Allmän miljö- och

naturvård

20

Förslag till statsbudget för 2000

Allmän miljö- och naturvård

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 7

2 Allmän miljö- och naturvård 9

2.1 Omfattning 9

2.2 Utgiftsutveckling 9

2.3 Resultatbedömning 10

2.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 10

2.3.2 De viktigaste statliga insatserna inom området 17

2.3.3 Effekter av de statliga insatserna 22

2.3.4 Regeringens slutsatser 23

2.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet 23

3 Miljövård 25

3.1 Omfattning 25

3.2 Utgiftsutveckling 25

3.3 Resultatbedömning 25

3.4 Resultatinformation om länsstyrelsernas arbete inom miljöområdet

26

3.5 Revisionens iakttagelser 26

3.6 Anslag 27

A1 Naturvårdsverket 27

A2 Miljöövervakning m.m. 28

A3 Åtgärder för att bevara den biologiska mångfalden 30

A4 Sanering och återställning av förorenade områden 32

A5 Miljöforskning 33

A6 Kemikalieinspektionen 34

A7 Visst internationellt miljösamarbete 35

A8 Stockholms internationella miljöinstitut 36

A9 Investeringsbidrag för främjande av omställning i ekologiskt

hållbar riktning 37

4 Strålskydd, kärnsäkerhet m.m. 38

4.1 Omfattning 38

4.2 Utgiftsutveckling 38

4.3 Resultatbedömning 39

4.4 Förändringar 39

4.5 Revisionens iakttagelser 40

4.6 Anslag 40

B1 Statens strålskyddsinstitut 40

B2 Statens kärnkraftinspektion: Förvaltningskostnader 41

B3 Statens kärnkraftinspektion: Kärnsäkerhetsforskning 42

B4 Visst internationellt samarbete i fråga om kärnsäkerhet m.m. 43

4.7 Övrig statlig verksamhet 44

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 7

2.1 Utgiftsutvecklingen 9

2.2 Utgiftsutvecklingen fördelat per verksamhetsområde 24

3.1 Utgiftsutvecklingen 25

3.2 Anslagsutveckling 27

3.3 Uppdragsverksamhet 27

3.4 Offentligrättslig verksamhet 27

3.5 Beräkning av anslaget år 2000 28

3.6 Anslagsutveckling 28

3.7 Bemyndiganden 30

3.8 Beräkning av anslaget år 2000 30

3.9 Anslagsutveckling 30

3.10 Beräkning av anslaget år 2000 31

3.11 Bemyndiganden 32

3.12 Anslagsutveckling 32

3.13 Beräkning av anslaget år 2000 33

3.14 Anslagsutveckling 33

3.15 Anslagsutveckling 34

3.16 Offentligrättslig verksamhet 35

3.17 Uppdragsverksamhet 35

3.18 Beräkning av anslaget år 2000 35

3.19 Anslagsutveckling 35

3.20 Beräkning av anslaget år 2000 36

3.20 Anslagsutveckling 36

3.22 Anslagsutveckling 37

4.1 Utgiftsutvecklingen 38

4.2 Anslagsutveckling 40

4.3 Offentligrättslig verksamhet 41

4.4 Uppdragsverksamhet 41

4.5 Beräkning av anslaget år 2000 41

4.6 Anslagsutveckling 41

4.7 Beräkning av anslaget år 2000 42

4.8 Anslagsutveckling 42

4.9 Offentligrättslig verksamhet 43

4.10 Beräkning av anslaget år 2000 43

4.11 Anslagsutveckling 43

Diagramförteckning

2.1 - Energianvändningen relaterad till BNP 13

2.2 - El för uppvärmning 13

2.3 - Utsläpp av koldioxid 14

2.4 - Bensenhalt, vinterhalvårsmedelvärde i olika tätorter (variation mellan

orter) 14

2.5 - Utsläpp av försurande ämnen 14

2.6 - Persontransporter med bil 15

2.7 - Antal miljöcertifierade företag 15

2.8 - Deponerade mängder på avfallsupplag i Sverige 15

2.9a - Den svenska belastningen av fosfor på haven 16

2.9b - Den svenska belastningen av kväve på haven 16

2.10 - Återföring av fosfor i slam till åkermark 16

2.11 - Arealen skyddad produktiv skogsmark i procent av den totala arealen

skogsmark 17

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget A2 Miljöövervakning

m.m., ingå ekonomiska förpliktelser i

samband med bilavgasverksamhet som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 16 000 000 kronor under år 2001,

2. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget A3 Åtgärder för att

bevara den biologiska mångfalden, ingå

ekonomiska förpliktelser i samband med

förvärv av eller intrångsersättning i

värdefulla naturområden som inklusive

tidigare åtaganden innebär utgifter om

högst 120 000 000 kronor under år 2001,

3. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 20 Allmän miljö- och natur-

vård enligt följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Statens naturvårdsverk

ramanslag

278 211

A2

Miljöövervakning m.m.

ramanslag

132 297

A3

Åtgärder för att bevara den biologiska mångfalden

ramanslag

671 551

A4

Sanering och återställning av förorenade områden

ramanslag

65 000

A5

Miljöforskning

ramanslag

50 000

A6

Kemikalieinspektionen

ramanslag

83 712

A7

Visst internationellt miljösamarbete

ramanslag

37 182

A8

Stockholms internationella miljöinstitut

ramanslag

12 000

A9

Investeringsbidrag för främjande av omställning i ekologiskt

hållbar riktning

reservationsanslag

131 000

B1

Statens strålskyddsinstitut

ramanslag

85 449

B2

Statens kärnkraftinspektion: Förvaltningskostnader

ramanslag

82 648

B3

Statens kärnkraftinspektion: Kärnsäkerhetsforskning

ramanslag

65 969

B4

Visst internationellt samarbete i fråga om kärnsäkerhet m.m.

ramanslag

26 352

Summa

1 721 371

2 Allmän miljö- och naturvård

2.1 Omfattning

Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård

omfattar frågor rörande naturvård och biologisk

mångfald, vatten- och luftvård, sanering och

återställning av förorenade områden,

avfallsfrågor, bilavgasfrågor, miljöskydd,

miljöforskning, kemikaliekontroll, strålskydd

och säkerhetsfrågor kopplade till kärnkraften

samt internationellt miljösamarbete.

Utgiftsområdet omfattar vidare utgifter för

Naturvårdsverket, Kemikalieinspektionen,

Statens strålskyddsinstitut och Statens

kärnkraftinspektion. Verksamheten inom

Kärnavfallsfondens styrelse, AB Svenska

Miljöstyrningsrådet och Svensk

Avfallskonvertering AB (SAKAB) berör

uppgifterna inom utgiftsområdet.

Regeringens samordning av miljöpolitiken

och ekologiskt hållbar utveckling har sin

utgångspunkt i detta utgiftsområde samtidigt

som åtgärder för en god miljö i stor utsträckning

också finansieras inom ramen för andra

utgiftsområden. Främst gäller detta

utgiftsområdena Internationellt bistånd (7),

Kultur, medier, trossamfund och fritid (17),

Samhällsplanering, bostadsförsörjning och

byggande (18), Regional utjämning och

utveckling (19), Energi (21), Kommunikationer

(22), Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande

näringar (23) och Näringsliv (24).

2.2 Utgiftsutveckling

Tabell 2.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

1 372

1 577

1 759

1 721

1 830

2 020

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Införandet av miljöbalken och arbetet med att

uppnå de nya miljökvalitetsmålen (prop.

1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr.

1998/99:183) och målen för ekologiskt hållbar

utveckling har prioriterats högt i arbetet inom

hela Regeringskansliet och på myndigheterna.

Anslagssparandet på utgiftsområdet har

minskat med 226 miljoner kronor under år 1998.

Bedömningen är att anslagssparandet kommer

att minska ytterligare under år 1999.

Förändringar

Den 1 januari 1999 trädde den nya miljöbalken i

kraft och fem miljödomstolar samt en

miljööverdomstol inrättades. Utbildningsinsatser

för de myndigheter m.fl. som tillämpar den nya

miljölagstiftningen har fortsatt.

Myndigheternas arbete med anledning av 1997

års riksdagsbeslut om att inleda

kärnkraftsavvecklingen (prop. 1996/97:84, bet.

1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272) har

intensifierats under år 1999.

Mål

Målen inom utgiftsområdet är att skydda

människors hälsa, bevara den biologiska

mångfalden, främja en långsiktig god hushållning

med naturresurser samt skydda natur- och

kulturlandskap.

Prioriteringar

Bevarandet av den biologiska mångfalden

prioriteras genom förstärkning av resurserna för

skydd av värdefulla naturområden, främst

skogsområden samt ytterligare medel till

kalkning.

Resurserna för sanering och återställning av

förorenade mark- och vattenområden förstärks

ytterligare.

Miljöforskningen och då framför allt

miljöeffektforskning och miljötoxikologisk

forskning ges ökade resurser genom ett nytt

anslag.

Förberedelserna inför Sveriges

ordförandeskap i EU prioriteras liksom arbetet

med miljöhänsyn i samtliga EU:s politikområden

samt miljöfrågorna inför EU:s utvidgning

2.3 Resultatbedömning

2.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Klimat

Enligt FN:s ramkonvention för

klimatförändringar (SÖ 1993:13) skall halten av

växthusgaser stabiliseras på en nivå som minskar

risken för att farliga störningar uppkommer i

klimatsystemet. Klimatfrågan är en global

miljöfråga och det fordras internationellt

samarbete för att minska utsläppen av

växthusgaser. Sverige kan bara bidra till denna

process. Vid klimatkonventionens tredje

partsmöte i Kyoto i december 1997 enades

parterna om ett protokoll till

klimatkonventionen som innebär bindande

utsläppsåtaganden för alla industriländer. EU är

en part till klimatkonventionen och enligt

Kyoto-protokollet skall EU sammanlagt minska

utsläppen av växthusgaser med 8 %.

I juni 1998 beslutade EU:s miljöministrar hur

EU:s åtagande i Kyoto-protokollet skall fördelas

mellan medlemsländerna. För Sveriges del

innebär beslutet att Sverige har en möjlighet att

öka utsläppen av växthusgaser med 4 % från

1990 års nivå till den första åtagandeperioden

2008 2012.

Vid det fjärde partsmötet som ägde rum i

Buenos Aires i november 1998 förhandlades flera

utestående frågor i Kyoto-protokollet. Vid detta

möte enades konventionens parter om en

tidsplan för det fortsatta arbetet, den s.k. Buenos

Aires Action Plan. Av denna framgår att

förhandlingarna kommer att fokuseras på att lösa

dessa frågor vid partsmötet hösten år 2000.

Den svenska politiken i klimatfrågor grundar

sig på riksdagens klimatpolitiska beslut år 1993

(prop. 1992/93:179 bil. 1 s. 33, bet.

1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361), det

energipolitiska beslutet från år 1997 (prop.

1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.

1996/97:272) och riksdagens transportpolitiska

beslut (prop. 1997/98:56, bet. 1997/98:TU 10).

Enligt 1993 års beslut bör utsläppen av koldioxid

från fossila källor stabiliseras år 2000 på 1990 års

nivå för att därefter minska. Regeringens

nuvarande huvudsakliga strategi för att nå

koldioxidmålet är att begränsa användningen av

fossila bränslen och ersätta dem med förnybara

energikällor, samt ett effektivare utnyttjande av

energi.

En kommitté (M 1998:06) med

parlamentarisk sammansättning har startat

arbetet med åtgärdsprogram för Sveriges

klimatarbete. Kommittén skall avge sitt

betänkande den 31 december 1999.

Luftföroreningar

Den senaste tidens utveckling inom

trafikområdet har koncentrerats till arbetet inom

EU. Under år 1998 har förhandlingsarbetet med

de två Auto/Oil-direktiven om minskade

avgasutsläpp för personbilar, lätta lastbilar och

bussar samt kvalitetskrav på fordonsbränslen

avslutats. Sverige har varit starkt engagerat i detta

arbete och lyckats genomdriva ett antal

förbättringar i de båda direktiven. Införandet av

dessa direktiv i svensk lagstiftning föranleder en

uppdatering av både miljöklassystemet för

personbilar och miljöklassystemet för

fordonsbränslen.

Vad gäller direktivet som reglerar avgasutsläpp

från tunga fordon har ministerrådet antagit en

gemensam ståndpunkt. Parlamentets andra

yttrande i frågan saknas fortfarande. Även vad

gäller direktivet som reglerar avgasutsläpp från

traktorer har en gemensam position antagits.

EU-kommissionen har träffat en frivillig

överenskommelse med europeisk bilindustri om

en minskning av koldioxidutsläppen i samtliga

nya personbilar för år 2008. Överenskommelsen

är ett led inom ramen för EU:s strategi att

minska koldioxidutsläppen från personbilar

inom EU. Överenskommelsen har sedermera

antagits av ministerrådet hösten 1998.

