Regeringens skrivelse

1991/92:164

med redogörelse för verksamheten inom

Europarådets ministerkommitté under år 1991

Regeringen överlämnar till riksdagen enligt bifogade utdrag ur

regeringsprotokollet den 27 maj 1992 redogörelse för

verksamheten inom Europarådets

ministerkommitté under år 1991.

På regeringens vägnar

Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

Margaretha af[REDACTED_EFTERNAMN]

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 maj 1992

Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Frig

gebo,[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN],

Dinkel

spiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet af[REDACTED_EFTERNAMN]

Skrivelse med redogörelse för verksamheten inom

Europarådets ministerkommitté under år 1991

I resolution 319 (1966) om förbindelserna med de nationella

parlamenten

uppmanar Europarådets rådgivande församling regeringarna att årligen

lägga fram en rapport om verksamheten i Europarådets ministerkommitté

inför sina parlament. Regeringen har lämnat riksdagen sådana

redogörelser

för åren 1967--90, senast med skr. 1990/91:165. En redogörelse för

verksam

heten inom Europarådets ministerkommitté under år 1991 har utarbetats

inom utrikesdepartementet efter samråd med cheferna för justitie-,

social-,

utbildnings-, arbetsmarknads-, kultur-, civil- och miljö- och

naturresursde

partementen samt det statsråd som har till uppgift att föredra

ärenden om

bl.a. familjerätt och stats- och förvaltningsrätt, det statsråd som

har till upp

gift att föredra ärenden om hälso- och sjukvård och

socialförsäkringar, det

statsråd som har till uppgift att föredra bl.a. idrottsärenden, det

statsråd som

har till uppgift att föredra ärenden som rör det offentliga

skolväsendet och

därtill anslutande särskilda utbildningsformer, fristående skolor och

frivilligt

folkbildningsarbete och det statsråd som har till uppgift att föredra

ärenden

om bl.a. markanvändning och fysisk planering. Redogörelsen bör fogas

till

regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga.

Jag hemställer att regeringen överlämnar redogörelsen till riksdagen.

Regeringen beslutar i enlighet med föredragandens hemställan.

Bilaga

Redogörelse för verksamheten inom Europarådets

ministerkommitté under år 1991

I. Ministerkommittémöten

1. Allmänt

Verksamheten i ministerkommittén kom i hög grad att präglas av omvälv

ningarna i Central- och Östeuropa. Stort intresse ägnades också åt

Europa

rådets relationer till ESK-processen.

Sverige övertog för en halvårsperiod ordförandeskapet i

ministerkommit

tén vid slutet av det 88:e ministerkommittémötet i april 1991. I det

tal som

dåvarande utrikesministern höll vid detta tillfälle tog han upp de

områden

som Sverige ville lägga tonvikten vid under ordförandeskapet.

Som första område angavs att Europarådet skulle fortsätta att stödja

re

formsträvandena i Central- och Östeuropa. Denna allmänna

viljeinriktning

bland Europarådets medlemsstater resulterade sedermera i att det 89:e

mi

nistermötet i november 1991 stödde generalsekreterarens förslag om

att

upprätta ett särskilt treårsprogram för utveckling av lag och

demokrati i

Central- och Östeuropa.

Utrikesministern fäste i sitt tal också vikt vid en reformering av

övervak

ningsorganen för Konventionen om de mänskliga rättigheterna i syfte

att

nedbringa de alltför långa handläggningstiderna för enskilda mål. Vid

det

89:e ministerkommittémötet den 26 november uttalade ministrarna sin

oro

över den långa tidsutdräkten och instruerade ställföreträdarna att

som en

första prioritet påskynda arbetet med en reform. Två andra viktiga

punkter

i talet var Europarådets förhållande till ESK-processen samt översyn

och

bättre planering av Europarådets verksamhet.

I sin egenskap av ordförande reste utrikesministern till Albanien i

maj

1991 för att undersöka möjligheterna och viljan på albansk sida att

utveckla

kontakter med Europarådet.

Under ordförandeskapet ägde två s.k. fyrpartsmöten rum i maj

respektive

november i Strasbourg. Deltagare vid dessa möten, som tillkom år 1989

i

syfte att stärka banden mellan Europarådet och EG, är

ministerkommitténs

respektive EG-rådets ordförande, Europarådets generalsekreterare samt

EG-kommissionens president. Vid dessa bägge möten diskuterades främst

utvecklingen i Central- och Östeuropa samt EG:s förhållande till

Europarå

det i ljuset av de då pågående förhandlingarna om en revidering av

Romtrak

taten.

Som ordförande i ministerkommittén var utrikesministern också närva

rande vid parlamentarikerförsamlingens sommarsession i Helsingfors

och

vid höstsessionen i Strasbourg, varvid redogörelser för verksamheten

inom

ministerkommittén lämnades.

Ministerkommittén höll, som framgår ovan, två ordinarie möten och

dess

utom ett extra möte under år 1991. Ställföreträdarkommittén

sammanträdde

tio gånger för att behandla allmänna frågor och åtta gånger för att

behandla

frågor rörande främst mänskliga rättigheter. Därtill höll

ställföreträdarna

sex extra endagsmöten, vid vilka i första hand dryftades ärenden

avseende

Central- och Östeuropa samt Europarådets relationer med ESK. Till

ställ

företrädarna har av praktiska skäl delegerats rätten att behandla och

fatta

beslut i ärenden inom ministerkommitténs kompetensområde, när minist

rarna inte är samlade.

Sex ordinarie fackministerkonferenser arrangerades inom Europarådet

under året. Sålunda hölls en kommunministerkonferens den 15--16 maj i

Bergen, en migrationsministerkonferens den 17--18 september i

Luxemburg,

en ministerkonferens om massmediepolitik den 9--10 oktober i Nicosia,

en

familjeministerkonferens den 15--17 oktober i Luzern, en

utbildningsminis

terkonferens den 16--17 oktober i Wien och en ministerkonferens om

regio

nalplanering den 4--5 november i Ankara.

Vidare anordnades den 24--25 januari i Europarådets regi, på

initiativ av

Österrike, en ministerkonferens i Wien om migrationsrörelser från

Central-

och Östeuropa. En konferens på ministernivå om rehabilitering av

handi

kappade, arrangerad av Europarådets kommitté för handikappfrågor,

ägde

rum den 7--8 november i Paris. Härtill kom tre informella

ministermöten,

nämligen ett kulturministermöte den 21--23 mars i Leon i Spanien, ett

sport

ministermöte den 16--18 april i Budapest och ett justitieministermöte

den

17--19 juni i Ottawa. Den Europeiska sociala stadgans 30-årsjubileum

hög

tidlighölls med ett högnivåmöte den 21--22 oktober i Turin.

Europarådets ordinarie budget uppgick under år 1991 till ca 572

miljoner

franska francs. Sveriges totala bidrag till organisationen (inklusive

bidrag

till

vissa underordnade verksamheter) uppgick till ca 20 miljoner kronor.

2. 88:e ministerkommittémötet

Europarådet höll sitt 88:e ministerkommittémöte i Strasbourg den 25

april

under ordförandeskap av den spanske utrikesministern Francisco

Fernandez

Ordonez. Den svenska delegationen leddes av dåvarande

utrikesministern

Sten[REDACTED_EFTERNAMN].

Under mötet diskuterade ministrarna främst utvecklingen av Europarå

dets kontakter med länderna i Central- och Östeuropa, Europarådets

roll i

ESK-processen, situationen i Irak samt det initiativ (''''''''ESK-M'''''''') som

några

medlemsländer tagit beträffande en konferens om säkerhet och

samarbete i

Medelhavsområdet.

Ministrarna ansåg att Europarådet skulle fortsätta sin öppna politik

gent

emot länderna i Central- och Östeuropa för att därigenom bidra till

en ut

veckling mot demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och

rättssta

tens principer. I detta sammanhang underströks betydelsen av

samarbets-

och biståndsprogram för mänskliga rättigheter och lokal demokrati,

liksom

på de rättsliga och sociala områdena, för de länder som förpliktar

sig till de

mokratiska reformer.

Beträffande Jugoslavien upprepade ministrarna att de hoppades se

snabba

framsteg mot demokrati och marknadsekonomi och full respekt för de

mänskliga rättigheterna i landets alla delar samt att landets

territoriella inte

gritet skulle kunna upprätthållas. Ministrarna inbjöd Bulgarien att

tillträda

den Europeiska kulturkonventionen och noterade med intresse

utsikterna

för kontakter med Rumänien. Ministrarna hoppades att reform- och demo

kratiseringssträvandena i Albanien skulle stärkas och ansåg att

genomgri

pande reformer, fullständig demokratisering kombinerad med full

respekt

för de mänskliga rättigheterna, skulle kunna förhindra

massutvandringen

från landet. Ministrarna noterade med tillfredsställelse att

samarbetet med

Sovjetunionen fortsatte att utvecklas.

Ministrarna upprepade att Europarådet på lämpliga områden bör fort

sätta att lämna bidrag till ESK-processen, i synnerhet beträffande

den

mänskliga dimensionen och på kulturområdet. I denna anda instruerades

ställföreträdarna att aktivt fortsätta förberedelserna med

Europarådets bi

drag till ESK-mötet om kulturarvet i Krakow den 28 maj--7 juni samt

till

mötet om minoriteter i Genève den 1--19 juli. I detta sammanhang

betonades

det potentiella värdet av Europarådet och dess kulturkonvention.

Minist

rarna upprepade sin önskan att Europarådet skulle beredas tillfälle

att lämna

ett bidrag till ESK-konferensen i Moskva om den mänskliga dimensionen

hösten 1991.

Beträffande Irak upprepade ministrarna sitt fördömande av de

flagranta,

brutala och massiva kränkningarna av de mänskliga rättigheterna.

Djupt

oroade över det öde som hundratusentals flyktingar, särskilt kurder

och shii

ter rönte, försäkrade ministrarna sin beredskap att samarbeta med

intresse

rade parter, särskilt Turkiet och Iran, samt humanitära

organisationer och

Förenta Nationerna för att lämna bistånd och hjälp till dem som

utsatts för

förtryck och fördrivning.

Ministrarna noterade med intresse de pågående förhandlingarna mellan

EFTA-länderna och EG om etablerandet av en Europeisk ekonomisk sfär.

