Statens institut för psykoscKial miijömedicm anser att institatet mer aktivt bör anUtes i uppföljnings­arbetet med Agenda 21.

Naturvetenskapliga forskningsrådet viU att tjänster inrättes i departement, stetUga verk, länsstyrelser, kommuner och näringsUv där kompetens i ekologisk mUjökonsekvensanalys efterfrågas.

Stöd till lokala Agenda 21. Statens naturvårdsverk har fått i uppdrag av regeringen (regleringsbrevet för 93/94) att bidra tiU att lokafe Agenda 21 upprättas. Natarvårdsverket betonar att den gmndläggande idén med lokala Agenda 21-program är att de ska vara lokalt förankrade hand­lingsprogram. Natarvårdsverkets och länsstyrelseraas uppgift är att skapa bra fömtsättningar för det kommunala arbetet. Verket anser att deras vUctigaste roU i det lokala Agenda 21-arbetet är att bidra med kompeten­sutveckling och försöka svara för eUer förmedfe behövUg expertkompe­tens.

Länsstyrelsen i Malmöhus län föreslår att det breda samråd, vari denna remiss ingår, skaU utinynna i en "checkUsta" som kan fimgera som utgångspunkt för bl a kommunemas vidare arbete med att utarbeta en lokal Agenda 21. SundsvaUs kommun föreslår att för att påskyncfe utvecklingen av en lokal agenda skuUe cenöalt stöd och uppbackning behövas av t ex Natarvårdsverket, MUjö- och natarresursdepartementet och Kommunförbundet.

Vallenmna och Sundbybergs kommuner refererar tiU punktema

28.1, 28.3 och 28.5 i Agenda 21 och viU ha en tydUgare definition av

lokala myndigheter för att det inte ska råcfe några oklarheter om vem

eUer vilka som har att upprätta en lokal agenda. Marks kommun anser

att StatUga förvaltningar och organisationer bör utforma regler för

mUjöanpassad upphandling. Statens ungdomsråd bedriver sedan drygt

142

ett år ett demokratiprojekt som syftar tiU att öka ungdomars makt i

vUctiga kommunala frågor.

Prop. 1993/94:111

RegionaU stöd. Naturvårdsverket, länsstyrelserna och Botkyrka Bilaga 1.1 kommun ser länsstyrelsemas roU fiämst som samordnare för detta arbete inom regionema. I samverkan med olika berörcfe aktörer kan för­delningen av uppgifter närmare preciseras. Borlänge kommun föreslår att länsstyrelsema åläggs att i handlingsprogram redovisa hur regionema kan arbeta mot kretsloppslösningar och hushållning med natarresurser. Länsstyrelsen i Östergötlands län anser att en bra grand för den regionala samordningen av arbetet med Agenda 21 är länsstyrelsens pågående regionala mUjöanalys "Söategi för regional nuljö, STRAM", som bl a innehåUer ett probleminriktat åtgärdsprogram. Länsstyrelsen i Västmanlands län kommer att delta som pUotfen för att utveckla länsstyrelsemas arbete med regionala mUjöstttegier och även i övrigt utveckla formema i mUjöarbetet. Arbetet med ett lokalt mUjöprogram kommer att bedrivas i nära samarbete med länets kommuner och övriga regionafe myndigheter och organ.

Landstuiget i Västernorrlands län betonar att jämsides med att utforma lokala agendor föreUgger det ett behov av att också regionalt omsätta agendans principer i en övergripande strategi för att säkerställa en håUbar utveckling. Landstinget i Värmlands län menar att konkreta mål och tidtabeUer skuUe ge alfe berörda chans tiU en omställning i lagom takt utan omfattande kapitalförstöring och ett ttovärdigt incitament för att agera håUbart, t.ex. vid investeringar i byggnader, maskinpark eller infrastmktar. En jämförelse kan göras med beslutet i Los Angeles att "förbjuda" bensuidrivna fordon tUl år 2007 vUket gett en klar signal tiU bUtiUverkaraa.

Namrvårdsverket anser att kretsloppsanpassning och transporter är vUctiga områden och är berett att medverka tiU att olika lokafe ut­vecklingsprojekt imtieras. De förslag tiU mål och åtgärder som redovisas i MUjö '93 bör utgöra ett vUctigt underlag för kommuneraas arbete med lokala Agenda 21. Som stöd för olika uppföljnings- och utvärderingsin­satser kommer verket att arbeta med mUjöövervakning och fortsätta att förmedla mformation om mUjötiUståndet, mUjöstatistik för olika områden, samt uisatser för att bidra tiU utveckling av olika utvärderings-verkyg och informationssystem. Verket avser att följa upp det lokala Agenda 21-arbetet som ett underlag för det nationelfe mUjöarbetet, bl a via länsstyrelsemas arbete med "Strategi för regional mUjö" (STRAM).

Pågående verksamhet. Några mUjö- och utvecklingsprojekt i Unje med

Agenda 2Is rekomendationer har redan påbörjats. Landstinget i

Göteborg och Bohus län. Länsstyrelsen, Göteborgs stad och Göte­

borgsregionens kommunalförbund har beslutat att gemensamt genom­

föra ett sådant projekt, MUjö i Väst. Naturvårdsverket bedriver i

samarbete med länsstyrelsen i Norrbottens län, Kimna kommun.

Rymdbolaget och Lantmäteriverket ett arbete för att eteblera ett

miljödatecenter i Kimna. AvsUcten är att dette center skaU tillhandahålfe

och utifrån olika avnämares önskemål bearbete mUjödate från olika

jordresurs-sateUiter. Detta projekt kan bU ett vUctigt svenskt bidrag tiU

det globala miljöarbetet, inte minst i utvecklingsländema.

143

Landstuiget i Värmlands län bedriver sedan år 1990 tiUsammans med

Länsstyrelsen i länet. Kommunförbundet och Utvecklingsfonden ett    Prop. 1993/94:111 samarbete under rabriken MUjöaktion Värmland. Syftet är att stimulera    Bilaga 1.1 och stödja idéer och utvecklingsprojekt samt spricfe information.

Livsmedelsverket utbUdar lärare och anstäUcfe inom mUjö- och hälsoskyddsförvaltningar att bU informatörer om t ex mUjögifter i Uvsmedel. Räddningsverket utvecklar metcxler för riskanalys och riskhantering i framför aUt kommunerna och viU att refetioner meUan riskanalyser och MKB skaU staderas.

Konsumentverket lägger i sina fortbUdningsinsatser riktede tiU lärare på olika nivåer inom skolan stor vikt vid kopplingen mellan konsumtion och mUjö. Vidare har verket initierat provningar av bl a kompostorer och inredningar i köksskåp för käUsortering. Verket ger projektstöd tiU organisationer i syfte att öka inte minst ungdomars engagemang och medvetenhet i roUen som konsumenter. Katrineholms kommun anser att Konsumentverket bör te en mer aktiv del i mUjöutbUdningen av lokafe konsumentvägledare.

Lantmäteriverket viU informera om att verket tegit fram metoder för planekonomiska analyser för värdering av planer på alfe nivåer och där hänsyn tiU mUjöfaktorer kan tes på olika sätt. Verkets erfarenheter från mUjömässiga bedömningar vid plangenomförande bör kunna utayttjas i arbetet med MKB. Vid genomförandet av MKB kan vegetetionskartor som produceras av verket användas. Vegetetionsinformation är också nödvändigt vid fysisk planering för att kunna te större mUjöhänsyn, som underlag för stadie om biologisk mångfald samt för planering av energiskogsproduktion. Centralnämnden för fastighetsdata anser att en ökad användning av Fastighetsdatesystemet kan vara ett verktyg i stödjandet av många frågor med anknytning tiU planeringsprocesser, som tiU exempel kartering av översvämmningsområden, industriers påverkan på befoUcnmg, buUerzoner kring flygplatser och vägar.

Naturvårdsverket föreslår att föreskrifter skaU ges om:

-

förbud mot avverkning och andra skogsbraksåtgärder på skogUga impediment,

-

mUjökonsekvensbeskrivningar som underfeg  för beslut om nya skogsbraksmetoder,

-

tiUståndsplikt för contortacxlUng och för längre skogsbUvägar, samt

-

kvävegödsling av skogsmark.

Vidare föreslår verket att en översyn görs av den nuvarande begräns­ningsförordningen (SFS 1987:1347). Översynen bör riktas mot att förtydUga regleraa så att den konsekvensutredning som skaU göras innan en myndighet beslutar om en regel, fömtom de drabbade företagens/-verksamhetsutövamas kostaader, skaU mnefetta även kostaader och intäkter för samhäUet i form av fördärvad eUer förbättrad mUjö.

Natarvårdsverket föreslär vidare att det skaU ges i uppdrag att

tiUsammans med Boverket och RRV utreda hur en sädan mUjöanpassad

begränsningsförordning bör utformas. I arbetet bör ingå en vägledning

för den praktiska tiUämpningen av förordningen. Natarvårdsverket

förordar även omprövning enUgt MVL av industrianläggningar enUgt

144

verkets   omprövningsplan   och   begränsrung   av   vissa   verksamheters

mUjöpåverkan  vfe genereUa föreskrifter.

Universitetet i Linköping    Prop. 1993/94:111

föreslår att Natarvårdsverket bör åfeggas

samordningsansvar för stora    Bilaga 1.1

målinriktade tvärvetenskapUga program

som bör byggas upp av

forskningsfinansiärer.

4.bl Kommuner

Statskontoret jmser att formeUa ckU eventaeUa andra hinder mot mUjösamverkan meUan kommuner bör ifrågasättas. Byggforsknings-rådet ttor att den andra generationens ÖversUctsplaner kan utvecklas tiU strategiska instmment för utveckling och vara pfettform för diskussioner meUan allmänhet och beslutsfettare. Boverket föreslår att medborgarinflytandet genom t ex PBL skaU stärkas genom kunskaps­stöd och stimulans tiU kommuner.

Kommuners uppgifter och befogenheter KdS-K anser att varje kommun skaU ha en kommunekolog eUer mUjöombudsman. Dessutom bör beslutsfattare och arbetstagare i kommuner och landsting utiiUdas i mUjövård. Vidare bör kommunerna årUgen festsfe en mUjöskyddsplan. AUa kommuner bör inventera grandvattaets beskaffenhet cKh upprätta skyddsplaner för suia grandvattentäkter. Kommunema bör, enhgt KdS-K, renovera vattenledningsnäten och utveckfe biologisk-ekologisk latrin­hantering med bidrag tiU dem som väljer alternativ tiU vattentoalett.

Naturskyddsföreningen menar att kommunerna bör befrfes från att följa principen att de endast fär ta ut skatt motsvarande sina egna kostaader så att de kan göra skatteväxlingar, t ex genom att sänka kommunalskatten och ta in den summan vfe höjcfe förbmkningsavgifter för VA och hushåUsel. Kommunema bör också få rätt att ta ut mUjörela­terad fetortsavgift på bUtrafiken, t ex genom zonavgifter. Vidare bör minst hälften av landets kommuner före år 1997 ha infört differentierade avfaUstaxor och senast år 2000 ha minst en demonstrationsanläggning för separerade toalettsystem.

BotUda UNIFEM önskar att kommunema stödjer utvecklingen av sunda energUcäUor och tar ansvar för sophanteringen i alfe led. q2000 föreslår att kommuner vfe avgifter skaU aweckfe användningen av tangmetaUer och att de bör samverka kring inventering och användning av fömyelsebar energi. Vidare bör tjänstecyklar tUlhandahäUas för kommunalanstäUda.

Former för lokala Agenda 21. Väldigt många yttranden tar festa på punkt 28.2.a i Agenda 21, som föreskriver att de flesta lokafe myndig­heter i världen senast 1996 ska ha inlett ett samrådsförferande med befoUcningen och uppnått enighet om en "lokal Agenda 21". Boverket framhåller att stimulansåtgärder bör skapas specieUt för de kommuner som hittiUs visat fegre mUjöaktivitet, så att inte lokafe Agenda 21 mest bUr ett nytt namn för pågående arbete i de mest aktiva kommunema.

Enköpuigs konunun ttor att det kan finnas risk för att firämst mindre

kommuner med otUlräckUga resurser och kommuner som redan idag har

dåUga resurser avsatta för arbete med mUjöfrågor kan komma att fä

svårigheter att  förverkUga  en  lokal  agencfe.   För att  motverka  att

145

agendaarbetet genererar en A-grapp med mer mUjöinriktade kommuner

10 Riksdagen 1993/94. I saml. Nr 111

och en B-gmpp med en spännvidd av lägre ambitionsnivåer anser    Prop. 1993/94:111 kommunen att regeringen kan komma att behöva ta ställning tiU eventaeU    Bilaga 1.1 hjälp och vägledning i dessa avseenden.

Folkhälsoinstitutet föreslår att erfarenheter firån eko-kommuner som anammat WHO:s 'Healtiiy Cities' bör tas tiUvara vid framtagandet av lokala Agenda 21.

SGU anser att några pUoÖcommuner bör fä hjälp att göra och testa integrerade digitafe markresursplaner. Dessutom bÖr geologiska sårbarhetskartor upprättas i aUa kommuner när underlag finns. ÖB anser att lokafe Agenda 21 mte bör tiUåtas styra Försvarsmaktens verksamhet, varför regeringen bör utarbeta anvisningar så att intressekonflUcter undvUcs. NUTEK pekar på kommuneraas energiplanering med krav på mUjökonsekvensbeskrivning som en samrådsprcKess liknande vad som rekommenderas i Agenda 21.

FoUcbUdningsförbundet anser att kommunerna redan från början i Agenda 21-processen bör planera i nära samverkan med stadieförbund och foUchögskolor för att förankra verksamheten bland medborgarna. Glesbygdsmyndigheten önskar att kommunen uiformerar sina ungdomar och gör dem delaktiga i utformningen av bygdens utveckling.

Enköpings kommun och Miö- och Hälsoskyddsljänstemanna-förbundet anser att det froUgen är lämpUgt att kommunstyrelsen är ansvarig för fiamtagandet och genomförandet av en lokal agenda men att mUjö- och hälsoskyddsnämnden bör håUa i prcKessen och tiUsammans med övriga förvaltningar, organisationer, uidustii och kommuninvånare arbeta fram agendan.

Botkyrka kommun påpekar att aUa förvaltningar inom en kommun bör ansvara för mUjöproblem inom sitt ansvarsområde men att initiativet och bärkraften finns samlad under mUjö- och hälsoskyddsnämden som kan förmedla kunskaper tiU den enhet som ansvarar för åtgärderaa. Osby kommun menar att från kommunalt perspektiv går den tiden mot sitt slut när kommunalt mUjöarbete är det samma som vad mUjö- och hälsos-kyddsförvaltningama gör. MUjöarbetet är en strategisk kommunlednings­fråga och kommunens mandat i mUjöarbetet är betydUgt mera vidsttäckt än att utöva tiUsyn över att fegstiftningen följs.

InnehåU i lokal Agenda 21. Huddinge kommun anser att en lokal agenda bör ange vilka som är de vUctigaste frågoma i detta avseende och lyfta fram de frågor som kräver bredare angreppssätt i samarbete med andra myndigheter, organisationer och föreningar. Liknande åsikt framförs av KemikaUeuispektionen. SundsvaUs kommun påpekar att för att en lokal agenda skaU ha framgång är det vUctigt att den förankras väl hos allmänhet, företag, intresseorganisationer och övriga myndigheter inom kommunen genom tiU exempel information, debatter, seminarier osv.

Statens naturvårdsverk anser att mUjökvaUtetsmålen bör skrivas in

i kommunemas översUctsplaner för att koppla ihop Agenda 21-arbetet

med den fysiska planeringen. För att motverka kenuska hälso- och

mUjörisker föreslår KemikaUeinspektionen att en lokal agenda kan

innefatta

146

- tiUsyn Över kemikaUehanteringen hos de yrkesmässiga användaraa.

deras hantering av kemiska prcxlukter inklusive avfeU, deras åtgärder för    Prop. 1993/94:111 att   förebygga   kemikaUeolyckor   osv,   samt  detaljhandelns   utbud   av    Bilaga 1.1 kemiska produkter och deras infomiation tiU köparna, yrkesmässiga och privata,

- kommuneraas ratiner för inköp cKh hantering av kemikaUer i sin verksamhet,

- kommunernas ratiner för mottagning av avfeU och avloppsvatten

mkluderande krav på prcxiucentema, samt

- kommunal information, rådgivning och opinionsbUdning som en del av

det poUtiska uppdraget.

Kommunförbundet anser att det saknas praktiskt stöd tiU kommuner­na för tiUämpning av hushållningsbegreppet i natarresursfegen. SVEBIO anser att kommunema skaU upprätta sina planer för energianvändning och energieffektiviseringar mom ramen för en fri marknad där varje bränsle eUer energisfeg betalar för mUjöskadUga utsfepp.

Pågående verksamhet. Ett antal komuner informerar i sina yttranden om redan vidtagna och planerade åtgärder som står i överensstämmelse med Agenda 2ls rekommendationer. Eskilstuna kommun planerar att använda en kommunal översUctsplanering där olika dokument legat tiU gmnd för beslut vilket skuUe vara de vUctigaste formema för lokalt medborgarinflytande. Vidare kommer mUjökonsekvensbeskrivningar att användas inför aUa kommunala beslut. Altemativa lösningar skaU tas fram tiUsammans med ett s k 0-altemativ.

Karlstads, Katrinehohns, Örebro, Eskilstuna och Marks kommun har program för mUjömedveten upphandling av varor och tjänster. Huddinge konunun kommer att inrätta en samrådsgrapp för att:

-

följa utvecklingen av mUjöanpassade prcxlukter

-

utarbeta information och

-

utvärdera hur prcxlukter fiingerar i praktiken. Botkyrka kommun har Nordens största projekt med kompostering av hushåUsavfeU i flerfåmUjshus. Även EskUstuna och Örebro kommun har käUsorte-ringsprojekt i bostadsområden.

1 Huddinge kommun har mUjökontoret uiventerat områden som misstänks ha hotade arter. Huddinge, Motala och PartiUe kommun har utarbetat en natarbank med uppgifter om säUsynta växter och djur samt skyddsvärda områden. PartiUe kommun har bl a även upprättat kommunala natarvårdsinriktade skogsbmksplaner, riktlinjer för ekologiskt byggande och VA-plan för vattenförsörjning och spiUvatten. Katrine­hohns och Motala kommun avser att göra en revidering av den lokala energiplanen för att öka energUiushåUningen i kommunen.

Marks kommun har utvecklat

-

Nätverk mom yrkesgrapper t ex förskoUäramas kompostgrapp.

-

Branch-projekt: mUjöinformation ttU anstäUda mom Uvsmedels- och kemikaliehandehi om deras produkter.

-

By-projekt: MUjökontoret gör en sammanställning över vilka mUjöp­roblem  och  natarvärden  som  finns i den aktaelfe byn.  Invånarna

informeras och avgör själva vilket mUjöproblem som är viktigast att

147

arbeta med. En arbetsgrapp utarbetar ett åtgärdsprogram.

-   Paraplyorganisation  med  representanter  från  olika  yrkesområden.    Prop. 1993/94:111 MUjörevision som visar vad som gjorts inom olika grapper pubUceras    Bilaga 1.1 sedan i lokalpressen.

I Katrinehohns kommun kommer aU personal mom kommunen att genomgå "Det natarUga stegets" utbUdningsprogram. Falkenbergs, Katrinehohns och Marks kommun kommer att satsa pä kunskapsupp­byggande inom den kommunafe organisationens olika grenar. I Katrine­holms kommun har enkfe enhetUga ratiner utarbetats för mUjöarbete i kommunen och en checkUsta följer varje ärende. Socialförvaltningen i kommunen har ett program för kommunens folkhälsoarbete. Även Falkenbergs kommun har liknande ambitioner.

Stockhohns kommun har startat ett UvsstUsprojekt med syfte att göra medborgama medvetaa om att den egna UvsstUen i hög grad påverkar hälsan och närmUjön. En liknande målsättning finns i Vaxholms kommun. Ett flertal kommuner har mUjöaktiviteter som utställningar och temakväUar, har utvecklat ett samarbete med skolan och har tagit fram en avfaUsplan. Borlänge, Ljusnarsbergs och VaUentuna kommun har bifogat mUjövårdsprogram tiU sitt remissvar. Munkfors och Södertälje kommun avser att upprätta en lokal agenda senast år 1996.

Landstingsförbundet viU markera att landstingen som direktvalda regionala organ också spelar en viktig roU i mUjöarbetet. Förbundet har tagit fram en handbok med kriterier för landstingens upphandling av kemisk-tekniska produkter, och en handbok för hantering av sjukvårdsav-faU samt, i samarbete med ArbetsmUjöfonden, producerat ett databaserat utbUdmngsmaterial för att öka landstingspersonalens medvetenhet vid hantering av kemiska ämnen och prcxlukter.

Ett projekt som står i överenstämmelse med Agenda 21s rekommenda­tioner bedrivs meUan Landstinget i Värmlands län och ett område i södra Polen som gäUer mUjöanpassat byggande, ekologiskt lantbmk, fortbUdning i mUjö och utveckling och omsorg för utvecklingsstörda. Landstinget i Västernorrlands län har bifogat ett mUjöhandlings­program tiU remissvaret.

4.c) FoUcrörelser

Miljöförbundet uttyder Agenda 21s punkt 27.10d så att myndig­hetema förbinder sig att motivera eventaeUa avsteg från de slutsatser om UNCED-uppföljning som icke-statUga organisationer kommer tiU. Kooperativa Förbundet framhåUer att foUcrörelseorganisationeraa, genom sin breda foUcUga förankring, har aUdeles särskUda förat­sättningar att på ett natarUgt sätt mformera, förankra och genomföra åtgärder inom mUjöområdet. ViUaägarnas Riksförbund anser att samråd är ett bra sätt att höja hushåUens medvetande och intresse samt ge olika organisationer möjUghet att ge synpunkter och påverka.

Boverket viU att okonventioneUa arbetssätt för att underlätta med­

borgarinflytande tidigt i den kommunala planeringsprocessen bör

uppmärksammas och utvärderas. FoUcbUdningsförbundet beskriver en

omfattande mUjöcirkelverksamhet i stadieförbunden och mUjölinjer på

148

många foUchögskolor.  ILO-kommittén förordar att arbetstagar- och

arbetsgivarorganisationer   görs   delaktiga   i   Sveriges   uppföljning   av    Prop. 1993/94:111 UNCED. nCFF är berett att bidra tiU arbetet med försvarets över-    Bilaga 1.1 gripande mUjöpoUcy.

4.d') Närinesliv. fackföreningar och detaljhandel

Konkurrensverket anser att marknaden självmant bör utforma och tiUämpa regler som förverkUgar av staten uppsatta mUjömål. NUTEK menar att Agenda 21 medför refetivt stora förändringar cKh nya åtaganden för näringsUvet, som masta satsa pä att minska mängden avfaU och andelen olämpUga material redan vid källan. Verket ttor att små företag behöver statUgt och kommunalt stöd genom personal som bedriver uppsökande verksamhet, så att denna och företagaren tiU­sammans kan hitta alteraativ.

Näringsliv. q2000 hänvisar tUl Agenda 21s kapitel 9 om klimat och föreslår att företag skaU göra MKB och Uvscykelanalyser av sina produkter och tjänster. Ung Vänster föreslår att offentUghetsprincipen skaU utvidgas tiU att även gälfe för företag, åtminstone vad gäUer miljöinformation. KdS-K anser att producenter skaU bevisa att en vara är oferUg innan den släpps ut i handeta.

Fackföreningar LO tycker att förslag, som föranleds av Rio-kon­ferensens beslut eUer vUctigare nuljö- och resurshushållningsåtgärder i övrigt, genomgående bör prövas under medverkan av feckföreningar, arbetsgivare och regeringen i syfte att undvika negativa fördelnings-poUtiska effekter meUan näringar, regioner eUer socialgrapper. Vidare anser organisationen att mUjöskyddsarbete måste ingå i alfe anstäUdas yrkesutövning, såväl inom industrielfe verksamheter som inom service­verksamheter, vilket är försummat inom den aktaeUa mUjöpoUtiken. Sveriges Lantmätareförening kommer att verka för att lantmätarkåren aktivt engagerar sig för mUjöfrågoma.

FoUckampanjen menar att regering och riksdag särskUt bör beakta arbetstagamas problem i omställningen inom energi- och mUjöområdet, vilket kommer att innebära att vissa arbeten försvmner och andra skapas, och söka samarbete med den feckUga rörelsen för att minska den enskUdes svårigheter i samband med omläggningen.

Detaljhandel. I samarbete med butiker, bensinstationer och företeg som säljer kemiska produkter har mUjö- och hälsoskyddsnämnden i Katrineholms kommun utarbetet mUjöinformation för att komma tUlrätte med små utsläpp från hushåUen. Väg- och trafikinstitutet anser att det behövs ett distributionssystem för biobränslen och alkoholinblandning i motorbränslen. q2000 anser att direktimport från u-länder av håUbart producerade varor utan meUanhänder kan startas eUer stödjas. Svensk Industriförenuig har mgenting att invända mot de förslag och riktiinjer som finns angivna i UNCED-dokumenten.

4.e) Forsknings- och utbildningsväsende

Forskningsrådsnämnden vUl att ett lämpUgt organ, t ex FRN, ges i

uppgift att bevaka de forskningspoUtiska och -organisatoriska frågoraa

149

i uppföljning av UNCED. Statens naturvårdsverk har lagt fram ett

nytt forskningsprogram med inriktning på att öka forskningsinsatserna    Prop. 1993/94:111 när det gäUer frågor om åtgärdsstrategier i olika samhäUssektorer,    Bilaga 1.1 hushållning med icke fömybara natarresurser, samt processer och verksamheter i samhäUet.

Högskolors uppgifter. KTH föreslår att regering cKh riksdag ger alfe universitets- och högskolestyrelser i uppdrag att senast 1995 redovisa en plan över hur en lokal Agenda 21 för den egna utbUdningen och forskningen avser att genomföras. Vidare bör universitet och högskolor åläggas att i sina verksamhetsberättelser redovisa i vilken utsträckning planen följs. KTH menar att en mUjöetisk diskussion bör föregå urval, granskning och bedömning av forskningsprojekt, liksom tUldelning av anslag. Likaså är Universitetet i Linköping uitresserat av att göra högskoloma tiU föregångare när det gäUer att förebygga mUjöproblem i administration, feboratorier, resteuranger och transporter. Inledningsvis bör sådan verksamhet stödjas av stetsmaktema. q2000 föreslår att svenska universitet kan Udäda sig roUen som "feddrar" för universitet i fatagare länder.