Förhandlingsarbetet med direktivet som reglerar

en övervakningsmekanism för

koldioxidutsläppen har även avslutats under år

1998. Direktivet är ytterligare ett led i EU:s

strategi att minska koldioxidutsläppen.

Ett arbete har påbörjats inom EU som syftar

till att integrera miljöhänsyn inom

transportområdet. Arbetet är ett gemensamt

initiativ som tagits av kommissionens DG VII

och DG XI. Arbetet fick en utgångspunkt i de

gemensamma rådsslutsatser som

transportministrarna och miljöministrarna antog

i juni 1998. Arbetet pågår för närvarande i

kommissionens arbetsgrupper.

I vårpropositionen 1999 förslogs en ändring av

fordonsbeskattningen av el- och elhybridbilar

som innebär skattebefrielse från fordonsskatt för

dessa fordon under fem år. Regeringen avser

återkomma med förslag till hur

förmånsbeskattningen av personbilar som kan

drivas med el eller gas kan jämställas med

förmånsbeskattningen av motsvarande bilar som

drivs med konventionella bränslen.

Naturvård och biologisk mångfald

Försurning

Nedfallet av svavel i Sverige har halverats under

de två senaste årtiondena. Nedfallet av kväve har

i stället ökat under motsvarande period.

Sammantaget har det dock inneburit att

försurningsläget förbättrats i vissa sjöar och

vattendrag under 1990 talet.

Försurningsproblemen i de värst drabbade

områdena kommer dock att kvarstå under flera

årtionden framöver. Även om det sura nedfallet

skulle upphöra helt skulle det ta 50 100 år innan

marken har återhämtat sig. I dag är ca 17 000

sjöar försurade och behovet av kalkning kommer

att bestå under många år. Kalkningarna kommer

att tidigast kunna avbrytas i områden där inte

markförsurningen är långt framskriden. Där

markförsurningen är långt framskriden behöver

kalkning fortsätta tills dess att

aluminiumläckaget från marken minskat till

halter som inte är giftiga för vattnets organismer.

Behovet av kalkning styrs i betydande grad av

vädret. Under år med stor nederbörd ökar

försurningsbelastningen och större mängder

kalk behöver spridas än under ett normalt år. År

1998 var ett extremt nederbördsrikt år. De höga

flödena höjde följaktligen behovet av kalkning

under året men medförde ett ökat behov även

för år 1999.

Havsmiljön

De marina delarna i skärgårdsområdena där

variationen av land och vatten skapar

förutsättningar för biologisk mångfald, har

hittills skyddats i liten omfattning. Behovet av

skydd av hotade biotoper är stort. Arbete pågår

för att se över skyddet av värdefulla marina

miljöer och inrättandet av marina reservat. Syftet

med att skydda marina områden är att bevara

marint värdefulla miljöer, ekosystem, arter och

processer.

Den biologiska mångfalden i havet utsätts för

påfrestningar orsakade såväl av miljögifter,

transporter som fiske. De höga halterna av kväve

i Östersjön och Västerhavet har lett till att stora

delar av haven är övergödda vilket i sin tur

påverkat växt- och djurlivet.

Skydd och vård av värdefulla naturområden

Verksamheten syftar till att säkerställa

skyddsvärd natur, restaurera skadade värdefulla

naturområden och förvalta Naturvårdsverkets

fastighetsbestånd. Fastighetsbeståndet omfattar

för närvarande 1,25 miljoner hektar som avsatts

för naturvårdsändamål och som ägs av staten.

Det rör sig om 1 200 fastigheter spridda över

hela landet. Sedan den 1 januari 1999 har

kommunerna genom miljöbalken möjlighet att

själva fatta beslut om naturreservat.

För närvarande är 8,8 % av landets yta

skyddad som naturreservat eller nationalpark

med stöd av miljöbalken (naturvårdslagen). Det

totala antalet naturreservat har under år 1998 och

hittills under år 1999 ökat till ca 2 200

omfattande 3,2 miljoner ha. Reservatsarealen

ligger huvudsakligen inom fjällområdena i

Dalarnas, Jämtlands, Västerbottens och

Norrbottens län. Flertalet reservat finns

emellertid utanför fjällområdet. Det finns 26

nationalparker med en sammanlagd yta på

650 000 ha. Den senaste är Färnebofjärdens

nationalpark som bildades 1998.

Vid sidan av nationalparker och naturreservat

är betydande landområden skyddade som

domänreservat.

Skogsskyddet

Praktiskt taget alla skogar i Sverige är i dag

påverkade av skogsbruk på ett sätt som påverkat

skogsekosystemens biologiska mångfald. I

skogen finns ca 1 900 rödlistade arter, dvs.

hotade, sällsynta och hänsynskrävande arter.

Många är beroende av gammal skog. En tredjedel

av dem är beroende av död ved. I dagens

skogslandskap finns det bara 1 2 % död ved. Ny

kunskap och medvetenhet om de ekologiska

behoven har gjort att utvecklingen nu går åt rätt

håll och skogsbruksmetoderna håller på att

anpassas efter de nya kraven.

Vissa områden måste ändå undantas helt från

skogsbruk. Det främsta syftet med

skogsreservaten är att bevara de biologiska

värdena. Många har också stor betydelse för

friluftsliv, turism och som element i natur- och

kulturlandskapet. Utvecklingen under 1990 talet

har inneburit en långsam men gradvis ökning av

andelen skyddad skogsmark.

I dag har ca 900 000 ha eller knappt 4 % av den

produktiva skogsmarken, som totalt utgör 22,5

miljoner ha, skyddats som naturreservat,

domänreservat och nationalparker m.m.

Variationerna är stora inom landet men

tyngdpunkten för skogsskyddet ligger i det

fjällnära skogsområdet. I den fjällnära skogen är

46 % naturreservat medan mindre än 1 % av den

produktiva skogsmarken i övriga landet är

skyddad i form av reservat m.m.

Sett över hela skogsmarksarealen är de

områden som av produktionsskäl eller

naturvårdshänsyn inte blir föremål för skogsbruk

emellertid avsevärt större. Skogsvårdslagen

medför nämligen restriktioner för skogsbruket

att avverka skogbärande impediment och

svårföryngrad skog i fjällområdena. Skogsägarna

gör också själva på frivillig grund betydande

avsättningar av skogsmark för

naturvårdsändamål.

Den traditionella redovisningen av skyddade

arealer är knuten till den produktiva

skogsmarken som med vår svenska definition är

22,5 miljoner hektar. Om man istället utgår från

de ägoslag som brukar redovisas enligt

internationella ägoslagsdefinitioner har vi Sverige

en sammanlagd areal på drygt 30 miljoner hektar

så definierad skogsmark och träd- och buskmark.

Skogsbruk bedrivs på 75 % av denna areal. De

tillkommande arealerna som omfattar ca 8

miljoner hektar utgörs främst av trädbevuxna

berg- och myrimpediment, fjällbarrskog, skog

inom reservaten samt videområdena i fjällen.

Främst utgörs de således av mycket

lågproducerande marker av relativt begränsad

betydelse för målet att bevara den biologiska

mångfalden i skogslandskapet.

Odlingslandskapet

Det svenska odlingslandskapet har genomgått en

omfattande strukturrationalisering under 1900

talet. Våtmarker har dikats ut, handelsgödsel-

och bekämpningsmedelsanvändning har blivit en

del av jordbruket, mekaniseringen har resulterat i

större odlingsenheter och många småbiotoper

har försvunnit. Traditionellt skötta ängs- och

hagmarker har övergetts och vuxit igen eller

igenplanterats. Detta har naturligtvis påverkat

odlingslandskapets biologiska mångfald och

kulturvärden. Endast ca 7 % av landets yta utgörs

av odlingsmark men den är av stor betydelse för

landets biologiska mångfald. Ca 2 000 av landets

rödlistade arter är knutna till odlingslandskapet

och framför allt till naturbetesmarkerna. Ca 2 %

av den odlade marken, dvs. 67 000 ha

odlingsmark är skyddad som naturreservat

genom miljöbalkens bestämmelser. Sedan EU

inträdet har betydande insatser gjorts för att

stärka den biologiska mångfalden i

odlingslandskapet framför allt genom

miljöersättningsprogrammet för jordbruket

(detta redovisas närmare under utgiftsområde

23).

Skydd av hotade arter

Sverige har sedan 1995 föreslagit eller redovisat

sammanlagt drygt 0,5 miljoner hektar land- och

vattenområden för Natura 2000. Många av de

svenska områdena har redan ett befintligt skydd i

form av t.ex. naturreservat eller

fågelskyddsområden. Områdena kommer efter

beslut av EU kommissionen att ingå i det

sammanhängande europeiska nätverket Natura

2000.

Hållbar utveckling

Sverige har liksom många andra länder antagit

FN:s handlingsprogram för det 21:a århundradet

(Agenda 21), där en hållbar utveckling lyfts fram

som ett övergripande mål för

samhällsutvecklingen. För att mäta framgångarna

i detta arbete behövs uppföljningssystem av olika

slag. I Sverige och andra länder som

Storbritannien, Tyskland och Holland och även i

internationella organisationer som FN, OECD

och EU pågår ett intensivt arbete med att

utveckla indikatorer för hållbar utveckling.

Gröna nyckeltal

Gröna nyckeltal är ett av regeringens instrument

att följa det övergripande målet för det

miljöpolitiska arbetet att till nästa generation

kunna lämna över ett samhälle där de stora

miljöproblemen i Sverige är lösta.

Nedan presenteras elva nyckeltal som alla

beskriver en utveckling i samhället inom

angelägna områden för miljön. Flera av

nyckeltalen har direkt anknytning till mål som

antagits av riksdagen, andra nyckeltal har

anknytning till regeringens mål om

resurshushållning. Flera länder och

organisationer, t.ex. inom EU, utarbetar

nyckeltal för en ekologisk hållbar utveckling och

dessa sammanfaller i flera fall med de som här

presenteras.

Nyckeltal är endast ett grovt

uppföljningssystem och skall därför ses som en

förenkling av det indikatorsystem som

föreslagits av Naturvårdsverket för att följa de av

regeringen föreslagna miljökvalitetsmålen

(deFacto; 98 Uppföljning av föreslagna

nationella miljökvalitetsmål).

Utvecklingen av nyckeltal är en process där

nyckeltalen måste anpassas efter de mål de avser

följa, relevanta miljöproblem och

samhällsutvecklingen i övrigt. Regeringen

kommer därför att fortsätta arbetet med att

vidareutveckla nyckeltalen. Regeringen avser

också att regelbundet för riksdagen presentera

gröna nyckeltal.

Användning av energi

Nyckeltalet skall belysa samhällets

energihushållning. Nyckeltalet beskrivs som

energianvändning relaterad till BNP.

Diagram 2.1 - Energianvändningen relaterad till BNP

Sett över en längre tidsperiod har

energianvändningen blivit effektivare, det vill

säga användningen av energi i förhållande till

BNP har sjunkit.

Den totala energianvändningen har emellertid

bara förändrats marginellt under senare år. Allt

större bostäder och fler apparater som är

beroende av elektricitet är exempel på en

utveckling i samhället som har lett till att den

totala energianvändningen inte har minskat trots

att användningen av den energi vi förbrukar

blivit effektivare.

Även om den totala energianvändningen har

varit förhållandevis konstant under perioden har

sammansättningen förändrats betydligt. Oljans

andel har minskat kraftigt. Samtidigt har en

utbyggnad av vattenkraft och kärnkraft skett.

Användningen av biobränslen och torv har också

ökat.

El för uppvärmning

Nyckeltalet skall belysa den totala

elanvändningen för uppvärmning av bostäder

och lokaler. Nyckeltalet beskriver antalet TWh el

som används för uppvärmning.

Diagram 2.2 - El för uppvärmning

Elanvändningen för uppvärmning av våra

bostäder och lokaler har ökat under de senaste

decennierna. Enstaka avvikelser från trenden

beror på temperaturväxlingar till följd av vädret,

till exempel en ovanligt kall eller ovanligt varm

vinter.

En stor andel av Sveriges elproduktion

används för uppvärmning av bostäder och

lokaler. I dag har nästan vart fjärde småhus

direktverkande el för sin uppvärmning. En

minskad användning av el skulle underlätta den

planerade kärnkraftsavvecklingen.

Utsläpp av koldioxid

Nyckeltalet skall belysa klimatpåverkan.

Nyckeltalet beskriver hur många ton koldioxid

som Sverige släpper ut till luften varje år

(exklusive utsläpp från förbränning av

biobränslen, eftersom dessa bedöms som

neutrala vad gäller utsläpp av koldioxid). För att

utjämna skillnader som beror på temperatur och

vattentillförsel redovisas även

normalårskorrigerade utsläpp.