Ministrarna studerade med intresse det intiativ som Spanien,

Frankrike,

Italien och Portugal tagit beträffande en konferens om säkerhet och

samar

bete i Medelhavsområdet.

3. 89:e ministerkommittémötet

Europarådets 89:e ministerkommittémöte ägde rum den 26 november i

Strasbourg under ordförandeskap av utrikesminister Margaretha af
[REDACTED_EFTERNAMN],

som tillika ledde den svenska delegationen.

Ministerkommittémötet inleddes med en ceremoni för att markera Polens

inträde i Europarådet. Polen blev därmed Europarådets 26:e

medlemsland.

Vid ceremonin höll utrikesministern, i egenskap av ordförande i

minister

kommittén, ett tal där Polen varmt välkomnades in i det demokratiska

Europa. Även Europarådets generalsekreterare och ordföranden i parla

mentarikerförsamlingen höll välkomsttal. Den polske utrikesministern

Krzysztof Skubiszewski höll ett tal där han uttalade sin djupa

tillfredsstäl

lelse över Polens medlemskap.

Diskussionen vid ministerkommittémötet kom främst att kretsa kring

Europarådets roll i det nya Europa, förhållandet till ESK, mänskliga

rättig

heter samt situationen i Jugoslavien. Under mötet gavs även tillfälle

att föra

en diskussion med utrikesministrarna från Estland, Lettland och

Litauen om

samarbetet mellan dessa stater och Europarådet.

Ministrarna betonade behovet av att vidareutveckla Europarådets roll

som en samlingspunkt och ett forum för samarbete i det nya Europa.

Europarådet utgjorde en direkt tillgänglig struktur för mottagande av

och

samarbete med länderna i Central- och Östeuropa. För detta hade dessa

län

der ett omedelbart behov och hade därtill visat ett starkt intresse.

Mot denna

bakgrund önskade ministrarna ge en klar politisk signal om

Europarådets

beredskap att leva upp till de politiska krav organisationen har att

uppfylla.

Ministrarna instruerade ställföreträdarna att i detalj granska en

plan för ut

veckling av lag i Central- och Östeuropa samt ett program för lokal

demo

krati. De beslutade också att djupare dryfta vissa förslag som

framlagts be

träffande skyddet av nationella minoriteter. Ministrarna betonade

vikten av

en fortsatt politisk dialog i ministerkommittén, såväl i allmänhet

som i syn

nerhet vad avser Europarådets mellanstatliga aktiviteter. Åt

ställföreträ

darna uppdrogs att, i samverkan med parlamentarikerförsamlingen,

aktivt

fortsätta studera de reformförslag som lagts i arbetsgruppen om

Europa

rådets institutionella roll.

Ministrarna uttryckte sitt stöd för stärkandet av ett effektivt

samband med

ESK i syfte att på bästa sätt utnyttja Europarådets erfarenhet och

kapacitet.

Ministrarna välkomnade medlemskapsansökningarna från Bulgarien,

Estland, Lettland och Litauen och hoppades att dessa länder skulle

vara i

stånd att bli medlemmar under år 1992. Ministrarna uppmuntrade

fortsatt

och intensifierat samarbete med Rumänien och Albanien, vilket borde

kunna hjälpa dessa länder med demokratiska reformer och därmed bana

väg

för framtida medlemskap. Ministrarna inbjöd vidare Rumänien att

tillträda

den Europeiska kulturkonventionen.

Ministrarna underströk det mycket värdefulla arbete som utförs av kom

missionen och domstolen för de mänskliga rättigheterna. De uttryckte

emel

lertid sin oro över att den redan tunga arbetsbördan, som medförde

långa

handläggningstider, kunde öka i och med att fler stater ansluter sig

till den

Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter. Ställföreträdarna

in

struerades att, som en första prioritet, påskynda arbetet med en

reform av

konventionens övervakningsorgan. Ministrarna var eniga om behovet av

att

erforderliga finansiella resurser avsätts i detta syfte.

Ministrarna uttryckte djup oro över krisen och de fortsatta

stridigheterna

i Jugoslavien. De fördömde ånyo det maktmissbruk, de kränkningar av

de

mänskliga rättigheterna och de övergrepp mot civilbefolkningen som

redan

den 8 oktober föranlett ministerkommittén att suspendera samarbetet

mel

lan Europarådet och de jugoslaviska myndigheterna. Ministrarna bekräf

tade sitt stöd för de ansträngningar som EG, ESK och Förenta

Nationerna

gjorde för att få till stånd en fredlig och allsidig politisk

lösning.

Fogad till den kommuniké som utfärdades vid mötet fanns en

deklaration

som fördömde Indonesiens agerande i Östra Timor.

4. Extra ministerkommittémöte

Ett extra ministerkommittémöte ägde rum i Madrid den 21 februari.

Mötet

hade kallats för att diskutera utvecklingen av Europarådets

förbindelser med

länderna i Central- och Östeuropa, samt Europarådets roll i Europa

och då

särskilt relationen till ESK-processen. Ordförande för mötet var den

spanske utrikesministern Francisco Fernandez Ordonez. Den svenska

dele

gationen leddes av dåvarande utrikesministern Sten[REDACTED_EFTERNAMN].

Ministerkommittémötet inleddes med en ceremoni för att markera

Tjeckoslovakiens inträde i organisationen som dess 25:e medlemsland.

Vid mötet framträdde presidenten i parlamentarikerförsamlingen och re

dogjorde för sina intryck från en resa som en församlingsdelegation

gjort i

Sovjetunionen. Bland parlamentariker i Ryska republiken hade farhågor

ut

tryckts för att konservativa krafter skulle slå tillbaka. Samarbetet

med

Sovjetunionen borde vara flexibelt men principfast och styrande

härvidlag

bör vara den utsträckning i vilken mänskliga rättigheter respekteras.

De central- och östeuropeiska ländernas närmande till Europarådet väl

komnades och organisationen skulle även framgent aktivt utveckla

kontak

terna med dessa länder. Ministrarna uppdrog åt ställföreträdarna att

skynd

samt utvärdera samarbetet med dessa länder och indikera vilka

åtgärder som

måste vidtas för att anpassa det till de rådande behoven, särskilt

vad beträf

far utbildning av bl.a. tjänstemän och lärare.

Ministrarna hälsade med tillfredsställelse att ESK:s toppmöte i Paris

den

19--21 november 1990 uttryckligen hade erkänt Europarådet och den

bety

delsefulla roll det spelar i dagens Europa. Ministrarna uttryckte

förhopp

ningen att Europarådet skulle beredas tillfälle att delta vid

ESK-mötet i

Moskva om den mänskliga dimensionen hösten 1991. Ministrarna uppma

nade ordförandelandet i Europarådet att så långt möjligt befrämja

rådets

intressen i ESK-processen. Ministrarna föreslog att expertmöten

organiseras

på de områden där Europarådet har särskild expertis och erfarenhet

att bi

dra med i ESK-processen, t.ex. mänskliga rättigheter och regionalt

samar

bete.

Vid mötet berördes även Gulfkrisen och ministrarna uppmanade Irak att

ovillkorligen och utan inskränkningar leva upp till säkerhetsrådets

resolutio

ner för att på så sätt öppna vägen för fred.

Vid en informell avslutande session deltog även utrikesministrarna

från

Bulgarien, Rumänien och Sovjetunionen för en diskussion om det

framtida

samarbetsmönstret i Europa.

Efter mötet hölls en ceremoni där Sovjetunionen anslöt sig till den

Euro

peiska kulturkonventionen.

II. Verksamheten inom organisationens nio

huvudsektorer

1. Mänskliga rättigheter och jämställdhetsfrågor

Mänskliga rättigheter

Ministerkommitténs arbete på MR-området präglades av utvecklingen i

Central- och Östeuropa. Den Europeiska konventionen angående skydd

för

de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och dess

till

läggsprotokoll undertecknades av Ungern, Tjeckoslovakien och Polen i

sam

band med dessa staters inträde i Europarådet. Per den 31 december

1991

hade nämnda tre länder inte ratificerat konventionen. Också andra

östeuro

peiska stater har ansökt om medlemskap i Europarådet och kan

förväntas

underteckna konventionen inom de närmaste åren.

På grund av det ökade antalet konventionsstater har reformeringen av

konventionens övervakningsmaskineri kommit i fokus. Under sitt

ordföran

deskap i ministerkommittén underströk den svenske utrikesministern

beho

vet av att snabbt finna en lösning på hur övervakningssystemet bäst

skall

kunna reformeras så att det kan fungera på ett effektivt sätt också

då kon

ventionsstaternas antal ökar. Syftet är att åstadkomma att prövningen

inför

konventionsorganen påskyndas så att ett slutligt avgörande uppnås

snabbare

än vad som i dag är fallet. För närvarande kan det ta över fem år

innan den

enskilde klaganden erhåller ett slutligt avgörande.

Från svensk sida har också konkreta förslag lagts fram om hur

processen

skall kunna rationaliseras så att den enskilde klaganden snabbare

erhåller

ett avgörande (se regeringens skrivelse till riksdagen 1990/91:165

avseende

verksamheten i Europarådets ministerkommitté under år 1990). Vid sitt

89:e

möte gav ministerkommittén högsta prioritet åt arbetet på en

reformering

av processen.

Mot bakgrund av de etniska motsättningar som visat sig i vissa

europeiska

stater på senare tid ägnades också minoritetsfrågorna ökad

uppmärksamhet.

Kommissionen för demokrati genom lag, den s.k. Venedigkommissionen,

har lagt fram ett förslag till en särskild konvention för

säkerställandet av mi

noriteters rättigheter. Ministerkommittén gav styrkommittén för

mänskliga

rättigheter (CDDH) i uppdrag att vid ett extra möte i januari 1992

överväga

åtgärder för att förbättra det internationella skyddet för nationella

minorite

ter, bl.a. ändamålsenligheten av en särskild medlingsmekanism för

minori

tetskonflikter inom Europarådets ram. Också andra initiativ har

tagits på

detta område, vilka för närvarande behandlas i CDDH.

Ministerkommittén övervakade liksom tidigare år fortlöpande verkstäl

landet av Europadomstolens domar och granskade och överprövade de rap

porter som den Europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna

av

gett över enskilda klagomål. Ministerkommittén antog under året 36

resolu

tioner i sådana ärenden. Fem av dessa rör klagomål mot Sverige.

Det löpande arbetet på det mänskliga rättighetsområdet bedrevs i

övrigt

liksom under tidigare år i CDDH och i dess expertkommittéer.