Naturhistoriska riksmuseet och SLU förordar båda ett nationeUt centram för biologisk mångfald och erbjuder sig var och en att hysa dette centram. Centrat skuUe kartlägga Sveriges arters utbredning och fördehiing, vilket ocksä skuUe innebära en konttoU av håUbarhetsmålet i andra sektorer. Museet förordar också ett stort samordnat forsknings­projekt om biomångfald, stöttet av SNV. NaturvetenskapUga forsk­ningsrådet förespråkar tvärvetenskapUga storskaUga fältexperiment där olika faktorer kan manipuleras och effekten på mUjön av t ex olika anfropogent betingade förändringar kan staderas. Vidare föreslår rådet ett nytt påbyggnadsämne på natarvetarutbUdningen benämt ekologisk miljökonsekvensanalys för att öka antalet personer med förmåga att knyte ihop befintUg kunskap.

Pågående verksamhet. SLU avser, med anledning av Agenda 21, att bredda sammansättningen av sin styrelse och byte ut sina fakulteter mot probleminriktade temaområden, varefter universitetet erbjuder sig att ta ett samordningsansvar för syntesinriktad mUjöforskning. SJFR är berett att kontinuerUgt bevaka forskningen i Sverige kring människors basförsörjning, de areeUa näringama och ekosferens hälsa. KTH har inrättat ett intemationeUt mastersprogram i Environmental Engineering and Sustainable Infrastractare (60p).

Chahners tekniska högskola driver tiUsammans med Göteborgs

universitet, Göteborgs stad och näringsUvet "MUjöprojekt Sankt Jörgen"

för stadsbyggande med ekologisk utgångspunkt och startar i febraari 1994

en enhet på Medicinarberget som integrerar kemi, teknik och medicin i

mUjöanpassad bioteknikforskning. Universitetet i Linköping har i

samarbete med länsstyrelsen mlett en verksamhet rikted tiU små och

medelstora företeg med syfte att bidra tiU en mUjöanpassning. Vid

universitetet diskuteras att utforma en mUjöpoUcy och bUda ett mUjöråd

som kan te initiativ, bevaka, ge riktlinjer och utvärdera. En annan idé är

att skapa en särskUd enhet för att föra ut mUjökunskap extemt. Lunds

150

universitet tycker att universiteten bör erbjuda översUctskurser om mUjö

och att dessa skaU kunna ingå i grandutbUdningen.

Prop. 1993/94:111

Skolan. Skolverket anser att icke-statUga organisationer är en viktig Bilaga 1.1 resurs för ett omfattande mUjöarbete i skolan. Verket viU därför att utvecklingen av nätverk meUan skolor ckU icke-statUga organisationer skaU stimuleras ytterhgare. q2000 förordar också Uknande nätverk samt föreslår ämnesövergripande projekt i skolan med utgångspunkt i Agencfe 21, där elevema får söka svar på t ex hur kommunen fär sm energi, hur mUjöavgifter påverkar utsfepp och vilken handel som förekommer meUan företag i kommunen och u-länder. Projektet bör löpa under några veckor och återkomma varje år som en del i den schemalagda planeringen för aUa berörda ämnen. Ett annat försfeg firån q2(XX) är att skolor bör visa vad hållbar utveckling innebär genom att feta eleverna t ex bygga vindkraftverk eUer planera skolans avfaUshantering.

5. Frågor för övervägande och åtgärd av regeringen

Behovet av lagar och regler understryks i Agenda 21 (kapitel 8) men tyngdpunkten i rekom-mendationema Ugger på användningen av ekonomiska styrmedel och marknadsmcitament. I övrigt framhåUs angelägenheten av att regeringen och andra beslutsfattare integrerar mUjö- och utvecklingshänsyn på aUa nivåer och att deltagande från allmänhetens sida underlättas. Vidare rekommenderas att mUjöaspekter skaU inkluderas i nationalräkenskapema.

5.3) Information

Många mstanser anser att steten bör tiUse att ökad mformation om mUjö och utveckling - inte minst vad gäUer UvsstU - når ut i samhäUet. Boverket fror att det finns behov av vägledning tiU kommunema för samordningen meUan STRAM (Strategier för regional mUjö), över­sUctsplaner och lokal Agenda 21. Göteborgs konunun menar att med underlagsmaterial, utrymme i läroplanen och resurser på högskofe och för foUcbUdning kan kommunema te ansvaret att förmedfe, stödja och driva utisUdningsfrågoma. q2000 anser att regeringen bör delegera ansvaret för det som i Agenda 21 kaUas "information om följdema av konsumentval och konsumentbeteende" tiU kommunerna.

Center kvinnor na betonar värdet av information tiU allmänheten om Agenda 2ls rekommendationer. SLU ttor att ökad information om följdema av nuvarande konsumentbeteende kan stimulera efterfrågan på miljömässigt sunda produkter.

Folkhälsoinstitutet föreslår en fevling för organisationer, kommuner och myndigheter i olika klasser för att stimulera tiUämpning av Agenda 21. Forskningsrådsnämnden föreslår ett mformationsinitiativ för att möjUggöra en diskussion om alteraativa levnadsmöjUgheter Initiativet kan eventaeUt göras som en medveten länk meUan forskningsvärlden ckU de insatser som ändå görs för lokafe Agenda 21.

Folkkampanjen anser att regering och riksdag bör te initiativ tiU ett

effektivt   informations-   och   rådgivningssystem   rörande   energi-   och

151

resursfrågor på lokal nivå i kommunemas regi. Regeringen bör rikte

särskUda mformationsmsatser inom mUjö- och energiområdena gentemot Prop. 1993/94:111 beslutsfettare inom riksdag, stedsförvaltning, landsting, kommuner. Bilaga 1.1 näringsUv och feckföreningar. Huvudansvaret för dette bör åhgga mUjö-och natarresursdepartementet. q2000 anser att kunskap hos medfe, foUcteater, underhållningsgmpper och reklamindustri om hur man påverkar människors beteende bör tas tiUvara för att förändra allmän­hetens konsumtionsmönster.

Miljömärkning. Malmö kommun uttalar ett behov av information om utformandet av "gröna budgetar". NUTEK anser att informationspridning om mUjökrav och mUjöanpassad teknik måste systematiseras, inte minst för små företegs skuU. Ung Vänster föreslår ett stopp för nedskär-ningama i konsumentrådgivningen och en enhetUg mUjömärkning. KdS-K viU att reklamen för Uvsmedel skaU minska och att konsumentema skaU få korrekt mformation om produkters mverkan på luften och ozonlagret. CUF anser att mUjömärkning skaU göras obUgatorisk för alfe produkter.

q2000 anser att mUjömärkningsprogrammet måste utredas grandUgt, med uppgiften att skapa en ny roUfördelning i programmets styrelse genom att bl a byte ut bakåtsträvande mdustrifoUc och ge bättre ekono­miska resurser. Lutherhjälpen tiUsammans med Kyrkornas U-forum föreslår en utredning om uistrament för att bedöma globala utvecklings­frågor i relation tiU stetUg inköpspoUtUc och marknaden i övrigt, vilket kunde resultera i en Fair Trade-märkning av varor och tjänster. Informationssystem. Lunds universitet föreslår att ett villkor för koncession för distribution av ledningsbunden energi skaU vara att distributören står för energhådgivning. Rymdstyrelsen och Länsstyrel­sen i Norrbottens län föreslår att ett interaationeUt center för mUjöm-fonmation från sateUitdata etableras i Kiruna för mUjöövervakning och miljödatabasproduktion. Stetens engagemang bör omfette såväl huvud­mannaskapet som ett säkerstäUande av centrets initiala resursbehov. Datainspektionen bedömer att nya datebaser kan behövas med in­formation om konsumtion, sociodemografi och byggmaterial. Skogssty­relsen föreslår att Sverige ger ut en bok på fiera språk om de senaste 100 årens skogspoUtik som föredöme för andra länder.

5.b) RUctiinjer. normer m m

Miljödirektiv. Statskontoret föreslår förayad prövning av frågan att direktiv tiU offentiiga utredningar bör innefatte krav på MKB. Stets­kontoret anser att innan nya mUjökvaUtetsnormer respektive genereUa normer faststäUs bör riskbedömningaraa jämföras med de risker som i övrigt accepteras i vårt samhäUe. Det bör också slås fast vilken orgamsation som ska bära det samfede ansvaret och kostaaderaa för jämförelseraa.

Även  Statens  naturvårdsverk  föreslår att  regeringen  skaU  införa

särskilda "mUjödUektiv"  för samtUga stetUga utredare och komittéer.

MUjödirektiven  är  tänkte   som  ett  vUctigt  komplement  tiU  och  en

precisering av nuvarande komittédirektiv om att komittéer och utredare

152

bl a skaU betrakte EG-aspekter och regionalpoUtiska aspekter, att de skaU

redovisa ekonomiska och andra konsekvenser av oUka utredningsförsfeg,    Prop. 1993/94:111 samt hur utgiftsökningar eUer  inkomstminskningar  som  följer med    Bilaga 1.1 förslagen skaU finansieras. Även Naturskyddsföreningen förespråkar ett genereUt  mUjödirektiv  som  innebär att  mUjöeffekter  redovisas  och relateras tUl riksdagens mUjömål.

Landstinget i Värmlands län föreslår att steten utformar genereUa krav på mUjöanpassad och håUbar upphandling mom hefe den offentUga sektora.

Målstyming. ÖB anser att ett preciserat nationeUt mUjöprogram med mål och prioriteringar meUan olika sektorer bör övervägas. Vidare föreslår ÖB att krav på mUjöhänsyn och återvinning bör tillföras upphandlingskungörelsen genom att bl a mcxleUer för mUjövärdering i samband med upphandling införs.

HSB menar att den svenska regeringen bör formulera tydUga mål och riktlinjer i kombination med rejäla ekonomiska styrmedel för att underlätte miljöarbetet. Katruieholms kommun tycker att former och anvisningar bör ges för faststallcfe nationelfe mUjömål.

LUF tycker att en "Lmdbeckkommission" bör tiUsättes för att föresfe en strategi för omställning av det svenska samhäUet i håUbar riktning, med rättsUgt bindande mål, klar ansvarsfördelning och mekanismer för uppföljning. Samarbete för Fred föreslår att MUjövårdsberedningen gör en stadie om mUjöhot av säkerhetspoUtisk karaktär.

Landstinget i Stockholms län anser att stetens övergripande ansvar på olika områden, t ex skattepoUtiken, bör ges en klarare mUjöprofil och inriktes på att ge tydUga och påUtUga långsUctiga signaler och stimulanser tiU medborgare, organisationer, företag, kommuner och landsting. Kooperativa Förbundet menar att det är vUctigt att skapa en långsUctig kommunikationsstrategi för hantering av nuljöfrågoma. Utan en sådan är det stor risk att uitresset, massmedialt och från konsumenteraas sida, fokuseras på punktvisa åtgärder. Detta kan sägas ha skett beträffande åtgärder på förpackningsområdet som den antagna Kretsloppspropositio­nen givit upphov tiU. Inom näringsUvet finns en risk att så stora resurser knyts upp av enskUda frågor att det övergripande och långsUctiga mUjöarbetet kommer i andra hand.

Mark. SLU föreslår att riksdagen festiägger den gmndläggande betydelsen av jordbmks-, trädgårds- och skogsmark som bas för uthåUiga produktionssystem. Lunds umversitet föreslår att intensiv tarism i känsUga bergsekosystem noga kanaUseras och att aU terrängköming med motorfordon i sådana områden regleras. AyfalL Chalmers tekniska högskola tiUsammans med Gröteborgs universitet anser att regering och riksdag, för att leva upp tiU Agenda 21, måste dels formulera en restproduktpoUtUc med mål att minimera avfåUsmängdema, dels utveckla metoder för att m.äte effekteraa av sina insatser. En koncentration bör göras tiU det ferUgaste och kvantitativt mest betydelsefuUa avfaUet.

Luft. LUF anser att en pågående utredrung om koldioxidutsläpp måste få nya direktiv eUer läggas ned, så att mte uppgiften är att med bistånd­spengar frita svenskama frän ansvar för egna utsläppsminskningar.

Energi. FoUckampanjen anser att regeringen bör

153

- upprätta planer för halvering av energiförbmkningen, för övergång

tiU föraybara energikäUor samt för övergång tiU energisnål trafik och    Prop. 1993/94:111

transporter.

Bilaga 1.1

-

omgående fegga fram en konkret tidsbestämd awecklingspfen för svensk kärnkraft och en snabbawecklingsplan som kan tiUgripas i händelse av att svenska folket kräver snabbaweckUng t.ex tiU följd av ett stort reaktorhaveri.

-

utarbeta ett konkret program för övergång tiU föraybar energi som vUctigaste energUcäUa i bosfeder.

-

framlägga ett förslag tiU åtgärder för att snabbt öka produktion och konsumtion av biobränsle. Detta kommer även, enhgt Folkkampanjen, att skapa arbetstiUfäUen.

- ftamlägga förslag att stoppa fortsatt användning av SFR-fegret

utanför Forsmark.

KemikaUeinspektionen anser att, som underfeg för att utveckfe lokala program på kemikaUeområdet, bör de centrafe myndighetema utforma tiUämpningsföreskrifter tiU kemikaUelagstiftningen, ge kunskapsstöd genom att utöka sin information och vägledning tiU lokala tiUsynsmyndig­heten

Resursanvändning. Landstinget i Stockhohns län anser att regionala och lokala mUjöavgifter, bubblor och liknande åtgärder inte bara bör tiUåtas utan direkt stödjas av poUtUceraa. Folkkampanjen anser att tiU de program som utarbetas av regeringen inom energi- och mUjöområdena aUtid skaU fogas ett avsnitt som klargör vilka insatser som kan göras på kommunal mvå. Dorotea kommun anser att man bör sträva efter att natanesurser i möjUgaste mån tas ut, förädlas och används lokalt. Kravet på kommunal käUsortering av avfaU och sopor behöver, enUgt Ung Vänster, förtydUgas, bl a genom direktiv för omhändertagande av organiskt avfaU.

Fortbildning. Borlänge kommun anser att konkreta riktlinjer bör utarbetas för hur mUjöinformationen i samhäUet skall förbättras. Vissa kommuner har anstäUt kommuninformatörer fröts att kommunförbundets representanter avråder Universitetet i Linköping föreslår att kommuner genom centrala anvisningar skaU stimuleras att inrikta sina fortbUdnings-resurser för lärare på Agenda 21-fortbUdning under några år. LSU viU att kommuner skaU få både mstmktioner och medel för att bedriva samrådsaktiviteter med ungdomar som deltegare.

5.c) Lagstiftning

Namrskyddsföreningen beskriver lagama som spelplanen i samhäUet,

medan de ekonomiska styrmedlen avgör var och hur spelet skaU

bedrivas på planen. Föreningen menar att fegama bör grandas på

uppskattningar av vad nataren tål utan att utarmas. Även Folkpartiet

Liberalernas kvinnoförbund anser att fegstiftningen måste ändras

från en inriktning på vad som är tekniskt och ekonomiskt försvarbart

tiU att utgå ifrån hur mycket påverkan som kan accepteras. Kon­

cessionsnämnden för mUjöskydd bör därför avskaffas och dess

uppgifter överföras tiU normal domstolsprövning. Vidare föreslås att

en norm för sämste acceptebla mUjö lagfästes, med rätt för enskUda

154

att stämma dem som bryter mot mUjökvaUtetsnormerna.

Moderata kvinnoförbundet menar att Agenda 21 genomsyras av en    Prop. 1993/94:111 övertto på poUtiska lösningar och hävdar att det istäUet på många    Bilaga 1.1 områden krävs avregleringar. Glesbygdsmyndigheten föreslår att fegar och regler skaU göras flexibfe och anpassas efter småskaUghet så att de mte dunensioneras endast efter storsfedema.

Kiruna kommun menar att det behövs ökade resurser och kunskaper inom domstolsväsendet för hantering av mUjömål. Karlstads kommun anser att både tiUsynsmyndigheter och företeg brister i tUlämpningen av befintUga mUjölagar. Länsstyrelsen i Östergötlands län anser att mUjöbalken och mUjöstrategier på nationeU, regional och lokal nivå bör anpassas efter principeraa i Rio-deklarationen.

Statens naturvårdsverk förslår att bestämmelser införs om en särskUd "MKB-rate" i samtUga propositioner och utskottsbetänkanden, samt även i riksdagens skrivelser i de feU riksdagsbeslutet awUcer från utskottets förslag. Vad denna MKB-rata bör mnehåUa utveckfes närmare i MUjö '93. Statens kärnkraftsinspektion anser att samverkan med annan lagstiftning, specieUt vad gäUer procedurer för samverkan vid upprättan­det av MKB, kan behöva ses över för att få tiU stånd ett ändamålsenUgt system som tiUgodoser aUa parters mtressen.

Kommuner och landsting. Botkyrka och Lunds kommun föreslår att det obUgatoriska kravet på en frisfeende MUjö- och hälsoskyddsnämnd i varje kommun återinförs i kommunaUagen. Erfarenhetema hittiUs talar för att mUjöarbetet försämras om det inte finns en rencxllad mUjöinstans i kommunen. Botkyrka kommun föreslår att kommunaUagen skaU ändras så att det bUr möjUgt för mUjö- och hälsoskyddsmyndighetema att samarbeta mellan kommuneraa även i myndighetsutövningen.

Landstingsförbundet och Landstinget i Malmöhus län anser att i mUjöskyddsärenden, som behandlas av koncessionsnämden för nuljös­kydd och länsstyrelsen, bör landstinget ha ett lagfäst ansvar att yttra sig. För närvarande bereds landstinget endast i vissa feU tiUfäUe tiU yttrande. Landstinget förlorar därmed möjUgheten att erhåUa en helhetsbUd av mUjösitaationen.

Insyn och inflytande. EskUstuna kommun anser att översynen av mUjölagstiftningen särskUt bör uppmärksamma behovet av ändringar med avseende på aUmänhetens och olika organisationers möjUghet att påverka och delta i beslutsprocessen. ÖB anser att svensk lagstiftning väl fecker behovet av samråd och insyn i mUjöärenden. LUcaså bedömer Datain­spektionen att Sverige, i förhåUande tUl Rio-deklarationens princip (10) om rätt tiU mUjöinformation som finns hos offentUga organ, har såväl aUsidig upplysning som ett väl avvägt sekretesskydd.

ÖB anser att försvarmaktens specieUa förhåUanden ur sekretessynpunkt alltid bör beaktas. Samarbete för Fred föreslår att en juridisk ompröv­ning bör göras av sekretessbestämmelser inom försvarsmakten kring t ex lager av sprängämnen och kemikaUer samt omfattningen av verksamhet och utsläpp för att öka allmänhetens msyn i, konfroU av och åtgärder mot miljöförstöring.

Statistiska centralbyrån föreslår en utvidgad lagreglering av företags

skyldighet att lämna uppgifter om mUjöförhåUanden.  TiU dette bör

I55

kopplas en samordning av regleraa för uppgiftsinsamling enUgt mUjös-

kyddslagstifiiingen och stetistikfegstiftningen, t ex uppgifter om avfeU och    Prop. 1993/94:111 mUjöskyddskostaader. Statens räddningsverk föreslår, med utgångs-    Bilaga 1.1 punkt i Rio-deklarationen  (princip  10),  att räddningstjänstfegen ska kompletteras så att kommuner blir skyldiga att informera medborgarna om farUga material och verksamheter.

Stockholms universitet anser det av störste vUct att ideelfe föreningar får ovUlkorUg och obegränsad talerätt inför svenska domstolar och menar att förslaget tiU ny mUjöbalk mte kommer i närheten av Agencfe 21s mål. På Uknande sätt menar FoUcpartiet Liberalernas kvinnoförbund att demokratiska mUjöorganisationer utan egna ekonomiska intressen i ett ärende skaU få föra telan inför rätte.

LO menar att i samband med pågående översyn av arbetsrätten bör det klargöras att de anstäUdas och de lokala feckUga organisationernas rättigheter i firåga om utvecklade informations- och inflytandeformer även bör omfette arbetsplatsens yttre mUjöfrågor. Vicfere bör den nya mUjöbalken markera att varje anstäUd skaU ges föratsättningar att utöva och påverka mUjö- och resursbesparande insatser i yrkesutövningen. Förettädare för de anstäUda skaU också ges möjUghet att medverka i utarbetandet av planer, revisioner och konsekvensbedömningar på mUjöområdet. En mtegration meUan arbetsmUjö och yttre mUjöverksam-heter bör samtidigt stimuleras. TCO och LO menar att det är väsentiigt att arbetsrätten fortsätttiingsvis kommer att rymma möjUgheter för partssamverkan, såväl på nationeU som lokal cKh arbetspfetsnivå, i långsUctiga och strategiska frågor. TCO anser att det är nödvändigt att Förfroendemannalagen och Medbestämmandelagen ger möjUghet för de fackUga representantema att arbete med yttre mUjöfrågor. Garanteras inte detta kommer möjUgheteraa tiU lokalt mUjöarbete för de anstäUda att försvåras på ett avgörande sätt.

Industri. Lunds kommun föreslår att en obUgatorisk mUjöprövning skaU införas för större projekt. Kiruna kommun anser att tiUstånd enUgt miljöskyddslagen skaU kunna dras in om utvecklingen påkallar det och att anmälningsärenden enUgt mUjöskyddslagen skaU kunna förses med villkor, även för befintUga anläggningar. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att systemet med mUjörapporter enUgt mUjöskyddslagen bör göras mer helfeckande och även omfatta åtgärder för kretsloppsanpassning, material- och energibalanser m m. Folkkampanjen föreslår att det i lag skaU faststäUas krav på obUgatorisk Uvscykelspecifikation för alfe produkter av någon större betydelse, och att substitationsprincipen inte bara ska tiUämpas pä kemiska produkter. Genom Uvscykelspecifikation kan de olika produkteraas mUjö- och energUconsekvenser jämföras.

Försiktighetsprincipen. Motala kommun anser att det behövs en översUrt över motstridiga lagar och regelsystem. Malå kommun ifrågasätter hur försUctighetsprincipen är förenUg med - svensk mUjölag-stiftning där teknisk och ekonomisk rimUghetsbedömning skaU göras före en bedömning från myndighetens sida.

- svensk hälsoskyddslagstiftning med begreppet sanitär olägenhet - en

olägenhet som inte får vara av ringa omfettning, inte får mträffa vid

enstaka tiUfällen och som skaU vara skadUg för människors hälsa.

156

Länsstyrelsen i Göteborg och Bohuslän saknar en uppföljning av

mUjöbaUcens uUedande vUjeriktning i den föresfegna fegtexten. FörsUctig- Prop. 1993/94:111 hetsprincipen är t ex ej reglerad eUer straffsaktionerad. Sveriges Bilaga 1.1 Fiskares Riksförbund anser att det är orimUgt att tillämpningen av försiktighetsprincipen skaU innebära en omvänd bevisbörcfe cfe detta skuUe kunna lecfe tiU felaktiga åtgärder. Skogsindustrierna anser att tiUämpningen av försUctighetsprincipen niåste ske med varsamhet. Klara indUcationer på påverkan måste finnas uinan principen kan åberopas och krav resas på långtgående och kostsamma åtgärder.

Naturskydd. Samarbete för Fred föreslår en utredning som grand för undantagslöst lagskydd av de natarresurser som är av strategiskt värde för svensk säkerhet och oberoende.

Länsstyrelsen i Norrbottens län anser att det, inom ramen för mUjökonsekvenbeskrivningar vid tiUståndsansökan enUgt mUjöskyddsla­gen, bör StäUas krav pä att gravbolagen noggrant utreder vilka efterbe-handUngsåtgärder som är nödvändiga att vidta efter avslutad grawerk-samhet. Vidare bör mUjöskyddslagen ändras så att innehavaren av en gravanläggning åläggs att håUa försäkring eUer annan ekonomisk garanti av storlek som står i proportion tiU kostnaden för efterbehandling av gravområdet vid nedlagd drift.

Sveriges Jordägarförbund tycker att fegstiftningen måste ändras, så att de svenska producentema inte belastas med högre kostaader för natar-och mUjövård än vad som gäUer för konkurrenterna på den mteraationel­la marknaden. Vidare menar förbundet att fegstiftningen inom nuljö- och natarvård och hushålhiing med natarresursema måste underkastas en grandläggande översyn för att anpassas tiU kraven på marknadsekononu i Agenda 21. Starka och tydUga äganderätter tiU natartUlgångama, anser förbundet, är en fömtsättning för långsUctig vård och hushålliung med resursema samt en fömtsättning för att kunna rikta skadeståndsanspråk mot dem som skadar mUjön.

Mitten. Länsstyrelserna i Älvsborgs och Göteborg och Bohus län föreslår en skärpning av vattenlagen som medför ett effektivt skydd av gmndområden och vattendrag för att hydrologisk balans, biologisk mångfald och god vattenkvaUtet skaU kunna upprätthåUas. Karlstads och Katrineholms kommun föreslår att tillräckUga fegföreskrifter skaU utarbetas för att säkerstäUa det långsiktiga skyddet av nuvarande och presumtiva vattentiUgångar. Nya bestämmelser om skydd av dricksvatten behöver införas i annan lagstiftning än i vattenfegen - lämpUgen i mUjöbalken - som blir rättsUgt bindande oberoende av administrativa gränser och ekonomiska ersättningsanspråk.

Länstyrelsen i Älvsborgslän anser att fegstiftningen om strandskydd bör vidgas tiU att även omfatta stränderaas betydelse för den biologiska mångfalden. Namrhistoriska Riksmuseet föreslår att kuststräckan meUan Västervik och BråvUcen snarast bör avsättas som natarreservat, viUcet skuUe bU det enda opåverkade området i sitt sfeg vid Östersjön för långsUctiga stadier av mUjötiUstånd.

SGU föreslår en förfettningsändring som ger ett adekvat och plan­

mässigt skydd av gmndvattaet, vUket mte NRL anses göra. Statens

naturvårdsverk och länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att ett förbud

157

mot markawattning mförs successivt fiam tiU år 2(XX) för en tredjedel av

återsfeende våtinarker. Kuruna kommun anser att vissa vattenföretag bör    Prop. 1993/94:111 prövas enhgt mUjöskyddsfegen, särskUt de som inte kräver vattendom.    Bilaga 1.1 Folkkampanjen föreslår att regeringen bör ta initiativ tiU en fegstiftning som förbjuder byggandet av anläggningar för förvaring av kämbränsleav-faU där risken finns att avfeUet kan komma i kontakt med havsvatten.
[REDACTED_EFTERNAMN]. Statens naturvårdsverk föreslår ett förbud mot kafewerkning och mplantering av främmande arter CKh plantor/frön av främmande härkomst i känsUga ekosystem som bl a Qällnära skogar, sumpskogar och ädeUövskogar. Svenska Samernas Riksförbund stöder skogspoUtiska kommitténs förslag tiU ändring av skogsvårdslagens portalparagraf syftande tiU att den biologiska mångfalden lyfts fram. Förbundet kräver ett skydd i samma lag för vinterbetesmarker.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att staten skaU införa tiUstånd-spUkt för anläggande av skogsbUvägar och mer fiinktioneUa hänsyns­regler för feuna- och floravård i skogsbmket, bl a genom krav på alteraativa skötselåtgärder för särskUt känsUga skogar. Sådana åtgärder kan vara självföryngring, plockhuggrung och bfedning. Lantmäteriver­ket anser att den svenska lagstiftningen som reglerar markåtkomstfrågor har vissa brister bl a när det gäUer områden som behövs för natarvårds-ändamål. Vidare anser verket att mom ramen för nuvarande fegstiftning behöver bUdande av gemensamhetsanfeggningar, som tiU exempel altemativa energUcäUor, vägar, landskapsvård, stödjas och uppmuntras.