Diagram 2.3 - Utsläpp av koldioxid

Utsläppen av koldioxid i Sverige har nästan

halverats sedan år 1970. De faktiska utsläppen av

koldioxid har ökat under 1990 talet, men legat i

huvudsak konstant sedan de korrigerats för

klimatvariationer. Orsaken till ökningen är

framför allt ökad användning av fossila bränslen

inom el- och värmeproduktion vid kallare väder

vissa år samt ökade transporter.

Temperatur och nederbörd påverkar

energianvändningen och därmed även

koldioxidutsläppen. Den tydliga ökningen från

år 1995 till år 1996 kan delvis förklaras av en kall

vinter och mycket låg produktion av el från

vattenkraft. De normalårskorrigerade utsläppen

för år 1997 ligger under motsvarande utsläpp för

år 1990.

Vid en internationell jämförelse av de svenska

utsläppen av koldioxid per person eller i relation

till BNP har Sverige bland de lägsta utsläppen

bland OECD länderna. Det beror framför allt

på att vår energiproduktion till stor del baseras

på vattenkraft, kärnkraft och biobränsle.

Bensenhalt i luft

Nyckeltalet skall belysa utsläppen av

cancerframkallande ämnen och ger ett mått på

luftkvaliteten i tätorter. Bensenhalten beskrivs i

mikrogram per kubikmeter i tätortsluft.

Diagram 2.4 - Bensenhalt, vinterhalvårsmedelvärde i olika

tätorter (variation mellan orter)

Bensenhalt i luft har minskat under 1990 talet.

Det beror främst på minskad bensenhalt i bensin

och på katalytisk avgasrening på bensindrivna

personbilar. Vintertid ligger dock nivån över

lågrisknivån i de flesta tätorter.

Utsläpp av försurande ämnen

Nyckeltalet skall belysa de svenska utsläppen av

försurande ämnen. Nyckeltalet beskriver hur

många ton svaveldioxid och kväveoxider som

Sverige släpper ut varje år.

Diagram 2.5 - Utsläpp av försurande ämnen

Utsläppen av svaveldioxid har minskat med

drygt 80 % och utsläppen av kväveoxider med

22 % mellan åren 1980 och 1995. Minskningarna

beror främst på bättre reningsteknik, ökad

energihushållning, minskat svavelinnehåll i olja

och övergång från olja till el. En rad gamla

industrianläggningar har också lagts ner.

Försurningen orsakas av utsläpp av

svaveldioxid, kväveföreningar och ammoniak

som omvandlas i luften till sura ämnen och faller

ned över områden som ofta ligger långt ifrån

utsläppsstället. Utsläppen kommer framför allt

från energiproduktionen, olika industrier, sjöfart

samt väg- och flygtrafik. Mellan 20 och 30

procent av det sura nedfallet i Sverige beror på

våra egna utsläpp. Resten kommer från andra

länder.

Miljöanpassade färdsätt

Nyckeltalet skall belysa medborgarnas

omställning till mer miljöanpassade färdsätt.

Nyckeltalet beskrivs som antalet

fordonskilometer med bil per invånare och år.

Diagram 2.6 - Persontransporter med bil

När det gäller persontransporterna med bil kan

en svag ökning observeras för mättillfällena fram

till 1995.

Vägtrafiken är den största källan till

luftföroreningar och buller, särskilt i tätorterna.

Persontrafiken står för en stor andel av

transporternas utsläpp av koldioxid,

kvävedioxider, kolväten och partiklar. Vid

omställning till ett ekologiskt hållbart samhälle är

därför en effektivisering av fordonstrafiken samt

en utvecklingen av miljövänliga fordon och

bränslen viktiga faktorer.

Antal miljöcertifierade företag

Nyckeltalet skall belysa i vilken utsträckning

näringslivet arbetar med miljöfrågor i sin

verksamhet. Nyckeltalet anger antalet företag

som är certifierade enligt ISO 14001 eller EMAS.

Diagram 2.7 - Antal miljöcertifierade företag

Visserligen sker en stark ökning av antalet

miljöcertifierade företag, men hittills har endast

en liten andel av det totala antalet företag infört

miljöledningssystem. Det är viktigt att påpeka att

många företag som inte är miljöcertifierade

frivilligt vidtar åtgärder i sin verksamhet för att

skydda miljön. Användningen av

miljöledningssystem ger därför inte heltäckande

information om i vilken utsträckning

miljöfrågorna omhändertas i verksamheten.

Internationella standardiseringsorganisationen,

ISO, har tagit fram systemet ISO 14001 och EU

har utvecklat miljöstyrningssystemet EMAS

(Eco Management and Audit Scheme). Syftet

med dessa system är att etablera arbetssystem

och rutiner för miljöarbetet.

Avfall som deponeras

Nyckeltalet skall belysa hushållningen med

materiella resurser i samhället. Nyckeltalet anger

mängden avfall (ton/år) som deponeras i Sverige.

Diagram 2.8 - -Deponerade mängder på avfallsupplag i

Sverige

Utvecklingen går mot att allt mindre avfall läggs

på soptipp medan återvinningen ökar.

Flera av dagens miljöproblem är en följd av

utvinning och användning av material och energi.

Avfallet, dvs de uttjänta produkterna, som läggs

på deponi kan medföra att farliga ämnen läcker

till omgivningen. En utveckling mot en ökad

resurshushållning är därför angeläget.

Tillförsel av fosfor och kväve till haven

Nyckeltalet skall belysa problemet med

övergödning i våra omgivande hav. Nyckeltalet

anger mängden (ton/år) fosfor och kväve som

från Sverige tillförs våra omgivande hav.

Nyckeltalet beskriver således summan av

samhällets totala tillförsel av kväve och fosfor

(reningsverk, industri, jordbruk, etc.) samt den

kväve och fosfor som läcker naturligt från

marken.

Diagram 2.9a - Den svenska belastningen av fosfor på

haven

Diagram 2.9b - Den svenska belastningen av kväve på

haven

Tillförseln av fosfor till haven minskade i slutet

av 1980 talet och i början av 1990 talet, men har

därefter ökat igen. Tillförseln av kväve till haven

ökade under första halvan av 1990 talet.

Återföring av fosfor till åkermark

Nyckeltalet skall belysa hur vi hushållar med

fosfor. Nyckeltalet anger hur mycket fosfor

(ton/år) som återförs till åkermark genom

användning av slam som näringsämne.

Diagram 2.10 - Återföring av fosfor i slam till åkermark

Mellan åren 1985 och 1991 minskade

återföringen av slam till åkermarken, men sedan

år 1991 har återföringen ökat. År 1995 återfördes

cirka en tredjedel av allt producerat slam till

jordbruket. Resten hamnade på soptipp eller

användes som jordförbättringsmedel i bland

annat parker. Sverige har bland de strängaste

gränsvärdena i världen för föroreningar i slam.

Skyddad skog

Nyckeltalet skall belysa en av förutsättningarna

för att främja den biologiska mångfalden.

Nyckeltalet anger arealen skyddad produktiv

skogsmark i procent av den totala arealen

produktiv skogsmark. Den skog som avses är

skyddad skog enligt naturvårdslagen i

nationalparker och naturreservat.

Diagram 2.11 - Arealen skyddad produktiv skogsmark i

procent av den totala arealen skogsmark

Mellan åren 1990 och 1998 ökade andelen

skyddad skog från 2,5 % till 3,6 % av den

produktiva skogsmarksarealen. De två sista årens

siffror är preliminära.

Merparten av den skyddade skogen finns i det

fjällnära området. För att bevara den biologiska

mångfalden i enlighet med de skogspolitiska och

miljöpolitiska målen krävs bl.a. att en större

andel av skogsmarken utanför det fjällnära

skogsområdet lämnas orörd av skogsbruk och får

ett långsiktigt skydd.

2.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

Regeringens miljöproposition (prop.

1997/98:145) Svenska miljömål Miljöpolitik

för ett hållbart Sverige har nu antagits av

riksdagen (bet. 1998/99:MJU6). En enig riksdag

har därmed ställt sig bakom den nya strukturen i

miljöarbetet med 15 nationella miljökvalitetsmål.

På en punkt ansåg dock riksdagen att man ville

ändra på regeringens förslag. Utskottet anförde i

betänkandet bl.a. att miljökvalitetsmålen anger

vilket miljötillstånd som skall uppnås i ett

generationsperspektiv, medan delmål och

riktlinjer utgör utgångspunkter för precisering av

miljömål och miljöstrategier inom olika

samhällssektorer på skilda nivåer.

Miljökvalitetsmålen skall gradvis kunna

preciseras i takt med att erfarenheter vinns om

hur miljön skall förbättras samtidigt som

industrisamhället utvecklas. Nya delmål bör

ställas upp när det behövs för det fortsatta

arbetet med att nå miljökvalitetsmålen. De av

regeringen föreslagna miljökvalitetsmålen är av

övergripande karaktär och definierar det tillstånd

i den svenska miljön som miljöarbetet skall sikta

mot, medan delmålen skall ange inriktning och

tidsperspektiv i det fortsatta konkreta

miljöarbetet. Det är således delmålen snarare än

de allmänt formulerade miljökvalitetsmålen som

kommer att utgöra underlag för miljöpolitiska

åtgärder och preciseringar inom olika

samhällssektorer. Mot den bakgrunden bör det

enligt utskottets mening ankomma på riksdagen

att ta ställning till hur målsättningarna för detta

arbete skall formuleras. Riksdagen beslutade

därmed att den även vill ta ställning till de delmål

regeringen i framtiden kommer att föreslå för att

uppnå miljökvalitetsmålen.

Arbetet med att uppnå de, av riksdagen

antagna, 15 miljökvalitetsmålen har fortsatt hög

prioritet i arbetet inom Regeringskansliet och på

myndigheterna. Det arbete med uppdrag att

föreslå delmål och åtgärder för att uppnå målen

som regeringen givit en rad myndigheter skall

redovisas den 1 oktober 1999.

De nationella miljökvalitetsmålen skall även

anpassas, preciseras och konkretiseras på regional

och lokal nivå. Samtliga länsstyrelser har därför

också erhållit uppdrag att göra denna anpassning

för sina respektive län. Skogsvårdsstyrelserna har

ansvar för målet Levande skogar på regional nivå.

Dessa uppdrag skall också redovisas den 1

oktober i år.

Detta underlag skall sedan ligga till grund för

Miljömålskommitténs förslag till nya delmål och

åtgärdsstrategier, som kommittén skall lägga

fram för regeringen den 1 juni 2000. Regeringen

avser därefter att till riksdagen i en proposition

vid årsskiftet 2000 2001 föreslå ytterligare

delmål och åtgärdsstrategier samt

samhällsekonomiska konsekvensanalyser av

förslagen för att nå miljökvalitetsmålen.

Riksdagen beslutade att anslaget för

miljöövervakning för år 1999 skulle öka till totalt

98 miljoner kronor. Skälen till ökningen var

bland annat större krav på internationell

rapportering av miljödata till EU och

uppföljning av de nya miljökvalitetsmålen.

Naturvårdsverket har genom ett

regeringsuppdrag den 1 mars 1999 redovisat ett

nytt program för miljöövervakning med

inriktning mot de nya miljökvalitetsmålen.

För att nå miljömålen behövs ett aktivt

internationellt samarbete. Enligt 1997 års

regeringsförklaring skall Sverige internationellt

vara en pådrivande kraft och ett föregångsland

för ekologiskt hållbar utveckling. Sverige har

framgångsrikt verkat för en rad skärpningar av

EG lagstiftningen i samma syfte, bl.a. vad gäller

kemikalier, bilavgaser och luftkvalitet. Sverige

deltar i det internationella miljösamarbetet, bl.a. i

det internationella konventionsarbetet, i FN:s

miljöprogram, UNEP, och kommissionen för

hållbar utveckling, CSD, samt i samarbetet med

länderna kring Östersjön samt övrigt regionalt

samarbete.

Klimat

Sverige driver aktivt på arbetet med EU:s interna

klimatstrategi i syfte att realisera de mål som har

fastställts inom klimatkonventionen. Sverige

verkar vidare genom EU så att Kyoto-

protokollet kan träda i kraft så snart som möjligt.

Från och med januari 1991 halverades

energiskatten samtidigt som en koldioxidskatt

infördes. Koldioxidskatten uppgår för

närvarande till 37 öre per kg koldioxid. Inom

transportsektorn har skatten på bensin höjts och

forsknings- och utvecklingsarbetet har

intensifierats. Dessutom kan nämnas att projekt

som ingår i lokala investeringsprogram som

erhållit stöd har gett ett betydelsefullt bidrag till

att minska utsläppen av koldioxid. Hittills

beviljade stöd kan enligt uppgifter från de

sökande kommunerna beräknas leda till en

utsläppsminskning med ca 1,2 miljoner ton

koldioxid per år.

Regeringen föreslår en höjning av

energiskatten på dieselolja som ett led i

skatteväxlingen. Förslaget kommer att ge

ytterligare motiv för energisparande inom

transportsektorn.