Hösten 1991 utarbetade CDDH ett tionde tilläggsprotokoll till Europa

konventionen, vilket antogs av ministerkommittén. Protokollet innebär

att

kravet på två tredjedels majoritet för konstaterande av

konventionsbrott en

ligt artikel 32 i konventionen avskaffas. Sedan protokollet trätt i

kraft kom

mer sådana beslut alltså att kunna fattas med enkel majoritet. Vidare

ändras

ministerkommitténs procedurregler såtillvida att även kommitténs

beslut om

ersättning till enskilda vid konventionsbrott förutsätts bli

folkrättsligt bin

dande för staterna på samma sätt som domstolens domar. Sverige har

aktivt

stött båda dessa reformer.

Som nämnts fokuserades intresset under året på hur man skall kunna

han

tera det ökade antalet individuella klagomål till kommissionen på ett

effek

tivt sätt. Under år 1991 registrerades 1 648 nya klagomål hos

kommissionen,

varav 90 mot Sverige. Motsvarande siffror för år 1990 var 1 657 resp.

125. I

ett stort antal mål som kommit in till kommissionen har

handläggningen över

huvud taget inte hunnit påbörjas. I genomsnitt tar det mer än fem år

innan

ett mål slutligen avgjorts av konventionsorganen. Vissa brådskande

mål,

t.ex. sådana som rör brott mot artikel 3 -- skyddet mot tortyr m.m.

-- behand

las dock med förtur.

Genom Europadomstolens avgöranden och tolkningar klargörs den när

mare innebörden av de förpliktelser som konventionen innehåller.

Domsto

len får därigenom ett stort inflytande på den nationella

rättstillämpningen,

särskilt i de länder där konventionen och dess tilläggsprotokoll

införlivats

med den nationella rättsordningen som nationell lag. Ökningen av

antalet

klagomål till kommissionen har nu också börjat återspeglas i

domstolens sta

tistik. Under år 1991 hänsköts 93 mål till domstolens prövning. Fram

t.o.m.

år 1980 hade domstolen meddelat dom i endast 31 mål. Vid utgången av

år

1991 hade domstolen avgjort 307 mål, varav 72 enbart under år 1991.

Av de

307 avgjorda målen rör 24 klagomål mot Sverige. En redovisning av de

fram

till år 1991 meddelade domarna i mål mot Sverige finns i prop.

1990/91:79

om avgivande av förklaring enligt artikel 46 i den Europeiska

konventionen

angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande

frihe

terna. Publikationen Utrikesfrågor 1991 innehåller referat av de

domar som

meddelats i mål mot Sverige under år 1991.

I regeringens skrivelse till riksdagen 1990/91:165 avseende

verksamheten i

ministerkommittén under år 1990 redogjordes kortfattat för de

åtgärder som

hittills vidtagits för att komma till rätta med arbetsbelastningen.

Det där

nämnda åttonde tilläggsprotokollet, som bl.a. ger kommissionen

möjlighet

att arbeta på kamrar, har lett till en snabbare behandling av

klagomålen. Det

från svensk sida framlagda förslaget om en reformering av

övervakningssys

temet överensstämmer i allt väsentligt med ett nederländskt förslag

som la

des fram samtidigt med det svenska. Dessa reformförslag analyserades

un

der året närmare i en av de expertkommittéer som arbetar med att ta

fram

förslag om förbättringar av processen. Denna analys kommer att

avslutas

under år 1992. Då väntas också ett beslut komma att fattas efter

vilken linje

konventionssystemet skall reformeras.

Expertkommittén för utveckling av de i konventionen upptagna rättighe

terna gavs under året i uppdrag att analysera förutsättningarna för

att i ett

tilläggsprotokoll till konventionen introducera vissa rättigheter

till skydd för

intagna i fängelser och andra frihetsberövade.

I styrkommittén förbereds också olika rekommendationer på området

mänskliga rättigheter, bl.a. en rekommendation om information om HIV-

smittades rättigheter.

I detta sammanhang kan finnas anledning att nämna i vilken

utsträckning

tilläggsprotokollen till Europakonventionen ratificerats av

medlemssta

terna. Uppgifterna gäller förhållandet den 31 december 1991. Som

nämnts

ovan hade själva konventionen vid denna tidpunkt ratificerats av

samtliga

medlemsstater utom Polen, Tjeckoslovakien och Ungern. Samtliga stater

som ratificerat konventionen har också accepterat den enskilda

klagorätten

samt domstolens jurisdiktion.

Det första tilläggsprotokollet, som rör bl.a. äganderättsskyddet, har

ratifi

cerats av samtliga konventionsanslutna stater utom Schweiz och

Liechten

stein.

Det fjärde tilläggsprotokollet, som rör bl.a. rätten till

rörelsefrihet och

rätten att lämna sitt land samt förbud mot kollektiv utvisning av

utlänningar,

har ratificerats av samtliga konventionsanslutna stater utom

Grekland,

Liechtenstein, Malta, Schweiz, Spanien, Turkiet och Storbritannien.

Det sjätte tilläggsprotokollet, som förbjuder användning av

dödsstraff i

fredstid, har ratificerats av samtliga konventionsanslutna stater

utom Bel

gien, Cypern, Grekland, Irland, Turkiet och Storbritannien.

Det sjunde tilläggsprotokollet, som bl.a. anger vissa

rättssäkerhetsgaran

tier vid utvisningsförfaranden samt rätt till överprövning av

brottmålsdomar,

har ratificerats av samtliga konventionsanslutna stater utom Belgien,

Cy

pern, Irland, Liechtenstein, Malta, Nederländerna, Portugal, Spanien,

Tyskland, Turkiet och Storbritannien.

Det nionde tilläggsprotokollet, som ger också den enskilde rätt att

erhålla

prövning av ett enskilt klagomål i domstolen, om domstolen ger

prövnings

tillstånd, hade vid utgången av år 1991 inte ratificerats av någon

stat. För

Sveriges del sammanhänger detta med att ändamålsenligheten av

protokol

let måste ses i ljuset av de mer långtgående reformförslag som för

närva

rande bereds. Detta protokoll har således inte trätt i kraft.

Övriga protokoll, som med undantag av det tionde alla trätt i kraft,

rör

främst processuella ändringar i förfarandet inför konventionsorganen.

I detta sammanhang bör också nämnas den Europeiska konventionen till

förhindrande av tortyr, som antogs av ministerkommittén den 26 juni

1987.

Denna konvention hade vid utgången av år 1991 ratificerats av 23 av

Europa

rådets medlemsstater. Under år 1991 ratificerades den av Belgien,

Grekland

och Liechtenstein. Detta innebär att konventionen numera ratificerats

av

samtliga medlemsstater utom Polen, Tjeckoslovakien och Ungern.

Sverige

ratificerade konventionen den 21 juni 1988. Konventionen trädde i

kraft den

1 februari 1989. Den enligt konventionen bildade granskningskommittén

på

började under år 1990 sin egentliga verksamhet. Den företog då besök

i

Danmark, Malta, Storbritannien, Turkiet och Österrike. Under år 1991

gjordes besök i Frankrike, Schweiz, Spanien, Sverige och Tyskland

samt ett

nytt besök i Turkiet. De rapporter som avgetts från besöken är inte

offent

liga. Att en sådan rapport är konfidentiell, om inte den berörda

staten själv

begär att den görs offentlig, följer av konventionstexten. För en

närmare re

dovisning av konventionens innehåll hänvisas till prop. 1987/88:133.

Rap

porterna från besöken i Storbritannien, Danmark och Österrike har,

efter

medgivande från dessa stater, numera offentliggjorts. Rapporten från

besö

ket i Sverige, som tillställdes Utrikesdepartementet i februari 1992,

har

också offentliggjorts.

Jämställdhetsfrågor

Kommittén för jämställdhet mellan kvinnor och män (CEEG) samman

trädde två gånger under året. Kommittén fortsatte förberedelserna för

den

tredje europeiska jämställdhetsministerkonferensen som kommer att äga

rum i mars 1993 i Venedig. Huvudfrågor vid konferensen blir dels våld

mot

kvinnor, dels media. Vidare planerades en konferens med tema

''''''''Jämställd

het mellan kvinnor och män i ett förändrat Europa'''''''' som sedan ägde

rum i

månadsskiftet mars-april 1992 i Poznan, Polen.

Två arbetsgrupper etablerades, en för att utveckla begreppet

''''''''likhetsde

mokrati'''''''' och en för att undersöka möjligheterna för en europeisk

databank

om jämställdhet mellan kvinnor och män.

Ett seminarium om ''''''''Åtgärder mot kvinnoförnedring och påtvingad

prosti

tution som övergrepp mot mänskliga rättigheter och individens

värdighet''''''''

arrangerades i september i Strasbourg. Seminariet ledde till ett

förslag om

en arbetsgrupp för en fördjupning av de diskussioner som fördes under

semi

nariet.

Kommittén påbörjade även ett arbete med en europeisk kampanj om jäm

ställdhet mellan kvinnor och män.

Under år 1991 beslutades att även jämställdhetskommittén fr.o.m. år

1992

skall få status som styrkommitté.

2. Massmediefrågor

Rekommendationer och konventioner

Den under året antagna rekommendationen R(91)14 om lagligt skydd för

krypterade TV-sändningar tar sikte på den allt mer omfattande

hanteringen

av piratdekodrar. Det är i första hand tillverkning, import och

spridning av

sådana dekodrar som man vill bekämpa. Rekommendationen behandlar

också möjligheten att kriminalisera bruket av piratdekodrar i

kommersiellt

syfte.

I rekommendationen R(91)5 om rätten till korta rapporter från större

eve

nemang, trots att ett företag köpt ensamrätten till

nyhetsbevakningen, följs

vissa uttalanden i Konventionen om gränsöverskridande television upp.

Det visade sig inte möjligt att i styrkommittén nå enighet i fråga om

de

närstående rättigheterna vid satellitsändningar. Arbetet med ett

förslag till

konvention härom fortsätter.

Kommittéarbetet

Styrkommittén för massmediefrågor (CDMM) sammanträdde fyra gånger

under året. Förberedelserna för den tredje europeiska

medieministerkonfe

rensen upptog mycket av kommitténs tid, liksom förberedelserna för

den

förutnämnda Konventionen om gränsöverskridande television. Av allt

att

döma kommer konventionen att träda i kraft under år 1992. Bland de

under

grupper som arbetade under året må nämnas den om ''''''''Tendenser till

ägar

koncentration inom massmedieområdet''''''''. Arbetet härmed ventilerades på

ministerkonferensen och kommer att fortsätta under år 1992. Sverige

deltar

i detta arbete.