Kemikalier. Lunds kommun anser att LKP bör ändras så att mUjö-och hälsoskyddsnämnder och länsstyrelser kan utfärda lokala respektive regionala genereUa förbud och föreskrifter för produkter och varor. Marks kommun påpekar att avvecklingsplaner saknas för ett stort antal erkänt mUjöfårUga ämnen. Av de aweckUngsplaner som finns är endast ett fåtal omsatte i juridiskt bindande dokument, t ex förordningen om CFC. Avvecklingsplaner bör beslutas för i första hand de 40 erkänt mUjöferUgaste ämnena. AUa aweckUngsplaner bör omsättas i juridiskt bmdande regler. Tidsplan för avveckling bör anpassas tiU mUjöferUg-heten och tUlgången på ersättningsprodukter.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att skärpta hänsynsregler skaU införas i skötseUagen eUer spridningskungörelsen vad gäUer kerrusk bekämpning i anslutning tUl åkerholmar, dUcen, vattendrag, m m. Statens naturvårdsverk viU att staUgödselhanteringen i hela landet regleras genom ändring av skötseUagen.

Naturskyddsföreningen föreslår att djurhållningen genom feg gradvis begränsas tiU max en djurenhet per hektar år 2(XX) för att bl a minska kväveimporten i form av kraftfcxier.

Energi. Lunds universitet och Naturskyddsföreningen föreslår att

varje innehavare av en energianläggning skaU ha obegränsat ansvar för

kompensation tiU offren för såväl små som större olyckor. Lunds

universitet anser att konsumentiagstiftningen bör ändras så att den

innehåUer krav på produktmärkning som tydUgt och på ett jämförbart sätt

anger energiåtgången för att framställa och braka den aktaeUa prcxlukten.

Vidare bör privata och offentUga organisationer vara föremål för en årUg

energuevision. Namrskyddsföreningen anser att atomansvarighetslagens

158

friskrivningsgräns skaU höjas från 1,2 mUjarder tiU 12 mUjarder kronor

som ett första steg. FoUtkampaiyen föreslär att aU uiförsel av käraener-    Prop. 1993/94:111

giavfåU - högaktivt såväl som fegaktivt - tiU Sverige skaU förbjudas.

Bilaga 1.1

Trafik. Vägverket ttor att en fegreglering av tidiga beslutsskeden i vägprojektering kan säkra aUmänhetens deltagande. Detta är på gång för beslut om vägprojektering men i praktiken är behovet störst på sttategisk nivå i väghåUningsplaneringen. Väg- och trafikinstitutet anser att hinder mot ökad inblandtting av motoralkohoter i bensin och diesel bör undanröjas. Redan nu skuUe inblandning av alkohol kunna ske tiU 20% i personbUar med katalysator, respektive 5% i bilar utan katalysator. Institatet menar vidare att en feg om minskad energiförbnUcning per fordonskUometer kan komma att krävas. KDU anser att försfeget tUl ny mUjöbaUc motverkar lokala myndigheters medverkan i mUjöpoUtiken genom att firånta kommunerna vetorätten över trafikanläggnmgar som prövas av regeringen.

Boende. Boverket anser att PBL och den nya MUjöbaUcen bör ge verket rätt att utfärda föreskrifter för mer än energUiushåUning i byggandet. Det kunde gäUa käUsortering av avfeU, återanvändning av material, hushållning med gms m m eUer riktlinjer för utsläpp av koldioxid och mUjöhänsyn vid rivning. Dessutom bör PBL förtydUgas när det gäUer att begränsa behovet av framtida underhåU och underlätta återanvändning av material. Ett tiUäggsdirektiv tiU PBL-översynen borde, enUgt Boverket, stäUa tydUgare krav i dessa firågor

Universitetet i Luiköpmg menar att mUjö och utveckling måste föras in som ett aUmänt mål i Högskolelagen.

Svenska Samernas Riksförbund efterlyser gmndfegsskydd för samemas rätagheter smt en nordisk samekonvention.

S.d) Ekonomiska stynnedel

SVEBIO anser att stetsmaktema skaU ha ett övergripande ansvar för mförandet av ett enhetiigt mUjöavgift- och energiskattesystem. Huddinge, Marki, Karlstads och Motala kommun anser att regeringen bör beakta kapitel 8:3la-c i Agenda 21, som behandlar målen vid utayttjande av ekonomiska styrmedel. Regeringen bör arbeta fram en samlad strategi, för olika former av stöd tiU kommunema för att målen i kapitel 8:31 skaU kunna nås. Göteborgs konunun påpekar att det är svårt att ge utrymme för gcxla lösningar ur mUjösynpunkt i samhäUsplaneringen då de är kostsamma jämfört med andra alteraativ. Ibland beror detta f)å att altemativen inte betalar för de mUjöeffekter de orsakar. Avgiftssystem måste anpassas tiU den interaationeUa utvecklingen, men det är även angeläget att Sverige offensivt driver denna utveckUng och söker förmå andra länder att anpassa sig.

Katruieholms, SundsvaUs och Karlstads kommun viU att staten anger

tydUga och varaktiga mål och utformar regler, skatter och/eUer mUjöav­

gifter för att nå målen. Statens naturvårdsverk menar att det behövs

kraftfuUa ekonomiska styrmedel för att ändra produktions- och konsum­

tionsmönster och föreslår en särskUd utredning om nya ekononuska

styrmedel för att begränsa varomas och avfeUets mUjöpåverkan. En

159

begränsning av negativa mUjöeffekter skuUe, enhgt verket, tiU exempel

kunna uppnås genom sänkrung av mervärdesskatten på mUjömärkta varor    Prop. 1993/94:111 och en  regelbunden utvärdering CKh justering av  svavelskatten och    Bilaga 1.1 kväveoxidavgiften så att gcxl styreffekt bibehåUs.

Lunds kommun anser att den s k PoUuter Pays Principle (PPP) niåste få en praktisk tiUämpning i Sverige vid poUtiska beslut, tiU exempel vid beslut om trafikpoUtik. Skogsindustrierna anser att de ekonomiska styrmedlen skaU anpassas necfet tiU vad som gäUer i vår omvärld. Förbundet anser att de mUjöproblem som svensk massa- och pappersindu­stri har är av global eUer regional natar och inte kan lösas genom msatser av enskUcfe länder. Åtgärder måste genomföras i mtemationeU samverkan.

Naturskyddsföreningen föreslår dubbel avdragsrätt för mUjöin­vesteringar i företag (vilket redan tillämpas i HoUand).

Energi. Katrineholms kommun menar att det behövs ekonomiska styrmedel för att öka Qärrvärmeanslutningen, stödja möjUghetema att i större utsträckning utayttja olika typer av spiUvärme samt stimulera införandet av kretsloppsanpassade biobränslen, såsom etanol, rapsolja m m, inom uansportsektora. SVEBIO menar att fömybara energisfeg skuUe kunna erhåUa en premie i förhåUande tiU fossife energislag för att på detta sätt stimulera omställningen av energisystemen. Vidare föreslår föreningen införande av en specieU skatt/avgift för icke föraybara energislag, som idag kan anses ingå i den aUmänna energiskatten inom värmesektom. Föraybarhetsvärdet kan då bytas ut mot denna skatt. Signal ges på så sätt om samhäUsvärdet av föraybar energi gentemot fossU.

NUTEK påpekar att kärnkraften med sina eventaeUt kraftiga mUjöef­fekter bör beskattas för att häva snedvridningen ur mUjösynpunkt gentemot vatten-, vind- och soUcraft. Vidare bör torv beskattas efter sitt kolinnehåU och alfe mUjöskatter räknas upp med inflationen. Lunds universitet föreslår generelfe skatter på C02, S02 och NOx som konsekvent bör gäUa alla nettokäUor och sättas så högt att Sverige uppfyUer gjorda åtaganden i intemationelfe konventioner. Naturskydds­föreningen föreslår en utvidgning av koldioxidskatten tiU att gäUa aU fossUbränsleanvändning, följd av en höjning av skatten tiU 50 öre/kg C02 och en sänkning av arbetsgivaravgiften med 3,5%. En återföring av skattemedlen kan under en övergångsperiod göras tiU exportkänsUg industri. Länsstyrelsen i Älvsborgs län anser att ekonomiska styrmedel bör införas för att fiämja utvecklandet av altemativa energUcäUor och ökat energisparande samt minskade utsläpp firån arbetsfordon och tanga lastbUar.

Trafik. Landstinget i StcKkholms län anser att skatteregleraa bör

stimulera koUektivtrafiken och gynna mUjövänUga bränslen. Sjöfartsver­

ket föreslår att mUjövänUgare teknik och metoder skaU stimuleras genom

kompensation för investeringskostaaderna. En anpassning av sjötrans­

portema hör tiU de områden som bör prioriteras. För att stimulera en

övergång tiU fordon som genererar mindre C02 föreslår Väg- och

trafikinstimtet att regeringen skaU överväga mUjöbaserad differentiering

av bUars mköpspris genom skatter baserade på prestanda och bränsle.

160

Vidare  föreslås  rörUga vägtrafikskatter relaterade tiU bränslecykelns

koUialt. Vägverket fror på någon form av ekonomisk stimulans för att få    Prop. 1993/94:111 fram exempel på håUbara ttrafiklösningar t ex för en fetort eUer delar av    Bilaga 1.1 fetorter.

A\faU. Namrskyddsföreningen anser att deponering av avfeU skaU beläggas med en avgift på försfegsvis 200 kronor per ton senast år 1995 efter dansk modeU och med en avgift på 100 SEK per ton för avfeU som går tiU förbräniung, med hänsyn tUl att aska och sfegg går tUl deponi och då också belastas med avfeUsavgift. AvgUt utgår därmed inte för avfaU som går tiU materialåtervinning, rena massor som återanvänds, rent trä tiU förbränning samt kompost och slam som återgår tiU odUng. Före­nmgen menar att intäktema som beräknas uppgå tiU 1,1 nuljarder kronor per år kan återföras genom en fond tiU ud)yggnad av kretsloppsanpassad avfaUshantering, stimulansåtgärder för att utveckfe marknaderna för återvunnet material samt för forskning och metodutveckling inom området.

Kemiska ämnen. Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att en mmskad användnmg av sfebUa organiska ämnen kan uppnås genom införande av mUjöavgifter. Naturskyddsföreningen anser att riksdagens mål om att reducera kvävefeckaget och handelsgödselanvändningen tUl år 2000 fömtsätter att miljöavgifterna på handelsgödsel höjs, sannolikt till över 5 kr/kg kväve. För fosforgödning är det lämpUgt att i försfa steg sänka gränsvärdena för tiUåtet kadmiummnehåU tiU 50 gram per ton fosfor och att ta ut en hög mUjöavgift på hefe kadmiuminnehåUet.

Avgiften på bekämpmngsmedel bör höjas tiU upp emot 100 kr/dos. Intäkterna kan finansiera bl a arealbidrag och kemUcaUemspektionens arbete. En mUjöavgift på industrieUt producerat krafitfoder bör också övervägas.

Bränslen. Naturskyddsföreningen föreslår differentierad bUskatt baserad på bränslesnålhet och C02-utsläpp samt differentierad fastig­hetsskatt utifrån värmesystem. Hus i kfess ett skuUe t ex ha ett helt förayelsebart koncept, kfess två ha uppvärmning med icke förnyelsebara energUcäUor men som monterat in ackumulatortank. Klass tte är övriga hus.

Takter Länsstyrelsen I Älvsborgs län föreslär ökat nyttjande av bergtäkt framför natargms genom differentierade täktevgifter. Statens namrvårdsverk föreslår att skatt skaU införas pä natargms och en höjning av täktevgiftema.

5.e) A-nsfeg

Flertalet mstanser anför behov av anslag för att bättre kunna bidra tiU en mUjömässigt hållbar utveckling.

OfentUga myndigheten Statistiska centralbyrån och Konjunkturin­

stitutet föreslår förstärkte medel för att utveckfe mUjöräkenskaper samt

kretsloppsstetistik. SMHI föreslår att kunskapsmyndigheterna fär

ytterligare medel för att förmedfe kunskap, riktlinjer och information

nationeUt. SMHI, t ex, behöver mer resurser för att tiU specieUt

kommuner och länsstyrelser tillhandahåUa energi-, kUmat- och vatten-

161

relaterad datainformation och tjänster.

11 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

Sjöfartsverket önskar medel för utveckling av utsläppsreducerande    Prop. 1993/94:111 teknik för att få försurande luftföroreningar från sjöferten att i stort sett    Bilaga 1.1 upphöra. ÖB anser att resurser som frigörs i försvaret även fortsättnings­vis i förste hand skaU användas för materiel mom Försvarsmakten.

Kommuner. Det finns en stark vUja att genomföra kretsloppsstrategier­na inom de kommunförvaltningar som ansvarar för mUjöfrågor, men knappast ekonomiska och personeUa resurser, anser Landstinget i Uppsala län. Glesbygdsmyndigheten hävdar att resurser måste avsättas om kommunema skaU kunna ta sitt ökade ansvar för mUjöarbete och lokala Agenda 21.

Hudduige kommun anser att de nya uppgifter som åläggs kommuner­na mäste stå i proportion tUl de ekonomiska resurser som kommunema tiUdelas. Enköpings och Sundbybergs kommun framför liknande åsUcter. Munkedals och Malå kommun undrar vUka arbetsuppgifter som skaU prioriteras när anslagen minskar.

(Jöteborgs kommun anser att det ekononuska stöd som utiovats av regeringen, bör vara tiUgängUgt inte enbart för de s k "ekokommunerna". Sundbybergs kommun föreslår ett stimulansbidrag för att stimulera kommunerna att utveckfe och genomföra en lokal agenda. Botkyrka kommmun föreslår att särskUda medel skaU avsättas tiU en fond där kommunema kan söka ekonoimsk hjälp för att starta mUjöprojekt, utvecklingsarbete, ete för att förverkUga den lokala agendan. Kommunen kommer i år att genomföra en Kretsloppsmässa. Fömtsatt att det ges ekonomiskt stöd avser kommunen att årUgen genomföra denna mässa med planeringsseminarier, arbetsmetoder o dyl för att ge kommuner och länsstyrelser konkreta modeUer och oUka exempel för genomförande av Agenda 21-arbetet. Naturskyddsföreningen föreslår att statsbidragen tiU kommunala energirådgivare skaU återinföras.

Folkrörelser q2000, Lutherhjälpen/U-fomm och KdS-K föreslår stöd tiU ideeUa organisationers uppföljning av UNCED. IKFF viU att svenska SEED (SoUdarity for Ecology, EquaUty and Development) skaU få medel för att samordna detta. FolkbUdningsförbundet och Statens institut för psykosocial miljömedicin förordar ökat stöd tUl icke-statUga organisationer för att kunna bygga upp mUjönätverk. q2000 förordar särskUda medel tiU kommunikationscentra i olika delar av världen för att bygga upp och stärka nätverk med hjälp av elekttomsk post, fex, video, satelUter, bibUotek m.m.

Folkkampanjen föreslår att stat och kommun bör söka stöd från och anslå medel tiU NGOs för att genomföra mformationskampanjer när det gäller miljö, natar och energi. Mi|jöförbundet anser att eventaeUa StatUga pengar för mUjöarbete skaU fördelas opartiskt enligt en begripUg och acceptabel norm. Statens ungdomsråd tycker att särskUt stöd bör utgå tiU ungdomsorganisationer som bedriver lokala verksamheter med mUjöprofil.

Centerkvinnorna önskar att många skaU fä resa tUl, samt förbereda

och efterbearbeta, FNs kvinnokonferens i Peking år 1995. Svenska

Samernas Riksförbund ser Rovaniemiprocessen som början tiU en

intressant modeU för samarbete meUan uibefoUcningar och regeringar

162

men hävdar att den har begränsat värde utan ekonomiskt stöd tiU

urbefoUcmnars organisationer för förberedelser och deltegande.

Prop. 1993/94:111

Fackföreningar TCO tycker, med hänvisning tiU kapitel 29 i Agenda    Bilaga 1.1 21, som behandlar stärkandet av arbetstagamas och deras feckföreningars roU, att regeringen bör medverka tiU en aktiv trepartssamverkan på mUjöområdet, bl a genom att ge de fackUga organisationema ekonoiniska möjUgheter tiU ett aktivt mUjöarbete.

Forsknings- och utbildningsväsende. I stort sett alfe remissmstanser som bedriver forskning förordar nya och utökade ansfeg tiU oUka forskningsområden. Universitetet i Linköping menar att särskUda medel för fortbUdning av yrkeskategorier som civilingenjörer, ekonomer, jurister ete samt för utveckling av mUjöundervisning är nödvändiga. Dessutom bör en kraftig satsning vfe existerande forskningsråd och sektorsorgan göras på mUjöforskning. q2000 föreslår starkt ökat stöd tiU en expansion av de mUjöekonomiska utbUdningama.

Lunds universitet föreslär särskUt stöd för att under SCBs ledning bygga upp databaser kring befolkning, vatten-, mark- ckU

atmosfariska förhåUanden och bisfe med kunskaper i det intemationelfe databasarbetet. Chalmers tekniska högskola och Göteborgs universitet anser uite att 1 % av renhållningskosmadema i Sverige (50 mUjoner kr) tiU utveckling av metoder för säker återanvändning av avfkU aUs är tillräckUgt.

Forskningsrådsnämnden föreslår att löntagarfondsmedel skaU användas för att finansiera satsningar på högkvahtativa forskningsmUjöer för systemövergripande mUjöfrågor, t ex energi, infiastraktar och Uvsstil. Vidare anser FRN att insatsema för det s k Global Environmental Change-programmet skaU stärkas.

Svenska FN-förbundet menar att FNs institat för nedmstnings-forskning (UNIDIR) bör få ekonomiskt stöd eftersom det arbetar inom områden där nedmstning tangerar mUjö- och utvecklingsfrågor. Institatet bedöms därigenom kunna bidra tiU att uppfecka och utayttja möjUgheter i nedrastiiingens spår. Vidaire föreslår FN-förbundet ökade bidrag tiU FNs kvinnofond UNIFEM.

Särskilda anslag. Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår en höjnmg av anslagen för säkerstäUande av värdefuU natar och att altemativa finansieringsfomer bör utredas. Vicfere föreslås höjcfe ansfeg tiU landskapsvård och NOLA som ett led i 90-talets jordbmkspoUtUc. Medel bör, enhgt länsstyrelsen, även anslås för anläggande och återskapande av biologiskt rika våtmarker och för skyddszoner efter vattendrag. Medlen bör disponeras av länsstyrelsen och styras tiU områden där de gör mest nytta.

Byggforskningsrådet anser att de aviserade nedskärningarna av energiforskningsanslaget strider mot Rio-deklarationen och Agenda 21. Landstinget i Uppsala län anser att det behövs ökade resurser för mUjömättiingar och bedömningar av mUjörefeterad hälsopåverkan inom kommunema samt för att minimera hälsorisker tiU följd av kemikaUehan- tering på lokal, nationeU och interaationeU nivå.

Länsstyrelsen i Älvsborgs län föreslår att anslagen för säkerställande

av värdefuU natar skaU höjas och att alteraativa finansieringsformer skall

utredas. Vidare föresläs höjda anslag tiU landskapsvård och NOLA som

163

ett led i 90-taIets jordbrakspoUtik. Medel bör, enUgt länsstyrelsen, även

anslås för anfeggande och återskapande av biologiskt rika våtmarker och    Prop. 1993/94:111 för skyddszoner efter vattendrag. Medlen bör disponeras av länsstyrelsen    Bilaga 1.1 och styras tiU områden där de gör mest nytta. Länsstyrelsen i Norrbot­tens län anser att resurser bör stäUas tiU länsstyrelsens förfogande för att permanenta det påbörjade Berentssamarbetet.

5.f) Organisation

Länsstyrelsen i Malmöhus län anser att Natarvårdsverkets aktions­program "MUjö '93" kan utgöra en av grandstenama för en nationeU strategi.

Kapacitetsförstärkning. Statskontoret tycker att beslutsmodeUer som används vid stora offentUga beslut bör granskas och förbättras med avseende pä hur mUjöhänsyn beaktas. Det gäUer bl a beslutsfettandet kring infiastmktarsatsningar med fördelning av investeringar på olika trafikslag. Statskontoret föreslår CKkså en stadie av vilka organisations­former som bäst främjar mUjöhänsynstagande i olika sfegs myndigheter. Vidare bör organisationen för mUjötiUsyn anpassas och det som ofta benämns "sektoransvar och decenttaUsering" vidareutvecklas i perspektiv av Agenda 21 s betoning av mångfalden aktörer. Altemativ kan övervägas vad gäUer mtegration respektive särskUjande av uiformation-rådgivning-konttoU, marknadslösningar som alteraativ tiU offentUg regi samt branchorganisationeraas roU.

Sundbybergs kommun anser att det i departementen bör finnas kontaktpersoner som snabbt kan te hand om kommuneraas idéer/initfetiv tiU ändringar i lagstiftningen. Lunds universitet föreslår att mUjö- och natarresursdepartementet uuättar en tjänst som mUjöråd för att samordna mUjöfrågor med andra departement och med forskare. Universitetet anser vidare att myndigheter som helt eUer delvis arbetar med mUjöfrågor, Uksom forskningsfinansiärer pä området, bör samarbeta närmare. Ett annat förslag är att de institationer som främjar föraybara energUcäUor bör stärkas. SundsvaUs kommun föreslår en samordning av olika mUjöåtgärder som följer av t ex mUjöbalken, KLIV-utredningen, utredningen om mUjöövervakningens organisation, kretsloppspropositio­nen och Agenda 21.

Samarbete för Fred föreslår att regeringen, för att öka möjUghetema att uppfyUa bl a Rio-deklarationens princip (26) om fredUg lösning av miljötvister, skaU inrätta ett frcdsdepartement med ansvar för krigs­förebyggande och fredsbyggande. Vidare anser föreningen att riksdag och regering bör göra en översyn av hur totalförsvaret skaU utformas för att under 2000-talet Ugga tiU grand för håUbar säkerhet.

Katrineholms kommun föreslår att en delegation knuten tUl mUjö-

och natarresursdepartementet tiUsätts med uppgift att driva och samordna

arbetet med uppföljning och utvärdering av Agenda 21. Syftet med

delegationen är i huvudsak att uppnå en helhetssyn och kontinuitet över

myndighets- och sektorsgränser Botkyrka kommun framför ett liknande

förslag. Borlänge kommun föreslår att ett kretsloppsinstitat skaU inrättas

med uppgift att bevaka samhäUets åtgärder för övergång tUl kretslopps-

164

samhäUet. Institatet bör ha högsta kompetens och bör t ex granska hur

förslag tiU riksdagen är anpassade tiU kretsloppssamhäUets införande,    Prop. 1993/94:111 följa länsstyrelsers och kommuners åtagande enUgt Agencfe 21, ge vitsord    Bilaga 1.1 tiU projekt tUl underfeg för medelstiUdelning osv.

Bred medverkan. Forskningsrådsnämnden föreslår ett tvåärsprogram som skapar pfettformar för vetenskapUg medling om UvsstU. Programmet skuUe vara en riktad dialog meUan poUtiker, forskare och allmänhet för att öka deltagandet i prioriteringsarbete och beslutsprocesser. KungUga vetenskapsakademien viU att en nationalkommitté för genomförandet av Agenda 21 bör (åter)skapas.

q2000 föreslår att Agenda 21 skaU vidareutvecklas i Sverige vid en konferens vartannat år där personer från kommuner, ideelfe organisa­tioner, regeringskansUet, myndigheter och näringsUv fegger upp gemensamma och/eUer sektorsvisa strategier. Samarbete för Fred föreslår en kommitté, med Uknande sammansättning, för rapporteringen tiUCSD.

Fler folkomröstningar skuUe utvidga demokratin, anser Ung Vänster. Dessutom bör riksdagen bjuda in ungdomar tiU diskussioner om beslut som rör deras framtid. Karlstads och Huddinge konunun påpekar med hänvisning tUl kapitel 24:1,3,8 25:2 och 28:2 att fler kvuinor och ungdomar mäste beredas pfets i riksdagen, kommunfullmäktige m fl nämnder och styrelser.

Kvinnors roU. Kvinnor för Fred efterlyser en strategi från regering och riksdag inför valet 1994 för kvinnors fulfe deltagande som besluts­fattare, planerare och rådgivare i aUa samhäUets sektorer. Lutherhjälpen tillsammans med Kyrkornas U-forum viU att som regel inget kön får ha högre representation än 60% i offentUg planering och beslut.

Ungdomars roU. Statens ungdomsråd påpekar att ungdomar i aUmänhet värderar UvskvaUtet högre än ren materieUt tiUväxt och har ett mer globalt perspektiv på dessa frågor än den äldre generationen. Rådet menar därför att det är angeläget att staten kan initiera och stödja försöksverksamhet för att tiUvarata ungdomars kompetens i det lokala beslutsfattandet. Statens strålskyddsinstitut anser att regeringen bör ta initiativ tiU erfarenhetsutbyte om myndighetemas samspel med ungdoms­organisationer. Vidare anser mstitatet att de juridiska/formeUa följderaa av ökat deltagande av allmänheten i beslutsprocessen när det gäUer mUjöfrågor bör undersökas.

q2000 anser att en foUcrörelserepresentant bör inkluderas i delegatio­nema tiU intemationeUa mUjöförhandlingar och LSU begär att få ha en permanent ungdomsdelegat vid generalförsamlingens och motsvarande FN-möten. Statens ungdomsråd anser att LSU bör få i uppdrag att utaämna en representant som ska följa arbetet i FNs generalförsamling. q2000 påpekar att regeringen i Agenda 21s punkt 25.9h åtagit sig att ta med ungdomsrepresentanter.

Urbefolkningar Glesbygdsmyndigheten föreslär att firågor som rör

samer delegeras tiU sameriksdagen. Svenska Samernas Riksförbund vUl

att samema skaU få delte i aU planering och aUa beslut som rör resursför­

valtning i de samiska områdena och att sametinget tiUäggs reeUa

befogenheter. Förbundet föreslår vidare att samiska ledamöter skaU mgå

165

i Miljövårdsberedningen och Nordiska rådet.

Samverkan stat-kommun. Boverket hävdar att den regionafe be- Prop. 1993/94:111 slutsprocessen för infiastmktaratijyggnad och bevarandet av grönstraktar Bilaga 1.1 är bristfäUigt utvecklad och tillräckUgt starka beslutsorgan saknas. SMHI ser en risk med aUtför långtgående delegering av ansvar i övergripande mUjöfrågor. Huddinge kommun anser att regeringen bör klargöra kommuneraas befogenheter. Regeringen bör överväga vilka förändringar i riktning mot ökade kommunala befogenheter som behövs för att fiämja den svenska uppföljningen av Agencfe 21.