Naturvård och biologisk mångfald

Sverige spelar en viktig roll inom det

internationella naturvårdsarbetet genom sitt

engagemang i konventionen om biologisk

mångfald och övriga naturvårdskonventioner.

Sverige har aktivt drivit på arbetet med EU:s

interna strategi för biologisk mångfald i syfte att

inom EU utveckla en sammanhållen strategi och

sektorsvisa aktionsplaner för bevarande och

uthålligt nyttjande av biologisk mångfald.

Försurning

De åtgärder som föreslås i EU:s

försurningsstrategi är på väg att genomföras.

Slutmålet är att försurningen skall minska ned till

en nivå som naturen tål, dvs. att kritiska

belastningar inte skall överskridas. Delmålet

innebär att den areal där kritiska belastningar

överskrids i dag i EU skall minska med minst

50 % till år 2010. I försurningsstrategin föreslås

ett antal åtgärder som länderna måste vidta för

att minska utsläppen av försurande ämnen. Ett

centralt förslag som presenterades av

kommissionen i juni 1999 innebär att nationella

utsläppstak per land skall sättas för svaveldioxid,

kväveoxider, ammoniak och flyktiga organiska

ämnen till år 2010. Under konventionen om

långväga gränsöverskridande luftföroreningar

slutförhandlades i september 1999 ett protokoll

för att minska försurning, eutrofiering och

marknära ozon i Europa. Protokollet sätter

nationella utsläppstak för Europas länder och

ställer motsvarande krav på USA och Kanada.

Protokollet kommer att undertecknas i

Göteborg i december 1999. Eftersom

försurningen i Sverige till mycket stor del

påverkas av utsläppen i Europa, ca 80 % av det

försurande nedfallet härstammar från andra

länder i Europa, kommer dessa åtgärder att för

svensk del innebära långtgående förbättringar.

Kalkning

Naturvårdsverket redovisar i rapporten Nationell

plan för kalkning av sjöar och vattendrag 2000

2009 förslag beträffande kalkningsverksamheten

under den kommande tioårsperioden. Rapporten

innehåller även aspekter på samordning av

kalknings- och vitaliseringsprogram för mark

och vatten i sydvästra Sverige. Rapporten är

föremål för remissbehandling till början av

november 1999. För att bevara den biologiska

mångfalden genom upprätthållande av en

tillräcklig nivå på verksamheten med kalkning av

sjöar och vattendrag förstärks resurserna för år

2000 med 27 miljoner kronor jämfört med 1999

års anslag. Efter remissbehandlingen av

Naturvårdsverkets rapport avser regeringen

återkomma i frågan.

Skydd och vård av värdefulla naturområden

Under år 1998 och hittills under år 1999 har

antalet skyddade värdefulla naturområden ökat

kraftigt. Det handlar främst om fjällområden,

fjällbarrskog, produktiv skogsmark och

myrmarker i norra Sverige.

Behovet av skydd av skog är stort. Som

tidigare anförts finns ca 1 900 rödlistade, dvs.

hotade, sällsynta och hänsynskrävande arter i

skogen. Knappt 4 %, ca 900 000 ha, av den

produktiva skogsmarken har skyddats som

naturreservat, domänreservat eller nationalparker

m.m. I de fjällnära skogarna är 46 %

naturreservat medan mindre än 1 % av den

produktiva skogsmarken i övriga landet har

skydd.

Skydd av hotade arter

Långsiktiga förvaltningsplaner har beslutats för

nordsjösillen och östersjölaxen. Planen för

östersjölaxen har utarbetats av

fiskerikommissionen för Östersjön. Arbetet med

att utarbeta liknande plan för torsken pågår och

planeras även för sill och skarpsill.

Naturvårdsverket har under år 1998 fortsatt

Natura 2000 samarbetet med länsstyrelserna och

har lämnat ett nytt förslag till regeringen på

områden som skall ingå i det europeiska

nätverket av skyddade områden Natura 2000.

Regeringens förslag till EU kommissionen i

december 1998 innebär att ytterligare 470

områden väljs ut som områden av intresse för

gemenskapen enligt habitatdirektivet. Samtidigt

fastställde regeringen ytterligare 27 områden

som bör skyddas som särskilda skyddsområden

enligt fågeldirektivet. Naturvårdsverket har

antagit 14 åtgärdsprogram för hotade arter och

påbörjat arbetet med ytterligare 34 stycken

åtgärdsprogram.

Vattenadministration

Under året har flera steg tagits som påverkar

införandet av en framtida utvecklad svensk

administration av vattenresurser. Den 11 mars

tog EU:s miljöministrar ett beslut om gemensam

ståndpunkt angående det kommande

ramdirektivet för vatten. Direktivet innebär krav

på att medlemsländerna skall arbeta med

åtgärdsplaner för avrinningsområden i syfte att

uppnå en viss definierad god vattenstatus vid en

viss tidpunkt.

Ett antal pilotprojekt i avrinningsområden har

startats för att erhålla erfarenheter av

administrativ samordning mellan berörda

myndigheter och samverkan med lokala aktörer

och sakägare. Naturvårdsverket i samarbete med

berörda myndigheter arbetar med ett

vattenprojekt i syfte att utforma anvisningar för

det praktiska genomförandet av direktivets

skyldigheter.

Samlad naturvårdspolitik

Miljöministern tog i maj 1999 ett initiativ och

bjöd in representanter från bl.a. forskarvärlden,

organisationer, myndigheter och folkrörelser till

en tankesmedja för att diskutera behovet av en

ny naturvårdspolitik för 2000 talet. Under

tankesmedjan diskuterades hur naturvården bäst

kan bidra till att bygga det hållbara samhället,

uppnå miljömålen, lyfta fram den tätortsnära

naturen, se till behovet av friluftsliv och

naturupplevelser, säkra arternas fortlevnad,

gynna lokal och regional utveckling samt ge

ökade möjligheter till lokal förvaltning.

Resultaten från tankesmedjan bereds nu vidare.

Regeringen avser återkomma i dessa frågor.

Sanering och återställning av förorenade

områden

Förorenade områden med läckande miljögifter är

problem som alltmer uppmärksammats.

Föroreningar finns i mark, vatten, sediment,

byggnader och anläggningar.

Regeringens målsättning är att sådana

förorenade områden skall vara fria från gifter,

skadliga ämnen och andra föroreningar till år

2020.

Mot bakgrund av detta föreslår regeringen att

anslaget för sanering förstärks under

mandatperioden till 65 miljoner kronor år 2000.

För år 2001 beräknas 150 miljoner kronor och

300 miljoner kronor för år 2002.

Medel till saneringsåtgärder kan också ingå i

program som får stöd från anslaget E1 Stöd till

lokala investeringsprogram under utgiftsområde

18.

Naturresurser

Regionala miljö- och hushållningsprogram

Regeringen uppdrog i december 1997 åt berörda

länsstyrelser att utarbeta regionala miljö- och

hushållningsprogram för de större

skärgårdsområdena. Programmen skall redovisas

före utgången av år 1999. Programmen kommer

att ge tydligare utgångspunkter för miljöhänsyn,

kretsloppsanpassning och hushållning med mark

och vatten. De bör också kunna bidra med

ytterligare underlag för kommunernas

översiktliga planering. Med ett sådant

sektorsövergripande arbete kan miljö- och

hushållningsfrågorna ges ökad tyngd i den lokala

och regionala samhällsplaneringen. I december

1997 beslutades också om tilläggsdirektiv till

Miljövårdsberedningen (Jo 1968:A) att följa och

stödja arbetet med regionala miljö- och

hushållningsprogram samt utvärdera och

redovisa det samlade miljöarbetet i dessa

områden senast den 31 augusti 2000.

Beredningen lämnade en lägesrapport i juni 1998.

Regeringen gav i september 1998

Naturvårdsverket i uppdrag att i samråd med

Boverket och Riksantikvarieämbetet samt i

samverkan med Närings- och

teknikutvecklingsverket och berörda

länsstyrelser utarbeta en översikt över

geografiska områden där behovet av regionala

miljö- och hushållningsprogram är särskilt

framträdande i ett riksperspektiv. Uppdraget

skall redovisas senast den 20 januari år 2000.

Hållbar utveckling i landets fjällområden

I propositionen Hållbar utveckling i landets

fjällområden (prop. 1995/96:226, bet.

1996/97:JoU5, rskr. 1996/97:63) redovisas ett

samlat förslag till åtgärder i syfte att främja en

hållbar utveckling i fjällen. Genomförandet av

dessa åtgärder har skett och sker successivt. För

att erhålla underlag för en utvärdering har

regeringen bl.a. gett berörda länsstyrelser i

uppdrag att årligen följa upp och till

Naturvårdsverket redovisa vidtagna åtgärder för

reglering av färdseln med terrängfordon. Vidare

har uppdrag lämnats till Naturvårdsverket att

senast den 1 mars 2002 redovisa en samlad

utvärdering av terrängkörningen i fjällen.

Naturvårdsverket har på regeringens uppdrag i

rapporten Barmarkskörning på kalfjäll lämnat

förslag till åtgärder i syfte att minska markskador

vid barmarkskörning på kalfjäll. Rapporten har

remissbehandlats och förslagen bereds nu vidare.

Regeringen har vidare gett berörda länsstyrelser

och samebyar i uppdrag att upprätta

åtgärdsprogram för överbetade områden i fjällen.

Åtgärdsprogrammen skall redovisas till

Jordbruksdepartementet senast den 31 december

1999. Den för det regionala samarbetet mellan de

berörda länen särskilt inrättade fjälldelegationen

har fått i uppdrag att bl.a. redovisa de åtgärder

som vidtagits.

Uppföljning av Vindkraftsutredningen

Regeringen tillkallade våren 1998 en särskild

utredare (dir. 1998:35) med uppgift att utreda

förutsättningarna för lokalisering av vindkraft. I

uppdraget ingick att sammanställa aktuella

uppgifter om och erfarenheter av utbyggnaden

av land- och havsbaserad vindkraft samt att

analysera förutsättningarna för en fortsatt

utbyggnad av vindkraft i Sverige.

Utredningens slutbetänkande (SOU 1999:75)

Rätt plats för vindkraften överlämnades i juni

1999. Som ett planeringsmål föreslås att i ett

första steg områden redovisas för en utbyggnad

av vindkraft som svarar mot en produktion av 10

TWh per år. Vissa övergripande kartläggningar

föreslås i syfte att göra en nationell klassificering

av olika områdens lämplighet för

vindkraftsanläggningar. Vidare föreslås i

betänkandet bl.a. att berörda kommuner

behandlar vindkraften i sina översiktsplaner,

ändringar av tillståndsprövningen enligt

miljöbalken och statligt stöd för förstärkning av

elnät. Betänkandet remissbehandlas för

närvarande. Regeringen kommer under våren

2000 att överväga utredningens förslag och avser

att återkomma i dessa frågor i särskild ordning.

Miljöforskning

Regeringen gav under år 1997

Forskningsrådsnämnden i uppdrag att i

samverkan med Naturvårdsverket utreda frågan

om behovet av kunskap och forskning om

hållbar utveckling. Nämnden fick vidare ett

tilläggsuppdrag att se över den toxikologiska

forskningen. Dessa uppdrag redovisades under

hösten 1998. Regeringen gav också

Naturvårdsverket i uppdrag att, i samverkan med

Forskningsrådsnämnden, göra en samlad

bedömning av miljöforskningen.

Mot bakgrund av dessa utredningar föreslår

regeringen att miljöforskningen stärks genom ett

anslag för miljöforskning till Naturvårdsverket

på 50 miljoner kronor för år 2000 och 100

miljoner kronor per år för åren 2001 och 2002.

Förstärkningen av miljöforskningen motiveras

också av behoven av underlag för att uppnå

miljömålen samt för framtagande av

miljökvalitesnormer som kan införas med stöd

av miljöbalken. Medlen skall främst användas för

miljöeffektforskning och miljötoxikologisk

forskning men också för kretsloppsforskning

och för att finansiera statens andel av den

samfinansierade forskningen med näringslivet

vid Institutet för Vatten- och Luftvårdsforskning

(IVL).

Hållbar utveckling

Regeringen har slagit fast att Sverige skall vara ett

föregångsland för en hållbar utveckling. Med

denna utgångspunkt har ett gemensamt program

för samverkan mellan staten och

fordonsindustrin initierats. För ytterligare

information om samverkansprojektet, se

utgiftsområde 21.

I maj 1998 inrättade regeringen en särskild

delegation för ekologiskt hållbar upphandling.

Delegationens uppgift är att driva på ekologiskt

hållbar upphandling som ett viktigt verktyg för

att uppnå en hållbar utveckling. I detta uppdrag

ingår bl.a. att analysera de strategiskt mest viktiga

produktgrupperna och tjänsterna, visa goda

exempel, initiera utbildning, följa arbetet i andra

länder m.m. Det är av stor vikt att regelverket är

tydligt avseende regler för miljökrav vid offentlig

upphandling. Ett arbete pågår därför inom

Regeringskansliet i syfte att stärka och förtydliga

de internationella reglerna på området.