Övrigt

Fackministerkonferensen i Nicosia i oktober 1991 var den tredje i

sitt slag

och markerade på flera sätt de kraftiga förändringar som

massmediestruktu

ren i Europa genomgår beroende både på tekniska innovationer och på

de

politiska omvälvningarna i det f.d. östblocket. De små ländernas och

språk

områdenas svårigheter att hävda sig när det gäller film- och

TV-produktion

uppmärksammades särskilt. Bl.a. enades man om att stärka

utbildningsmöj

ligheterna för olika grupper inom den audiovisuella sektorn.

3. Sociala frågor, arbetsmarknads-, migrations- och

befolkningsfrågor

a) Social trygghet

Rekommendationer och resolutioner

Ministerkommittén antog under året en rekommendation R(91)2 om social

försäkringsskydd för personer utan yrkesstatus och för personer som

utför

obetalt hushållsarbete samt ytterligare en rekommendation R(91)3 om

soci

alförsäkringsskydd för utsända arbetstagare.

Ministerkommittén antog vidare 15 resolutioner (CSS(91)1--15) om till

lämpningen under tiden 1 juli 1988 till och med 30 juni 1989 av den

Euro

peiska balken om social trygghet i de av rådets medlemsstater som

ratificerat

balken. I resolutionen CSS(91)12 finner kommittén att Sverige till

fullo fort

satt uppfyller sina konventionsförpliktelser enligt balken och dess

protokoll.

Kommittéarbetet

Styrkommittén för social trygghet sammanträdde två gånger under året.

I

samband med kommitténs höstmöte i Strasbourg anordnades ett

kollokvium

om ''''''''Ålderspensioner och sjukvårdsförmåner och deras påverkan på

social

försäkringens kostnader och finansiering''''''''. Med utgångspunkt från

detta kol

lokvium planerar kommittén i samarbete med flera andra styrkommittéer

ett

multidisciplinärt projekt om åldrande och socialt skydd.

Kommittén antog under året en rekommendation om utsträckande av rät

ten till familjeförmåner (barnbidrag) till hela befolkningen oavsett

förvärvs

arbete eller inkomster.

En undergrupp arbetade med formulär för medlemsstaternas rapportering

om tillämpningen av den år 1990 undertecknade, men ännu inte av något

land ratificerade, reviderade balken om social trygghet.

Slutligen förbereddes 1992 års möte för socialförsäkringsministrarna

i rå

dets medlemsstater. Mötet kommer att ägnas socialförsäkringen och

syssel

sättningen.

I kommitténs möten deltog observatörer från bl.a. Bulgarien, Polen,

Australien och Canada.

b) Arbetsmarknadsfrågor och socialtjänst

Styrkommittén för arbetsmarknadsfrågor (CDEM) sammanträdde två

gånger under året.

I samband med kommitténs höstmöte anordnades ett öst-västkollokvium

med ca 100 deltagare, om hur man kan arbeta för att motverka att

sociala

problem uppstår vid kraftiga och snabba strukturomvandlingar.

Deltagande

stater från Central- och Östeuropa var Bulgarien, Tjeckoslovakien,

Polen,

Rumänien, Ryssland och Ungern.

Slutrapport gällande 1990/91 års studie ''''''''Platsförmedlingens och

arbets

marknadsutbildningens roll för att underlätta för långtidsarbetslösa

att er

hålla arbete'''''''' lades fram. Vidare avslutade expertkommittén ''''''''De

ungas si

tuation vid övergången mellan skola och arbete'''''''' (EM-SJ), i vilken

Sverige

deltagit, sitt arbete genom att presentera en slutrapport.

Beslut fattades om tre expertkommittéer med start år 1992 och år 1993

avseende: ''''''''Förena arbete och familjeliv'''''''' (EM-CP), ''''''''Utveckling av

små och

medelstora företag'''''''' (EM-DE) och ''''''''Arbetsförmedlingsservice''''''''

(EM-CE). I

de två sistnämnda deltar Sverige.

Styrkommittén för socialpolitiska frågor (CDPS) sammanträdde två

gånger under år 1991. Därvid avrapporterades en studie om våld mot

äldre.

Under året hölls vidare en konferens om fattigdom och marginalisering

med

ca 400 deltagare. 1991 års familjeministerkonferens hölls i Luzern

och be

handlade familjepolitik och decentralisering. Styrgruppens nästa

större pro

jekt kommer att beröra barn- och familjepolitik.

Sociala stadgan

Sammanlagt 26 stater har nu undertecknat stadgan. Under år 1991

tillkom

Liechtenstein, Ungern och Polen.

Även antalet ratifikationer utökades med tre. De nya fördragsslutande

staterna är Finland, Portugal och Luxemburg, vilket betyder att 20 av

Europarådets medlemsländer förbundit sig att följa den helt eller

delvis. Fin

land ratificerade även det till stadgan hörande tilläggsprotokollet,

som tidi

gare bara ratificerats av Sverige. När en tredje medlemsstat

ratificerar till

läggsprotokollet träder detta i kraft.

Den år 1990 tillsatta ad hoc-kommittén med uppdrag att se över

stadgan

och i synnerhet övervakningssystemet höll tre möten under år 1991.

Arbetet

resulterade i

ett förslag till ändringsprotokoll avseende de artiklar i stadgan som

regle

rar hur övervakningen skall gå till

ett förslag till tilläggsprotokoll med ett system som gör det möjligt

för

organisationer att klaga hos Europarådet när det gäller

medlemsstaternas

tillämpning av stadgan

en lista på förslag till förbättringar som inte förutsätter

textförändringar

av något slag.

Förslaget till ändringsprotokoll antogs av ministerkommittén inför

firan

det av den sociala stadgans 30-årsjubileum i oktober 1991. Det

öppnades för

undertecknande i samband med jubiléet och undertecknades omedelbart

av

Belgien, Cypern, Frankrike, Italien, Luxemburg, Malta, Nederländerna,

Norge, Spanien, Storbritannien och Sverige. Norge undertecknade proto

kollet utan förbehåll för ratifikation. Senare har även Grekland och

Ungern

undertecknat.

Ändringsprotokollet träder i kraft först då alla länder som

ratificerat stad

gan även ratificerat protokollet. I praktiken är det dock mycket som

kan till

lämpas före ikraftträdandet eftersom den nya texten på många ställen

inte

strider mot innehållet i den gällande texten i stadgan utan i ställer

klargör

mera detaljerat hur man skall förfara i olika sammanhang.

Ad hoc-kommitténs arbete fortsätter. Ministerkommittén beslöt i decem

ber 1991 att utsträcka kommitténs uppdrag för att den skall kunna gå

vidare

med

det tidigare nämnda förslaget till tilläggsprotokoll med ett

klagosystem

för organisationer

en reform av rapporteringssystemet

förslag till förbättringar i övervakningssystemet utan förändringar i

tex

ten

förändringar i det materiella innehållet i stadgan.

c) Migration, asylfrågor m.m.

I september 1991 hölls i Luxemburg i regi av Europarådets

migrationskom

mitté (CDMG) den fjärde europeiska migrationsministerkonferensen. Det

fanns hos de deltagande länderna en betydande samsyn i de flesta

väsentliga

frågor. Det ansågs t.ex. att kortsiktiga åtgärder att kontrollera

invandringen

måste kombineras med åtgärder för att långsiktigt angripa

bakomliggande

orsaker. Vidare gav man uttryck för att målet för invandrarpolitiken

måste

vara integration, inte assimilering, och att aktiva insatser måste

sättas in på

olika områden för att bistå invandrare och flyktingar i

integrationsprocessen.

Inom CDMG fortsatte det europeiska samarbetet rörande flyktingars och

invandrares integration i invandringsländerna. Under året slutfördes

det s.k.

''''''''Community Relations''''''''-projektet om olika aspekter på etniska

relationer.

Erfarenheterna från projektet har sammanfattats i en särskild

rapport,

''''''''Etniska relationer i Europa'''''''', som redovisar strategier för att

åstadkomma

bättre etniska relationer och ökad jämlikhet mellan

flyktingar/invandrare

och övrig befolkning. Rapporten kommer att ligga till grund för det

fortsatta

arbetet inom både Europarådet och de olika länderna.

Europarådets expertkommitté för asylrätt och flyktingfrågor (CAHAR)

möts i regel två gånger per år. Ett omfattande arbete har utförts för

att ut

forma förslag till en konvention om tillämpning av den s.k. första

asyllands

principen, vilket bidragit till att lägga rättslig grund för och

givit idéer

till

liknande arbete på annat håll. Komparativa studier av lagstiftning på

områ

det, procedurregler m.m. samt erfarenhetsutbyte är ett viktigt

arbetsområde

för kommittén, som för närvarande har svenskt ordförandeskap.

Bland annat mot bakgrund av de stora politiska förändringarna i

Central-

och Östeuropa på senare tid och ett väntat migrationstryck på

Västeuropa

därifrån, sammankallades i Europarådets regi på initiativ av

Österrike en

ministerkonferens i januari 1991 om migrationsrörelser från Central-

och

Östeuropa.

Vid konferensen antogs en deklaration om migrationspolitiskt

samarbete

i Europa med rekommendationer om bl.a. information om immigrations

lagstiftning och arbetsmarknadsförhållanden i Västeuropa, möjligheter

till

avtal om arbetskraftsinvandring och bistånd till öst för ekonomisk

utveckling

och stärkande av de mänskliga rättigheterna.

För uppföljning härav tillsattes en grupp av högre tjänstemän från

varje

deltagande land (38 stater) och ett antal internationella

organisationer.

Denna grupp har sammanträtt två gånger sedan dess. De ämnen som har

behandlats är personers fria rörlighet och gränskontroll,

biståndsfrågor samt

informationsutbyte och -försörjning. Det senaste mötet ägde rum i

Stock

holm i slutet av juni 1991. Ett 30-tal länder deltog.