Borlänge kommun föreslår att kommuner med kompetens ges såväl utökad befogenhet genom delegationsmöjUgheter som rätt tiU över-prövning i annan instans för att få en bredare prövning av beslut. Borlänge kommun har på gcxla grander avstyrkt ansökningar utan att få gehör. Om ett beslut ogUlas av skogsvårdsstyrelsen finns inga möjUgheter tiU överprövning. En kommun kan få gehör hos länsstyrelsen som i enstaka feU kan överkfega. Överprövning sker cfe oftast i samma myndighets övre instans, dvs skogsstyrelsen. Förfarandet har effektivt hindrat en bredare prövning.

LiUa Edets kommun efterlyser någon form av nätverk som stöd för de mindre kommunema. Dock har även flera av de större kommunema uttryckt ett behov av att utveckla ett nätverk mellan kommunema för kunskapsutbyte. Motala kommun påpekar att det är nödvändigt med samverkan mellan olika kommuner och steten eftersom miljöföroreningar inte stannar vid kommungränsen. Kommunförbundet anser att samord­ningen meUan kommuner och kommun-stet behöver avsevärt förbättras om målen i Agenda 21 skaU kunna uppnås.

Botkyrka kommun föreslår att arbetet med de lokafe agendoma skaU följas upp genom årUga konferenser och seminarier på såväl riks- som regional och kommunal nivå. Ovanåkers kommun menar att det är angeläget att centralt och regionalt fånga upp goda idéer som arbetets fram inom olika lokala myndigheter i landet för att sedan delge m-formationen tiU andra kommuner. Dette kommer att minska dubbelarbetet och höja tempot i processen. Skövde kommun viU ha råd och ut­vecklingsstöd om hur nätverk kan organiseras, lokafe handlingsprogram kan utarbetes samt hur information och kunskap kan spridas.

Malå kommun föreslår en central datebas där samtiiga kommuner kan inhämte kunskap. Kiruna kommun anser att fömtsättningen för att kommunen skaU lyckas är ett centralt stöd för utijUdning av tjänstemän och poUtiker mom aUa sektorer, normbUdning, kunskapsbaser, ekono­miska styrmedel och en effektiv lagstiftning.

166

MIUÖ- OCH NATURRRESURS

Prop. 1993/94:111

DEPARTEMENTET

BUaga 1.1

Remissinstenser

* = instans som avgett yttrande

1.

Stiftelsen Institatet för framtidsstadier

2.

Brottsförebyggande rådet

3.

Datainspektionen

4.

Styrelsen för u-fendsutbUdning i Sandö (Sandö u-

centmm)

5.

Nordiska AfrUcainstitatet

6*

Beredningen för mtemationeUt tekniskt- ekonomiskt

(BITS)

7.

Styrelsen för interaationeUt näringsUvs-

bisfend (SWEDECORP)

8.

Stiftelsen Svenska mstitatet

9.

Stiftelsen Stockhohns interaationeUa freds-

forskningsinstitat (SIPRI)

10.

KommerskoUegium

11.

Sveriges Exportråd

12.

Stiftelsen Östekonomiska mstitatet

13.

Överbefålhavarcn

14.

Kustijevakningen

15.

Stetens räddningsverk

16.

Försvarets forskningsanstalt

17.

Socialstyrelsen

18

Stetens bakteriologiska feboratorium

19.

Stetens mstitat för psykosocial mUjömedicm

20.

Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och

rationaUseringsinstitat (SPRI)

21.

BarnmUjörådet

22.

SocialvetenskapUga forskningsrådet

23.

FoUdiälsoinstitatet

24.

Vägverket

25.

Stetens väg- och trafikinstitat

26.

Transportforskningsberedningen

27.

Sjöfertsverket

28.

Luftfartsverket

29.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institat

30.

Stetskontoret

31.

Stetistiska cenbbyrån

32.

Riksrevisionsverket

33.

Konjunktarinstitatet

34.

Boverket

35.

Skolverket

36.

FoUcbUdmngsrådet

37.

Forskningsrådsnämnden

samarbete

167

38.

Humanistisk-samhäUsvetenskapUga forskmngsrådet

Prop. 1993/94:111

39.

Medicinska forskningsrådet

BUaga 1.1

40.

NatarvetenskapUga forskmngsrådet

41.  Poferforskningssekretariatet

42.

Vetenskapsakademien

43.

*Universitetet i Stockholm

44.

Universitetet i Uppsafe

45.

Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN]

46.

Universitetet i Linköping

47.

Universitetet i Umeå

48.

*Universitetet i Göteborg

49.

Tekniska högskolan i Stockholm

50.

Chalmers tekniska högskofe Göteborg

51.

Karolinska institatet

52.

*Högskolan i Luleå

53.

Högskolan i Eskilstana/Västeräs

54.

Högskolan i Kalmar

55.

Högskolan i SundsvaU/Häraösand

56.

'Högskolan i Karlsted

57.

Svenska UNSECOrådet

58.

'Stetens jordbraksverk

59.

Sveriges fentiiraksuniversitet

60.

Stetens Uvsmedelsverk

61.

Skogsstyrelsen

62.

*Fiskeriverket

63.

Skogs- och lantbruksakadenuen

64.

'Skogs- och jordbrakets forskningsråd

65.

Svenska FAO-kommittén

66.

ArbetsmUjömstitatet

67.

Arbetarskyddsstyrelsen

68.

ILO-kommittén

69.

*Glesbygdsmyndigheten

70.

Sfatens kultarråd

71.  Riksantikvarieämbetet

72.

Natarhistoriska riksmuseet

73.

Folkens museum - etaografiska

74.

Sfatens invandrarverk

75.

Närings- och teknikutvecklingsverket

76.

'Sfatens pris- och konkurrensverk

77.

Sfatens råd för byggnadsforskning

78.

Sveriges geologiska undersökning

79.

Bergssfaten

80.

Rymdstyrelsen

81.

Patent- och registreringsverket

82.

Domän AB

83.

Ingenjörsvetenskapsakademien

84.

*TekiulcvetenskapUga forskningsrådet

85.

Programrådet för forskning för ett avfåUssnålt

168 samhäUe

72.

'Länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län

Prop. 1993/94:111

73.

'Länsstyrelsen i Mahnöhus län

Bilaga 1.1

74.

'Länsstyrelsen i Norrbottens län

75.

'Länsstyrelsen i Västemorrlands fen

76.

'Länsstyrelsen i Västmanlands län

77.

'Länsstyrelsen i Älvsborgs län

78.

'Länsstyrelsen i Östergötiands län

79.

'Konsumentverket

80.

'Sfatens ungdomsråd

81.

'Statens natarvårdsverk

82.

'KemikaUeinspektionen

83.

'Statens lantmäteriverk

84.

'Centralnämnden för festighetsdata

85.

'Statens sttålskyddsinstitat

100.

'Institatet för vatten- och luftvärdsforskning

101.

'Statens kämkraftinspektion

102.

'Svenska Kommunförbundet

103.

Ale kommun

104.

Aneby kommun

105.

'Bjuvs kommun

106.

'Borlänge kommun

107.

'Dorotea kommun

108.

'Enköpings kommun

109.

'EskUstana kommun

110.

Falkenbergs kommun

111.

Grästorps kommun

112. Göteborgs kommun

113.

Helsmgboigs kommun

114.

Hjo kommun

115.

Hudduige kommun

116.

Hässlehohns kommun

117.

Karlstads kommun

118.

Katrineholms kommun

119. Kimna kommun

120.

Kävlinge kommun

121.

Lessebo kommun

122.

LUfe Edets kommun

123.

Ljusnarsbergs kommun

124.

Luleå kommun

125.

Lunds kommun

126.

Malmö kommun

127.

Mafe kommun

128.

Marks kommun

129.

*Motafe kommun

130.

Munkedals kommun

131.

Osby kommun

132.

Oxelösunds kommun

133.

*PartiUe kommun

169

134.

*Siinrishainns kommun

135.

'Skövde kommun

136.

Sorsele kommun

137.

Stockholms kommun

138.

'Sundbybergs kommun

139.

'SundsvaUs kommun

140.

Tierps kommun

141.

Timrå kommun

142.

Tomelilla kommun

143.

Tranås kommun

144.

Uppsafe kommun

145.

'VaUentana kommun

146.

'Vaxhohns kommun

147.

Vänersborgs kommun

148.

Vännäs kommun

149.

Västerås kommun

150.

Ystads kommun

151.

Ange kommun

152.

'Örebro kommun

153.

Övertomeå kommun

154.

I andstingsförbundet

155.

I andstinget

Blekinge län

156.

I .andstinget

Göteborgs och Bohus län

157.

Landstinget

L Malmöhus län

158.

Landstinget

Stockhohns län

159.

Landstinget

Södermanlands län

160.

Landstinget

i Uppsala län

161.

Landstuiget

1 VärnUands län

162.

Landstinget i Västemorrlands län

163.

Stockholm Environment Institate (SEI)

164.

Grossistförbundet Svensk handel

165.

Sveriges Industriförbund

166.

Skogsuidustrierna

167.

Kooperativa förbundet

168.

lantbrakamas riksförbund

169.

Swedish Cooperative Centre (SCC)

170.

Sveriges jordägarförbund

171.

Sveriges Skogsvårdsförbund

172.

Skogsägarnas riksförbund

173.

Sågverkens riksförbund

174.

Sveriges fiskares riksförbund

175.

Svenska arbetsgivareföreningen

176.

1 andsorganisationen i Sverige

177.

Tjänstemännens centiorganisation - TCO

178.

Sveriges akademUcers centiorganisation

SACO/SR

179.

Motormännens riksförbund

180.

Svenska Åkeriförbundet

181.

BUindustiiförenmgen

182.

Svenska Vägf

5reningen

Prop. 1993/94:111 BUaga 1.1

170

183.

Svenska Lokalttafikföreningen

Prop. 1993/94:111

184.

Natarskyddsföreningen

BUaga 1.1

185.

Jordens Vänner

186.

Fältbiologerna

187. MUjöförijundet

188.

WWF Världsnatarfonden

189.

Det NatarUga Steget

190.

Greenpeace

191.

Röda korset

192.

Lutiierhjälpen

193.

Kyrkornas u-fomm

194.

SEED - SoUdarity for EquaUty, Ecology and Etevelopment

195.

Svenska FN-förbundet

196.

Svenska Freds- ckU skUjedomsföreningen

197.

Fredsrådet

198.

Samarbete för fred

199.

Kvinnor för fid

200.

Intemationelfe Kvinnoförbundet för Fred CKh Frihet

201.

BOTILDA UNIFEM i Sverige

202.

Fredrika-Bremerförbundet

203.

LRF EmUfe

204.

Centerkvinnoma

205.

*FbUcpartiets kvinnoförbund

206.

Kristdemokratiska SamhäUspartiets Kvinnoförbund

207.

Moderata kvinnoförbundet

208.

Svenska Kvinnors Vänsterförbund

209.

Sveriges Socialdemokratiska Kvinnoförbund

210.

Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer

211.

q2000/Ungdomar inför UNCED

212.

Arbetamas BUdningsförbund

213.

Medborgarskolan

214.

Stadieförbundet vuxenskolan

215.

Tjänstemännens BUdningsförbund

216.

Centers ungdomsförbund

217.

Liberafe Ungdomsförbundet

218.

Kristdemokratiska ungdomsförbundet

219.

Mcxlerata ungdomsförbundet

220.

Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund

221.

Ung vänster

222.

Beijerinsstitatet

223.

Stockhomls Handelshögskofe

224.

Movium

225. Svenska Sameraas Riksförbund

226.

Same ätaamn

227.

Saminuorra

228.

KRAFTSAM

171

229.

Svenska Elverksföreningen

230.                                                                            RUcsförtiundet EnergUeverantörema (REL)

Prop. 1993/94:111

231.

Värmeverksföreningen

BUaga 1.1

232.

Svenska Gasföreningen

233.

Svenska Pettoleum Institatet

234.

Svenska KoUnstitatet

235.

Svenska Bioenergiföreningen

236.

Svenska Kraftprcxlucentföreningen

237.

Svenska Kraftnät

238.

Sveriges Energiföreningars Riksorganisation

239.

Svensk Industriförening

240.

HSB:s RUcsfört)und

241.

Hyresgästemas Riksförbund

242.

SBCBO

243.

Sveriges Allmännyttiga Bostadsföretag (SABO)

244.

Sveriges Fastighetsägareförbund

245.

Villaägareförbundet

246.

MUjö- och hälsoskyddstjänstemannaförbundet

Qvriga instanser

247.

Ovanåkers kommun

248.

FoUckampanjen mot kämkraft-kämvapen

249.

WendeUn MuUer-WUle

250.

Sveriges Lantmätareförening

251.

Södertälje kommun

252.

Munkfors kommun

253.

Rädda Bamen

254.

Arnold J. Ahlbäck

255.

Botkyrka kommun

172

BUaga 1:1

Pn)p. 1993/94:111

BUaga 1.1

Sammanställning av yttranden över Ricxleklarationen cKh Agencfe 21 efter remiss från MUjö- ckU natarresursdepartemen­tet

INNEHÅLL

I,

OMRÅDEN FÖR MDJÖPOLITIK

1.

Miy&- och naturresurspoUtik

a.           Kretslppsanpassning   ............................. 

97

b.           Fysisk planering...................................... 

. 

99

c.           Natarvård och biologisk mångfeld............. 

101

d.           Luft   ................................................. 

. 

104

e.           Vatten CKh avlopp................................ 

. 

105

f.            KemikaUekonttoU.................................. 

. 

106

g.           MUjö- och hälsa.................................... 

108

h.

MUjökonsekvensbeskrivningar................... 

109

2

Integrerad miöpoUtik

a.           Jordbruk.............................................. 

110

b.           Skogsbruk............................................ 

112

c.           SamhäUsekonomi CKh näringsUv.............. 

. 

113

d.           Trafik   ............................................... 

117

e.           Energi................................................. 

. 

120

f.            Försvar   ............................................ 

. 

123

g.           Forskning, teknisk utveckling cKh utbUdning       

124

3.

InterationeUt mUjösamarabete

a.           Allmänna synpunkter.............................. 

. 

127

b.           EG/EU   .............................................. 

. 

128

c.           FN-systemet   ..................................... 

. 

129

d.           Globafe mUjöfonden, GEF,

Världsbanken och IMF............................ 

133

e.           Handel, GATT och OECD-samarbete   ....... 

134

f.            Bistånd   ............................................ 

. 

136

g.           Samverkan med Östeuropa   ................... 

140

173

n.

GENOMFORANDE

Prop. 1993/94:111

BUaga 1.1

4.  Åtgärder att genomföras av myndigheter, kommuner,

folkrörelser, näringsUv, fack, vetenskaps- och utbUd-

ningsorgan

a.           OffentUga myndigheter......................     141

b.           Kommuner........................................    145

c.           FoUaörelser (NGOs)...........................    148

d.           NäringsUv, feckföreningar och detaljhandel            149

e.           Forsknings- CKh utbUdningsväsende...    149

5.           Frågor för övervägande och åtgärd av regeringen

a.           Infomiation........................................ 

151

b.           Riktlinjer, normer mm   ..................... 

152

c.           Lagstiftning........................................ 

. 

154

d.           Ekononuska styrmedel....................... 

159

e.           Ansfeg............................................... 

161

f.            Organisation   .................................... 

164

Bifega: Remiss med företeckning över svarande instanser

174

UTRIKESDEPARTEMENTET

Prop. 1993/94:111

AVDELNINGEN FÖR INTERNATIONELLT

BUaga 1.2

UTVECKLINGSSAMARBETE

1993-11-29

SAMMANSTÄLLNING   AV   REMISSYTTRANDEN   FRÅN   BI-STÅNDMYNDIGHETERNA OM UPPFÖLJNING AV UNCED

1. Uppdrag och sammanfattning

I mitten av juni 1992 gav regeringen biståndsmyndighetema i uppdrag att redovisa hur de avser att följa upp FN:s konferens om mUjö och utveckling i Rio (UNCED) och vilka implikationer överenskommelserna där har pä deras verksamhet. Under hösten 1992 inkom yttranden över UNCED från SIDA, SAREC, BITS och SwedeCorp med redovisnmg av vUka åtgärder som planeras för att stödja genomförandet av det hand­Ungsprogram (Agenda 21) som antogs. FöreUggande sammanställning redovisar respektive biståndsmyndighets yttranden över uppföljnmgen av UNCED.

Sammanfettningsvis menar biståndsmyndighetema att åtskUUga av de gmndfeggande tankegångarna i Agenda 21 återfinns redan inom det svenska biståndet. Det gäUer bl.a. fettigdomsuiriktningen, vUcten av foUchgt deltegande i utvecklingsprocessen samt betoningen av enskUda organisationers roU. Det femte biståndsmålet ("firamsynt hushållning med natarresurser CKh omsorg om mUjön") har, menar biståndsmyndig­hetema, sedan mitten pä 1980-talet varit vägledande i utformning av biståndsinsatser med inriktning mot uthåUig utveckling.

Ingen av myndigheterna ger uttryck för behov av genomgripande förändringar av verksamheten tUl följd av UNCED, men både SIDA och SAREC menar att Rio-konferensen gav tiUfäUe att tiU viss del om-prioritera och förstärka arbetet inom vissa verksamhetsområden. SIDA och SAREC lyfter särskUt fram två huvudområden mom vilka särskUda satsningar kommer att göras. Det gäUer dels kapacitetsuppbyggnad i mottagarländema, med satsningar på bl.a. institationsutveckling, utiiUdning och mUjöekonomi som vUctiga komponenter, dels det utiiåUiga utayttjandet av natarresursbasen.

Alfe fyra myndighetema betonar vUcten av samaibete och samordning

med andra biståndsgivare, såväl nationeUt som mtemationeUt. LUcaså är

aUa fyra eniga kring behovet av att integrera mUjöaspektema i den

dagUga biståndsverksamheten och att med hjälp av ett tvärsektorieUt

tänkande komma närmare problemens lösning. MUjökonsekvensbe­

skrivningar som instmment för bedömning av biståndsmsatser är något

175

som såväl SIDA som BITS och SwedeCorp säger sig använda, i en eUer

annan form. Att arbetet med att genomföra Agenda 21 kräver omfettande    Prop. 1993/94:111 resursöverföringar lyfts fiam av såväl SEDA som SAREC, BITS och    BUaga 1.2 SwedeCorp. En gemensam inventering av den svenska resursbasen vad gäUer mUjökunnande inom olika sektorer har gjorts och alfe fyra myndighetema har eUer planerar att på olika sätt stärka den egna kompetensen inom mUjöområdet.

2.  SEDA

UNCED slog fest de nära sambanden mellan mUjö och utveckling. Det femte biståndsmålet och den koppUng mellan mUjö och utveckling det inneburit har varit en vUctig pfettform för utvecklingen av SIDA:s (Swedish Intemational Development Authority - Styrelsen för intematio­neU utveckling) aibete med mUjöfrågoma. AUa programområden i Agenda 21 har relevans för u-ländema, men en del anses vara av större betydelse för SIDA:s biståndsverksamhet än andra. Inget av avsnitten i Agencfe 21 som är viktiga från u-ländemas synpunkt kräver, menar SIDA, några radUcalt nya SIDA-insatser, men inom vissa områden bör SIDA:s arbete förstärkas som ett resultat av UNCED.

SIDA viU först cKh fiämst driva frågan om att integrera mUjöaspek­tema i samtUga program och projekt. SärskUcfe satsningar kommer vidare att göras på två huvudområden, dels kapacitetsuppbyggnad i mottagar­ländema, med satsningar på mUjöplanering, institationsutveckling, UtbUdning och mUjöekonomi som viktiga komponenter, dels det uthålliga utnytandet av naturresursbasen - mark, skog och vatten, vilket även inkluderar den marina mUjön och den biologiska mångfalden.

För att konkreta resultat skaU uppnås är en inriktiung på lokal CKh nationeU nivå viktigast. Goda resultat kräver långsUctighet CKh land­kännedom. Mycket av uppföljningen av UNCED för SIDA:s del måste därför ske inom ramen för uisatser i de svenska programländerna. Analysen av vad som kan göras i detta avseende kommer att återfinnas i den miöprofil som SEDA sammanstäUer för respektive mottagarland. MUjöprofilema som instrament för biståndet kommer att utveckfes CKh utayttjas intensivare CKh mer systematiskt. Behovet av poUcyutveckling CKh planeringsuistmment för att stärka integreringen mellan mUjö och utveckling i mottagarländeraas beslutsfettande niåste, enhgt SIDA, betonas.

Institutions- och kapacitetsbyggnad är av central betydelse enUgt

SIDA, vUket bl.a. återspegfes i diskussionen kring ökade mUjösatsningar

inom ramen för förvaltiiingsbistånd. Dels utgår stöd tiU skapandet av

mUjömyndigheter i programländeraa, dels ges stöd tiU utvecklandet av

mUjöfegstiftiiing. En aUt större vikt feggs vid begreppet mUjöekonomi

och ett program för kapacitetsuppbyggnad i mottagarländerna kring

förhåUandet meUan ekonomi och ekologi har utarbetats. Den centrala roU

mUjöundervisningen har att spefe betonas och SIDA avser att på ett mera

samlat sätt bisfe mUjöundervisningsarbetet i vissa länder. I Agencfe 21

betonas betydelsen av de enskUda organisationernas arbete. SIDA har ett

176

samarbetsavtal med Natarskyddsföreningen avseende stöd tiU mUjöorga-

nisationer i u-ländema. EnUgt ett försfeg skaU de svenska orgaiusationer-    Prop. 1993/94:111 na i sina bidragsansökningar hos SIDA ange mUjökonsekvensema av det    BUaga 1.2 projekt man avser att genomföra.

SIDA avser fortsätta betoningen på insatser inriktade på ett uthålligt utnyttjande av naturresursbasen. Vad gäUer att få tiU stånd ett uthåUigt jordbruk har SEDA mångårig erfarenhet genom markväidsprogrammen i bl.a. östra cKh södra Afrika. Ett genomgående drag är att programmen gått frän en teknisk inriktning mot en större anpassning tiU lokafe ekologiska och socio-ekonomiska förhållanden CKh med ett större mått av foUcUgt deltagande. Ete nordiska ländema betonade bl.a. inför UNCED behovet av en ny syn på vattenresursemas skydd och användning. SIDA planerar att utvidga sitt engagemang pä vattenområdet, vUket även inkluderar de marina mUjöfiägoma. SEDA har även ett dokumenterat intresse för frågor kring biomängfaldskonventionen.

SIDA har antagit riktlinjer för mUjökonsekvensbedömningar av i princip aUa insatser. IntemutbUdning i mUjöfrågor inom SIDA pågår. Riktlinjer för utvärdering av mUjöaspekter av insatser håUer på att utarbetas. AvsUcten är också att SIDA:s statistikredovisning i fiamtiden skaU spegfe mUjöinsatser och mUjökomponenter i biståndet på ett mera UtförUgt sätt.

SIDA betonar behovet av samarbete med andra givare, såväl nationeUa som UitemationeUa, när det gäUer uppföljningen av UNCED. I dis­kussioner tiUsammans med SAREC har ett antal områden identifierats där en närmare samverkan meUan de båcfe myndighetema kommer att ske i syfte att uppnå större effekt i mottgarländema. Det gäUer marin mUjö, markvärd/skog, vattenresursutayttjande, biologisk mångfeld, energi, befolkningsområdet, mUjöekonomi ocn allmänt en kapacitetsuppbyggnad på mUjöområdet.

3.  SAREC

SAREC (Swedish Agency for Research Ccxiperation with Developuig Countries - Styrelsen för u-landsforskning) har inom sina olika verksam­hetsområden gjort en genomgång av verksamheten i refetion tiU UNCED:s slutsatser och rekommendationer. Införandet av det femte biståndsmålet i mitten på 1980-talet har mneburit att SAREC:s arbete på flera områden utformats för att främja en långsiktig hushållning med natarresurser. Genomgången har också pekat på behovet av tvärsektori­eUt samarbete och samordning med andra biståndsorgan. Samarbete är nödvändigt för att undvika spUttring av biståndsmottagares verksamhet (Kh för att öka effektiviteten av insatser. Etet minskar även deltagande organisationers handläggningsaibete för varje msats. En vUctig samarbets­partner för SAREC är kanadensiska IDRC, en forskningsstödjande organisation med i stort sett samma målsättningar som SAREC.

Uppföljningen av UNCED erbjuder, menar SAREC, ett vUctigt tillfäUe

att prioritera ett antal delfrågor inom SAREC:s verksamhet. Kapacitets-

och kunskapsbyggande ges en framttädande pfets i UNCED. Ländemas

177

ökade kapacitet att bygga upp och använda kunskap anges som en viktig

12 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

fömtsättnmg   för  fitämjandet  av  en  håUbar  utveckling.   Stödet  tiU    Prop. 1993/94:111

uppbyggnad av kapacitet i de fettiga länderna är därmed en central    BUaga 1.2

prioritering inom biståndet och SAREC lyfter särskUt fram sektorerna

udiUdning, forskning och förvaltningsbistånd. SAREC anser det vUctigt

att stödja forskning som arbetar med problemställningar kring uthåUigt

naturbruk baserat på fettiga gmppers föratsättningar.  Att utveckfe

nyttjandeformer som medger produktion utan försUtning ckU förlust av

natarresurskapitalet är därför av hög angefegenhetsgrad. SAREC har med

denna utgångspunkt utarbetat riktlinjer för forskningsstödet rörande

grödor,  husdjurshållning,   skog  cKh  trädbmk,  markanvändning  CKh

vattenutayttjande,   akvatiska  resurser,   bioteknik  samt  olika  sociafe,

poUtiska och institationeUa frågor med anknytning tiU utveckUngen i

landsbygdsområden.

I samband med UNCED identifierades ett stort behov av kunskapsut­veckling kring fektorer av socio-ekonomisk och kultareU karaktär. I ett sådant arbete kommer enskilda organisationer, som bygger verksam­heten på nära kontakt med lokalbefolkningen, att få betydelse. Det är därför SAREC :s avsikt att fördjupa samarbetet med enskUda oiganisa­tioner som har god förmåga att bidraga tiU forskning och poUcydialog i mUjöfrågor. Bärkraftig utveckling fordrar en mUjövänUg energisttategi som är baserad på fömybara energUcäUor CKh effektiv energianvändning. Fortsatt forskning samt spridning och marknadsföring av redan framtagen kunskap är vUctigt, menar SAREC. Det kommer, enhgt SAREC, aldrig bU möjUgt att tiU fiiUo beakta mUjöns roU i utvecklingsprcKessen förrän sambanden mellan ekonomi cKh ekologi blir bättre kartfegcfe ckU erkända. Därför är det angefeget att stödja uppbyggnad av kapacitet inom miyöekonomi. SAREC lyfter även firam forskning mom hälsoområdet. ÅtskiUiga av världens hälsoproblem hänger samman med mUjöförsUtning och mUjöförstörelse CKh det finns behov av hälsoforskning som utgår inte från sjukdomarna utan från nuljön. Sambanden meUan befoUcningsfethet, folkökning, fettigdom och mUjöförsUtning är kompUcerade ckU

SAREC avser därför öka stödet tiU forskning CKh spridning av resultat inom befolkningsområdet.