Fr.o.m augusti 1998 har Sverige infört en

försöksverksamhet med att utvidga EMAS till

andra sektorer än industrisektorn. Den första

offentliga organisationen som EMAS registrerat

sig enligt försöksverksamheten, är Halmstads

sjukhus. Nio anläggningar är nu registrerade

enligt EMAS försöksverksamhet, bl.a. ifrån

tjänstesektorn och skogsbruket. I slutet av år

1998 var 127 industrianläggningar registrerade

enligt EMAS.

Arbetet med att ta fram krav för certifierade

miljövarudeklarationer pågår.

Miljöstyrningsrådet, enskilda företag och

branschföreningar deltar i arbetet. Hittills har

produktspecifika mallar tagits fram för el- och

fjärrvärmeproduktion samt sågade trävaror.

Kemikalier

EU:s översyn av kemikaliereglerna som följd av

övergångsbestämmelserna har slutförts under år

1998 med gott utfall för Sveriges del. Det har

medfört att skyddsnivån höjts för hela

gemenskapen till vissa delar, i övriga delar kan

Sverige fortsatt tillämpa sina strängare

bestämmelser. Under året har det påbörjats en

översyn av hur EU:s regelverk på

kemikalieområdet fungerar och en framtida

kemikaliestrategi har börjat diskuteras. Med

anledning av detta förstärks resurserna till

Kemikalieinspektionen för år 2000.

Producentansvar

En förordning om producentansvar för bilar

trädde i kraft den 1 januari 1998. Förordningen

innebär att bilproducenterna är skyldiga att för

skrotning ta emot uttjänta bilar som

producenterna tillverkat i eller fört in i Sverige.

Detta skall ske utan ersättning avseende bilar

som registrerats efter den 31 december 1997.

Material och komponenter skall i första hand

återanvändas, i andra hand har

materialåtervinning företräde framför

energiutvinning. Minst 85 % av bilen skall

återanvändas och återvinnas senast från och med

år 2002 och minst 95 % senast från och med år

2015.

Miljömärkning

I mars 1997 presenterade kommissionen ett

förslag till reviderad miljömärkningsförordning.

Målet med arbetet är att åstadkomma ett

effektivt EU gemensamt miljömärkningssystem

med hög trovärdighet hos både producenter och

konsumenter. Rådsbehandlingen avslutades

under

Tysklands ordförandeskap år 1999. Därefter går

förslaget till parlamentet för en andra läsning.

Miljöledning

Under år 1998 har ytterligare 41 myndigheter

startat arbetet med att införa

miljöledningssystem. Myndigheterna började

under år 1998 med det första steget att göra en

miljöutredning av den interna och externa

verksamheten, dvs. en kartläggning över

myndigheternas verksamheter som kan ge

upphov till negativa miljöeffekter. Under år 1999

har arbetet fortsatt med att ta fram policymål och

handlingsprogram. I uppdraget ingår även att

miljöanpassa sin upphandling. I mars 1998

slutredovisade de första 25 miljöpiloterna sitt

arbete med att bygga upp miljöledningssystem.

Miljöpiloterna arbetar nu vidare med att

integrera miljöledningssystemet i den ordinarie

verksamheten. I december 1998 tog regeringen

beslut om uppdrag till 29 nya myndigheter om

att införa miljöledning.

Kärnsäkerhet

Kärnsäkerhetsarbetet vid Statens

kärnkraftinspektion, SKI, ges fortsatt hög

prioritet för att säkerställa att säkerheten

upprätthålls under avvecklingen av kärnkraften.

Inför övergången till år 2000 prioriteras arbetet

med de säkerhetsfrågor som rör datorbaserade

system i kärnkraftverken och SKI granskar

kraftbolagens arbete med att säkra

datorsystemen så att problem inte uppstår inför

övergången till år 2000. Inspektioner genomförs

vid samtliga kärnkraftverk och en avrapportering

sker regelbundet till regeringen.

Skatteväxling

Ökad energieffektivitet och övergång till

miljövänliga energislag kan stimuleras på flera

sätt, bl.a. genom ökad användning av

ekonomiska styrmedel. Regeringens förslag om

grön skatteväxling är ett led i ett sådant arbete.

Regeringen föreslår nu att ytterligare steg tas i

en skatteväxling genom att olika energiskatter

höjs med ca 1,7 miljarder kronor år 2000 och

skatt på arbete reduceras i samband med åtgärder

för kompetensutveckling i företagen. Fortsatta

åtgärder för skatteväxling kommer att diskuteras

i skattesamtalen med de politiska partierna.

2.3.3 Effekter av de statliga insatserna

Naturvård och biologisk mångfald

Under budgetåret 1998 fattade Naturvårdsverket

257 beslut om förvärv och intrångsersättning

vilket berörde 152 naturvårdsobjekt. Två av dessa

var nationalparker. 81 nya naturreservat bildades.

Antalet köp- och intrångsbeslut ökade med 5 %

och den skyddade arealen ökade med 13 %.

Redovisningen visar också att 90 % av de

beslutade kostnaderna avser skydd av

skogsmarker eller skogs- och myrmosaiker.

Resten avser skydd av myrar, kust- och

skärgårdsområden, odlingslandskap eller objekt

till skydd för hotade arter.

När det gäller den geografiska fördelningen i

landet av kostnaderna för inköp,

intrångsersättning och bidrag har under

budgetåret 1998 46 % gått till Götaland, 23 % till

Svealand och 31 % till Norrland medan

fördelningen i areal räknat blir 41 % till

Norrland, 19 % till Svealand och 40 % till

Götaland. Den genomsnittliga inköpskostnaden

ökade från 16 000 kr/hektar till 17 400 kr/hektar

jämfört med föregående budgetår, vilket delvis

kan förklaras med att skog i Götaland och

Svealand är dyrare att skydda än i Norrland.

För att mäta effekterna av bevarande av

biologisk mångfald i skogen måste man se till

hela ekosystemet och hela skogslandskapet.

Särskilt viktiga funktioner för den biologiska

mångfalden är gammal skog och död ved. Det

finns inget enkelt mått på vad som är ett uthålligt

skogsbruk eller hur skyddet av skogens

miljövärden bäst skall redovisas.

Under år 1998 har samtliga åtgärder i de

pågående Life projekten prioriterats i den

statliga verksamheten med syfte att skydda och

vårda värdefulla naturområden. Under 1999 har

tre Life natur projekt med syfte att skydda

skogar och myrar som naturreservat avslutats.

Kemikalier

Den årliga tillförseln av kvicksilver via varor är

nu ca 2 ton vilket utgör ca 25 % av den årliga

försäljningen år 1991/92. Det är bl.a. en följd av

svenska restriktioner på kvicksilverområdet.

Ljuskällor (150 kg), batterier (800 kg) och

amalgam (1 ton) är de dominerande

varugrupperna med kvicksilveranvändning. För

de varuområden

som är reglerade i förordningen om kvicksilver,

bl.a. febertermometrar, andra termometrar och

mätinstrument innehållande kvicksilver

uppskattas att mängden kvicksilver som tillförs

marknaden per år ha minskat till mindre än 50

kg.

Endast en begränsad användning återstår vad

gäller klorparaffiner och nonyletoxilater.

Beträffande klorerade lösningsmedel har

användningen av trikloretylen inte sjunkit sedan

år 1997. Användningen av metylenkolorid har

ökat något vilket sannolikt beror på viss ökad

användning inom läkemedelsindustrin.

Hållbar utveckling

Miljömålsarbetet visar sig leda till ett ökat

medvetande inom olika sektorer om möjligheten

att åtgärda miljöproblemen i sektorn genom

insatser från sektorn själv. Alla sektorer har

genom uppdrag från regeringen dessutom

erhållit ett särskilt sektorsansvar för ekologiskt

hållbar utveckling. Detta ansvar innebär bl.a. att

myndigheterna skall integrera miljöhänsyn och

resurshushållning i sin verksamhet samt verka

för att arbetet mot ekologiskt hållbarhet förs

framåt inom hela myndighetens sektor. Detta

kan få positiv inverkan på miljöarbetet på lång

sikt.

Regeringen delar Skatteväxlingskommitténs

bedömning och anser att en fortsatt

miljörelatering av skattesystemet är en viktig

uppgift i de fortsatta skatteöverläggningarna.

Rätt utformade åtgärder som berör alla

samhällssektorer kan bidra till en effektiv

användning av resurser, begränsa olika slag av

negativ miljöpåverkan och utgöra en viktig länk i

arbetet för ett ekologiskt hållbart samhälle.

Ökade intäkter på grund av en miljörelatering

kan till stor del användas för att reducera uttaget

av andra skatter, i första hand olika former av

skatt på arbete i syfte att främja sysselsättningen.

Utformningen och takten i miljörelateringen

får också göras med hänsyn till situationen i vår

omvärld. Industrins konkurrenskraft måste

säkerställas även i framtiden. Det är viktigt att

inte minst den elintensiva industrin satsar på

teknisk utveckling. Sverige arbetar på EU nivå

för antagandet av ett nytt direktiv om

minimibeskattning av energi. Framgång i detta

arbete kan komma att ytterligare öka Sveriges

utrymme för en fortsatt miljörelatering av

skattesystemet.

År 2000 föreslår regeringen, som tidigare

nämnts, en skatteväxling på ca 1,7 miljarder

kronor.

Miljöledning

Några klara miljöeffekter är ännu för tidigt att se

av införande av miljöledning. Dock har arbetet

på många myndigheter resulterat i effektivare

organisation, förbättrat internt miljöarbete dvs.,

källsortering, energisparåtgärder,

resurshushållning, mindre antal resor och resor

på ett mer miljövänligt sätt samt ett större

miljömedvetande överhuvudtaget.

Myndigheterna börjar också väga in miljöhänsyn

och ställa miljökrav i allt större omfattning vid

upphandling inom de ramar som regelverket

medger. Dessutom har flera av myndigheterna

börjat ställa miljökrav vid beslut om

bidragsgivning m.m. Myndigheterna har således i

viss mån påbörjat integrationen av miljöhänsyn i

sina beslut och myndighetsutövning.

2.3.4 Regeringens slutsatser

Under år 2000 kommer prioritet i

Regeringskansliets och myndigheternas arbete

att ges åt framförallt förberedelserna för Sveriges

ordförandeskap i EU våren 2001, en hållbar

utveckling inom EU och åt miljöfrågorna i

utvidgningsprocessen.

Naturvårdsverkets årsredovisning för år 1998

ger en god bild av området skydd och vård av

värdefull natur vad gäller ekonomiska resultat.

Naturvårdsverket har sett över länsstyrelsernas

årliga rapportering av hur naturvårdsmedlen

används. Från och med år 1999 kommer

årsredovisningen att kompletteras med bättre

uppgifter om utförda prestationer m.m.

Tyngdpunkten i områdesskyddet ligger i

Norrland där stora arealer både fjällbarrskog och

produktiv skogsmark är skyddade som reservat.

För att värna biologisk mångfald,

kulturmiljövärden och sociala värden i den

svenska skogen är det angeläget både att

skogarna brukas genom ett uthålligt skogsbruk

och att särskilt känsliga och värdefulla

skogsmiljöer väljs ut och skyddas på lämpligt

sätt.

Artinriktade åtgärdsprogram för hotade arter

är ett värdefullt komplement till skydd och vård

av värdefulla naturområden för bevarande av

biologisk mångfald.

Framtiden kräver att de myndigheter som

berörs av det intensifierade arbetet med att

skydda värdefulla naturområden, närmast

Naturvårdsverket, länsstyrelserna och

skogsvårdsorganisationen utvecklar lämpliga

samverkansformer för skyddsarbetet.

Rapporterna från Naturvårdsverket på

regeringens uppdrag om att utarbeta

kunskapsöversikt, förslag till kriterier m.m. för

arbetet med skydd av skogsmark

remissbehandlas under juli september 1999.

Regeringen har för avsikt att återkomma i dessa

frågor.

Regeringen har gett ett nytt uppdrag till

Naturvårdsverket att redovisa vilka ytterligare

områden som bör ingå i Natura 2000 nätverket

så att den svenska listan blir komplett.

Uppdraget skall genomföras i samarbete med

länsstyrelserna och i samråd med Statens

jordbruksverk, Fiskeriverket och Skogsstyrelsen.

En första delredovisning skall ske till regeringen

den 15 november 1999 och en slutlig redovisning

den 15 april 2000.

2.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet

Länsstyrelserna har på miljöområdet ett viktigt

tillsyns- och samordningsansvar för miljöarbetet

på regional nivå.

Under åren 1998 och 1999 har 3,7 miljarder

kronor fördelats till 81 kommuner för projekt

för hållbar utveckling genom stödet till lokala

investeringsprogram för ekologisk hållbarhet.

Kommunerna uppskattar att ca 11 500 årsarbeten

skapas genom de beslut om hittills fattats.