Frågor om migrerande arbetstagares rättsliga ställning behandlas inom

en

rådgivande kommitté med anledning av 1977 års Konvention om

migrerande

arbetstagares rättsliga ställning. Kommittén höll två möten under år

1991,

dels i mars, dels i december. Vid dessa möten diskuterades bl.a.

möjligheten

till en reviderad, alternativt helt ny konvention med sikte på

säsongsarbe

tare, vilken grupp för närvarande inte omfattas av konventionen.

d) Befolkningsstudier

Europeiska befolkningskommittén (CDPO) har från och med år 1991 gått

över till att ha två årliga möten.

Vid årets första möte låg tonvikten på den årliga genomgången av den

de

mografiska utvecklingen i medlemsländerna. Varje år gör någon

represen

tant i kommittén en standardiserad sammanställning av

befolkningsutveck

lingen i varje medlemsland samt skriver en rapport om de gemensamma

hu

vuddragen. Rapporten ger den första översikten av föregående års

utveck

ling. Den svenska utvecklingen brukar alltid röna stort intresse

eftersom den

anses ofta ''''''''leda'''''''' den demografiska utvecklingen och därmed förebåda

vad

som kommer att ske i andra länder. Exempelvis har mönstret med ogift

sam

boende även blivit vanligt i många andra länder. För närvarande är

huvud

frågan hur Sverige kan ha ett av de högsta födelsetalen i Europa

samtidigt

som kvinnorna har så hög förvärvsintensitet.

Kommittén avslutade ett arbete om ''''''''Samboende och barnafödande''''''''. I

rapporten, som skrivits av en svensk konsult, ges en översikt av det

ogifta

samboendets omfattning i ett antal länder i Europa. I slutsatserna

från ex

pertkommittén påpekas vikten av att samla in jämförbar statistik i

medlems

länderna som belyser det ogifta samboendet.

I det sammanfattande dokumentet från en expertkommitté med svenskt

deltagande som studerat ''''''''Barnafödandet i ett livsperspektiv'''''''',

understryks

betydelsen av att denna typ av studier görs av alla medlemsländer. Om

man

enbart studerar variationer i barnafödandet mellan enskilda år, och

bortser

från förändringar i vid vilken ålder kvinnor får barn, finns det stor

risk att

man under- eller överskattar det framtida barnafödandet. Stora årliga

varia

tioner i födelsetalen kan motsvaras av mycket stabila födelsetal

mellan olika

generationer.

Vid CDPO:s andra möte diskuterades framför allt arbetet i de tre

olika

expertkommittéer som är tillsatta. I en av kommittéerna, den med CDMG

gemensamma ''''''''Migration, demografi och sysselsättning'''''''', deltar

Sverige med

en expert. Gruppen skall studera såväl förhållanden som påverkar

migration

i emigrationsländerna, som invandringspolitik i immigrationsländerna.

Man

skall även beskriva flyttarna utifrån demografiska och

socio-demografiska

aspekter. Strömmen av flyttare från öst till väst skall studeras, men

huvud

vikten skall läggas vid strömmen från syd mot nord.

Vid mötet beslöts att man skall påbörja studier inom följande

områden:

åldrandet och dess konsekvenser för socialmedicinska förhållanden

barnafödandet i ett socio-demografiskt och ekonomiskt sammanhang

demografiska obalanser mellan länder runt Medelhavet.

Förberedelsearbetet för Europeiska befolkningskonferensen 1993

fortsät

ter. Konferensen kommer att arrangeras tillsammans med FN:s

Ekonomiska

kommission för Europa (ECE).

4. Utbildning, kultur, kulturmiljövård och idrott

a) Utbildning, kultur och kulturmiljövård

Allmänt

Genom att ansluta sig till 1954 års Europeiska kulturkonvention kan

län

der som inte är medlemmar av Europarådet deltaga i utbildnings- och

kultur

samarbetet. Under år 1991 tillträdde Sovjetunionen och Rumänien

kultur

konventionen. Antalet medlemmar i kulturstyrelsen (CDCC) uppgår där

med till 31 länder. Av länderna i det tidigare östeuropeiska blocket

har

Albanien och de baltiska staterna ännu inte anslutit sig till

kulturkonventio

nen. Vidare råder oklarhet om i vad mån de länder som ingick i

sedermera

upplösta Sovjetunionen kommer att knyta an till kultursamarbetet.

Vid ett av Spanien initierat kulturministermöte i Leon den 21--23

mars

1991 diskuterades en eventuell roll för Europarådet som samordnare av

det

kulturella kontaktarbetet inom ramen för ESK-processen. Samma fråga

ut

gjorde en av huvudpunkterna vid ett kulturarvssymposium för ESK-län

derna i Krakow den 28 maj-7 juni 1991. Dessa initiativ och de

central- och

östeuropeiska staternas inträde i CDCC har aktualiserat en översyn av

den

Europeiska kulturkonventionen och formerna för det breddade kultursam

arbetet. Ministerkommittén har uppdragit åt sekretariatet att

utarbeta di

rektiv till en förstudie, där ramarna för ett fortsatt

utredningsarbete skall an

ges. Frågan kommer att beredas vidare i CDCC och ministerkommittén un

der år 1992.

Kommittéarbetet

Europarådets arbete med kultur- och utbildningsfrågor bedrevs under

år

1991 med en sedan år 1990 ny struktur. CDCC har fyra underkommittéer:

kulturkommittén (CC-CULT), kulturarvskommittén (CC-PAT), utbild

ningskommittén (CC-ED) och en kommitté för universitetsfrågor

(CC-PU).

År 1991 utgjorde således det första hela verksamhetsåret för CDCC i

dess

nya organisation med en styrkommitté och fyra fackkommittéer. CDCC

höll

under året två plenarmöten, ett i februari och ett i december. Därvid

kom

stort utrymme att ägnas åt konsolidering av verksamhetsformerna. Då

sak

diskussionen i programfrågor genomgående sker i fackkommittéerna har

CDCC:s funktion som styrkommitté förändrats. Dess huvuduppgift blir

hä

danefter närmast att ge generella anvisningar för fackkommittéernas

arbete

och formellt fastställa det samlade verksamhetsprogrammet.

Sekretariatet

har utarbetat en långtidsplan för de olika verksamhetsgrenarna för

perioden

1992--95. Denna plan skulle, med rullande förnyelse, kunna tjäna som

ett

övergripande planeringsinstrument för verksamheten. En långsiktig

plane

ring framstår som särskilt angelägen bl.a. mot bakgrund av de krav på

insat

ser som förväntas komma från de nya medlemsstaterna.

Kulturkommittén

Vid kulturkommitténs vårmöte fortsatte den diskussion om arbetets

fram

tida inriktning, som inletts föregående år. På svenskt initiativ

anmodades de

legationerna att redovisa sina förväntningar på kommitténs

verksamhet. Av

den sammanställning som redovisades vid kommitténs höstmöte framgår

att

flera länder från Central- och Östeuropa har stora förhoppningar på

Europa

rådet när det gäller att lösa akuta problem i medlemsländerna.

Kommitténs

verksamhetsprogram har fått en betydande budgetförstärkning, vilket

kan

ses som ett uttryck för Europarådets ambitioner att spela en större

roll än

hittills på kulturområdet.

Under året fortsatte arbetet med det högprioriterade s.k.

länderförhörs

projektet. De länder som hittills fått sin kulturpolitik granskad är

Frankrike

(1988) och Sverige (1989). Österrike, Spanien och Nederländerna

förbere

der f.n. nationella bakgrundsrapporter för en kommande granskning.

Till

projektet har knutits en rådgivande grupp med uppgift att lösa uppkom

mande problem i granskningsarbetet.

Inom ramen för projektet Europeiska kulturvägar har Danmark fått pro

jektansvaret för Hansavägen och Sverige ansvaret för Vikingavägen.

Kommittén har intagit en restriktiv hållning när det gäller

engagemang i

nya stora projekt. Vissa av generalsekreteraren föreslagna projekt av

mani

festationskaraktär, t.ex. proklamerandet av ett alleuropeiskt

kulturår och ut

arbetandet av en deklaration om det mångkulturella Europa, har inte

vunnit

gehör hos kommittén.

Boken, bokmarknaden och läsintresset valdes som huvudtema för 1992

års europeiska kulturministermöte i Frankrike.

Kulturarvskommittén

Arbetet i kommittén präglades av det vidgade deltagandet från

Central- och

Östeuropa. Inom ramen för ESK-processen arrangerades sålunda våren

1991 i Krakow ett symposium om det europeiska kulturarvet. I slutdoku

mentet gavs Europarådet en plattform för att också i relation till

ESK-pro

cessen driva de europeiska kulturarvsfrågorna.

Med bl.a. denna utgångspunkt har kommittén under året drivit sitt pro

gramarbete vidare i syfte mot ökad tydlighet och i en stämning av

ökad poli

tisk uppmärksamhet. Också kulturarvskommittén har sålunda fått

förstärkta

resurser. Från svensk sida har man varit aktiv i programarbetet och

fått ett

gott genomslag för bl.a. idén om ett vidgat europeiskt samarbete

kring de

problem som luftföroreningarna orsakar i form av skador på

kulturminnen

och kulturföremål.

En arbetsgrupp under svenskt ordförandeskap har tagit fram förslag

till en

reviderad konvention om det arkeologiska kulturarvet med sikte på

presen

tation och undertecknande vid 1992 års ministerkonferens för

kulturarvsfrå

gor på Malta.

Utbildningskommittén

Med prioritering av kvalitet framför kvantitet har, bl.a. med

kraftigt stöd

av Sverige, arbetet under de senare åren koncentrerats till i princip

två större

utbildningsprojekt inom CDCC:s område. Det ena av dessa är

''''''''Utbildning

på högstadie- och gymnasienivå i Europa''''''''. Projektet har som mål att

stimu

lera utveckling av utbildning som kan ge Europas ungdomar de

kunskaper,

färdigheter och attityder som behövs i framtidens Europa, förbereda

dem

för högre utbildning, rörlighet och dagligt liv i ett mångspråkigt

och mång

kulturellt Europa samt göra dem medvetna om deras gemensamma kultur

arv och ansvar som européer. Inom projektet fortsätter också arbetet

för ett

utökat skol- och elevutbyte.

Inom utbildningskommitténs andra stora projekt, om språkundervisning,

har verksamheten med ett slags ''''''''dubbelseminarier'''''''' utvidgats. I

denna nya

form utvecklas verksamheten vid det första seminariet under en

mellanpe

riod och utvärderas vid ett andra seminarium något eller några år

senare.