Som ett led i arbetet att öka medvetenheten i olika länder kring sambanden mellan mUjö cKh utveckling förbereder SAREC, i samarbetet med EDRC, att stödja utvecklingen av brecfe fora där representanter för forskning, poUtUc, näringsUv, foUcrörelser m.fl. kan mötas och utväxfe tankar kring Agenda 21.

4. BITS

BITS (Beredningen för interaationeUt tekniskt-ekonomiskt samarbete -

Swedish Agency for Interaational Technical and Economic Co-operation)

verksamhet bygger på kunskaps- och teknologiöverföring samt kompeten­

sutveckling genom u-krediter, tekniskt samarbete, interaationeU

kursverksamhet samt samarbete med Östeuropa. Verksamheten styrs av

efterfrågan från samarbetsländema och bygger på den svenska resurs-

17g

basens   kompetens   och   konkurrenskraft.   MUjöområdets   andel   av

verksaniheten har, menar BITS, ökat under senare år och de ger följande    Prop. 1993/94:111

exempel. Inom det tekniska samarbetet svarade andelen mUjöinsatser för    BUaga 1.2

12 % av gjoida åtaganden 1990/91 och för 29 % 1991/92. I samarbetet

med Östeuropa har nämiare 40 % avsett mUjöuisatser. U-krediter på

nämiare 3(X) mUjoner kronor har lämnats tiU direkta mUjöinvesteringar

(Kh antalet intemationeUa kurser i mUjövård har utökats.

BITS tror att UNCED-uppföljningen kommer att lecfe tiU en växande efterfrågan på samaibete med Sverige inom mUjöområdet både vad gäUer kunskapsöverföring inom det tekniska samarbetet och kursverksamheten (Kh teknologi- CKh prcxesskunnande inom u-kreditgivningen.

BITS strävar efter att integrera mUjöfrågoma i biståndet. Under vären 1992 utarbetades en mUjöstrategi för i första hand u-kreditverksamheten med krav pä bl.a. mUjökonsekvensbedömningar. Strategin kommer att vidareutvecklas CKh anpassas tiU andra delar av BITS verksainhet.

BETS inriktning på energi, industri, skog, gmvor, vattenrening m.m. reflekterar det svenska kunnandet. Ett viktigt insatsområde inom firamför aUt det tekniska samarbetet gäUer utiiålUgt skogsbruk.

Arbetet med att genomföra Agenda 21 kräver omfettande investeringar och resursöverföringar. Därmed är samverkan med andra organ viktigt. BITS har ett växande samarbete med Världsbanken pä mUjöområdet, där bankens kompetens CKh kapital förenas med medlemsländemas kunnande och teknologi. En särskUd miljöfond har inrättats i banken för att möjUggöra utayttjande av medlemsländernas kompetens i bankens förberedelser, uppföljning ckU utvärdering av mUjökrediter. BEES avser att fördjupa samarbetet. Inom ramen för samarbete med Afrikanska utvecklingsbanken lämnas stöd för uppbyggnad av bankens egen kompetens på mUjöområdet. Vad gäUer u-krediter fömtses ett närmare samarbete med bl.a. Världsbanken CKh regionafe utvecklingsbanker. Andra former för mUjösamarbete som BITS överväger att vidareutveckfe är kreditramar tiU nationelfe utvecklingsbanker för mUjöförbättrande investeringar. Den första mUjöramkrediten lämnades tiU en nationeU utvecklingsbank i Malaysfe våren 1992. Med hänsyn tiU de stora behov av resursöverföringar som beräknats för att genomföra Agencfe 21 kommer BEES att vidareutveckfe u-kreditsystemets möjUgheter ckU verka för större flexibiUtet i tUlämpningen.

Arbetet med att utveckfe kompetens och metcxler för att öka försfeelsen och integrera mUjöfrågoma i utvecklingsarbetet förväntas också lecfe tUl en ökad samverkan meUan BEES olika verksamhetsområden. Former för att kombinera BEES oUka instrament utgör ett led i det fortsatta arbetet med mUjöstrategi för BEES verksamhet.

5.  SwedeCorp

SwedeCorp (Swedish Intemational Enterprise Etevelopment Corporation -

Styrelsen för intemationeUt näringsUvsbistånd) startade sin verksamhet

1991 och är inriktad på att firämja god affärsmUjö och utiiåUigt goda

affärer för u-länder och för Östeuropa. Sedan 1992 har ansvaret för

179

delområdet industrieU mUjövård (IM, vUket inbegriper såväl industrieU

nuljö som arbetsmUjö) överförts från SIDA tiU SwedeCorp. En kungstan- Prop. 1993/94:111 ke i SwedeCorps verksamhetsidé är att integrera IM-frågor i det övriga BUaga 1.2 arbetet. SwedeCorp viU med sina insatser inspirera näringsUvet i u-ländema och i Östeuropa att självt inse fördelarna med att mföra förbättringar inom IM-området. EnUgt SwedeCorp tyder den firamgång Intemationelfe Handelskammaren rönt med sin "Business Charter for Sustainable Development" på ett stort CKh växande intresse för IM-frågor hos privata företag i u-världen.

SwedeCorp arbetar inom tre verksamhetsområden: investeringsverk­samhet, näringsUvsutveckling och importfirämjande. IndustrieU mUjövåid skaU vara en integrerad del i dessa verksamhetsområden.

Investeringsverksamheten består av samriskprojekt med Swedfund som partaer och med företag i Sverige, u-länder CKh Östeuropa som målgrapp. I ett projekts föiberedelseskede görs normalt en mUjökonse-kvensbedömning som syftar tiU lösningar som dels främjar gcxl arbets­mUjö, dels minimerar projektets negativa inverkan på mUjön. EnUgt SwedeCorp tyder erfarenhetema hittiUs pä att mUjöfrågoma tillmäts aUt större tyngd i beslutsfettandet och de uppmärksammas tidigt i berednings­processen.

Etet näringsUvsfränyande stödet mriktas på branschorganisationer och institationer i mottagarländema som önskar förbättra föratsättningasr för ökad export eUer prcxluktion för den inhemska marknaden. Stödet koncentreras tiU länder där SwedeCorp bedriver proaktiva näringsUvsin-satser och företrädesvis tiU industribranscher inom vilka Sverige har ett stort kunnande. MUjöinsatser kommer att genomföras huvudsakUgen i de ca femton samarbetsländer i vilka SwedeCorp avser att etablera ett bredare samarbete med näringsUvssektom. I de landanalyser som gÖrs i samband med beslut om bredare samarbete mgår dels avsnitt om det allmänna feget i landet vad avser industrieU mUjövård, dels om intresset frän näringsUvets sida för samarbete inom detta område.

Den importfrämjande verksaniheten har som målgrapp företag och exportoiganisationer i u-länder samt svenska importörer och deras organisationer. I samband med beredning av insatser undviks sådana varor som i sin framställningsprocess har aUvarUga mUjökonsekvenser. Inte heUer ges stöd tiU sådana produkter vars konkurrenskraft på i-landsmarknadema tiU stor del beror på fegt stäUcfe mUjökrav i tiU-verkningslandet.

SwedeCorp har förstärkt sin kompetens med mUjörådgivare som tiUsammans med intema kurser i mUjövård för personalen kommer att ytterUgare tydUggöra IM-fiågoraas profil inom SwedeCorps verksamhet.

180

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Redovisning av milj

ö

situationen

Inledning

I denna rapport redovisas miljösituationen i Sverige, specielU vad avser hoten mot de övergripande miljömål som riksdagen tidi­gare beslutat:

att skydda människors hälsa

att bevara den biologiska mångfalden

att hushålla med uttaget av naturresurser så att de kan utnytt­jas långsiktigt

att skydda natur- och kulturlandskap

1 förhållande till förra årets redovisning har det gjorts en uppda­tering, och vissa nya redovisningar har kommtt till Underlaget har tagits fram av Statens naturvårdsverk i samarbete med Boverket, Kemikalieinspektionen, Statens stråbkyddsinstitut och Statistiska centralbyrån.

181

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

1. Anv

ä

ndningen av mark och vatten

Ö

vrig mark

Av riksdagen antagna riktUnjer:

Fömybara rcsursei skall utnyttjas inom ramen för ekosystemens produktions­förmåga. Användning av icke föraybara naturresur­ser skall i ännu högre grad präglas av en ansvarsfull hushållning, (prop. 1990/ 91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:330)

L

ä

nen 

å

r angivna fr

å

n norr till s

ö

der. De fyra st

ö

rsta sj

ö

amas ytor 

ä

r inte l

ä

nsf

ö

rdelade.

K

ä

lla: SCB.

Figur 1.1   Markanv

ä

ndningen l

ä

nsvis 1990, %.

Bebyggd      D Jordbruks-    B Skogs­

mark              mark               mark

Totalt Norrbottens

V

ä

sterbottens [J

J

ä

mtlands

V

ä

stemorrlands

G

ä

vleborgs

Kopparbergs

Värmlands

Uppsala

V

ä

stmanlands

Ö

rebro

Stockholms

S

ö

dermanlands

Ö

sterg

ö

tlands

Skaraborgs

Ä

lvsborgs

G

ö

teborgs och Bohus

J

ö

nk

ö

pings

Gotlands

Kalmar

Kronobergs

Hallands

Blekinge

Kristianstads
[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

hus

D Varten

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Markanv

ä

ndningen

Sveriges totala areal innanför kustlinjen är 45 milj ha, varav 41,1 milj ha är land och 3,9 mUj ha är vatten.

Landarealen består av:

 1,1 mUj ha bebyggd mark

       3,5 mUj ha jordbruksmark (varav 2,9 milj ha är

åkermark och 0,6 milj ha betesmark)

23,6 milj ha skogsmark

12,9 mUj ha övrig mark (varav 5,0 mUj ha är myr, 6,0 mUj ha är berg och fjäU och 1,9 milj ha övrig mark)

Mellan åren 1980 och 1990 ökade den bebyggda marken med 32 500 ha medan jordbruksmarken mmskade med ca 100 000 ha. Sedan 1960 har jordbmksmarken minskat med ca 0,4 mUJ ha.

Strandomr

å

den

Sverige har långa kuststräckor och många sjöar (9 procent av arealen innanför kustlinjen är vatten). Under tidigare decennier har bety­dande delar av kusten bebyggts och det blev allt svårare för allmänheten att kunna ströva och vistas utmed stränderna.

Det finns stora regionala variationer i hur strän­derna har bebyggts.

I Stockholms skärgård har stränderna längs delar av fastlandet och pä vissa öar bebyggts i stor omfattning inom 100-meterszonen närmast vatt­net.

Ytterligare bebyggelse i skärgården innebär i vissa områden också risk för saltvatteninträngning i markens sötvattenmagasin pga. ökad vattenför-bmkning.

Nybebyggelsen vid stränderna har avtagit som följd av det generella strandskyddet som infördes 1975. Förloppet är likartat över hela landet.

Jordbruk och skogsbruk

Jord- och skogsbruket har bidragit till ett va­rierat kulturlandskap och en variationsrike­dom hos växt- och djurarter. Under de senaste årtiondena har kraven på effektivisering och ökad produktion medfört negativa miljö­effekter.

Jordbruket har givit upphov till kultur­värden som visar sig i landskapets utformning, i vegetation, bebyggelse och fomlämningar. Jordbrukets mångformiga markanvändning har vidare skapat förutsättningar för ett stort antal arter, framför allt sådana som år knutna till olika former av hävd.

Av riksdagen antagna riktlinjer:

Jordbruket >kall beakta behovet :iv en god miljö tich en långsiktig hushällning med naturresurser, (prop. l9S'J'')():1.4fi. het. iy89'90:JolJ25. rskr. lytiyW:.:?)

Skogsbruket skall bedrivas sä att den biiilogibka mångfakk-n behålls, (prop. 10'»2/

183

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Hoten mot natur- och kulturvärdena i odlings­landskapet är förbundna med såväl ökad effektivi­tet och intensitet i produktionen som med nedlägg­ning av jordbruksmark och bristande hävd. För natur-ochkulturvärdena viktiga landskapselement såsom öppna diken, stenmurar och åkerholmar har bortrationaliserats på mänga håU.

Omställningsprogrammet (till ett avreglerat jordbruk) började genomföras är 1991. Spannmåls­arealen har sjunkit från 1 330 000 ha år 1990 tiU ca 1155 000 ha år 1993. Grovfoderarealen har under samma period ökat från 940 000 ha till ca 1070 000 ha.

Intresset för att ställa om till annan produktion än Uvsmedelsproduktion har minskat, vilket fram­går av bl.a. anslutningen till omställningspro­grammet och jordbrukamas tveksamhet tUl andra alternativ än spannmålsodling.

Enligt Jordbruksverket är anslutningen till om­ställningsprogrammet för närvarande ca 371 000 ha. Omställningen har medfört en väsentlig redu­cering av spannmålsöverskottet.

Enligt preliminära uppgifter som jordbrukarna lämnat till lantbruksregistret (LBR) avseende för­hållandena den 10 juni 1993 anger verket, i sin

rapport 1993:18 Uppföljning av livsmedelspolitiken, att drygt hälften av omställningsarealerna (ca 55 %) var åtgärdade, dvs. omställda, medan resten låg i s.k. vänteläge. Av de åtgärdade arealerna ut­gjorde 71 % extensivt bete, 13 % var omstäUda tiU skog, energiskog och våtmark och 16 % tUl nisch­grödor m.m. samt industri- och energigrödor.

Ett anläggningsstöd lämnas utöver omstäUnings-stöd vid anläggning av energiskog, lövskog och våtmarker. Särskilt bidrag ges också tiU ädel-lövskogsplantering. Den 30 juni 1993 hade ca 4 350 företag beviljats anläggningsstöd för ca 32 400 ha tiU ett belopp om ca 415 miljoner kronor. Åtgärder var genomförda och godkända på knappt hälften av marken.

Avverkningarna inom skogsbruket har ökat väsentligt under 1900-talet. Trots detta har virkes­förrådet i skogen under denna tid ökat med 60 %. Barrträdens andel av virkesförrådet har stigit. Under senare är har skogsdikningen minskat kraf­tigt sedan tillståndsplikt infördes år 1986 och stats­bidragen för dikning avskaffades är 1991.

Skogsgödslingen har minskat kraftigt från mit­ten av 1980-talet.

Figur 1.2   Omst

ä

llningsarealer 1993, ha.

Nischgr

ö

dor m.m. samt industri- och energi­gr

ö

dor (16%)

X
[REDACTED_EFTERNAMN], energiskog och v

å

tmark (13%)

y

K

ä

lla: Jordbruksverket.

Extensivt bete (71 %)

184

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

2. Naturtyper och arter

5-10 procent av landets växt- och djurarter är hotade i den bemärkelsen att deras långsiktiga överlevnad inte kan anses säker i just vårt land. Den biologiska mångfalden - variationen bland arter, inom arter och bland ekosystem och biotoper-minskar, och minskningstakten har ökat under senare år.

Av riksdagen antagna

Nyttjandet av marken och \' ske på ett sätt som niöjliggi variation av naturtyper, bici!' ter kan bibehållas och ;. kommande arter kan bevai as bestånd, (prop. 1990/91:90. 91:JoU30, rskr. 1990/91:343)

Hotade arter och naturtyper

För många arter, framför allt mossor, lavar och svampar, är de skandinaviska förekoms­terna viktiga att bevara också i ett internatio­nellt perspektiv. De största hoten på artnivå orsakas förnärvarande av markanvändningen inom skogs- och jordbruket, bl.a. beroende på att dessa verksamheter bedrivs över större de­len av Sveriges landyta. Vidare finns de flesta djurarterna i skog och odlingslandskap.

Om markanvändningen.

Våtmarksarealerna har minskat kraftigt under de senaste 100 åren. I delar av jordbrukslandskapet har upp tiU 90 % av de ursprungliga våtmarkerna dikats ut.

Dagens areal av naturbetesmark omfattar mindre än 25 % av den areal som fanns vid mitten av 1920-talet.

Av de naturliga slättermarkerna återstår endast några fä promille och av ur­skogarna endast några få procent.

185

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Figur 2.1   Hotade, s

ä

llsynta eller h

ä

nsynskr

ä

vande djur i Sverige. Andel arter av totalt samt hotorsaker.

Djurgrupp                  Ej hotade, s

ä

llsynta och h

ä

nsyns-        Hotade, s

ä

llsynta

St

ö

rsta hotorsak

Antal arter i Sverige

kr

ä

vande                                            osv.

St

ö

ming

Skogsbruk

Jordbruk

D

ä

ggdjur 66 st

BBIHHH

F

å

glar 244 st

BBHHHHUHII

Jordbmk

Skogsbruk

St

ö

rning

Kr

ä

l- och groddjur 20 st

Jordbruk Skogsbruk

Fiskar 150 st

Luftf

ö

roreningar/ 

Ö

verg

ö

dning Hot mot vatten

Ryggradsl

ö

sa djur 32 000'st

"I                 i                 i                 1

Skogsbmk

Jordbmk

Ö

vrigt eller ok

ä

nd

)0

t

Illl 

'o                20                40                60                80               1C

1) Registrerade arter exkl. marina arter. D

ä

rut

ö

ver finns uppskattningsvis 3000 

ä

nnu ej

registrerade arter.

K

ä

lla: Artfakta 1992, Databanken f

ö

r hotade arter.

75 % av de hotade, sällsynta och hänsynskrävande kärlväxterna är knutna till odlingslandskapet.

64 % av de hotade, sällsynta eller hänsyns­krävande lavarna lever i skogsbiotoper.

De två viktigaste hotorsakerna är skogsbruket och luftföroreningarna.

85 % av de hotade, sällsynta eller hänsynskrä­vande storsvamparna lever i skogsbiotoper.

Bland de hotade, sällsynta eller hänsyns­krävande ryggradsdjuren påverkas 22 % av biotop-förändringar m.m. orsakade av skogsbruket medan 23 % påverkas av biotopförändringar m.m. orsa­kade av jordbruket.

Motsvarande siffror för de ryggradslösa djuren är 44 % (skogsbruket) respektive 34 % (jordbru­ket).

186

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Skydd och v

å

rd av natur- och kulturlandskap

Naturvårdslagens olika skyddsformer är ett av naturvårdens starkaste instrument Inrättan­det av nationalparker, naturreservat, natur­vårdsområden och djiirskyddsområden kom­mer inte ensamt att kunna upprätthålla den biologiska mångfalden, men kommer att vara ett viktigt medel även framgent

Ett viktigt bevarandearbete möjliggörs också genom de avtal som tryggar fortsatt vård av värdefulla odlingslandskap och innebär att samhälletbetalarför "naturvårdsproduktion ".

Figur 2.3 Den totalskyddade skogsmarksarealen 1990 f

ö

rdelad p

ä

 l

ä

n ocli i de fyra nordv

ä

stligaste l

ä

nen ovanf

ö

r resp. nedanf

ö

r slcogsodlings-gr

ä

nsen (1000 hektar).

Figur 2.2   Lagstadgat skydd av natur f

ö

rdelat p

ä

skyddsformer 1993-06-30.

Omr

å

destyp

Antal

Total-

D

ä

rav land-

areal (ha)

areal (ha)

Nationalparker

22

631 332

579 238

Natun-eservat

1 470

2 442 137

2 000 481

Naturv

å

rds-

omr

å

den

104

179 928

112 508

Djurskydds-

omr

å

den

928

113 293

61 091

Summa

1993-06-30

2 524

3 366 690

2 753 318

K

ä

lla: sm, Naturv

å

rdsenheten.

Siffrorna inom l

å

nen anger total-skyddad skogs­mark i 1000 hektar I de fyra nordv

ä

st­liga l

å

nen anges arealen ovanf

ö

r resp. nedanf

ö

r skogsodlings­gr

ä

nsen. Procent­talen som anges f

ö

r de fyra nord­v

ä

stligaste l

ä

nen visar andel av total-skyddad skogs-mark i landet.

K

ä

lla: SLU Rapport 48, 1990.

187

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Totalt skyddas ca 2,7 miljoner ha land vilket mot­svarar ca 6 procent av Sveriges landareal. Naturre­servat är den vanligaste skyddsformen. Skyddet har på senare tid inriktats främst pä ohka typer av naturskogar.

Den skyddade arealen är mycket ojämnt förde­lad i landet. Av nationalparks- och naturreservats­arealen ligger ca 78 % i Norrbottens, Västerbott­ens och Jämtlands län. Endast 5 % av den skyd­dade arealen ligger i Götaland.

Totalt är knappt 3 % av Sveriges produktiva skogsmark skyddad som reservat. Merparten av denna areal ligger ovanför gränsen för fjällnära

skog. Där är ca 40 % av den produktiva skogsmar­ken skyddad. Ytterligare ungefär 10 % betraktas som svärföryngrad och kommer därför inte att slutawerkas. Nedanför skogsodUngsgränsen är en­dast ca 0,5 % av skogsmarken skyddad. Motsva­rande tal för jordbruksmark är ca 1 %.

NaturUga slätter- och betesmarker har minskat mycket kraftigt under 1900-talet. 1 dag finns endast ca 200 000 ha naturbetesmark och ca 2 500 ha naturUg slåttermark kvar med höga naturvärden. Länsstyrelsema har tagit fram bevarandeprogram för värdefulla odlingslandskap som preUminärt omfattar 1,2 mUjoner ha.

Figur 2.4   Arealer jordbruksmark som omfattas av sk

ö

tselavtal 1993-06-30

Typ av mark

NOLA-avtal (ca 4 000 st) ha

LANDSKAPSV

Ä

RDs-avtal

(ca 11 000 st)

ha

Naturbetesmark

36 700

Sl

å

ttermark

1 200

Kultiverad betesmark

4 200

Å

ker (inkl. sl

ä

tter och

3 500

betesvall)

Ö

vrig mark

100

(Inkl. skogsbete

vid f

ä

bodar)

86 100 1 400 35 100 139 600

3 800

Totalt

45 600

266 000

188

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

3.

Å

teranv

ä

ndning, 

å

tervinning och avfall

Industrin ger upphov till den största mängden avfall i Sverige. Det avfall som uppkommer som en direkt följd av företagens produktion -branschspecifikt avfall - svarar för nästan 75 % av den totala avfallsmängden. Gruvin­dustrin är den enskilda bransch som genererat mest Huvuddelen av industriavfallet depone­ras. Avfalls- och återvinningsfrågorna har kommit att bli allt viktigare världen över. Den andel av avfallet som återvinns har de senaste 20 åren ökat, och trenden pekar mot en fortsatt ökad återvinning.

Sverige ligger nära genomsnittet i en intemationeU jämförelse avseende återvinningen avpapper/papp-och glasavfaU i de tolv OECD-länderna. Återvin­ningen år 1990 var i dessa länder i genomsnitt 40 % för papper/papp och 42 % för glas.

Av riksdagen antagna riktlinjer och m

å

l:

Avfallets volym och farlighet måste be­gränsas och behandlingen av det avfall som ändå uppkommer måste förbättras. Avfall skaU återanvändas och återvinnas i största möjliga utsträckning. Förbränning och deponering av osorterat avfall skall i allt väsentligt ha upphört vid utgången av år 1993. (prop. 1989/90:100, bet. 1989/ 90:JoU23,rskr. 1989/90:373och prop. 1990/ 91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/ 91:343)

Miljöfarligt avfall skall klassificeras samt samlas in, transporteras och omhän­dertas på ett från miljösynpunkt säkert sätt. Kasserade kyl- och frysskåp skall om­händertas på ett miljöriktigt sätt senast från den 1 januari 1995.

De näringsämnen som finns i slam från kommunala reningsverk bör i så hög grad som möjligt nyttiggöras, förutsatt att slam­met inte innehåller skadliga halter av oönskade ämnen. (prop. 1992/93:180 bet. 1992/93:JoU14,1992/93:rskr. 1992/93:344.)

Figur 3.1   

Å

tervinningsgrad f

ö

r glas samt papper och papp i n

ä

gra industril

ä

nder 1990, %.

Glas

Papper och papp

Sverige

Nederi

ä

nderna

Danmark

V

ä

stra Tyskland

Finland

Frankrike

Spanien

Storbritannien

Sverige

Spanien

Nederi

ä

nderna

Frankrike

Finland

V

ä

stra Tyskland

Danmark

Storbritannien

USA

%     10    20    30    40    50    60    70

%     10    20    30    40    50    60    70

K

ä

lla: OECD Environmental Data 1993.

189

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Kommunal avfallshantering

Kommunerna ansvarar för en heltäckande avfaUs­planering, och är skyldiga att upprätta särskUda avfaUsplaner. Av Sveriges 286 kommuner har hit­tiUs 83 (september 1993) faststäUt och inkommit med avfallsplaner tUl Statens naturvårdsverk. Bland de kommuner som har avfallsplaner återfinns Stockhobn, Göteborg och Mahnö.

I de flesta kommuner omfattar käUsortering i hushåUen i dag utsortering av papper, glas, batte­rier och annat mUjöfarUgt avfaU. Många kommu­ner bränner eUer deponerar fortfarande osorterat avfaU. Riksdagens mål att förbränning eller depo­nering av osorterat avfaU i aUt väsentUgt skaU ha upphört vid utgången av år 1993 kommer inte att uppnås.

Avfallsupplag och f

ö

rorenade markomr

å

den

I Sverige finns i dagsläget cirka 300 kommunala avfaUsupplag i drift samt cirka 4 000 nedlagda. Vidare tUlkommer industrins egna deponier. I av­faUsupplag (med organiskt avf aU) bildas deponigas som innehåUer metan och koldioxid (se kUmat­påverkande gaser). I dagsläget har ca 50 upplag anläggningar för utvinning av deponigas.

Lakvattnet från avfaUsupplagen riskerar att på sikt förorena omgivande mark- och vattenområ­den samt grundvatten om dagens lakvatten-hantering inte utvecklas och förbättras.

1 en pågående kartläggning av industrieUt föro­renade markområden, gamla avfaUsupplag och se­diment har hittUls ca 800 objekt identifierats, varav

ca 500 har bedömts vara i behov av ytterUgare undersökningar och åtgärder. MetaUsektorn med gruvindustri, ytbehandUngsindustri och jäm- och stålindustri svarar för de aUvarligaste förorening­arna, följd av kemisektorn med bland annat kloral-kaliindustri och skogssektorn med träimpregne-ring och fibersediment frän pappers- och massain­dustrin. Dessa förorenade områden utgör bety­dande käUor för ämnen som i övrigt inte får använ­das eUer håUer på att awecklas, t.ex. PCB och kvicksilver. Om vi ska uppnå mUjömålen för me­taUer och långUvade organiska ämnen måste dessa markområden åtgärdas.