Regeringen presenterade i förra årets skrivelse

(skr. 1998/99:25) en samlad strategi för att

förebygga och bekämpa miljöbrott. I strategin

slås fast att miljöbrottsligheten i samhället skall

minskas genom åtgärder som innebär en

effektivisering i fråga om att förebygga,

upptäcka, utreda och lagföra sådan brottslighet.

Den 1 januari 1999 trädde miljöbalken i kraft.

Miljöbalken utgör en samordnad, skärpt och

breddad miljölagstiftning för hållbar utveckling.

I miljöbalken finns nu de centrala

bestämmelserna om miljöbrott och andra

straffrättsliga regler samlade.

Regeringens mål är att effektivisera kampen

mot miljöbrottsligheten. Riksåklagaren har på

regeringens uppdrag utarbetat förslag till

effektivare utredning av miljöbrott

(Riksåklagarens rapport Effektivare

miljöbrottsbekämpning, december 1998). I en

skrivelse till regeringen har Riksåklagaren vidare

i juni 1999 preciserat förslaget om hur en

organisation mot miljöbrott kan utformas.

Regeringen ansluter sig till Riksåklagarens

förslag och har i juli 1999 uppdragit åt

Riksåklagaren att förbereda inrättandet av en ny

och flexibel organisation för

miljöbrottsbekämpningen.

Inom åklagar- och polisväsendet skall det

finnas åklagare och poliser med särskild

kompetens inom området. Riksåklagaren

samordnar miljöbrottsbekämpningen.

Riksåklagaren kommer att i samarbete med

Rikspolisstyrelsen ta fram planer för utbildning

och kompetensutveckling liksom för samverkan

när det gäller miljöbrottsbekämpningen.

Som framgår av redogörelsen för

utgiftsområde 4 Rättsväsendet förstärks

resurserna för bekämpning av miljöbrott.

Under åren 2000 2002 ges ökade resurser

såväl till insatser för biotopskydd i skog som

insatser för skogsreservat. Avsikten är dels att

spara nyckelbiotoper, som innehåller mycket

höga biologiska värden, och att spara produktiv

skog, i första hand äldre sådan. Intentionen är att

under åren uppnå en balans mellan insatserna.

Byggforskningen får ökade resurser de tre

närmaste åren för att byggandet och

förvaltningen av byggnader skall utvecklas för

bättre re-surseffektivitet och

kretsloppsanpassning.

Regeringen har enligt bilskrotningslagen

(1975:343) fått riksdagens bemyndigande att

meddela föreskrifter om skrotningspremiens

storlek och villkor i övrigt för utbetalning av

premien. Skrotningsavgiften uppbärs av

Vägverket. Avgifterna bildar

bilskrotningsfonden som administreras av

Vägverket. Behållningen i fonden uppgick den

31 december 1998 till 711,3 miljoner kronor.

Regeringen har enligt lagen (1990:132) om

avgifter för miljöfarliga batterier fått riksdagens

bemyndigande att meddela de föreskrifter om

avgifter som behövs för att täcka samhällets

kostnader för att samla in och oskadliggöra

batterier som är förbrukade och inte längre

används. Den s.k. Batterifonden förvaltas av

Naturvårdsverket och uppgick den 31 december

1998 till 88,5 miljoner kronor för blybatterier

och till 129 miljoner kronor för småbatterier.

Riksdagen beslutade i budgetpropositionen

för 1998 om ett stöd till lokala

investeringsprogram för ekologisk hållbarhet.

Inom ramen för förordningen (1998:23) om

statliga bidrag till lokala investeringsprogram

som ökar den ekologiska hållbarheten i samhället

har regeringen hittills beslutat ge 81 kommuner

sammanlagt 3,7 miljarder kronor i bidrag.

Kommunernas investeringsprogram kommer

bl.a. att leda till minskad energianvändning,

minskade utsläpp av koldioxid, kväve och svavel

till luft samt minskade utsläpp av fosfor och

kväve.

Viktiga insatser inom miljöområdet sker även

inom ramen för andra utgiftsområden. Inom

t.ex. utgiftsområde 23, Jord- och skogsbruk,

fiske med anslutande näringar, finns bl.a.

jordbrukets miljöersättningsprogram.

Tabell 2.2 Utgiftsutvecklingen fördelat per verksamhetsområde

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Allmän miljö- och naturvård

1 132

1 327

1 505

1 461

1 565

1 751

Strålskydd, kärnsäkerhet m.m.

240

250

254

260

265

269

Totalt för utgiftsområde 20

1 372

1 577

1 759

1 721

1 830

2 020

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

3 Miljövård

3.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar insatser för att

främja en långsiktigt god hushållning med

naturresurser, skydda särskilt värdefull natur,

bevara den biologiska mångfalden,

miljöövervakning, stöd till återställning av

försurade sjöar och vattendrag genom kalkning,

sanering och återställning av förorenade

områden, frågor om vatten- och luftvård,

avfallsfrågor, bilavgasfrågor, frågor om forskning

på miljöområdet, miljöskyddsfrågor,

kemikaliekontroll och internationellt samarbete

inom miljöområdet. Till området hör vidare

Naturvårdsverket och Kemikalieinspektionen.

3.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

1 132

1 327

1 505

1 461

1 565

1 751

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Riksdagen har godkänt regeringens förlag till ny

struktur för miljöarbetet (prop. 1997/98:145,

bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183).

Anslagssparandet har minskat med 230,2

miljoner kronor under år 1998.

Förändringar

Medlen till åtgärder för att bevara den biologiska

mångfalden samt sanering och återställning av

förorenade områden har förstärkts kraftigt.

Medel för miljöforskning införs som ett nytt

anslag.

Prioriteringar

I arbetet med att skapa förutsättningar för ett

ekologiskt hållbart samhälle prioriteras åtgärder

för att bevara den biologiska mångfalden,

insatserna för att sanera förorenade områden

samt miljöforskning.

3.3 Resultatbedömning

Regeringen har angett som mål att 250 000

hektar skogsmark bör vara skyddade som

naturreservat m.m. och ca 25 000 hektar som

biotopskyddsobjekt eller genom naturvårdsavtal.

Den kraftfulla satsningen på att skydda

värdefulla skogsområden för att bevara den

biologiska mångfalden har gett resultat i

skyddsstatistiken. Under år 1998 och hittills

under år 1999 har ett stort antal naturreservat

bildats som ett resultat av den finansiering som

ställts till förfogande.

Det svenska kalkningsprogrammets mål är att

i försurade vatten skapa de kemiska

förutsättningarna för att den naturliga floran och

faunan skall kunna överleva eller där den

försvunnit att återkomma. Målet har för år 1998

uppnåtts till 88 % vad avser kalkad sjöyta och till

76 % av de kalkade vattendragen.

3.4 Resultatinformation om

länsstyrelsernas arbete inom

miljöområdet

Länsstyrelserna skall verka för att främja en

långsiktigt god hushållning med naturresurser,

bevara den biologiska mångfalden samt skydda

natur- och kulturlandskap. De skall härvid

samordna miljöarbetet och miljöövervakningen i

länet. Under budgetåret 1998 har tyngdpunkten

inom området vilat på insatser för skydd och

skötsel av särskilt värdefulla mark- och

vattenområden.

Flera länsstyrelser har prioriterat skyddet av

värdefulla områden. Flera länsstyrelser pekar

dock på att de inte nått upp till sin ambitionsnivå

p.g.a. att det varit nödvändigt att prioritera

tillståndsärenden och miljöbalksutbildning.

De flesta länsstyrelserna säger sig prioritera

arbetet med tillståndsärenden. För budgetåret

1998 kan också en viss förbättring noteras hos

flertalet länsstyrelser jämfört med föregående år.

När det gäller tillståndsärenden enligt

miljöskyddslagen klarade drygt hälften av

länsstyrelserna 80 % av prövningarna inom 6

månader. För prövningar enligt naturvårdslagen

är motsvarande andel närmare tre fjärdedelar.

Hos närmare en fjärdedel av länsstyrelserna har

handläggningstiden förlängts jämfört med året

innan. Prioritering av tillståndsärendena har ofta

inneburit att tillsynsarbetet fått stå tillbaka. Även

om handläggningen av tillståndsärenden

prioriterats har inte alla länsstyrelser lyckats

uppfylla målet på 80 %, vilket förklaras bero på

resursbrist samt att stora insatser krävts för

utbildning i miljöbalken. Denna

prioriteringsordning motiveras med att

utbildningen är nödvändig och effektiviserar

handläggningen framöver.

Flertalet länsstyrelser arbetar för ett

samordnat miljöarbete i länet.

Sektorsövergripande arbete både internt och

externt poängteras. Dessa typer av insatser som

ofta blir mycket arbetskrävande om de ska ge

resultat är svåra att redovisa i resultattermer.

Flera länsstyrelser nämner särskilt arbetet med

regeringsuppdraget att inom ramen för STRAM-

arbetet regionalt anpassa, precisera och

konkretisera de nationella miljökvalitetsmålen.

Länsstyrelserna i skärgårdslänen har arbetat med

det uppdrag regeringen gav i december 1997 att

utarbeta regionala miljö- och

hushållningsprogram för de större

skärgårdsområdena. Programmen skall redovisas

före utgången av år 1999. Syftet är bl.a. att det

sektorsövergripande arbetet ska leda till att

miljö- och hushållningsfrågorna ges ökad tyngd i

den lokala och regionala samhällsplaneringen.

Programmen kommer att ge tydligare

utgångspunkter för miljöhänsyn,

kretsloppsanpassning och hushållning med mark

och vatten. De bör också kunna bidra med

ytterligare underlag för kommunernas

översiktliga planering.

Naturvård och miljöskydd utgör mellan 16

och 29 % av länsstyrelsens totala

verksamhetskostnader. Andelen har ökat hos tio

samtidigt som den minskat hos åtta länsstyrelser

jämfört med föregående år. I två fall är den

oförändrad. Hos sju länsstyrelser är

verksamhetsgrenen den procentuellt sett största.

Hos resterande dominerar framför allt lantbruk

men även regionalekonomi och näringsliv, som

är en stor verksamhetsgren i framför allt

Norrlandslänen.

3.5 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna för

budgetåret 1998 för Naturvårdsverket och

Kemikalieinspektionen. I

Ekonomistyrningsverkets

ekonomiadministrativa värdering har Kemikalie-

inspektionen erhållit betyget fullt

tillfredsställande medan Naturvårdsverket erhöll

betyget tillfredsställande.

Riksrevisionsverket har granskat hur

Naturvårdsverket och länsstyrelserna arbetar

med att skydda värdefulla naturområden i syfte

att bevara den biologiska mångfalden (rapport

1998:62).

Riksrevisionsverket anser att myndigheterna

inte har den organisation och de system som

behövs för att välja ut de mest skyddsvärda

områdena. Riksrevisionsverket är också kritiskt

till hur målstyrningen fungerar för

myndigheterna samt till redovisningen av

kostnaderna. Processen måste effektiviseras slår

Riksrevisionsverket fast och föreslår en rad

åtgärder.

Naturvårdsverket har i sitt svar till

Riksrevisionsverket den 5 maj 1999 redovisat

bl.a. vilka åtgärder man vidtar med anledning av

Riksrevisionsverkets synpunkter på brister i

dokumentation och information. När det gäller

rollfördelningen mellan myndigheterna har

Naturvårdsverket lämnat förslag i sin

delredovisning den 15 mars 1999 av regeringens

uppdrag ifråga om arbetet med skydd av

skogsmark. Förslaget är föremål för

remissbehandling under september 1999.

Regeringen avser att återkomma i frågan.

3.6 Anslag

A1 Naturvårdsverket

Tabell 3.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

253 808

Anslags-

sparande

28 683

1999

Anslag

266 141

Utgifts-

prognos

280 000

2000

Förslag

278 211

2001

Beräknat

283 189

1

2002

Beräknat

288 024

2

1 Motsvarar 278 611 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 278 611 tkr i 2000 års prisnivå.

Anslaget disponeras för Naturvårdsverkets

förvaltningskostnader, inkl. kostnader för att

administrera den verksamhet som finansieras via

sakanslagen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Naturvårdsverket är samlande och pådrivande i

miljövårdsarbetet. Betydande insatser under

föregående år har varit verkets medverkan i

arbetet med en ny miljölagstiftning samt fortsatt

arbete med de av riksdagen under våren 1999

antagna miljökvalitetsmålen. Dessutom har

verket svarat för stor del av förberedelserna i

EU-arbetet.

Införandet av miljöbalken har ökat kraven på

Naturvårdsverket. Det centrala

vägledningsansvaret för tillsyn är fördelat på elva

myndigheter och det operativa tillsynsansvaret

på mer än 300 regionala och lokala myndigheter.