Därutöver hölls på senhösten ett viktigt seminarium om möjligheterna

att

arbeta fram en gemensam europeisk referensram för att beskriva mål

och

kompetenser för undervisningen i moderna språk.

Efter ett antal förstudier för ett projekt om distansundervisning,

som hade

föreslagits av den parlamentariska församlingen, beslöt

utbildningskommit

tén att inte gå vidare med projektet.

Kommittén för universitetsfrågor

Specialkommittén för högskolefrågor (CC-PU) påbörjade under år 1991

en

omorientering av sitt arbete, så att detta alltmer inriktas på

insatser för att

underlätta och stödja utvecklingen på högskoleområdet i de central-

och öst

europeiska länderna. I samband härmed sker också en allmän

koncentration

av kommitténs arbete till ett mindre antal projekt.

En viktig del av kommitténs verksamhet avser frågor om lärares och

stu

derandes rörlighet över gränserna. I juni 1991 trädde en konvention i

kraft

om att en studieperiod i annat land skall erkännas såsom motsvarande

stu

dier vid den egna institutionen, om det finns ett avtal mellan

institutionerna

och om den studerande har fått ett tillfredsställande

utbildningsbevis.

Inom ramen för Europarådets nätverk av internationella informations

centra för akademisk rörlighet och ekvivalens (NEICS) finns sedan år

1990

en arbetsgrupp för att bereda erkännandefrågor mellan länder i Öst-

och

Västeuropa (NEED). Den består av representanter för Nederländerna, Po

len, Sverige, Tjeckoslovakien, Tyskland, Ungern och Österrike.

Gruppen

har av CC-PU fått i uppdrag att undersöka villkoren för att de nya

medlem

marna i Europarådet skall kunna ansluta sig till konventionerna för

erkän

nande av utbildning.

CC-PU har nu godkänt de principer för god praxis i akademiska

erkännan

defrågor som arbetades fram av en expertkonferens under år 1990.

Inom CC-PU lades vidare ett förslag till ministerkommittén om förenk

lade visaformaliteter för studerande. Slutligen hölls hösten 1991 ett

möte

med Tjeckoslovakien som värd om akademisk rörlighet i Europa.

Övrigt

Det 17:e utbildningsministermötet hölls i Wien i oktober. Mötets tema

var

''''''''Den europeiska dimensionen inom utbildningsväsendet: undervisning

och

innehåll''''''''. I mötet deltog 29 medlemsländer. Därutöver deltog som

observa

törer representanter för EG, Unesco, OECD, EFTA och Nordiska minister

rådet samt bl.a. representanter för de baltiska staterna och

Albanien.

Konferensen enades om att ''''''''den europeiska dimensionen'''''''' måste gälla

Europa i dess vidaste geografiska bemärkelse. Inriktningen på en

europeisk

enighet får inte gå ut över Europas mångfald och inte heller sluta i

en euro-

centrism. Konferensen ägnade stor uppmärksamhet åt utvecklingen i Cen

tral- och Östeuropa och i de baltiska staterna. För att stödja

reformarbetet

där och möta de mest akuta utbildningsbehoven i de aktuella länderna

antog

konferensen ett antal förslag om bl.a. skol- och elevutbyten och

fortbildning

i moderna språk.

Konferensen antog också ett antal resolutioner, bl.a. en om

kulturstyrel

sens fortsatta arbete i den nämnda koncentrationens tecken och en om

ome

delbar nödhjälp från alla medlemsländer till skolor i Albanien. I

fråga om

det sistnämnda gjordes för svensk del en relativt omfattande

insamling av

skolmateriel i Göteborg.

b) Idrott

Idrottskommittén (CDDS) genomförde sitt fjortonde styrkommittémöte i

mars månad. Vid detta möte lades bl.a. årets verksamhetsprogram fast.

Sve

riges riksidrottsförbunds VD, Bengt Sevelius, valdes till

idrottskommitténs

ordförande.

Utvecklingen av en bredare europeisk anslutning till Europarådets

kultur

konvention har bidragit till att frågor av intresse för de nya

medlemsstaterna

har fått en starkare prioritet i samarbetet. Under året arrangerade

CDDS

därför seminarier i dessa länder vilka genomfördes utifrån respektive

lands

önskemål.

Under året genomförde CDDS verksamhet inom följande program:

''''''''Idrottens etik'''''''', ''''''''Idrott och ekonomi'''''''' och ''''''''Idrotten i det

framtida

Europa''''''''. Under året sammanträdde även de särskilda expertgrupperna

för

forskning och informationsutbyte. Expertmöten ägde rum om bl.a.

idrottens

ekonomiska betydelse.

Sverige har följt arbetet inom övervakningsgruppen för läktarvåldskon

ventionen. Gruppens arbete har bidragit till att nå en ökad

internationell för

ståelse för utvecklingen i Europa på detta område.

Övervakningsgruppen för antidopningkonventionen bedrev under året

verksamhet där Sverige deltog. Allt fler länder ansluter sig till

konventionen

vilket ökar dess betydelse i det europeiska samarbetet.

I april deltog Sverige vid en informell ministerkonferens i Budapest.

Frå

gor som diskuterades under konferensen var främst relaterade till

idrotten

och den nya utvecklingen i Central- och Östeuropa.

5. Ungdomsfrågor

a) Ungdomskommittén

Kommittéarbetet

Styrkommittén för ungdomsfrågor (CDEJ) höll under året sina sjunde

och

åttonde möten. Det huvudsakliga arbetet i kommittén gällde olika sätt

att

förbättra ungdomars rörlighet i Europa i enlighet med bilagan till

slutdoku

mentet från 1990 års ungdomsministerkonferens, som drar upp principer

och

strategier för det fortsatta arbetet.

Kommittén lade också ned stort arbete på att hitta former för

verksamhe

ten i länderna i Central- och Östeuropa samt att göra det möjligt för

ungdo

mar från dessa länder att i större utsträckning delta i fondens och

centrets

aktiviteter. Två expertgrupper ägnade sig åt lokala ungdomsprojekt

respek

tive ungdomsforskning.

Övrigt

Under året lade Europarådets generalsekreterare fram ett förslag om

att

omorganisera ungdomsverksamheten inom Europarådet. Förslaget går ut

på

att ett nytt ungdomsdirektorat bildas. Ungdomsfrågorna torde genom

detta

få högre status. Som uppföljning av ungdomsministerkonferensen år

1990

tecknades ett delavtal mellan Europarådet å ena sidan och Europeiska

ung

domskortskonferensen å andra sidan.

b) Europeiska ungdomsfonden (EYF) och Europeiska ungdomscentret

(EYC)

Den Europeiska ungdomsfonden delade under år 1991 ut knappt 13

miljoner

franska francs till ca 176 projekt inom områden som öst/väst, miljö,

nord/

syd, ungdomsutbyte, sociala problem etc. Dessutom delades bidrag ut

till de

internationella ungdomsorganisationernas administration och

tidningar. Av

fondens medel användes 21 % för aktiviteter i Central- och Östeuropa.

Sve

rige bidrog med drygt 530 000 kronor till fondens budget. Förutom det

regul

jära bidraget innefattar denna summa också ett extra bidrag. Det Euro

peiska ungdomscentret anordnade 38 seminarier för ungdomar, åtta

språk

kurser och ett symposium. Nära 1 600 ungdomar deltog.

6. Hälso- och sjukvård

Styrkommittén för hälso- och sjukvård (CDSP) höll under år 1991 två

mö

ten.

Under året fortsatte uppföljningen av 1987 års europeiska

hälsominister

möte i Paris i ämnet ''''''''Europeiskt samarbete kring frågor om

organtransplan

tationer''''''''. Som en uppföljning av temat för 1990 års

hälsoministermöte på

Cypern pågår f.n. inom kommittén ett projektarbete med ämnet ''''''''Tvärve

tenskaplig utbildning för hälso- och sjukvårdspersonal''''''''.

CDSP och dess arbetsgrupper har under en följd av år lagt stor vikt

vid

arbete med förebyggande hälsovård. Stöd har lämnats till lokala

projekt och

kurser för främjande av förebyggande psykisk hälsovård för utsatta

grupper

samt för hälsoupplysning, bl.a. inom skolhälsovårdens ram, med

särskild in

riktning på alkohol, tobak och andra beroendeframkallande medel.

En viktig del av kommitténs hittillsvarande verksamhet har varit

utdelning

av stipendier som bidrag till studieresor för hälso- och

sjukvårdspersonal och

andra personalgrupper som har anknytning till hälso- och sjukvården

samt

till kursverksamhet. Stipendieverksamheten bedrivs fr.o.m. år 1991 i

en änd

rad organisation, närmare knuten till kommittén.

Tonvikten i de nämnda verksamheterna lades i ökad utsträckning på

stöd

till grupper och ämnesområden som har svårt att på annat sätt få stöd

för

sådan kunskapsutveckling, och till de mindre länder inom

Europaområdet

som har särskilda problem beträffande fortbildning av hälso- och

sjukvårds

personal. Som en följd av utvecklingen i Central- och Östeuropa

uppmärk

sammades behovet av särskilda insatser i dessa delar av Europa på

olika sätt

av kommittén.

En annan omfattande del var arbetet beträffande blodgivning och blod

produkter. En fast kommitté och arbetsgrupper tar inom detta område

fram

underlag för europeiska överenskommelser, gör kunskapsöversikter och

be

driver kursverksamhet m.m.

Kommittén bedrev, i huvudsak med hjälp av expertgrupper, arbete inom

bl.a. följande områden:

organisation av europeiskt samarbete kring organtransplantationer

planering av försörjning med hälso- och sjukvårdspersonal m.m.

socialmedicinska aspekter på barnmisshandel

hur aids-epidemin påverkar hälso- och sjukvårdens organisation och

den

enskildes ställning.

I anslutning till CDSP:s möten hölls även möten med den särskilda kom

mittén med företrädare för de länder som anslutit sig till

Konventionen om

utarbetande av en europeisk farmakopé. Kommittén fattar de formella

be

sluten om ikraftträdande av ändrade och nya delar av farmakopén,

vilka be

retts av den särskilda farmakopékommissionen. (Se närmare härom under

avsnitt IV. a) Europafarmakopén).

Kommittén för biomedicinsk utveckling (CAHBI) antog i november 1991

förslag till rekommendation angående genetiska test och screening

inom häl

so- och sjukvården liksom förslag till rekommendation om användning

av

DNA-teknik inom rättsmedicinen.