Export och import av milj

ö

farligt avfall

Exporten av mUjöfarUgt avfaU från Sverige upp­gick under 1992 tUl ca 25 400 ton. Oljehaltigt och metallhaltigt avf aU dominerar med ca 11000 ton av varje slag. De viktigaste mottagarländerna är Eng­land, Spanien och Norge, som tog emot meUan 7 000 och 8 000 ton vardera.

Importen uppgick till drygt 61 000 ton. Den dominerades av blybatterier och metallhaltigt stoft,

som behandlas genom återvinning.

Mängden exporterat avfaU var mindre år 1992 än tidigare är. Detta kan ha sin förklaring i den nya förordning som Sverige antagit från 1 augusti 1992 och som begränsar möjUghetema till export utan­för främst OECD-ländema. En annan förklaring kan vara lågkonjunkturen. Det produceras mindre mängder mUjöfarUgt avfaU för närvarande.

190

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Å

teranv

ä

ndning, 

å

tervinning och producentansvar

Med stöd av lagen om kemiska produkter kan regeringen införa producentansvar för kemiska varor och produkter. Detta har gjorts för bly­batterier. Vidare kan regeringen fr. o. m. år 1994 med stöd av renhållningslagen föreskriva om pro­ducentansvar för andra typer av varor och produk­ter.

Förpackningar är den första varugrupp där rege­ringen avser införa producentansvar för avfaU en­Ugt renhäUningslagen. Nedan anges vilka äter-användnings-/återvinningsnivåer som uppnåtts år 1992 och vUka krav (beslutade av rUcsdagen) res­pektive mål (enUgt förslag i kretsloppsproposi­tionen. Naturvårdsverket har i uppdrag att se över förslagen.) som skaU vara uppfyUda år 1997.

Figur 3.2   

Ä

teranv

ä

ndnings-Z

ä

tervinningsniv

ä

er 

ä

r 1992 ocfi krav respektive m&till 

ä

r 1997.

F

ö

rpackningsslag

Ateranv

ä

ndning/

å

tervinning 1992

Krav 1997

Glasi

ö

rpackningar f

ö

r

ö

l och l

ä

sk (redan fungerande system)            95 %

Glasf

ö

rpackningar f

ö

r vin och sprit (redan fungerande system)         85 %

Ö

vriga glasf

ö

rpackningar (bl.a. import, vin- och sprittlaskor)            45 %

Aluminiumburkar                                                                     85 %

F

ö

rpackningar av wellpapp                                                      65 %

PET-flaskor

95% 90% 70% 90% 65% 90%

F

ö

rpackningsslag

Ateranv

ä

ndning/

å

tervinning 1992

1997

Ö

vriga aluminiumf

ö

rpackningar                                             5 %

Ö

vriga f

ö

rpackningar av papp, papper, kartong (ej wellpapp)             5 %

Ö

vriga plastf

ö

rpackningar (PET-flaskor ing

å

r inte)              5 %

F

ö

rpackningar av st

å

lpl

å

t                                                       5 %

70% 65% 65% 70%

191

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

4. Kemiska 

ä

mnen

Kemikalieanv

ä

ndningen

Användningen av kemikalier är omfattande och spridd inom de flesta områden av vårt samhälle och kan ge upphov till problem för såväl hälsa som miljö.

I dag finns uppskattningsvis 20 000 kemiska ämnen som marknadsförs för praktiskt bruk i Sverige. De förekommer i ca 50 000 kemiska produkter och i en stor mängd material och varor.

Begränsningsarbetet syftar tUl total eUer par­tieU reduktion av särskUt hälso- och miljöfarliga ämnen. Exempel pä ämnesgrupper som awecklas genom förbud är klorerade lösningsmedel och kvicksilver.

Exempel pä ämnesgrupper som är under av­veckling utan detaljreglering inom berörda bran­scher är bly (t.ex. i glas och färg) och glykoletrar i färg och lack.

Nedåtgående trender vad gäller såväl antal pro­dukter som använd volym rent ämne kan redan noteras. Den minskande användningen innebär bl.a. att:

konsumenternas exponering för tre flyktiga klorerade lösningsmedel med bl.a. cancerfram­kaUande egenskaper har upphört.

att exponeringen för de reproduktionsstörande glykoletrarna med spridd användning både yr­kesmässigt och privat har minskat.

den diffusa spridningen av metaUerna bly och kvicksUver minskar.

Figur 4.1 

Å

rlig anv

ä

ndning av bly i n

å

gra varu­grupper 1988 och 1991, ton.

1991

1988

200 20

240 94

F

ä

rg Glasmassa

Av riksdagen antagna riktlinjer och m

å

l:

Riksdagen har bes

.cklings-

planer för cll antal mil;

> liga

ämnen. (prop. 1990/91 ::;u, dcL 1990/ 91 :JoU30, rskr. 1990/91:33S och prop. 1992/ 93:180 bet. 1992/93:JoU14, rskr. 1992/ 93:344)

Figur 4.2 Antal produkter i produktregistret inne­h

å

llande vissa h

ä

lsop

å

verkande kemiska 

ä

mnen 1988-1992.

88 89 90 91 92

88 89 90 91 92

Kalla: Kemikalieinspektionen.

Figur 4.3 

Ä

rlig anv

ä

ndning av kvicksilver till i Sverige tillverkade varor, samt i vissa importe­rade varor, kg.

1991

1993

Febertermometrar

900

0

Ö

vriga glastermometrar

110

16

Industritermometrar

218

203

Andra m

ä

tinstrument

105

66

Termostater

40

30

Niv

å

vakter

2 640

600

Rel

ä

er

90

28

Elektriska brytare

135

40

K

ä

lla: Kemikalieinspektionen.

K

ä

lla: Kemikalieinspektionen.

192

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Bek

ä

mpningsmedel

Användningen av bekämpningsmedel kan innebära risker för den yttre miljön, i arbets­miljön ochför allmänhetens haka vid expone­ring genom resthalter i födan.

Den totala användningen av bekämpningsmedel har minskat betydligt under 1980-talet. Antalet godkända medel har minskat från 681 stycken är 1986 tm 366 stycken vid 1993 års början. Det är de f arUgaste medlen och de med dåUg dokumentation om hälso- och mUjörisker som gallrats ut.

Den största minskningen har skett inom jord­bruket. Den övervägande delen av minskningen beror pä minskad användning av godkända medel. Det första målet, en halvering av bekämp­ningsmedelsanvändningen inom jordbmket, upp­nåddes år 1990, och minskningen fram tiU år 1992

intagna m

å

l;

gen beslutade år 1988 att använd­ningen av kemiska bekämpningsmedel inom jordbruk, räknat i aktiv si!bsi:ii;s., skulle halveras till år 19v punkt från den genomsnitUiga använd-

nina,-n   1981-1985.  Anvä'-'n;=u'fn    -m\

erligare en gfl

;r

.iv 1990-talet. (prop.1989/90: i46. .,.     ,.;9/90:JoU25, rskr. 1989/90:327)

m

var 65 %. Detta har skett genom en total minsk­ning av användningen som heUiet, Uksom av anta­let medel. Åtgärder som vidtagits och som kom­mer att vidtas för att nå också nästa mål omfattar bl.a. introduktion och användning av medel som innebär mindre risker, minskad användning av

Figur 4.4   F

ö

rdelning av bek

ä

mpningsmedel p

å

 olika anv

ä

ndarkategorier.

Genomsnitt

å

r 1981-85

Totalt 13 500 ton

Hush

å

lls­konsum-        Tr

å

dg

å

rdsbnjk tion (6 %)       (1 %)'

Ä

r 1991

Totalt 8 000 ton

Ä

r 1992

Totalt 8 700 ton

Tr

ä

dg

å

rdsbruk (2%)'

Jordbruk (33%)

Hush

å

lls-

konsum-

Hush

å

lls-     Tr

ä

dg

å

rdsbruk

konsum-       (1 %)'

tion (3 %)        /                          tion (3 %)

__               Jordbruk

Jordbruk         Mfc                (17%)                i

(23 %)

Industri (60%)

* Varav ca 0,15 % skogsplantskolor. K

ä

lla: Kemikalieinspektionen.

Industri (73%)

Indusfri (78%)

13 Riksdagen 1993/94. 1 saml Nr 111

193

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

godkända medel, utbUdning och information samt indragna godkännanden och inskränkta använd­ningsområden för de farUgaste medlen.

Störst mängd bekämpningsmedel används i dag inom industrin och där i första hand för tryck- eUer vakuumimpregnering av virke. De försålda kvan­titeterna av arsenik och krom har minskat de se­naste tre åren. Kreosotanvändningen har legat still men utveckling pågår mot en ny kreosotolja med mindre farUg sammansättning.

Under 1992/93 har medel mot påväxt på båt­bottnar m.m. (antifouUngfärger) börjat förhands­granskas. Kemikalieinspektionen har förbjudit användningen av giftiga antifouUngfärger där påväxtproblemen är minst dvs. i sötvatten och Bottniska viken. Vissa produkter har förbjudits även i saltare vatten.

Figur 4.5 Till industrin s

å

lda krom- och arse­nikf

ö

reningar i tr

ä

skyddsmedel, ton verksam sut>-stans.

Ton 120O

1000-800 600 400 200

Kromf

ö

reningar Arsenikf

ö

reningar \

1989

1990

1991

K

ä

lla: Kemikalieinspektionen.

1992

Metaller i milj

ö

n

Tungmetaller såsom kvicksilver, kadmium och bly kan i förhöjda halter ge upphov tillskador på växter och djur och innebära en risk också för människor eftersom de ackumuleras i näringskedjorna.

MetaUer sprids i mUjön genom utsläpp och avfaU frän industriprocesser, energiproduktion, trafiken etc. Naturen tUlförs också metaller från de mänga varor och material i värt samhälle som innehåUer metaUer. Det finns ocksä metaller upplagrade i deponier. De största miljöproblemen orsakade av metaUer är i dag:

Kvicksilverhalten i fisk.

Kadmiumhalten i spannmål.

Bly-, kvicksUver- och kadmiumhaltema i skogs­mark.

Av riksdagen antagna riktlinjer och m

å

l:

Mellan aren 1985 och 1995 skall utsläppen av kvicksilver, kadmium och bly minska med 70% och utsläppen av koppar, /ink, nickel, krom och arsenik med 50%.

All användning av kvicksilver, kad­mium och bly som innebär att metallerna sprids i naturen skall på sikt upphöra, (prop 1990/91 :

KvicksUverhalten är hög i insjöfisk i stora delar av landet.

Någon minskning har inte skett meUan åren 1988 och 1992, men halterna ökar inte heUer. I regionala undersökningar har man funnit höga halter i fisk i sjöar som förväntats vara opåverkade. KvicksUvret i fisken härrör dels frän atmosfärisk

194

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

deposition av kvicksUver på vattenytan, dels på utlakning från omgivande mark.

Koncentrationen av kadmium i vete i Sverige har troUgen fördubblats sedan början av 1900-talet. I skånskt höstvete förekommer i viss ut­sträckning halter i nivå med av FAO/WHO före­slaget gränsvärde. Detta gäUer i huvudsak områ­den med hög kadmiumhalt i berggrunden.

Den mängd kadmium som tillförs åkermarken via fosforgödsel har minskat frän mitten av 1970-talet. Trots det är tUlförseln i dag ca 2 gånger större än bortförseln. Gränsvärdet 100 g kadmium per ton fosfor gäller från den 1 januari 1993 för kad­mium i handelsgödsel. (Se figur 4.7)

Utsläppen av metaUer till luft och vatten har minskat kraftigt under 1970- och 1980-talen och förväntas minska ytterligare tiU 1995. Den kraftiga minskningen är framför allt resultatet av ätgärder vid industrier och andra punktkäUor samt över­gången tiU blyfri bensin. Därför har också nedfallet av metaUer minskat.

Sedan 1985 har nedfallet av bly minskat med 30 % och av kadmium med 15 % över Sverige.

Halten av bly och kvicksUver i mark ökar dock fortfarande genom ackumulation.

NedfaUet är störst i södra Sverige beroende på de korta avstånden tUl utsläppskäUor pä kontinen­ten och på relativt stora inhemska utsläpp.

Målen för utsläppsbegränsningar tiU 1995 kom­mer i huvudsak att nås, dock möjUgen inte fuUt ut för kvicksUver, kadmium och nickel.

Figur 4.7 Kadmiumbalans f

ö

r 1 hektar 

å

kermark i s

ö

dra Sverige som g

ö

dslas med handelsg

ö

dsel enligt rekommendation.

Tillf

ö

rsel

g/ha och 

å

r

Bortf

ö

rsel

g/ha och 

å

r

Nedfall

0,5

L

ä

ckage

0,06

Fosfor­g

ö

dsel

0,8

Upptag i sk

ö

rden

0,64

Summa:

1,3

Summa:

0,7

K

ä

lla: SNV-rapporter 4077 och 4251.

Figur 4.6   Utsl

ä

pp av metaller 1985 och 1990 med prognos f

ö

r 1995, ton/

å

r.

Arsenik

Koppar

Krom 1985       D 1990

1

Bly 1995

Ton/

å

r 10

9

8

7

6

5

4

3

2

1

O

Kadmium

Kvicksilver

K

ä

lla: Metallema och milj

ö

n, SNV Rapport 4135.

195

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Metalltillf

ö

rseln till Sveriges havsomr

å

den

De två helt dominerande käUoma för tillförseln av metaUer till Sveriges havsområden är transpor­terna via vattendrag och nedfaUet från luften. Av mindre betydelse (relativt sett) är utsläppen till vatten från kommunala reningsverk och industrier i Sverige som Ugger vid kusten. Enligt de undersök­ningar som genomförts inom ramen för Helsingfors­kommissionen står Ryssland och Polen aUtjämt för en stor del av den totala metaUbelastningen på Östersjön. När det gäUer tUlförseln av av zink och koppar är också de svenska och finska bidragen av stor betydelse.

Tungmetallutsläppen tUl vatten i Sverige har minskat mycket kraftigt under de senaste årtion­dena, därmed också belastningen pä Östersjön. Däremot är belastningen från Polen, Ryssland och Baltikum fortfarande mycket stor, specieUt via floderna från de inre delarna av dessa länder. Exempelvis är belastningen på egentUga Östersjön av kadmium (Cd) från Sverige 0,41 ton av totalt 110 ton.

Figur 4.8   Belastningen av kvicksilver, kadmium och bly p

å

 havet fr

å

n Sverige / totalt 

å

r 1990, ton.

-.;

Belastning totalt Sverlge/SamtI l

ä

nder

J

Hg >0,18/54 Cd 3/140 Pb 70/3 000

ya

}

i

\

.i f

BotteiWikeprocii Botthavet

IHg>0,0a7/1,4 /Cd 2/17] 

S

}

.V/

/

i

7'    

egentliga \ 

Ö

stersj

ö

n rx

//   ''        l.~

>0,019/52s ca 0,41/110 A Pb 7,7/2 300 

.,

Skagerrak'; 

Pb cops/b,*

CiOrl2/7    , Pb1,7/1QP-V

yTH

ä

0,1/1 Katreg?WCd,0,5/6 .PbY8/140

Ö

resuTKT.]' och BflltlMi   ..

Hg>o:oi/9,1 Cd 0,04/5 -" Pb 0,3/120

> = Uppgiften 

ä

r inte fullst

ä

ndig

K

ä

lla: Pollution load compilation 1990, A Widell, SNV 1990; Correction to PCL 90, A Widell, SNV 1992.

196

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Figur 4.9 Vattenburen belastning av kadmium, bly och koppar p

å

 Sverige omgivande hav (ej Skagerrak) 1987 och 1992.

Ton/

å

r 6

5

4

3

2

1

O

1987

Kadmium

1992

Ton/

å

r

100 90 80 70 60 50 f 40 30 20 -10 O

1987

Bly

1992

Ton/

ä

r 500 450 400 350 300 250 200 150 100 50 O-

1987

Koppar

1992

Transport via 

ä

lvar och floder.

Utsl

ä

pp direkt till havet fr

ä

n reningsverk och indusfrier som ligger vid kusten.

Metalltillf

ö

rseln fr

å

n svenska och utl

ä

ndska k

ä

llor till havsomr

å

dena runt Sverige genom luftdeposition

var 1990: Kadmium 77 ton, Koppar 1200 ton och Bly 1600 ton.

K

ä

lla: Report on Implementation of the 1988 HELCOM Ministral Declaration, SNV Rapport 4241.

Stabila organiska 

ä

mnen i milj

ö

n

Stabila organiska ämnen är vitt spridda och kan påträffas i miljön över hela jordklotet. Spridningen sker via handel, med vindarna, med havsströmmarna och med levande orga­nismer Substanserna är fettlösliga och har en hög benägenhet att bindas till partiklar och organiskt material. TiU de ekologiska effek­terna hör nedsatt reproduktion hos fåglar (DDT), nedsatt reproduktion hos däggdjur (PCB) och under senare år störningar av fort­plantningen hos flera fiskarter (sannolikt sta­bila organiska ämnen).

Av riksdagen antagna riktlinjer och m

å

l:

Ltslappeii av si; miljögiftcr skall sekelskiftet nätt intelarsk.Kli.'! 91:JoL'.V). ivkr.

197

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

StabUa organiska ämnen uppkommer till största delen genom mänskliga aktiviteter. Bland dessa ämnen återfinns både PCB och DDT. DDT för­bjöds som bekämpningsmedel redan år 1975. För PCB som används som isolervätska samt mjukgö­rare m.m., har redan under 1970-talet införts bety­dande restrUctioner rörande användning och pro­duktion. DDT är förbjudet i de flesta Östersjö­länder.

Generellt sett är haltema av stabUa organiska ämnen förhöjda i närheten av större städer och industrisamhällen.

Vad gäUer halterna i miljönhar den mest omfat­tande analysverksamheten gäUt PCB- och DDT-halter i fisk. Anledningen är den betydande DDT-och PCB-föroreningen av Östersjön som uppmärk­sammades i slutet av 1960-talet. Koncentrationerna av DDT och PCB i sötvattensfisk är genereUt sett högst i södra Sverige. 1 havsområdena är koncentra­tionerna i sill högst i norra egentliga Östersjön, medan halterna är lägre i norra Bottenviken och vid den svenska västkusten. Bland däggdjur är halterna 10-100 gånger lägre i rent landlevande arter än i arter som Uvnär sig pä vattenlevande föda.

Under de senaste årtiondena har haltema av DDT och PCB i faunan sjunkit. Halterna förefaller nu ha stabiliserats på en lägre nivå.

Figur 4.11    Halt av PBDE i sedimentpropp fr

å

n Bornholmsdjupet.

ng/gIG 3,00

2,50

2,00

1,50

1,00

0,50

0,00

1960

1930

1990

K

ä

lla: Institutet f

ö

r till

ä

mpad milj

ö

forskning 1992.

Figur 4.10   Medelhalter (mg/kg fettvikt) av DDT och PCB i

ä

gg av sillgrissla fr

å

n Stora Karls

ö

 under perioden 1969-1989.

sDDT

sPCB

600

"V,.

350

A

500

\

300

V/\

400 300

\

250 200 150

    >

V

200

V

100

V

->

100

-------- .--- 

50

'

'

'

1969          1974          1979          1984          1989

1969

1974

1979

1984

1989

K

ä

lla: Milj

ö

giftsgnjppen, Naturtiistoriska Riksmuseet.

198

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

För andra stabUa organiska ämnen, exempelvis bromerade difenyletrar (PBDE, flamskyddsme­del) har man sett indUcationer på en ökande trend i sedimenten i Östersjön. (Se figur 4.11)

Skogsindustrins utsläpp av stabUa organiska ämnen är exempel på oönskade biprodukter som släpps ut i stor skala. Inom skogsindustrin används

årUgen ca 1 mUj ton tiUsatskemUcalier och ungefär Uka mycket processkemUcaUer. De mest miljö­farUga ämnena byts nu ut (bl.a. går utvecklingen mot helt klorkemikaliefria bleksekvenser). BUd-ningen av högklorerade organiska ämnen har där­vid minskat kraftigt viUcet inneburit att utsläppen av klorerad organisk substans mmskat kraftigt.

Figur 4.12 Utsl

ä

pp av klorerade organiska 

ä

mnen (AOX) till vatten fr

å

n massablekerier samt produktion av blekt massa.

Produktion Miljoner ton 5-

1988      1989      1990      1991     1992

K

ä

lla: SNV Rapport 3765, 3876, 3925, 4086 och 4233.

1988     1989      1990

1991

1992

199

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

5. Klimatp

å

verkan och luftf

ö

roreningar

KUmatp

å

verkande gaser

Utsläppen av kUmatpåverkande gaser är ett globalt miljöproblem. Utsläppen ger samma verkan oavsett var på jordklotet de sker. Den globala temperaturen har stigit något det se­naste århundrandet. Stegringen är av den stor­leksordning som kan förväntas på grund av den ökande växthuseffekten, men kan dock ännu inte med säkerhet skiljas från de natur­liga klimatfluktuationerna.

1980-talet är den varmaste tioårsperioden sedan mätningarna av den globala medeltemperaturen började. År 1991 är det varmaste året. (Figur 5.1)

Växthusgaserna står för olika andelar av män­niskans bidrag tUl växthuseffekten. Koldioxiden svarar för 80 % av den totala växthuseffekten från utsläpp i Sverige. (Figur 5.2)

Utsläppen av koldioxid i Sverige har minskat med ca 30 % under 1980-talet. De senaste årens varma vintrar har gjort att utsläppen bUvit något

Av riksdagen antagna riktUnjer och    I

mål:

f

Koldioxidutsläppen från fossila källor bör,  ;

i enlighet med klimatkonventionen, stabi- |

liseras år 2000 till 1990 års nivå för att "

därefter minska. Metanutsläppen från av­

fallsupplag b;

: 30 % till år

2000. (prop.

bet.   1992/

93:JoU19,rsk,

lägre än de skulle ha varit med "normal" energiåt­gång för uppvärmningsändamål. (Figur 5.3)

Utsläppen av koldioxid per capita är i Sverige förhåUandevis låga jämfört med mänga industri­länder - ca 1/3 av US A:s - men avsevärt högre än utsläppen i utvecklingsländerna - ca 7 gånger Af­rikas och Syd- och Ostasiens (förutom Japan).

Figur 5.1     Temperaturf

ö

r

ä

ndnngarna i v

ä

rlden j

ä

mf

ö

rt med medelv

ä

rde f

ö

r perioden 1950-1979.

-0.5

1860     1880

1980     2000

200

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 5.2 Olika gasers bidrag till v

ä

xthuseffekten i Sverige 1990.

Fluorf

ö

reningar Dikv

ä

veoxid        (2 %) (4%)    

Metan (14 %)

Figur 5.3 Utsl

ä

pp till luft i Sverige 1980-1992 av koldioxid (C02)fr

å

n olika utsl

ä

ppsk

ä

llor, miljoner ton.

Miljoner ton 100-

80 60 40-20-

Totalt

»

     F

ö

rijr

ä

nning

***

*----

Samf

ä

rdsel

Industriprocesser

~i

I

\     I

I

I

1

I

I

I

r 

80  81   82  83  84  85  86  87  88  89  90  91   92

Koldioxid (80%)

K

ä

lla: 

Å

tg

ä

rder mot klimatf

ö

r

ä

ndringar, SNV Rapport 4120.

K

ä

lla: SCB, SNV.

Uttunning av ozonskiktet

Både i Sverige och i andra länder bedrivs ett intensivt arbete med att avveckla användningen av CFC, halon och andra stabila klorerade ämnen som skadar ozonskiktet I Sverige har det hittills gått snabbare än väntat att minska användningen av CFC.

Är 1992 hade förbrukningen av CFC i Sverige minskat med ca 75 % jämfört med 1986 års för­brukning och halon med 80 %. HCFC-förbruk-ningen har ökat med ca 22 % sedan 1989.

Av riksdagen antagna m

å

l:

CFC: användningen skall i princip vara helt avvecklad till år 1995.

Ilaloner; användningen som brand­släckningsmedel skall ha upp­till 1 ianuan 1998. HCFC; an- ån 1 januari 1994:. F-T beluivs som ersättn .oklas inom dessa op '.')jligt. Ozonnedbr ...ei; förbud mot tillvc. -,:_::... -,. användning av 1,1,l.triklc    , från den 1 januari 1995.

Användningen av koltetraklorid skall

ha upphört till 1 november 1993. (prop.

1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23, rskr. 1987/

88:373 och prop. 1990/91:90, bet. 1990/

91:JoU30, rskr. 1990/91:343)

,,,-

201

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 5.4   F

ö

rbrukningen av klorfluorkarboner (CFC) i Sverige 1986-1992 saml f

ö

rdelning p

å

 anv

ä

nd­ningsomr

å

den 1992, ton.

Ton 6000

Kemtv

ä

tt

131 lon (10%)

4000

2000

1986 87    88    89    90    91     92 Uppgift saknas l

ö

r 1987.

Skum­plasttill­ verkning 475 ton (39 %)

Kylan­l

ä

ggningar 620 ton (51 %)

Totalt 1 226 ton

K

ä

lla: SNV, Kemikalieinspektionen: Produktregistret, Plast- och kemikalieleverant

ö

rers f

ö

rening (PKL).

Figur 5.5 Variationer i ozonhalter 

ö

ver Norrk

ö

ping under 1992 och fram t.o.m. september 1993.

1992

1993

J

«

i     P

«

b     Mw     A

«

r

ijui '  Jul      fcs    tap     Qu     Nh    Ok

Diagrammet i figur 5.5 visar ut­vecklingen av ozonskiktets tjocklek från och med 1992 över Norrkö­ping. Ozonkurvan jämförs med ozonobservationer i Uppsala frän tiden före ozonuttunningen (det vita fältet). Laga ozonhalter (s.k. mini­hål) föreligger när den taggiga lin­jen går ner i det tonade fältet.

Såväl är 1992 som 1993 har låga ozonhalter observerats under sen­vintern över Sverige.

I slutet av januari 1992 sjönk ozonnivån kortvarigt nära de vär­den som föreligger i det antarktiska ozonhålet. Nya rekordlåga värden har förekommit under första halvan av 1993. En återgång tiU nära nor­mala värden har dock skett under sommaren.

202

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Fotokemiska oxidanter / markn

ä

ra ozon

Höga halter av fotokemiska oxidanter kan skada grödor och skog och påverka männis­kors hälsa. Halten i luft av marknära ozon Ugger högt över vad miljö och hälsa tål.

Av riksdagen antagna m

å

l:

Utsläppen av flyktiga organiska kolväten skall minska med 50% till år 2000 jämfört med utsläppsnivån år 1988. Utsläppen från trafiksektorn förutsätts minska med 70 %. (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91.JoU30, rskr. 1990/91:343)

Utsläppen av flyktiga organiska ämnen (VOC) och kväveoxider bidrar till bildningen av marknära ozon och andra fotokemiska oxidanter. Proble­men är mer framträdande på kontinenten men Sverige berörs också.

Under sommarhalvåret ökar haltema av mark­nära ozon i meUersta Sverige. 1 södra Sverige är halterna stabUa. Halterna når dock 50-70 % över den kritiska nivån på 50 mikrogram per m. De förhöjda halterna av marknära ozon uppskattas enbart pä jordbruksgrödor i Sverige ge skador som motsvarar drygt en miljard kronor årUgen.