För att samordna dessa myndigheters arbete har

regeringen fr.o.m. den 1 januari 1999 inrättat ett

Tillsyns- och föreskriftsråd vid

Naturvårdsverket. Rådet skall vara ett

samrådsorgan för myndigheternas arbete i frågor

som rör tillsyn och föreskrifter enligt

miljöbalken. Rådet skall vidare föra ett register

över samtliga förordningar och föreskrifter som

är utfärdade med stöd av miljöbalken samt över

de allmänna råd inom miljöbalksområdet som är

utfärdade av de centrala myndigheterna. Rådet

består av företrädare för myndigheter som har

centralt ansvar för tillsynsvägledning enligt

förordningen om tillsyn enligt miljöbalken,

generalläkaren samt av två företrädare för

kommunerna respektive länsstyrelserna.

Inom Naturvårdsverket har det inrättats ett

särskilt kansli med uppgift att biträda rådet.

Naturvårdsverket fortsätter att utveckla

arbetet med miljöledningssystem. Verket har

även medverkat i utbildningen inför

miljöbalkens ikraftträdande.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

I verksamheten ingår externt riktade

informations- och utbildningsinsatser, som

utgivning av publikationer, arrangemang av

kurser, konferenser och seminarier samt

presstjänst och bibliotekstjänst.

Tabell 3.3 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

23 552

26 252

- 2 700

(varav tjänsteexport)

Prognos 1999

19 100

19 100

0

(varav tjänsteexport)

Budget 2000

19 100

19 100

0

(varav tjänsteexport)

Intäkterna från offentligrättslig verksamhet

beräknas till 50 000 000 kronor, varav 20 000 000

kronor från kontrollavgifter nyregistrerade bilar

som redovisas mot inkomsttitel 2534 och

25 000 000 kronor från bidrag från EU som

redovisas mot inkomsttitel 6911. Dessutom

beräknas 1 000 000 kronor från dispensavgifter

CFC och halon som redovisas mot inkomsttitel

2537 och 4 000 000 kronor från övriga

offentligrättsliga avgifter som redovisas mot

inkomsttitel 6911.

Tabell 3.4 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter till inkomsttitel

(Som inte får

disponeras)

Intäkter

som får

disponeras

Utfall 1998

70 546

0

Prognos 1999

50 000

0

Budget 2000

50 000

0

Slutsatser

Naturvårdsverket skall senast den 15 januari

2000 redovisa underlag för fördjupad prövning

av hela sin verksamhet, bestående av en ingående

analys av myndighetens resultat, behovet av

förändringar, omvärldsfaktorer samt

finansieringsformer för myndighetens

verksamhet. Utifrån underlaget kommer målen

och inriktningen för Naturvårdsverkets

verksamhet att revideras fr.o.m. budgetåret 2001.

Spridande av miljöinformation är en viktig del

i arbetet med en ekologiskt hållbar utveckling.

Genom att göra information som finns hos

myndigheter om företags miljöprestanda mer

lättillgänglig kan informationen i större

utsträckning användas av finansmarknaden och

andra intressenter. I syfte att öka denna

tillgänglighet skall Naturvårdsverket dels tillse

att organisationsnummer registreras i offentliga

register för miljödata dels vidareutveckla

analysen av hur miljöinformation kan ställas till

den finansiella sektorns förfogande.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts

16 320 000 kronor.

Tabell 3.5 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

266 141

Pris- och löneomräkning

1 669

Justering av premier

16 320

Överfört till A2

-400

Överfört till A7

-2 000

Index justering

-3 519

Förslag 2000

278 211

Regeringen beräknar anslaget för år 2000 till

278 211 000 kronor. Anslaget beräknas till

283 189 000 kronor för år 2001 och till

288 024 000 kronor för år 2002.

A2 Miljöövervakning m.m.

Tabell 3.6 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

98 317

Anslags-

sparande

19 211

1999

Anslag

132 706

1

Utgifts-

prognos

130 960

2000

Förslag

132 297

2001

Beräknat

121 948

2002

Beräknat

124 566

1 Varav 5 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1999.

Anslaget disponeras för miljöövervakning,

bilavgasverksamhet samt bidrag till vissa ideella

organisationer.

Medlen till miljöövervakning fördelas av

miljöövervakningsnämnden vid

Naturvårdsverket. Nämnden fattar beslut om

den nationella miljöövervakningens inriktning

och fördelar medel till denna. Från den nationella

miljöövervakningen fördelas även medel till viss

regional miljöövervakning som specificeras i

avtal med länsstyrelserna. En mindre del används

också för internationellt

miljöövervakningsarbete och rapportering till

internationella organisationer.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Miljöövervakningen är ett instrument för att

beskriva tillståndet i miljön och följa hur

tillståndet förändras och därigenom följa upp de

miljömål som statsmakterna har beslutat.

Informationen från miljöövervakningen är

viktig i en rad sammanhang, bl.a. används

miljöövervakningsdata för beräkningar av

kritiska belastningar och som underlag för

aktionsprogram, åtgärdsförslag och

internationella överenskommelser om

belastningsminskningar. Resultaten har också

givit underlag för att utforma

bedömningsgrunder som i sin tur är basen för de

nationella miljökvalitetsmålen. Data om bl.a.

kväve, svavel och metaller utnyttjas i det

internationella konventionsarbetet.

Data från miljöövervakningen efterfrågas

också inom EU, bl.a. av den europeiska

miljöbyrån, European Environmental Agency

(EEA). Vattenkvalitetsdata från den europeiska

miljöövervakningen används som underlag för

att få en handlingsplan för bättre vattenkvalitet

och dricksvattenkvalitet.

Slutsatser

Data från miljöövervakningen behövs

- för framtagande av indikatorer som ger en

uppfattning av miljötillståndet och hur

miljötillståndet utvecklas,

- för att utarbeta bedömningsgrunder för

miljökvalitet,

- för att få underlag till miljökvalitetsmål och

miljökvalitetsnormer. Mätningar i miljön

krävs för att sätta miljömål och normer som

går att följa upp,

- vid tillsynsverksamhet och

anläggningskontroll för att få referenser

från mer opåverkade områden,

- för att det regionala miljöarbetet (STRAM)

skall fungera måste lokala och regionala

miljömål kunna följas upp,

- för den nationella miljöstatistiken som

också skall rapporteras till internationella

statistikmyndigheter,

- för att följa upp de nationella miljömålen

samt

- för att följa upp internationella åtaganden.

Under året har miljöövervakningsnämnden

vid Naturvårdsverket redovisat och fattat beslut

om ett nytt nationellt program för

miljöövervakningen som är mer anpassat till de

av riksdagen antagna miljömålen.

Miljöövervakningen kan behöva justeras i

samband med beslut om uppföljning av

miljömålen.

Det är angeläget att samordna den nationella

och den regionala miljöövervakningen. Det är

viktigt att miljöövervakningen ger underlag för

en analys av olika utsläppskällors nationella och

internationella miljöpåverkan och för

uppföljning av de nationella miljömålen.

De sektorsansvariga myndigheterna behöver

också underlag för uppföljning av sina respektive

sektorsmål. Myndigheterna skall också bidra

med relevanta delar av den information som

myndigheterna tar fram som en del av den

ordinarie verksamheten till

Miljöövervakningsnämn-

den och till Naturvårdsverkets samlade

uppföljning av de nationella miljömålen.

Det är angeläget att miljöövervakningen

prioriterar biologisk mångfald, materialflöden

och kretslopp samt miljögifter. I övrigt bör som

tidigare gälla att miljöövervakningen skall göra

det möjligt att lämna underlag för åtgärder,

bedöma hotbilder och följa upp beslutade

åtgärder.

Naturvårdsverket har inom ramen för ett

tioårigt samarbetsavtal med AB Svensk

Bilprovnings Motortestcenter bedrivit

avgasundersökningar. Genom undersökningarna

har underlag erhållits bland annat till svenska

insatser i EU:s arbete och till utveckling av det

svenska regelverket vad gäller fordon och

bränslen. Avtalet löpte ut den 1 juli 1999.

Regeringen har uppdragit åt en särskild

utredare (dir 1998:89) att till den 31 mars 2000

lägga fram förslag om uppläggningen av den

framtida verksamheten med

avgasundersökningar. Förslagen skall omfatta

frågor kring finansiering och organisation

(inkluderande huvudmannaskapet).

Under tiden fram till dess att en ny

organisation baserad på utredarens förslag kan

införas, bör nuvarande typ av verksamhet

fortsätta.

De hittills vidtagna åtgärderna i form av skärpta

avgaskrav och frivillig miljöklassning märks nu i

form av minskade utsläpp av kväveoxider ock

kolväten. Däremot fortsätter koldioxidutsläppen

att öka. För att nå långsiktigt hållbara utsläpp

snivåer är det emellertid nödvändigt att även

utsläppen från andra mobila källor åtgärdas.

Även när det gäller miljöeffekter av olika

bränslen och dessas sammansättning är

ytterligare faktaunderlag motiverat. Vidare är det

för bilarnas del motiverat att skaffa kunskap om

hur ny teknik påverkar utsläppen.

Inom ramen för bilavgasverksamheten bedrivs

även hållbarhetskontroller. Verksamheten är

kapitalintensiv och kräver viss planering. Därför

bör regeringen bemyndigas att under år 2000 för

statens räkning åta sig ekonomiska förpliktelser i

samband med upphandlingen av kontrollerna om

högst 16 000 000 kronor.

Tabell 3.7 Bemyndiganden

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

0

0

0

16

0

Nya förpliktelser

0

0

16

0

0

Infriade förpliktelser*

0

0

0

16

0

Utestående förpliktelser vid årets slut

0

0

16

0

0

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

0

0

16

0

0

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Tabell 3.8 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

132 706

Tilläggsbudget 1999

-5 000

Pris- och löneomräkning

-709

Överfört från A1 och B4

800

Ökat resursbehov

4 500

Förslag 2000

132 297

Regeringen beräknar anslaget för år 2000 till

132 297 000 kronor. Anslaget beräknas till

121 948 000 kronor för år 2001 och till

124 566 000 kronor för år 2002.

A3 Åtgärder för att bevara den

biologiska mångfalden

Tabell 3.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

419 398

Anslags-

sparande

104 156

1999

Anslag

600 975

1

Utgifts-

prognos

660 106

2000

Förslag

671 551

2001

Beräknat

776 104

2002

Beräknat

791 869

1 Varav 23 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1999.

Anslaget disponeras för ersättningar enligt kap.

31 miljöbalken såvitt avser Naturvårdsverkets

ansvarsområde. Anslaget disponeras även för

kostnader för förvärv för statens räkning av

värdefulla naturområden. Förvärvade objekt

förvaltas av Naturvårdsverket. Dessutom

disponeras anslaget för statsbidrag till

kommuner och kommunala stiftelser för skydd

av värdefulla naturområden. Anslaget finansierar

vidare kost

nader för utredning, förhandling och värdering i

samband med säkerställande av värdefulla

naturområden.

Sverige har möjlighet att ansöka om bidrag

från EU:s fond Life för naturvårdsåtgärder.

Under anslaget redovisas den svenska

medfinansieringen av svenska projekt som bidrar

till skydd eller vård av värdefulla naturtyper och

vilda arter av flora och fauna inom EU (enligt

habitat- eller fågeldirektivet).

Anslaget disponeras även för statsbidrag till

kalkning. Bidragsbestämmelserna regleras i

förordningen (1982:840) om statsbidrag till

kalkning av sjöar och vattendrag.

Bestämmelserna innebär att statsbidrag får

lämnas till kalkning, biologisk återställning i

kalkade vatten samt till nödvändiga utredningar

och undersökningar i samband med kalkning

eller biologisk återställning.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under år 1998 och hittills under år 1999 har

antalet naturreservat ökat kraftigt.

EU-kommissionen har under år 1999 beviljat

32 miljoner kronor i bidrag till svenska statliga

naturvårdsprojekt från naturvårdsdelen av EU:s

miljöfond Life. Det utgör 5 % av budgeten för

Life-natur. De aktuella projekten handlar bl.a.

om restaurering av fågelsjön Östen samt skydd

av värdefulla skogsområden och myrområden.

Kalkningsverksamheten har liksom

föregående år inriktats på att bibehålla och

förbättra pågående kalkningsprojekt genom

kalkning och biologisk återställning. År 1998 var

ett extremt nederbördsrikt år och de höga

flödena höjde behovet av kalkning under året.

Behovet av kalkning förväntas vara högre än

normalt även under år 1999. Enligt preliminära

uppgifter för år 1998 har 7 053 sjöar (3 795 km2

sjöyta) och 12 873 km vattendrag kalkats. Enligt

länsstyrelsernas preliminära uppgifter har

kalkningsprogrammet uppnåtts i 88 % av

sjöytan eller 58 % av de kalkade sjöarna och i

76 % av de kalkade vattendragen. Av Sveriges

17 300 försurade sjöar åtgärdas i dagsläget

knappt 7 000 (40 %). För sjöytan är motsvarande

siffra 89 % och i vattendragen kalkas ca 11 % av

den totala längden försurade vattendrag.