Arbetet med förslag till en konvention om bioetik fortsatte. Förslag

till

ramtext till konventionen är under utarbetande. Samtidigt tillsattes

två ar

betsgrupper med uppgift att ta fram underlag för de två delfrågor man

hittills

beslutat skall fogas till ramkonventionen som protokoll. Dessa frågor

gäller

forskning och försök på människa samt samtyckesregler vid

organdonation.

Planering skedde inför den rundabordskonferens för ordförandena i de

nationella etiska kommittéerna som sedan ägde rum i Madrid i mars

1992.

En särskild arbetsgrupp har i uppgift att förbereda CAHBI:s andra sym

posium som planeras äga rum i december 1993. Temat för symposiet kom

mer att ligga inom området medicinsk genetik.

7. Frågor rörande miljö och regional planering

a) Miljöfrågor

Konventioner

Några särskilda konventioner undertecknades inte inom miljöområdet

utan

år 1991 kan sägas ha varit ett arbetsår.

Utarbetandet av en ramkonvention för jord- och landskapsskydd

fortsatte

under år 1991, liksom arbetet inom området genetik och ekosystem.

I arbetet med miljö- och biotopskydd uppmärksammades bl.a. behovet

att

involvera Östeuropa.

Kommittéarbetet

Bernkonventionens permanenta kommitté sammanträdde i december och

bland besluten kan nämnas att nordafrikanska länder i fortsättningen

skall

inbjudas att delta i arbetet. Ett antal växtarter fördes upp på

appendix I-lis

tan, dock inga svenska arter. Sverige redovisade en plan till skydd

för bl.a.

lövgrodan som kommittén förklarade sig vara nöjd med.

Vid det 460:e ställföreträdarkommittémötet i juni förnyades inte

Europa

rådsdiplomet för den franska nationalparken Västra Pyrenéerna därför

att

skyddet för björnstammen och turismens utveckling i området inte

överens

stämmer med de kriterier som krävs för Europarådsdiplomet. Sverige

stödde förslaget.

b) Regional planering

Någon särskild s.k. styrkommitté finns inte för frågor om regional

planering.

Dessa frågor behandlas av fackministerkonferensen för ministrar med

an

svar för regional planering (CEMAT) och av den ämbetsmannakommitté

som förbereder konferensens sessioner.

Ministerkonferensen höll sin nionde session den 4--5 november 1991 i

An

kara. I konferensen deltog representanter för 25 av Europarådets

medlems

länder och observatörer från Bulgarien, Polen och Rumänien.

Konferensen hade två teman, ''''''''Förbättrade instrument för att

genomföra

en rationell markanvändning'''''''' och ''''''''Nya perspektiv för regional

planering på

europeisk nivå''''''''. Ministrarna antog en resolution om respektive tema.

Ministerkonferensen accepterade en inbjudan från den norske ministern

att hålla nästa session i Norge år 1994 och uttryckte som sitt

önskemål att

huvudtemat vid denna session skulle vara ''''''''Strategier för hållbar

regional ut

veckling i Europa bortom år 2000''''''''.

8. Regionala och kommunala frågor

Rekommendationer och konventioner

Ministerkommittén antog i mars 1991 en rekommendation R(91)4 om ut

jämning av resurser mellan kommuner. Rekommendationen innehåller prin

ciper för ett finansiellt utjämningssystem med syfte att bidra till

bättre

balans

i fördelningen av resurser för lokal offentlig service.

I november 1991 beslöt ministerkommittén att anta en konvention om ut

länningars deltagande i offentlig verksamhet på kommunal nivå och att

öppna konventionen för undertecknande den 5 februari 1992. Vid detta

till

fälle undertecknades konventionen av bl.a. Sverige. I konventionen

behand

las dels frågan om rösträtt och valbarhet för invandrare i kommunala

val,

dels frågan om yttrandefrihet, mötesfrihet och föreningsfrihet för

invand

rarna i deras relationer till kommunala organ, dels möjligheterna

att inrätta

rådgivande organ för invandrarna i kommunerna.

Kommittéarbetet

Styrkommittén för kommunala och regionala frågor (CDLR) höll under år

1991 två möten i Strasbourg. Kommittén behandlade därvid bl.a. olika

kom

munalekonomiska frågor, de förtroendevaldas arbetsvillkor och tillämp

ningen av den Europeiska konventionen om kommunal självstyrelse

(SÖ 1989:34). Förslag till en rekommendation om kommunernas uppta

gande av lån överlämnades till ministerkommittén. Vidare utarbetade

CDLR förslag till en handbok för observatörer av allmänna val i

framväx

ande demokratier. Kommittén medverkade även i övrigt i samarbetet för

bi

stånd i utvecklingen av lokal demokrati i Central- och Östeuropa.

För frågor om kommunalt och regionalt samarbete över riksgränser har

en särskild expertkommitté inrättats under CDLR. Den höll under år

1991

två möten i Strasbourg. Bl.a. diskuterades effekterna för

gränsregionerna av

EG:s inre marknad. Vidare har kommittén följt tillämpningen av den

Euro

peiska ramkonventionen om samarbete över riksgränserna mellan lokala

och regionala samhällsorgan (SÖ 1981:23)

Övrigt

Den nionde europeiska kommunministerkonferensen ägde rum i Bergen,

Norge, den 15--16 maj 1991. Huvudteman vid konferensen var

decentralisering och stärkt kommunal självstyrelse

demokratiskt deltagande och demokratisk kontroll.

Nästa europeiska kommunministerkonferens äger rum i Nederländerna år

1993. Den skall ägnas dels åt storstadsfrågor, dels åt frågor om

direkt demo

krati, bl.a. lokala folkomröstningar.

9. Rättsfrågor

Rekommendationer

Ministerkommittén antog under år 1991 ett antal rekommendationer inom

sektorn rättsfrågor.

Rekommendationen R(91)1 om administrativa sanktioner innehåller

grundläggande regler om hur medlemsländernas administrativa

sanktioner

bör vara utformade.

På det familjerättsliga området antogs rekommendationen R(91)9 om

skyndsamma åtgärder i vissa familjerättsliga angelägenheter.

Rekommenda

tionen innehåller principer, som är ägnade att främja snabba hjälp-

och stöd

insatser för barn och andra utsatta grupper. Målsättningen med dessa

princi

per är att åstadkomma snabba avgöranden i domstolar och andra organ i

en

rad frågor med anknytning till familjen. I rekommendationen

understryks

särskilt behovet av att nå ut med information om de möjligheter som

står till

buds samt vikten av hjälp åt de behövande att hävda sin rätt.

På området för skydd för personuppgifter antogs rekommendationen

R(91)10 om utlämnande till tredje man av personuppgifter som finns

hos of

fentliga organ. Rekommendationen ger riktlinjer om

integritetsskyddande

åtgärder avseende allmänhetens och företags uttag av personuppgifter

från

offentliga ADB-register. Sverige har, mot bakgrund av

offentlighetsprinci

pen, reserverat sig mot en av bestämmelserna i rekommendationen

Ministerkommittén antog vidare en rekommendation om åtgärder för att

skydda barn och ungdomar mot utnyttjande för prostitution och

pornografi.

Rekommendationen -- R(91)11 -- innehåller bl.a. riktlinjer för

informations-

och utbildningsinsatser och om stödåtgärder för unga i riskzonen.

Kommittéarbetet

Styrkommittén för juridiskt samarbete (CDCJ) höll under året sina

55:e och

56:e möten. Kommittén föreslog under året ministerkommittén att anta

den

nämnda rekommendationen om skyndsamma åtgärder i familjerättsliga an

gelägenheter.

CDCJ behandlade också vissa expertkommittéers verksamhet, bl.a. de

kommittéer vilka arbetar med frågor om integritetsskydd i

''''''''datasamhället''''''''

och med frågan om ansvar för ersättning för miljöskador. CDCJ

beslutade

under året att den familjerättsliga expertkommittén skulle påbörja

arbetet

med en europeisk konvention om barns rättigheter. Vidare beslutade

CDCJ

föreslå ministerkommittén att upprätta en expertkommitté i

processrättsliga

frågor. Dessutom ägnades fortsatt uppmärksamhet åt utvecklingen av

det ju

ridiska samarbetet med länderna i Central- och Östeuropa.

Styrkommittén för brottsfrågor (CDPC) höll under året sitt 40:e möte.

Vid mötet behandlades den tidigare nämnda rekommendationen om åtgär

der för att motverka att barn och ungdomar utnyttjas för prostitution

och

pornografi. Inom CDPC pågår för närvarande utredningsarbete som

gäller

principer för straffmätning och påföljdsval samt behandling av

drogmissbru

kare och aids-sjuka inom kriminalvården. Under året inleddes dessutom

ett

nytt projekt som gäller straffrättsliga åtgärder till skydd för

miljön.

Övrigt

Ett informellt möte med de europeiska justitieministrarna hölls i

Ottawa,

Canada, under tiden 17--19 juni 1991. Förutom ministrarna från Europa

rådets medlemsstater deltog justitieministrarna från Bulgarien,

Jugoslavien,

Polen, Rumänien, Tjeckoslovakien och USA i mötet. Vid mötet behandla

des två ämnen; ''''''''Dom, villkorlig frigivning och påföljder inom

straffrätten''''''''

och ''''''''Medborgaren och lagen''''''''.

III. Europarådets sociala utvecklingsfond

Europarådets sociala utvecklingsfond bildades år 1956. Fonden antog

detta

arbetsnamn under år 1989. Dess officiella titel är Europarådets fond

för bo

sättning och regional utveckling. Samtliga Europarådets medlemsländer

utom Irland, Polen, Storbritannien, Tjeckoslovakien, Ungern och

Österrike

är anslutna till fonden. Härutöver är den Heliga Stolen medlem. I

början av

år 1986 associerades dessutom Jugoslavien som medlem under en

femårspe

riod.

Fonden bildades ursprungligen som ett instrument i flyktingpolitiken,

men

är numera även inriktad på att finansiera infrastruktur-,

sysselsättnings- och

bostadsbyggnadsprojekt i regioner med stora befolkningsomflyttningar.