Utsläppen av VOC bedöms minska med om­kring 50 % tiU år 2000 med nuvarande åtgärdspro­gram. Hösten 1991 undertecknades ett protokoU inom ramen för LRTAP (Konventionen om lång­väga gränsöverskridande luftföroreningar) om en 30-procentig minskning av VOC-utsläpp tUl år 1999.

Utsläppen av kväveoxider behöver minska yt­terhgare för att halterna av marknära ozon ska nå ofarUga nivåer.

Figur 5.6 Luftens halt av markn

ä

ra ozon vid Aspvretens m

ä

tstation utanf

ö

r Nyk

ö

ping under sommarhalv

å

ret (1 april-30 september, kl. 09-16).

pg/m

1

K

kbel f        3

J n

90

80

70

60

50

40

30

20

10

O

1985 1986   1987 1988  1989  1990  1991   1992

K

ä

lla: 

Ö

vervakning av markn

ä

ra ozon vid Aspvreten. Rapport fr

å

n veri

203

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 5.7   Utsl

ä

pp av flyktiga organiska 

ä

mnen 1988 och en bed

ö

mning av utsl

ä

ppen 

ä

r 2000.

Ton/år

180

1 Ar 1988

160

I Ar 2000

140

120

100

80

60

40

20

O

V

ä

gtrafik        

Ö

vrig trafik   Energi-         Bensin-       L

ö

snings-        L

ö

snings-   Process-

produktion       distribution      medelsind.     medel 

ö

vriga       industrin

K

ä

lla: Ett milj

ö

anpassat samh

ä

lle, SNV Rapport 4234.

204

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

6. F

ö

rsurning

Stora utsläppsminskningar i Europa krävs för att förhindra att försurningsskadorna ökar kraftigt i Sverige. Södra Sverige är mest skadat av försurning. Omkring 75% av alla sjöar, vattendrag och skogsmarker i sydvästra Sverige är allvarligt påverkade. Försurningsskador har konstaterats för våtmarker, sjöar och vatten­drag i Norrlands inland. I landet som helhet är cirka 20% av alla vatten och skogsmarker märkbart påverkade av försurningen. Genom kalkning har skadorna minskat i cirka 5 000 sjöar och ett stort antal vattendrag.

Av riksdagen antagna m

å

l:

Utsläppen av svavel skall ininska med 80% till år 2(X)0 jämfört med utsläppsnivän år 1980. Kväveoxidutsläppen skall minska med 30% till är 1995 jämfört med 1980 års nivå. (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91: Jo U30, rskr. 1990/91:343)

Det sura nedfaUet över Sverige utgörs tiU mer än 60 % av svavel i form av svavelsyra som har sitt ursprung i utsläppen av svaveldioxid. (Figur 6.1)

Dessa utsläpp har övervägande utländskt ur­sprung. (Se figur 6.4)

Inom större delen av Norden får skogsmarken i dag ta emot mer syra än vad den förmår neutraU­sera genom vittringsprocesser. Kartan i figur 6.3 ger en bUd av hur mycket syranedfaUet på skogs­mark överskrider vad marken tål. Ett överskri-

dande av det kritiska syranedfallet med 50 milliekvivalenter per m och år motsvarar ett sva-velnedfaU som är 8 kg per hektar och år större än vad skogsmarken anses tåla på läng sUct. Den kri­tiska svavelbelastningen anses uppgå tUl 3-8 kg per hektar och år i de granit- och gnejsomräden som dominerar Norden.

Svaveldioxidutsläppen i Sverige har minskat med 79 % meUan åren 1980 och 1991. Det betyder att den nationeUa målsättningen för 1995 är upp-

Figur 6.1      Utsl

ä

pp av svaveldioxid fr

å

n olika utsl

ä

ppsk

ä

llor 1980-1992, 1000 ton.

Figur 6.2     Utsl

ä

pp av kv

ä

veoxider fr

å

n olika utsl

ä

ppsk

ä

llor 1980-1992,1000 ton.

1000 ton 600

500

400-'

300

200

100

O

1000 ton 600-

T--- 1-- 1-- 

\

-- 1-- 1-- i--- !--- 1-- 1-- r

198081 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92

-

Samf

ä

rdsel

A

-

M

å

l f

ö

r NCV utsl

ä

pp1995

___F

ö

rt5r

ä

nning

Industriprocels

é

" ~ ~ "

1     1     1     i     1     1     1     1     [     1     1

80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92

K

ä

lla: SCB, SNV.

K

ä

lla: SCB, SNV.

205

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

nådd. Det betyder inte att problemet är löst efter­som svavelbelastningen från utlandet inte minskar i motsvarande omfattning.

Utsläppen av kväveoxider i Sverige har endast mmskat med nägra få procent sedan år 1980.

Nuvarande utveckling tyder på att målet att minska utsläppen med 30 % tUl år 1995 inte kan nås. Mycket tyder på att Sverige inte heUer kom­mer att lyckas minska kväveoxidutsläppen i enUg­het vad som utlovats (NOj-deklarationen). Däre­mot klarar Sverige konventionsmålet (stabilise-ringsmälet) (30 % tiU år 1998 jämfört med valfritt år 1980-1986). Skälet tUl fördröjningen är främst att utsläppen av kväveoxider frän vägtrafUc, ar­betsredskap, sjöfart och flyg inte minskar i önsk­värd takt.

Internationellt har Sverige förbundit sig att minska svavelutsläppen med 30 % tiU är 1993 räknat frän 1980 års nivå samt att stabilisera kväveoxidutsläppen år 1994 till 1987 års nivå.

Skogen bidrar naturUgt tiU markförsurningen, dock i betydUgt mindre omfattning än nedfallet av försurande ämnen. Granskog har högre försur­ande inverkan än lövskog. Olika skogsbruks-åtgärder bidrar tiU markförsurningen, men kan reduceras genom anpassade åtgärder. I norra Sverige dominerar skogsmarken och har därmed högre andel i markförsurningen. I södra Sverige ökar markförsurningen framför aUt pga. luftdepo-nerade försurande ämnen.

Om inte ytterUgare insatser kan göras utöver de reduktioner som planeras runt om i Europa, finns påtagUg risk att arealen aUvarUgt försurad skogs­mark och antalet aUvarUgt försurade sjöar och vattendrag ökar med så mycket som 50% i Sverige inom de kommande 10-20 åren.

Sedan 1970-talet har omfattande kalkningsin-satser gjorts framföraUt för att skydda sjöar, vat­tendrag och våtmarker, men även skogsmark mot försurning.

Figur 6.3   

Ö

verskridande av kritisk belastning p

å

 skogsmark i Norden.

mekv/m 

å

r

   >50

   20-50

#4

t..

'-r-

'A

f

\   

X

\

H

t*

'jC

K

i.

f i 

é

-,

#/

X

\.

>

 y

V-.*-

. t;l

f

fj

'-         i

-..-;.;?

/

''

Ä

r"

\

vn>(\

'(i

Q

,

   c

M

206

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 6.4    Svenska svavelutsl

ä

pp till andra l

ä

nder samt nedfall p

å

 Sverige fr

å

n andra l

ä

nder 1992, procentuell f

ö

rdelning.

Fr

å

n Sverige till                                 Till Sverige fr

å

n

(Totalt 64 000 ton)   "\      yv-   (Totalt 187 000 ton)

6,6

3,2

2.&.&Y//////////////?////////;'//////Z/.

9,8

33,41

"T

10

40

30

20

50

%

Finland

Norge

Sverige 0,8| Danmari

Ryssland 0,8( Estland

Lettland

Litauen

Polen

Tjeckoslovakien

Tyskland

Storbritannien

Frankrike

Ö

vriga

Hav och obest

ä

mt

  1,9

  1,2

19,8 25

'//////////19,4

10,5 10,5

10,5 i 0,3 10,6

7,0 3,2

H

111,4

 2

10

20

30

40

50 

%

K

ä

lla: EMEP, Det norske meteorologiska institutt, Technical Report 109, 1993.

Figur 6.5    Svenska kv

ä

veutsl

ä

pp till andra l

ä

nder samt nedfall p

ä

 Sverige fr

å

n andra l

ä

nder 1992, procentuell f

ö

rdelning.

Fr

å

n Sverige till

(Totalt 120 000 ton) \,               y

Till Sverige fr

å

n

(Totalt 199 000 ton)

7,41

4,01

30.8 y//////////////////y/////7?7.

0,7

1.91 2,31

1,11

1,5

1,4 I 3,5 0,41 0,81 0,4 0,3

1.81

25,61

Finland

Norge

Sverige

Danmark

Vitryssland

Ukraina

Ryssland

Estland

Lettland

Litauen

Polen

Tjeckoslovakien

Tyskland

Storbritannien

Frankrike

Ö

vriga

Hav och obest

ä

mt

50

%

40

30

20

10

10

20

30

40

50

%

K

ä

lla: EMEP, Det norske meteorologiska institutt, Technical Report 109, 1993.

207

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

7.

Ö

verg

ö

dning

Nästan alla världens länder har omfattande problem med övergödning. Problemen är störst för kustnära havsområden och innanhav. I Europa är övergödningen dock ett lika stort problem för skogsmark, våtmarker, sjöar, vat­tendrag och i vissa fall grundvatten.

I Sverige är övergödningen av Östersjön och Västerhavet det största problemet för den marina miljön. Igenväxningen är ett stort pro­blem längs stora delar av Östersjöns kust Sy-rebrist, döda bottnar och algblomningar till­hör vardagen i både Östersjön och Västerha­vet

Övergödningen av sjöar och vattendrag har tidigare utgjortettmycketstortproblem i många delar av Sverige, framför allt i närheten av städer och i jordbruksbygder. Genom utbygg­nad av den kommunala avloppsvattenreningen under 1970-talet har bl a. fosforutsläppen mins­kat radikalt Detta har lett till en mycket positiv utveckling i bl.a. Vänern, Vättern och Mälaren och är ett prov på lyckad svensk miljövård. Problemet med övergödning i många sjöar och vattendrag kvarstår dock. Ett åtgärdspro­gram genomförs för närvarande för att under perioden 1985-1995 kraftigt reducera land­baserade utsläpp av kväve och fosfor till ha­ven. Åtgärderna berör främst VA- och jordbrukssektorn.

1

V:"'' " '.   " '''-M

I

 1,

'. £

r

1

. .  jUUxlOXl IDLii ..j

t 

1

t

J30,;

'  x.,

r«

1-

Wa

m.

Milj

ö

situationen

Utsläpp frän jordbruket, bUtrafiken och mänsklig bebyggelse är de största käUoma tUl övergödningen i Europa.

I figur 7.1 redovisas de svenska utsläppen av kväve och fosfor tiU Sveriges omgivande hav från Bottenviken tUl och med Skagerrak.

Den totala vattenburna belastningen frän Sve­rige uppgick år 1990 tUl cirka 125 000 ton kväve och 4 000 ton fosfor.

208

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 7.1   V

ä

xtn

ä

ringstillf

ö

rsel fr

å

n olika k

ä

llor till havet 1986-1990 (via vatten).

KV

Ä

VE

FOSFOR

VA-sektor (25 900 ton) (37 %)

Jordbruk (39 200 ton) (42%)

VA-sektor (1263 ton) (49%)

Jordbruk f544 ton)

1 %)

Skogsmari

Industri (7 280 ton) (11%)

Skogsmartt (6 770 ton) (10%)

Industri (737 ton) (28%)

Totalt 69 200 ton

Kustf

ö

rtagda k

ä

llor (direktutsl

ä

pp) octi inlandsbaserade k

ä

llor (utsl

ä

pp till s

ö

tvatten). De senare fiar reducerats genom f

ö

rluster I vattendragen p

å

 v

ä

g till havet (reten-tion). I VA-sektom ing

å

r reningsverk och enskild be­byggelse.

K

ä

lla: SNV Rapport 4134, Eutrofiering av mark, s

ö

tvatten och hav.

Totalt 2 595 ton

Om belastning och utsläpp.

Belastning innebär här ett samlat uttryck för den mängd närsalter som när havet. Belastningen kan delas upp i luftdeposition på havet, direkta utsläpp tUl havet och transporterade mängder till havet, företrädesvis via vattendrag. De transporterade mängderna brukar delas upp i naturUg bakgrund respektive olika bidrag frän mänsk­Uga aktiviteter (t.ex. jord- och skogsbruk, samhäUen, industrier etc.) tUl vattendragen. Dessa mängder, som efter varierande tid når havet, kan dessförmnan ha reducerats genom retention som innebär en fastläggning i sedimenten (fosfor och kväve) eller omvandling till gasform (kväve). Luftdepositionen i avrinningsområdet bidrar också tiU den mängd närsalter som transporteras tUl havet.

14 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

209

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

I Sverige står jordbruket för såväl den största andelen av kväveutsläppen tUl havet som den största andelen av den totala belastningen.

Utsläpp frän bebyggelse utgör den största belastningskäUan när det gäUer fosfor i sötvatten och Östersjön.

NedfaUet över Sverige av kväve är tUl cirka 80 % orsakad av utsläpp i andra länder än Sverige. Det enskUda land som bidrar mest tiU kvävened-faUet över Sverige är Sverige självt, tätt följt av Tyskland. Totalt faUer varje år ca 400 000 ton kväve ned över den svenska landmassan. NedfaUet per ytenhet är störst i södra Sverige och betydUgt mindre i norra Sverige.

Övergödningen av svenska sjöar och vatten­drag tUl följd av fosfor orsakas tiU allra största delen av lokala utsläpp i Sverige. När det gäUer kväveövergödningen i näringsfattiga vatten i fjäl­len är dock situationen omvänd och de svenska utsläppen bidrar här endast med 15-20 % av be­lastningen.

Ryssland och Polen är de största käUoma tUl belastningen av näringsämnen på Östersjön. Den svenska belastningen utgör cirka 17 % av kväve­belastningen i fråga. Dock är det svenska bidraget mycket högre, ofta mer än 50 %, när det gäUer de kustnära zonerna kring Sverige.

Figur 7.2 Sveriges bidrag till kv

ä

vebelastning p

å 

havet fr

å

n olika samh

ä

llssektorer (b

å

de via luft och vatten) 1990.

Energi Skogsbruk    / %i (6%)

Industri

(7%)

J')rdbruk  a8%)

Trafik

(13%)

Bebyggelse/ reningsverk (23 %)

K

ä

lla: SNV Rapport 4134, Eutrofiering av mark, s

ö

t­vatten och hav.

Figur 7.3    Belastningen p

å

Ö

stersj

ö

n av kv

ä

ve fr

å

n luft och vatten fr

å

n olika l

ä

nder 1990.

Litauen    Tyskland (3 %)        (2 %)

Ryssland (19 %)

Estland      ,

Finland   MIXX' '

P

(10%)   M||\'v

1

Danmari      /           n. (11%)               /             \

/ Polen s /  (18%)

Lettland ~"~~---/__---'

f" %                         Sverige (17%)

Totalt 735 310 ton

K

ä

lla: HELCOM, Pollution Load compilation 1990.

210

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Svenska milj

ö

m

å

l

Merparten av det kväve som faUer ned över Sverige härrör från andraländer. Utsläppen av kväveoxider i Sverige har endast minskat med nägra få procent sedan 1980. Nuvarande utveckling tyder på att målsättningen att minska utsläppen med 30 % tUl år 1995 inte kan näs (läs vidare i kapitlet om försurning).

Målet att minska de nationeUa luftutsläppen av ammoniak fram till 1995 kan bara nås om bety­dande åtgärder sätts in för att minska ammoniak­avgången från staUgödsel.

Internationellt har Sverige förbundit sig att halvera landbaserade kväve- och fosforutsläpp under perioden 1985-1995.

Om ytterUgare åtgärder ej vidtas kommer det inte heller att vara möjligt att minska de vatten­burna kväveutsläppen tiU havet med 50 % meUan åren 1985 och 1995. Däremot kommer fosfor-

utsläppen genom redan beslutade och vidtagna ätgärder att halveras under samma period.

De svenska vattenbuma utsläppen av kväve tiU havet kommer att minska med omkrmg 40 % under perioden 1985 tiU 1995. Nuvarande åtgärds-strategier innebär att jordbruket, som är en av de två vUctigaste utsläppskäUorna i detta avseende, kan ha reducerat sitt kväveläckage med 50 % då åtgärder enUgt det av riksdagen antagna program­met genomförts. Vissa av reglema träder i kraft den 1 januari 1995.

Vad den näst största käUan (bebyggelsen) be­träffar, kan de ätgärder som vidtagits och beslutats för att förbättra avloppsreningen längs den svenska kusten leda till att kväveutsläppen frän avlopps­reningsverken minskar med ca 8 000 ton/år från 1987 (dvs. med ca 50 %). Totalt kan kväveutsläppen minska med 30 % fram till början av 2000-talet.

Vintergr

ö

n mark

Grödor som håller marken bevuxen under höst och vinter minskar risken för utlakning av växtnäring. Flerårig vallodling och höstsådda grödor ger mindre näringsläckaget än vår­sådd.

-idagen antagna riktli

Andelen vinterbevuxen åkermark skall öka i områden där utlakningsproblemen är störst. Fr.o.m. 1992 skall minst 40 % av åkerarealen på varje företag i Götaland

    .k. grön mark. 1994 skall 60 % sv

.: vara bevuxen i de sydligaste itiLie-i

och 50 % i övriga län i Götaland, (prop.

1990/91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/

91:338)

211

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 7.4 Vintergr

ö

n mark (% av total 

å

kermark).

T3

C

C     

 a      

«

     S S

»

jo    ir"    g

£

%av

total 

å

kermark

70

o :0

DC

60

50

40-

30-

20

10

O

85/86

90/91  91/92   92/93

D  

Ö

vrig vintergr

ö

n mark

0  Omsf

ä

llningsareal i v

ä

ntel

ä

ge

Ii  Vallgr

ö

dor

 H

ö

sts

å

dd

K

ä

lla: Lantbruksstatistiken, SCB.

I figuren redovisas andelen vintergrön mark i hela landet och i Götaland. Som jämförelseår har an­vänts vintern 1985/86, ett år som inte berördes av de trades- och omställningsprogram som inleddes år 1987 för att minska spannmålsöverskotten.

Med "omstäUningsareal i vänteläge" avses den areal som enligt den nya livsmedelspoUtiken anmälts för annan produktion än Uvsmedel men där den nya användningen ännu inte genomförts. Denna mark ska enUgt bestämmelseraa vara vinter-bevuxen.

Andelen vinterbevuxen mark har ökat både i Götaland och i landet som heUiet. VUctigaste orsa­ken torde vara omställningen av åkermark som förutom arealer i vänteläge även medfört en bety­dande ökning av betesvaUen på åker, s.k. extensivt bete. En annan orsak kan vara gynnsamt väder under hösten, vilket bidragit tUl att möjUggöra ökad höstsådd.

212

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

8. T

ä

torter

T

ä

torternas struktur

Är 1990 utgjorde landets samlade tätortsareal drygt 0,5 mUj ha (motsvarande ca 700 m per tätorts-invånare).

Den samlade ytan av det transport- och trafik­nät som sammanbinder landets 1843 tätorter med varandra och med den omgivande glesbygden upp­går till ca 0,27 mUj ha (motsvarande ca 300 m per tätortsinvånare). Av detta utgörs ca 80 % av vägar, ca 15 % av jämvägar, resten av flygfält och hamn­ytor.

Den anlagda tätortsytan (inkluderande trans­portnätet mellan tätorterna) uppgår aUtså tUl ca 0,77 milj ha (motsvarande 1000 m per tätorts-invånare). Ytan utgör 1,9 % av rUcets landareal.

MeUan 1960 och 1990 ökade tätorternas befoUc­ning med 31 % och arealen med 47 %.

Den snabba areella tillväxten och den något långsammare befolkningstUlväxten resulterade i

en utglesning av tätorternas struktur. Det ökade avståndet mellan bostad och arbetsplats bidrog tUl ett ökat transportarbete inom tätorterna.

Tätortemas areeUa tillväxt var snabbast meUan 1960 och 1980. MeUan 1980 och 1990 påbörjades en förtätning av tätortema. Denna skedde ofta pä bekostnad av tätortemas grönytor. Den obebyggda andelen av tätortema sjönk från 44 % är 1970 tUl 38 % år 1990. Samtidigt inträdde en ökad rörlighet.

Persontransportarbetet fördubblades mellan åren 1960 och 1990 från 6 280 tUl 12 810 km per invånare och är.

Godstransportarbetet ökade samtidigt med 42 % från 39 tiU 54 tonkm per person och år.

Landets samlade transportyta växte mycket långsammare. Tillväxten meUan åren 1970 och 1990 uppskattas tiU 20 000-40 000 ha. Intensiteten i transportarbetet ökade således väsentUgt.

IVIark f

ö

r friluftliv

Den aUmänt tiUgängUga markarealen kring tätor­terna varierar kraftigt mom landet. Inom 3 km frän tätortersgränsema finns per tätortsinvänare

ca 120 m i Malmöhus län (lägsta värdet i landet)

ca 600 m i Stockholms län

ca 3 000 m i Kopparbergs län (landets högsta värde)

1980 - 1990 försvann i genomsnitt drygt 3 % aU­mänt tUlgängUg mark genom tätortsförtätning. För de 10 största städerna försvann drygt 5 %.

Under samma period har omkring 3 % allmänt tUlgängUg mark i närområdet kring de 10 största tätorterna försvunnit genom expansion vid tätorts­gränsen.

Fritidshusbebyggelsen (det fanns 670 000 fri­tidshus 1990) upptar ca 190 000 ha (motsvarande 40 % av tätorternas samlade areal). Sedan år 1963 har antalet fritidshus fördubblats.

15 Riksdagen 1993/94. 1 saml. Nr 111

213

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Figur 8.1 Minskning av arealen allm

ä

nt tillg

ä

nglig mark i n

ä

romr

å

det (1 km) utanf

ö

r 1980 

å

rs t

ä

torts­gr

ä

ns kring de 10 st

ö

rsta t

ä

torterna 1980-1990.

T

ä

tort

ha

% av total areal i n

ä

romr

å

det

Stockholm

376

3,4

G

ö

teborg

245

3,0
[REDACTED_EFTERNAMN]

ö

11

3,0

Uppsala

20

1,5

V

ä

ster

å

s

71

4,7

Ö

rebro

81

3,7

Link

ö

ping

36

2,4

Norrk

ö

ping

54

3,9

Helsingborg

8

2,1

J

ö

nk

ö

ping

81

2,4

Totalt

983

3,1

K

ä

lla: SCB.

Luftf

ö

roreningar och buller i t

ä

torter

Problemen med tätortens luftföroreningar har minskat vad gäller förekomsten av svaveldi­oxid och sot, men de kvarstår beträffande kvävedioxid, marknära ozon, vissa kolväten och inandningsbara partiklar. Beslutade åt­gärder rörande utsläpp från fordon och mUjö­klassning av bränslen kommer på sikt att minska de lokala hälsoproblem som orsakas av vägtrafiken. Fortsatt vedeldning med nuva­rande teknik kan i vissa tätorter innebära pro­blem med sot och kolväten.

Av riksdagen antagna riktlinjer och m

å

l:

RiLsdagen har a.ntagit målet att halterna

av luftföroreningar år 20(X) skall under­

skrida Naturvårdsverkets riktvärden för

luftkvalitet i tätorter av kolmonoxid,

kvävedioxid, svaveldioxid, sot och partik­

lar. Riksdagen har också antagit kravet att

utsläppci.

åkallande ämnen

skallhal.

Naturvårdsverkets miljömål!'

. kvalitet skall uppfyllas på sikt.

I  (prop. 1990/91:90, bet. 1990/9l:JoU30j

I rskr. 1990/91:343)

Utsläppen av svaveldioxid och stoft (sot) från bostadsuppvärmning och industri har minskat kraf­tigt under de senaste tjugo åren. Halterna av sva­veldioxid ligger långt under riktvärdena, och svaveldioxidhalterna utgör i dag inte något hälso­problem.

Halterna av inandningsbara partUclar i stads­luften Ugger genereUt nära de riktvärden som före­slagits. EnUgt det fåtal mätningar som föreUgger är dock risken stor att riktvärdena överskrids i gatu-mUjö.

214

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Halterna av kvävedioxid i tätortsluften uppvi­sar en något minskande trend som delvis kan bero på de gynnsamma meteorologiska förhåUandena under slutet av 1980-talet. Den katalytiska avgas-renuigen ger en större effekt först en bit in på 90-talet. I vissa orter finns en risk att riktvärdena överskrids inom stora områden, men i första hand är höga kvävedioxidhalter ett problem på starkt trafikerade gator (med mer än 20 000 fordon per dygn). Ca 300 000 människor är utsatta för halter över riktvärdena. Detta innebär dock inte att aUa dessa människor drabbas av hälsoeffekter.

Ett mUjöindex för luftkvaUteten vintertid i tät­orter i Sverige har beräknats genom sammanväg­ning av befoUcningstal och halter av svaveldioxid, sot och kvävedioxid. Indexvärdet (som satts till 100 för år 1990) har minskat.

Förbättringen av luftkvaUteten beror främst på minskningen av svaveldioxid- och sotutsläpp. Ut­byggnad av fjärrvärme samt direkta miljöåtgärder när det gäUer bostadsuppvärmning och industri har haft störst betydelse.

Antalet personer som utsatts för buUemivåer

Figur 8.2   Luftkvalitetsindex 1986/87-1992/93.

~r       "I    \---- 1---- r

1986/8787/88  88/89  89/90  90/91   91/92  92/93

K

ä

lla: SCB, Na 24 SH 9301.

över 55 dBA har halverats sedan 1970, i första hand beroende på att vägtrafUcen avletts från bostads­områden och centrumområden samt att trafUc och bostäder skUts ät i nya områden.

Drygt 2 mUjoner människor har en buUemivä som ej kan anses acceptabel vid sin bostad. Av

Figur 8.3     Bullerexponering. Antal inv

å

nare p

å

 landsbygd och I medelstora t

ä

torter utsatta f

ö

r bullerexponering per bullerniv

ä

klass.

Bullerniv

å 

>70dBA   _

1

].

Q   Landsbygd

   Medelstora t

ä

torter (50000-110000)

//

65-70 dBA   

60-65 dBA   _

1

55-60 dBA   H

__

/ /               1 1 570 000

1                     1                     1                     1                      " Antal              20000            40000            60000 personer

K

ä

lla: SNV Rapport 4139, Milj

ö

st

ö

rningar och h

ä

lsa (MIST).

1 

80000

1

215

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

dessa störs 1,6 mUj av vägtrafik, 0,5 av tågtrafik,       över riktvärdena bor tiU övervägande delen i Gö-

65 000 av civU flygtrafUc och 50 000 av mUitärt flyg. BuUerstömingama är betydUgt mer spridda över landets kommuner än problemen med luftförore­ningar. Personer som utsätts för kvävedioxidhalter

teborg och Stockholm. Av de personer som utsätts för buUer över 55 dBA bor däremot endast 15-20 % i de tre storstadsområdena.