Högsta prioritet ges insatser i samband med inhemska flyktingströmmar

och

naturkatastrofer. På senare tid har även ett antal större

utbildnings- och

sjukvårdsprojekt finansierats. Vid diskussioner om Europarådets

bidrag till

en balanserad ekonomisk och social utveckling mellan medlemsländerna

spelar fonden en framträdande roll, eftersom den är rådets enda

konkreta

instrument för att påverka utvecklingen inom detta område.

Fonden använder numera XEU (Europeiska valutaenheten, ECU) i sin

redovisning (1 XEU motsvarade den 31 december 1991 7,45 kronor).

Under år 1991 genomfördes en fjärde kapitalökning i fonden. Ett av

syf

tena därmed var att skapa resurser för finansiering av projekt i

länder i

Central- och Östeuropa som väntas bli medlemmar i fonden. Medlemslän

dernas insatser i fonden uppgår efter ökningen till sammanlagt 1 104

milj.

XEU i form av inbetalda medel, garantiåtaganden och vinstmedel som

till

förts enskilda medlemsländer. Härtill kommer att fonden vid utgången

av år

1991 hade reserver och vinstmedel på 244 milj. XEU. Till det egna

kapitalet

räknar fonden också s.k. eviga lån, som upptagits på sammanlagt 477

milj.

XEU.

Med dessa medel som bas kan fonden på jämförelsevis fördelaktiga

villkor

ta upp lån på den internationella kapitalmarknaden. Dessa lån

förmedlas se

dan till projekt i medlemsländerna med den inriktning som beskrivits

ovan.

En liten del av utlåningen sker på speciellt fördelaktiga villkor,

för närva

rande en procents ränta. Denna subventionerade utlåning bekostas av

en del

av fondens vinstmedel.

Sedan sin tillkomst och till slutet av år 1991 har fonden finansierat

projekt

i medlemsländerna om totalt 8 788 milj. XEU räknat i löpande

valutakurs.

Vid årsskiftet utestående lån, omräknade till aktuell valutakurs,

uppgick till

6 466 milj. XEU, varav 72 milj. XEU som subventionerade lån. De

största

låntagarna under senare år (1980--1991) har varit Italien och Turkiet

(vardera

31 % av lånemedlen), Cypern (10 %), Grekland (9 %), Spanien (9 %) och

Portugal (6 %). Det ändamål som erhållit mest lån är bostadsbyggande,

vil

ket fått drygt en fjärdedel av lånebeloppet. Sedan följer

infrastrukturinve

steringar samt speciella åtgärder för flyktingar och migranter.

Fondens verksamhet har under de senaste åren expanderat kraftigt.

Nyut

låningen under år 1991 uppgick således till 987 milj. XEU. Trots

denna ex

pansion väntade vid årsskiftet 1991/92 godkända projekt för 2 255

milj. XEU

på finansiering. Fondens redovisade vinst, efter avsättning till en

särskild re

serv för ''''''''politiska'''''''' risker i långivningen, uppgick år 1991 till

31,2 milj.

XEU.

Sverige inträdde i fonden år 1977. Vår andel i fondens kapital uppgår

efter

den under året genomförda ökningen till 36 milj. XEU, vilket

motsvarar

3,5 % av medlemsländernas insatser. Av detta belopp har 3,9 milj. XEU

be

talats in och 32,1 milj. XEU är ett garantiåtagande. Sverige har

bl.a. efter

strävat att utlåningen skall få en bättre geografisk fördelning och

koncentre

ras till de socialt angelägnaste projekten, att en större andel av

fondens vinst

skall användas för lån på särskilt fördelaktiga villkor samt att

flera länder

skall ansluta sig till fonden.

IV. Övrigt

a) Europafarmakopén

Sedan år 1975 har Sverige varit anslutet till Europarådets Konvention

om

utarbetande av en europeisk farmakopé (Ph Eur). Denna innehåller

kvali

tetsnormer för läkemedelssubstanser och vissa färdiga läkemedel och

har

bindande giltighet i de länder som är anslutna till konventionen.

Tjugo län

der i Västeuropa har ratificerat konventionen.

Den första upplagan av Europafarmakopén trädde i kraft i Sverige den

1 januari 1978. Den andra upplagan i alla dess delar trädde i kraft i

medlems

länderna den 1 juli 1987. Under år 1991 utgavs ytterligare ett häfte

(fascicule

15) av den andra upplagan med standarder och föreskrifter.

Sverige var representerat vid samtliga tre kommissionsmöten under år

1991. I de ca 25 expertgrupper som förbereder och bearbetar material,

som

skall ingå i farmakopén, medverkade 15 svenska representanter hämtade

från statliga laboratorier, den farmaceutiska industrin och

Apoteksbolaget.

De olika experterna ansvarar för ett omfattande experimentellt

förarbete på

sina respektive laboratorier. De statliga laboratorierna

representeras av Lä

kemedelsverket, Statens bakteriologiska laboratorium och Statens

veteri

närmedicinska anstalt. Arbetet samordnas i Sverige av Svenska

farmakopé

kommittén vid Läkemedelsverket.

Europafarmakopén har stor normgivande betydelse för läkemedels kvali

tet och tillämpas av Läkemedelsverket och läkemedelsindustrin vid

registre

ring och kontroll av läkemedel samt vid Apoteksbolagets beredning och

han

tering av läkemedel.

Under år 1991 fastställdes 90 nya monografier för införande i

Europafar

makopén, vilket innebär en 30-procentig ökning jämfört med år 1990.

År 1991 påbörjades en ny prioritetsomgång inom Europasamarbetet för

att få fram vilka läkemedelssubstanser, läkemedelsformer och

bruksfärdiga

läkemedel som man skall arbeta med under de närmaste åren. För

svenskt

vidkommande anses den medicinska betydelsen utgöra det viktigaste

krite

riet att ta hänsyn till vid prioriteringen. Nytt för denna

prioriteringsomgång

är att man också skall se över om några redan befintliga monografier

i

Ph Eur av företrädesvis minskad medicinsk betydelse skall utgå.

Under år 1991 fortsatte diskussionerna med representanter för den ge

mensamma marknaden, läkemedels- och kemiindustrins olika intresseorga

nisationer samt med olika europeiska myndigheter om ett utökat

samarbete

på läkemedelsområdet med tonvikt på att underlätta läkemedelskontroll

och

läkemedels godkännande i Europa. Diskussionerna ledde fram till

beslut om

en certifieringsprocess vad gäller läkemedelsråvarors kvalitet,

vilket betyder

att farmakopén kan certifiera olika företags produkter på frivillig

bas. Certi

fieringen kommer att innebära att produkterna i fråga överensstämmer

vad

gäller kvalitetskraven med dem som specificeras i gällande

Europafarma

kopé. Förhandlingarna som påbörjades under år 1990 om att starta ett

ge

mensamt program för Europarådet, den gemensamma marknaden och

EFTA-länderna kring en utökad verksamhet för standardiseringen av

biolo

giska produkter ledde fram till ett avtal under år 1991.

b) Pompidougruppen (narkotikafrågor)

Pompidougruppen inrättades år 1971 i huvudsak som ett forum för

erfaren

hetsutbyte i Västeuropa. Initiativet togs av den dåvarande franske

presiden

ten Georges Pompidou och var ett svar på det växande

narkotikaproblemet

i Europa. Gruppen hade fram till år 1980 ingen formell status men

blev då

en samarbetsgrupp inom Europarådet.

Ursprungligen hade gruppen 16 medlemmar men medlemsantalet uppgår

i dag till 25. Under år 1991 omfattade samarbetet förutom de flesta

västeuro

peiska länderna även Polen, Tjeckoslovakien och Ungern. Andra länder

i

Central- och Östeuropa inbjuds att på ad hoc-basis delta i olika

aktiviteter

anordnade av Pompidougruppen. En arbetsgrupp tillsattes i november

1991

för att se över Pompidougruppens arbetsformer och resurser mot

bakgrund

av dels det utökade medlemsantalet, dels det samarbete som kan

förutses i

förhållande till icke-medlemsländer i Central- och Östeuropa.

Arbetet i Pompidougruppen rör såväl förebyggande insatser i syfte att

minska efterfrågan på narkotika som insatser inom kontrollpolitikens

om

råde. Samarbetet är således tvärsektoriellt. De ministrar som

ansvarar för

samordningen av narkotikafrågor möts i princip vart tredje år och

beslutar

då om inriktningen på samarbetet fram till nästa ministermöte. Mellan

mi

nistermötena sammanträder representanter för medlemsländerna (s.k.

per

manenta korrespondenter) två gånger om året för att besluta om

konkreta

åtgärder och för att rapportera om pågående och planerade insatser i

de

olika medlemsländerna.

Vid ministermötet i november 1990 antogs ett nytt program för

Pompidougruppens arbete under de följande tre åren. Bl.a. framhålls

där

betydelsen av olika förebyggande insatser för att minska efterfrågan

på nar

kotika. Sverige deltar aktivt i det arbetet, bl.a. genom medverkan i

en ar

betsgrupp om massmedias roll i det drogförebyggande arbetet och i en

ar

betsgrupp som behandlar frågor om rättsväsendet och det förebyggande

ar

betet. Sverige deltar även i det omfattande epidemiologiska samarbete

som

pågår inom Pompidougruppens ram. Programmet omfattar även samarbete

mot illegal handel med narkotika. Inom det området deltar Sverige i

en sam

arbetsgrupp för narkotikakontroll vid flygplatser.

På initiativ av Europarådet och i samverkan med EG hölls i maj 1991 i

Oslo den första alleuropeiska ministerkonferensen om narkotikafrågor.

En

handlingsplan för uppföljning av konferensen är under utarbetande.

Planen

omfattar en mängd olika områden, alltifrån epidemiologiskt samarbete

till

insatser mot s.k. tvättning av pengar.

c) Handikappfrågor

Sverige deltar sedan år 1986 i Europarådets kommitté för

handikappfrågor.

Arbetet bedrivs -- förutom i kommitténs ordinarie möten -- i

expertgrupper,

varav Sverige deltar i två. Den ena expertgruppen arbetar med frågor

om

Världshälsoorganisationens (WHO) internationella klassifikation för

funk

tionshinder, den andra expertgruppen har reviderat ett grunddokument

för

Europarådets policy på handikappområdet. Kommittén tog under år 1990

initiativ till en ministerkonferens om ''''''''Självständigt boende för

handikap

pade''''''''. Konferensen ägde rum i Paris den 7--8 november 1991. Vid

konferen

sen antogs också det reviderade grunddokumentet.