V

ä

gtrafiken

Utifrån långtidsutredningens prognos för det fram­tida vägtrafikarbetet samt i dag fattade beslut om bUars och bussars utsläppsegenskaper kan ett sce­nario över vägtrafikens utsläpp fram tiU år 2015 konstrueras:

Utsläppen av kväveoxider frän vägtrafiken be­döms minska med 45 % tiU år 2000 och med nära

60 % till år 2010 förutsatt att nuvarande regler för mUjöklassning av fordon finns kvar under 1990-talet. Detta betyder att riktvärdena för kväve­dioxid kommer att överskridas år 2000 i vissa storstadsområden om inte ytterUgare trafikbeslut fattas.

Figur 8.4   Utsl

ä

pp av kv

ä

veoxid fr

å

n v

ä

gtrafiken 1980 och 1990/91 samt prognos fram till 2015.

Ä

r

1980

1990/91

2000

2005

2010

2015

Tusental ton kv

ä

ve­oxider

154

165

91

68

63

66

K

ä

lla: SNV Rapport 4205, Trafik och milj

ö

.

216

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

9, Skattesystemet

Milj

ö

skatter och -avgifter

Antalet mUjöskatter och miljöavgifter i Sverige är stort i jämförelse med andra OECD-länder. Sve­rige har, Uksom de övriga nordiska ländema, rela­tivt många avgifter/skatter på produkter.

Genom skattereformen lades grunden tUl en större mUjöanpassning av skattesystemet. Skatte­uttaget baserades i ökad grad på aktiviteter med skadUga mUjöeffekter för att möjUggöra minskad

beskattning av aktiviteter som bör främjas, t.ex. arbete och sparande.

Nedan redovisas nägra viktiga ekonomiska styr­medel som är i kraft i dag. Materialet är hämtat ur rapporten "Avgifter, skatter och bidrag med an­knytning till mUjövård" (SNV Rapport 4173) där en översiktlig sammanställning ges av de oUka ekonomiska styr- och finansieringsmedel som för närvarande finns i Sverige.

Figur 9.1   N

å

gra viktiga g

ä

llande ekonomiska styrmedel.

Avgift/skatt etc (Inf

ö

randetid)

Utg

å

r p

ä

Belopp

Inkomst 1992/93 (miljoner kronor)

Anv

ä

ndning

Utsl

ä

ppsavgifter/-skatter

Koldioxidskatt

Olja, kol, naturgas.

32 

ö

re/kg

9 866

Allm

ä

n inkomst

(1991)

fotogen, gasol och

utsl

ä

pp

i statsbudgeten.

bensin

(f

ö

r industrin 8 

ö

re/kg)'

500 miljoner kr av 1992 

å

rs h

ö

jning avs

ä

tts till 

å

tg

ä

rder f

ö

r bioenergi, 

Ö

ster­sj

ö

n och k

ä

m­s

ä

kerhet i 

Ö

steuropa.

Svavelskatt

Olja, kol och ton/

30 kr/kg svavel

149

Allm

ä

n inkomst

(1991)

i statsbudgeten

Milj

ö

skatt p

å

Utsl

ä

pp av kv

ä

veoxider

12 kr/kg utsl

ä

ppta

181

Allm

ä

n inkomst

inrikesflyget

och kolv

ä

ten

kolv

ä

ten och kv

ä

veoxider

i statsbudgeten

(1991)

Utsl

ä

pp av koldioxid

1 kr/kg f

ö

rtimkaf flygbr

ä

nsle (motsvarar 32 

ö

re/kg CO,)

Kv

ä

veoxidavgitt

Uppm

ä

tta utsl

ä

pp av

40 kr/kg utsl

ä

ppta

Å

terbetalas

Inkomsterna

(1992)

kv

ä

veoxid fr

ä

n st

ö

rre

kv

ä

veoxider

(Oms

ä

ttning

å

terf

ö

rs till de

anl

ä

ggningar f

ö

r

(r

ä

knat som kv

ä

vedioxid)

1992,612

avgiftsskyldiga

v

ä

rme- och kraft-

miljoner kronor)

efter deras andel

produktion

av den nyttig­gjorda energin

' Koldioxidskatten utg

å

r p

å

 bensin med 74 

ö

re/liter, p

å

 kolbr

ä

nslen med 800 kr/ton, p

å

 olje­produkter (fotogen, motorbr

ä

nnoljor, eldningsoljor) med 920 kr/m. Detta motsvarar 32 

ö

re/kg koldioxid. F

ö

r industrin och tr

ä

dg

å

rdsn

ä

ringen 

ä

r beloppen 1/4 av ovanst

å

ende (g

ä

ller ej bensin). Skatten utg

å

r ej f

ö

r elproduktion.

217

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 9.1   Forts.

Avgift/skatt etc (Inf

ö

randetid)

Utg

å

r p

å

Belopp

Inkomst 1992/93 (miljoner kronor)

Anv

ä

ndning

Produktavgifter/-skatter

Avgitt p

å

handelsg

ö

dsel

(1984)

Kv

ä

veinneh

å

ll Fosforinneh

å

ll

60 

ö

re/kg kv

ä

ve 120 

ö

re/kg fosfor

116

Bekostar r

å

dgivning, milj

ö

forskning, naturv

å

rd etc.

Avgift p

å

bek

ä

mpningsmedel

(1987)

8 kr/kg verksam substans

14

Avgift p

å

 batterier (1987)

-     alkaliska/kvicksilveroxid

-   nickel/kadmium

 -bly

23 kr/kg 25 kr/kg 40 kr/st

19

(varav merparten

p

å

 blybatterier)

Bekostar omh

ä

nderta­gande och infomiation

Skatt p

å

 dryckes­f

ö

rpackningar (1973/84, upph

ö

rde i maj 1993)

Returf

ö

rpackningar Eng

å

ngsf

ö

rpackningar

8 

ö

re/st 10-25 

ö

re/st

92

Allm

ä

n inkomst i statsbudgeten

Skattedifferentieringar

Blyad/oblyad bensin

Milj

ö

klassade oljor

Milj

ö

klassade nya fordon

Bensinskatten 

ä

r 51 

ö

re h

ö

gre per liter f

ö

r blyad 

ä

n f

ö

r oblyad (dvs prisskillnaden exklusive moms mellan blyad och oblyad bensin 

ä

r 51 

ö

re)

Den allm

ä

nna energiskatten 

ä

r f

ö

r standarddiesel 540 kr/m'', f

ö

r normal l

ä

ttdiesel 290 kr/m'', f

ö

r t

ä

tortsdiesel 90 kr/m-" (fr

å

n 1 oktober 1993 har skatten f

ö

r t

ä

tortsdiesel s

ä

nkts till 5 kr/m'')

F

ö

rs

ä

ljningsskatten p

å

 nya fordon (bilaccisen) differentieras utifr

å

n mUj

ö

klassning. F

ö

r personbilar, l

ä

tta bussar och l

ä

tta lastbilar g

ä

ller, f

ö

rutom en grundavgift, f

ö

r milj

ö

klass 1: - 4 000 kr, klass 2; O kr, klass 3: + 2 000 kr.

TiU de redovisade avgiftema och skattema kom­mer även de aUmänna energiskatterna, som i viss utsträckning får anses vara miljörelaterade. Några sådana skatter redovisas nedan.

Figur 9.2   Milj

ö

relaterade skatter.

Skatt

Inkomst 1992/93 (milj kr)

Bensinskatt (exkl COj-del)

Allm

ä

n energiskatt (exkl COj-del)

Skatt p

å

 viss elektrisk kraft

S

ä

rskild skatt p

å

elektrisk kraft fr

å

n k

ä

rnkraftveri

Kilometerskatt'

15 803

8 584

993

106

2816

Kilometerskatten ersattes 1993-10-01 av en dieseloljeskatt

218

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

En del av samhällets kostnader för mUjövärds-insatser finansieras av avgifter. Nägra exempel på sädana avgifter är täktavgiften (inkomst 1992/93 29 mUjoner kr), avgift för myndigheters verksam­het enUgt mUjöskyddslagen (inkomst 1992/93 71 mUjoner kr), jaktvårdsavgift (inkomst 1992/93 75 mUjoner kr), avgift för registrering av bekämp-

ningsmedel (mkomst 1991/92 9 mUjoner kr) samt kemUcaUeavgift (inkomst 1991/92 31 mUjoner kr). Avgifter betalas även av kärnkraftsindustrin för att finansiera framtida slutförvaring avanvänt käm­bränsle och radioaktivt avfaU samt för säker av­veckling och rivning av reaktoranläggningar.

Exemplet NO

-avgiften

Frän och med den 1 januari 1992 finns en avgift på utsläpp av kväveoxider (NO) frän stora förbrän­ningsanläggningar. Avgiften har kommit tUl för att minska utsläppen av kväveoxider. AvgUten ska betalas av produktionsenheter med en tillförd ef­fekt av minst 10 megawatt och en uppmätt nyttig­gjord energiproduktion av minst 50gigawattimmar per kalenderår.

När riksdagen tog beslut om avgiftens mfö­rande uppskattades kväveoxidutsläppen frän dessa anläggningar till 27 000 ton per år. Dessutom upp-

skattades avgiften initialt ge utsläppsminsknmgar i storieksordningen 5 000 tUl 7 000 ton per år.

En grov uppskattning visar att utsläppen frän de anläggningar som lagen omfattar mmskat frän 25 000 ton/år i slutet av 80-talet tUl omkring 15 300 ton/år för är 1992, dvs. med cirka 40 procent. TUl denna minskning har också förändrade vUlkor i tUlståndsbeslut bidragit, men lagen (1990:613) om mUjöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energi­produktion bedöms ha bidragit mest.

219

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

10. Kostnader f

ö

r milj

ö

v

å

rd

Att beräkna samhällets kosmader för miljö­vård är svårt Uppgifter saknas i stor utsträck­ning, såväl för industrin, staten och kommu­nerna som för de enskilda hushållen. De upp­gifter som redovbas nedan bygger i viss ut-

sträckning på uppskatmingar. Det bör noteras att den svenska statbtiken över miljövårds-kosmader inte kan jämföras med motsvarande statbtik från andra länder eftersom uppgifts­underlaget inte är detsamma i olika länder.

Industrins kostnader

EnUgt SCB:s senast utförda undersökning, avse­ende 1991, uppgick skogsindustrins mvesteringar i mUjöskyddsätgärder tUl 6(X) mUjoner kronor. Mot­svarande siffra för järn- och ståUndustrin var 125 miljoner kronor. De löpande miljöskyddskost-nadema för dessa två branscher uppgick tUl 550

respektive 425 mUjoner kronor. Det bör påpekas att siffrorna är behäftade med betydande osäker­het. Någon totalsiffra för hela industrin kan inte anges då underlaget för övriga branscher är mycket osäkert.

Statens kostnader

Under perioden 1988/89 tUl 1993/94 har de statliga anslagen tUl mUjöskyddsätgärder minskat medan naturvårdens medel har ökat. TUlfäUiga anslag har förekommit, bl.a. gavs bidrag om 163 mUjoner kronor per är under åren 1989/90 och 1990/91 tUl reningsutrustning tUl nya lastbUar, bussar och äldre personbUar.

Pä naturvärdsomrädet har tvä nya anslag in­förts sedan budgetåret 1986/87. Det gäller dels bidrag tiU naturvårdsåtgärder i odlingslandskapet (NOLA), som successivt ökat från 5 miljoner kro­nor tiU närmare 40 miljoner kronor för budgetåret 1993/94, dels ersättningar för landskapsvårdande ätgärder som budgetåret 1993/94 uppgår tUl 250 mUjoner kronor.

Figur 10.1 Statliga medel till milj

ö

v

å

rdsverk­samhet 1988/89 -1993/94. L

ö

pande och fast pen­ningv

ä

rde.

~~~"~ L

ö

pande        """ " Fasta priser priser

Miljoner kr 2 500

2 000

1 500 Lrf*-

1 000

500

88/89     89/90     90/91     91/92     92/93     93/94

/f

ä

//a:SCB, SNV.

220

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Sedan budgetåret 1976/77 har kalkning av svenska sjöar och vattendrag fått statUgt stöd. De försurade sjöarnas totala areal som på 1970-talet uppgick tUl ca 440 000 ha har genom kalkning minskat tiU ca 200 000 ha. Figur 10.2 visar hur de ca 148 mUjoner kronor som budgetåret 1992/93 beta­lades ut frän länsstyrelsema fördelades. Från och

med budgetåret 1991/92 ingår också biologiskt äterstäUningsarbete i kalkningsprogrammet. Bio­logiska återstäUningsätgärder kan sättas ui där försurningshotade arter inte har återkommit efter kaUcning och kan bestå i utsättningar (t.ex. av fisk och bottendjur) eller åtgärder som möjUggör en återkolonisation (t.ex. ri-vning av dammar).

Figur 10.2   Kalkning och biologisk 

å

terst

ä

llning av sj

ö

ar och vattendrag. F

ö

rdelning av statliga medel budget

å

ret 1992/93.

13%

Totalsumma 148 milj. kr

K

ä

lla: Naturv

å

rdsverkets kalkningsprogram.

86%

ö

 Kalkning

I Biologisk 

å

terst

ä

llning

H Administration och effektuppf

ö

ljning

Kommunernas kostnader

Kommunernas kostnader för mUjövård inom de oUka kommunala förvaltningarna var är 1991 en­ligt SCB:s undersökning 700 miljoner kronor eller ca 80 kronor per person. 1 detta ingär dock inte kostnader för ätgärder inom trafiksektorn (trafik­sanering, buUerskydd etc.) eUer för naturvård.

Kostnaderna för avloppshanteringen (renings­verk och ledningsnät) var 5,0 miljarder kronor, varav 2,0 miljarder är kapitalkostnader, och för kommunernas hantering av hushåUsavfaU omkring 2,7 mUjarder kronor.

221

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

11. K

ä

rns

ä

kerhet och str

å

lskydd

Radionuklider i den yttre milj

ö

n

/ samband med olyckan i kärnkraftverket i Tjemobyl 1986 blev stora områden i Sverige nedsmittade av avsevärda mängder radioak­tivt nedfall, särskilt radiocesium. 1 de värst drabbade områdena väntas vissa delar av eko­systemet (t.ex. insjö fisk och ren) ha förhöjda halter av cesium under de närmaste decen­nierna.

Vid de stråldoser som hittills uppmätts i Sverige pga. kontaminermg av den yttre miljön föreUgger ingen risk för akuta skador på människa. Mänga undersökningar med syfte att faststäUa samband meUan cesiumnedfaUet från Tjemobyl och biolo­giska effekter i mUjön har också pågått sedan olyckan (bl.a. om savflugor, sork och fiskfysiologi). Inga säkra resultat har kunnat visas.

En väg tiU bestrålning från de radioaktiva nukUdema utgörs av inandning och konsumtion av födoämnen.

Gränsvärdet för de flesta Uvsmedel är i Sverige 3(X) Bequerel per kg färskvikt. För vissa livsmedel som inte intas dagUgen (ren, vUt, insjöfisk, svamp, vUda bär och nötter) är gränsvärdet 1500 Bequerel per kg färskvUct.

Vatten och mjölk

Inte vid något tillfälle har man, ens i de mest drabbade områdena, funnit halter som överstiger 5 Bq/Uter.

Odlade produkter

Spannmål, grönsaker, rotfrukter, frukt och odlade bär har under hela tiden efter Tjemobyl aUtid haft låga, ofta knappt detekterbara, halter.

Nöt och får

År 1990 kasserades 3 % av undersökta slaktkroppar av nöt beroende på halter av Cs-137 över 300 Bq/kg. Värdet var 17% för får.

Ren, älg och rådjur

Inom de mest kontaminerade områdena av Jämlands och Västerbottens län skaU fortfarande (1993) aUt renkött undersökas med avseende på Cs-137. Under slakten hösten 1992 kasserades mmdre än 10 % av slaktkropparna. Att inte fler behövde kasseras beror huvudsakligen pä att slaktdjuren utfodrats i stäUet för att beta. Sedan gränsvärdet för älg ändrats (till 1500 Bq/kg) och dessutom i vissa fall en förskjutning av älgjakten skett tiU senare delen av jaktperioden, förekommer inte längre någon nämnvärd kassation av älgkött. Rådjur har i regel högre cesiumhalter än älg, särskilt på hösten vilket främst antas bero pä höga halter i svamp, som är ett av de viktigaste födoämnena för rådjur under denna årstid. Rådjur som nedlagts tidigt på året (januari, maj) har i medeltal 4-5 gånger lägre halter än under augusti-september.

222

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Figur 11.1 

Ä

rstidsvariation av cesiumkoncentrationen (Cs-137) i renk

ö

tt fr

å

n samebyn Vilhelmina i s

ö

dra V

ä

sterbotten, september 1986-mars 1992.

1986

1987

1988

1989

K

ä

lla: SNV Rapport 4135, Metallema och milj

ö

n.

1990

1991

1992

Den framtida förändringen av halten Cs-137 i renkött är i stor utsträckning beroende på halten av cesiumisotoper i renlav, som är renens basföda, specieUt vintertid. Halveringstiden för Cs-137 är relativt kort i ren (cirka 30 dagar) men förhåUande­vis läng i renlav (4-10 år). Detta medför en årstids­variation av Cs-137 i renkött (se figur 11.1). Ut­veckUngen ger anledning befara att halten i ren åtmmstone under vintern en läng tid framåt förblir hög.

223

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

Havsfisk

Cesiumhaltema i muskel från havsfisk var i de värst drabbade områdena (specieUt kustområden vid Ålands hav och södra Bottenhavet) i vissa faU förhöjda under en kort tidsperiod efterTjernobyl. 1 Öregrundsgrepen förekom t.ex. halter i abborre och torsk med värden upp tUl 600 Bq/kg 8-10 månader efter nedfaUet. Efter 1988 var dock haltema i havsfisk betryggande långt under gränsvärdet 300 Bq/kg.

Insjöfisk

Inom de mest drabbade områdena ökade cesiumhaltema snabbt efter Tjemobyl­olyckan till mer än 1 500 Bq/kg för de flesta fiskarter. I ett ganska stort antal sjöar registreras fortfarande höga värden, vUket medfört avbräck för husbehovsfisket och för saluförsel av fisk frän dessa sjöar. Nedgången av cesiumhalten i fisk i närings­fattiga sjöar med lång omsättningstid av vattenmassan väntas ske mycket långsamt. För gädda kan det t.ex. i vissa sjöar behövas 10-20 är efter Tjemobyl tUls värdena är lägre än 1 5(X) Bq/kg färskvikt, för småabborre går det snabbare, mindre än 5 år.

VUda bär

Blåbär, hallon och lingon har under tiden efter Tjemobyl säUan uppvisat värden över 100 Bq/kg. Hjortron har i vissa faU högre halter t.ex. uppmättes hösten 1992 i norra Uppland 1 500-2 000 Bq/kg färskvUct.

Svamp

Vissa svampar (inte minst en del populära matsvampar) har ibland mycket höga cesiumhalter. Halterna kan reduceras vid tiUagning.

S

ä

kerheten i de svenska k

ä

rnkraftverken

Säkerheten i de svenska kärnkraftverken över­vakas av Statens kärnkraftinspektion (SKI). Statens strålskyddsinstitut (SSI) övervakar stråbkyddet vid anläggningarna och kontrol­lerar att radioaktiva utsläpp till luft och vatten vid normaldrift hålls inom fastställda gränser. SKI och SSI redovisar årligen till regeringen säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken.

reaktorer som dä saknade drifttUlständ förutsatte denna bedömning att de ätgärder som avsåg att lösa de problem som uppdagats genom händelsen i Barsebäcksverket den 28 juU 1992 (det s.k. sU­ärendet) visade sig godtagbara vid SKI:s säkerhets­granskning. I det följande ges en sammanfattning av myndigheternas bedömning baserad på erfar­enheter frän driftäret 1992-93. Myndigheterna har inte funnit aiUedning att ompröva den riskbUd som ligger tiU grund för säkerhetsarbetet.

I rapporten från december 1992, avseende drift­året 1991-92, konstaterade SKI ätten sammanväg­ning av de erfarenheter som gjorts och de åtgärder som vidtagits under perioden tydde på en fortsatt oförändrad riskbild. SKI konstaterade vidare att bedömningen rörande verkens åldrande och möj­liga livslängd inte ändrats. Beträffande de fem

Drifterfarenheter 1992-93

DrifttiUgängUgheten har varit hög för den tid res­pektive reaktor haft drifttillstånd. Snabbstopps-frekvensen har fortsatt att Ugga pä en tillfredsstäl­lande låg nivå. Inga stömingar eUer tUlbud under

224

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

drift av väsentUg säkerhetsbetydelse har inträffat sedan händelsen i Barsebäck den 28 juU 1992.

Fem reaktorer var avställda hösten 1992 för att bl.a. bygga om intagssUarna för kylvatten tUl nöd-kylsystemen. Oskarshamn 1 är fortfarande avställd för omfattande kontroU- och renoveringsarbeten, främst tUl följd av upptäckta skador pä oUka rör­system. Rmghals 2 står sedan maj månad 1993 avställd till följd av upptäckta defekter i rör-genomföringar i tanklocket.

Frekvensen bränsleskador, som för vissa reak­torer legat väl högt, har reducerats men årets drifter­farenheter visar också att oUka, tidigare kända, skademekanismer kräver fortsatt hög uppmärk­samhet.

Ett antal materialproblem, i flertalet faU ålders-betingade, har lett tUl långvariga driftstUlestånd för tre av de äldre reaktorema. SärskUt har omfat­tande problem med sprickbUdning i oUka rörsystem uppdagats vid kontroUer i Oskarshamn 1.

De samlade provningserfarenheterna tyder på att de förbättrade kontrollprogrammen fångar upp begynnande skadebildning pä ett tidigt stadium. Därigenom kan marginalerna till läckage och brott av väsentlig säkerhetsbetydelse häUas pä en tUl­fredsställande nivå trots att anläggningarna blu äldre. De utökade kontroUema och reparationerna har dock medfört en påtagUg ökning a v sträldosema tiU berörda yrkesgrupper. Det senaste driftårets erfarenheter styrker SKLs tidigare bedömnmgar om säkerhet, åldrande och behov av omfattande kontroU- och reparationsinsatser.

Under perioden har ett flertal större problem stäUt förmågan hos kärnkraftföretagen på prov. SärskUt gäller detta sUärendet. Erfarenheterna vi­sade pä påtagliga behov av förbättringar på flera områden. Hit hör skärpan i uppmärksamheten pä indikationer om säkerhetsbrister och målmed­vetenheten i det agerande som följer, oberoende av SKI:s ställningstaganden. En viktig förutsätt­ning för detta är bl.a. en god dokumentation av ursprungliga konstruktionsförutsättningar och säkerhetsanalyser och verkenskännedom om dessa. I de avseenden där behov av förbättringar påvisats har kraftföretagen tagit kraftfulla initiativ som tyder på en i grunden god säkerhetskultur.

Str

å

lskyddsl

ä

get

Utsläppen tiU luft och vatten har varit låga. Inga händelser har inträffat vid anläggningarna som mneburit utsläpp av betydelse från strålskydds­synpunkt. Händelsen vid Barsebäcksverket under sommaren 1992 gav ett utsläpp som i förhåUande tUl verkets normala utsläpp var stort men som endast uppgick tUl en bråkdel av tUlätet värde.

Den trend av låga stråldoser tiU personalen vid arUäggningama som varit så typisk för de svenska verken har tyvärr brutits. Orsaken är främst de ökade arbetsinsatserna på de äldre reaktorerna, men också förhöjda stråUiivåer och många om­byggnader har bidragit. SSI har inlett särskUda överläggnmgar med kraftindustrin om hur denna negativa trend skall kunna brytas.

Sammanfattande bed

ö

mning

SUärendet och uppmärksammade materialproblem har under året lett till betydelsefuUa tekniska säkerhetsförbättringar vid verken och avsevärda förstärkningar av verkens eget säkerhetsarbete, som kan förväntas fä fuUt genomslag under kom­mande är. Samtidigt har erfarenheterna pekat på vikten av en noggrann prövning av vissa äldre säkerhetsanalyser och konstruktionsförutsätt­ningar, liksom vikten av fortsatt skärpt uppmärk­samhet pä äldersbetingade förändringar.

Det gångna året har givit nyttiga påminnelser om att det fortfarande kan finnas svagheter i konstmktionslösningar och säkerhetsanalyser som inte uppmärksammats tiUräckUgt. Det är då vUctigt att notera attden gmndläggande säkerhetsstrategin - ett djupförsvar i flera led mot aUvarliga olyckor -är utformad utifrån förutsättningen att dolda fel och brister kan finnas, men att de inte skaU leda längre än till tiUbud utan aUvarUgare konsekvenser utanför anläggningen.

Mot denna bakgrund ser SKI och SSI vid en samlad bedömning av nämnda faktorer ingen an­ledning tiU omprövning av den riskbild som inled­ningsvis refererats tiU.

225

Prop. 1993/94:111 Bilaga 2

Redovisning av milj

ö

situationen

Inneh

å

llsf

ö

rteckning

Inledning

1

1. Användning av mark och vatten

2

Markanvändningen

3

Strandområden

3

Jordbruk och skogsbriik

3

2. Naturtyper och arter

5

Hotade arter och naturtyper

5

Skydd och vård av natur- och

kulturlandskap

7

3. Återanvändning, återvinning och avfall

Kommunal avfallshantering

10

Avfallsupplag och förorenade

markområden

10

Export och import av miljöfarligt avfall

10

Återanvändning, återvinning och

producentan.svar

11

4. Kemiska ämnen

12

Kemikalieanvändningen

12

Bekämpningsmedel

13

Metaller i miljön

14

Metalltillförseb till Sveriges

havsområden

16

Stabila organiska ämnen i miljön

17

226

Prop. 1993/94:111 BUaga 2

5. Klimatpåverkan och luftföroreningar

20

KUmatpåverkande gaser

20

Uttimning av ozonskiktet

21

Fotokemiska oxidanter / marknära ozon

23

6. Försurning

25

7. Övergödning

28

Miljösituationen Svenska miljömål Vintergrön mark

28 31 31

8. Tätorter

33

Tätortemas struktur Mark för friluftsliv Luftföroreningar och buller i tätorter Vägtrafiken

33 33 34 36

9. Skattesystemet

Miljöskatter och -avgifter Exemplet NOx-avgiften

37

37 39

10. Kostnader för miljövård

Industrins kostnader Statens kostnader Kommunemas kostnader

40

40 40 41

11. Kämsäkerhet och strålskydd

Radionuklider i den yttre miljön Säkerheten i de svenska kärnkraftverken

42

42 44

227

Miljö-och naturresursdepartementet

Prop. 1993/94:111

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 9 december 1993

Närvarande: statsministem[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B. Wester­berg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén, Hömlund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:111 Med sikte på hållbar utveckling; Genomförande av besluten vid FN:s konferens om miljö och utveckling.

gotab  45530, Stockholm 1993                                                                                                                         228