Inom ramen för arbetet med den långsiktiga

effektuppföljningen av kalkningsverksamhet har

flera projekt initierats. Under året kommer

Naturvårdsverket att särskilt rapportera

beträffande jämförande studier av kalkade sjöar

och vattendrag och okalkade vatten samt om

våtmarkskalkning.

Slutsatser

Regeringen har i 1999 års vårproposition

behandlat frågan om ytterligare resurser för

markinköp. Den förstärkning som föreslogs i

1998 års ekonomiska vårproposition och

budgetpropositionen för 1999 om 370 miljoner

kronor har förlängts till att omfatta även år 2002.

De kraftigt ökade statliga insatserna för att

bevara den biologiska mångfalden inriktar sig på

långsiktigt bevarande i hela skogslandskapet. Att

permanent undanta skogsmark från framtida

skogsbruk är en angelägen insats. Miljöbalkens

instrument ger vid sidan av skyddsformerna

nationalpark och naturreservat även möjlighet till

bl.a. biotopskydd. Även den generella

naturvårdshänsyn som skogsvårdslagen

förutsätter och de frivilliga åtagandena är viktiga

förutsättningar för måluppfyllelse.

Under år 2000 beräknas Sverige erhålla 25

miljoner kronor i bidrag från EU:s fond Life,

såvitt avser bidrag till naturvårdsåtgärder (Life-

natur). Regeringen beräknar medel motsvarande

detta bidrag under anslaget. Motsvarande belopp

beräknas under inkomsttiteln 6911 Övriga

bidrag från EG.

Regeringen bör som tidigare bemyndigas att

under år 2000 för statens räkning åta sig

ekonomiska förpliktelser i samband med förvärv

av eller intrångsersättning i värdefulla

naturområden

som innebär åtaganden om högst 120 000 000

kronor för år 2001.

Kalkning av sjöar och vattendrag är en viktig

åtgärd för att motverka det försurande nedfallets

effekter på den biologiska mångfalden och

nyttjandet av sjöar och vattendrag.

Naturvårdsverket presenterade vid halvårsskiftet

år 1999 uppdraget av regeringen om en nationell

plan för kalkningsverksamheten. I redovisningen

ingår även den redovisning regeringen begärt om

utformning och finansiering av ett program för

samordning med skogsmarkskalkning i sydvästra

Sverige. Arbetet har utförts i samarbete med

länsstyrelserna och i tillämpliga delar med

Skogsstyrelsen. Planen innehåller en noggrann

bedömning av hur verksamheten skall läggas

upp under den kommande tioårsperioden vad

avser kalkningen och uppföljningsarbetet.

Naturvårdsverkets nationella plan för

kalkning visar att kalkning kommer att var

nödvändig under lång tid framöver och att

kalkningen bör hållas konstant under den

närmaste tioårsperioden. I avvaktan på

remissbehandling av Naturvårdsverkets

nationella plan för kalkning beräknar regeringen

en ökning av anslaget med 27 miljoner kronor

för år 2000 jämfört med 1999 års anslag. För

budgetåren 2001 och 2002 blir ökningen 7

miljoner kronor jämfört med 1999 års anslag.

Genom ökning av anslaget bör det vara möjligt

att bibehålla kalkningsverksamheten på en hög

nivå.

Tabell 3.10 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslaget 1999

600 975

Tilläggsbudget

-23 000

Pris- och löneomräkning

-3 689

Index justering

-2 735

Ökat resursbehov

100 000

Förslag 2000

671 551

Regeringen beräknar anslaget för år 2000 till

671 551 000 kronor. Anslaget beräknas till

776 104 000 kronor för år 2001 och till

791 869 000 kronor för år 2002.

Tabell 3.11 Bemyndiganden

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

22 630

30 740

120 000

120 000

0

Nya förpliktelser

30 740

100 000

60 000

0

0

Infriade förpliktelser*

22 630

10 740

60 000

120 000

0

Utestående förpliktelser vid årets slut

30 740

120 000

120 000

0

0

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

120 000

120 000

120 000

0

0

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

A4 Sanering och återställning av

förorenade områden

Tabell 3.12 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Anslag

40 000

Utgifts-

prognos

40 000

2000

Förslag

65 000

2001

Beräknat

153 172

2002

Beräknat

313 028

Anslaget disponeras för inventeringar,

undersökningar och åtgärder för att sanera och

återställa förorenade områden samt för

framtagande av underlag för prioriteringar av

framtida sanerings- och återställningsinsatser i

landet. Anslaget får användas till att åtgärda från

risksynpunkt särskilt angelägna saneringsobjekt

samt eventuella akuta saneringsinsatser.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Förorenade områden som miljöproblem har

uppmärksammats under lång tid, men mer

omfattande inventeringar har genomförts först

under 1990-talet. Arbetet har inriktats på att

klarlägga omfattningen och konsekvenserna av

föroreningarna samt att ta fram metoder för

undersökningar och efterbehandlingsåtgärder.

Det är viktigt att inventeringar och

undersökningar genomförs för att säkerställa att

riktiga åtgärder vidtas i det fortsatta

saneringsarbetet. Naturvårdsverket har gjort en

översiktlig kartläggning av landets

saneringsbehov av förorenade områden.

Föroreningarna förekommer i mark,

grundvatten, sediment, byggnader och

anläggningar. Påtagliga läckage förekommer från

bl.a. en del deponier. Från andra områden är

läckaget idag ofta begränsat p.g.a.

buffertmekanismer, fastläggning m.m. Dessa

återhållande krafter kommer dock att försvagas

med tiden och läckagen från de förorenade

områdena beräknas därmed att öka. Under år

1998 har med statliga medel fördelade av

Naturvårdsverket pågått inventeringar och

undersökningar i 15 län, på ett 50-tal platser och

åtgärder har pågått eller avslutats på ett 20-tal

platser. Bland de efterbehandlingsinsatser som

genomförts kan nämnas Järnsjön i Hultsfreds

kommun som framgångsrikt sanerats på PCB

med hjälp av statliga medel. 394 kg PCB

avlägsnades, vilket uppskattas till 90 % av den

totala mängden i sjön. Totalkostnaden för

projektet uppgår till 50 miljoner kronor, fördelat

på staten 33 miljoner kronor, MoDo ca 14

miljoner kronor och kommunen ca 3 miljoner

kronor. Projektet påbörjades år 1993 och

avslutades 5 år senare. Ett annat

efterbehandlingsprojekt är Kristineberg i

Lycksele kommun där sulfidmalm med hög

svavelhalt har brutits från 1940-talet. Brytning

pågår fortfarande men anrikningsverket lades

ned år 1992. Efterbehandling har avslutats för tre

magasin, två pågår. Projektet har finansierats av

staten med 13 miljoner kronor och av Boliden

AB med 27 miljoner kronor enligt beslut av

Koncessionsnämnden för miljöskydd.

Inom ramen för de lokala

investeringsprogrammen för ekologisk

hållbarhet, LIP, (utgiftsområde 18, anslag E1

Stöd till lokala investeringsprogram) har ca 92,9

miljoner kronor fördelats till kommunerna för

saneringsåtgärder under budgetåret 1999. Det är

regeringens uppfattning att stöd till

saneringsåtgärder även fortsättningsvis skall

kunna lämnas inom ramen för de lokala

investeringsprogrammen.

I och med Miljöbalkens ikraftträdande kan

krav på utredningar och åtgärder ställas i första

hand på verksamhetsutövaren.

Slutsatser

Regeringen beräknade i 1999 års

budgetproposition (prop. 1998/99:1) 40 000 000

kronor för år 1999 och 65 000 000 kronor för

åren 2000 och 2001 varav 15 miljoner kronor

årligen för inventerings- och

undersökningsinsatser. I enlighet med

Miljökvalitetsmålet En god bebyggd miljö (prop.

1997/98:145) skall mark- och vattenområden

vara fria från gifter, skadliga ämnen och andra

föroreningar. Regeringens målsättning är att

sådana förorenade områden skall vara fria från

gifter, skadliga ämnen och andra föroreningar till

år 2020. I den ekonomiska vårpropositionen

(1998/99:100) beräknade regeringen därför en

kraftig höjning av anslaget.

Regeringen beräknar anslaget till 65 000 000

kronor för år 2000. För år 2001 beräknas anslaget

till 150 000 000 kronor och för år 2002 till

300 000 000 kronor. Anslaget får förutom

sanerings- och återställningsåtgärder också

utnyttjas för erforderliga inventerings- och

undersökningsinsatser. Begränsningen på 15

miljoner kronor årligen för inventeringar och

undersökningar (prop. 1998/99:1) avsåg det

tidigare beräknade anslaget. Den kraftiga

höjningen av anslaget innebär att ytterligare

satsningar på åtgärder kan göras.

Åtgärdsprojekten är erfarenhetsmässigt ofta

utdragna i tiden eftersom de normalt är

ansvarsmässigt och tekniskt komplicerade samt

miljömässigt känsliga. För att åtgärder skall

kunna göras på ett riktigt sätt behöver beloppet

för inventeringar och undersökningar ökas.

Tabell 3.13 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslaget 1999

40 000

Ökat resursbehov

25 000

Förslag 2000

65 000

A5 Miljöforskning

Tabell 3.14 Anslagsutveckling

Tusental kronor

2000

Förslag

50 000

1

2001

Beräknat

101 477

2002

Beräknat

103 021

1 Nytt ramanslag på statsbudgeten

Anslaget är nytt fr.o.m. budgetåret 2000.

Anslaget disponeras för stöd till främst

miljöeffektforskning och miljötoxikologisk

forskning.

Regeringens överväganden

Regeringen gav under år 1997 Forsknings-

rådsnämnden i uppdrag att i samverkan med

Naturvårdsverket utreda frågan om behovet av

kunskap och forskning om hållbar utveckling.

Nämnden fick vidare år 1998 ett tilläggsuppdrag

att se över den toxikologiska forskningen. Dessa

uppdrag redovisades under hösten 1998.

Regeringen gav också Naturvårdsverket i

uppdrag att i samverkan med

Forskningsrådsnämnden, göra en samlad

bedömning av miljöforskningen.

Utgångspunkten för utredningen var att den

samlade miljöforskningen skulle stärkas.

Uppdraget skulle redovisas i sådan tid att beslut

om åtgärder skulle kunna aktualiseras i

vårpropositionen 1999.

Slutsatser

Mot bakgrund av dessa utredningar föreslår

regeringen att miljöforskningen stärks genom ett

anslag för miljöforskning till Naturvårdsverket

på 50 miljoner kronor för år 2000 och 100

miljoner kronor per år för åren 2001 och 2002.

Förstärkningen av miljöforskningen motiveras

också av behoven av underlag för att uppnå

miljömålen samt för framtagande av

miljökvalitetsnormer som kan införas med stöd

av miljöbalken. Medlen skall främst användas för

miljöeffektforskning och miljötoxikologisk

forskning men också för att finansiera statens

andel av den samfinansierade forskningen med

näringslivet vid Institutet för Vatten- och

Luftvårdsforskning (IVL).

A6 Kemikalieinspektionen

Tabell 3.15 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

80 661

Anslags-

sparande

-1 784

1999

Anslag

77 674

Utgifts-

prognos

77 674

2000

Förslag

83 712

2001

Beräknat

81 947

1

2002

Beräknat

83 243

2

1 Motsvarar 80 712 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 80 712 tkr i 2000 års prisnivå.

Kemikalieinspektionen (KemI) är central för-

valtningsmyndighet för ärenden om hälso- och

miljörisker med kemiska produkter och

biotekniska organismer.

Anslaget disponeras av Kemikalieinspektio-

nen för verksamhet avseende tillsyn/vägledning,

riskbedömning, riskbegränsning - allmänkemi-

kalier samt riskbegränsning - bekämpningsme-

del.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under år 1998 har Kemikalieinspektionen

genomfört tillsyn över tillverkare och importörer

i huvudsak som regionala projekt i samarbete

med länsstyrelser och kommuner. Utfallet av

verksamheten bedöms som gott trots att omfatt-

ningen av verksamheten av besparings- och re-

sursskäl har legat på en lägre nivå jämfört med

tidigare år. Inspektionen har också ordnat ut-

bildning och vägledning för att öka kompetensen

hos tillsynspersonal på regional och lokal nivå.

Kemikalieinspektionens fortsatta arbete med

att följa och skaffa överblick över kemikaliean-

vändningen har drivits genom flödesanalyser och

produktion av statistik. Officiell statistik har

producerats bl.a. i samarbete med Statistiska

Centralbyrån. För att öka tillgängligheten av

data och statistik har inspektionen gjort en stor

del av sådan information tillgänglig via sin hem-

sida.

Det nationella begränsningsarbetet har varit

inriktat främst på kvicksilver och bromerade

flamskyddsmedel. Kvicksilveranvändningen

fortsätter att minska.

Sveriges medlemskap i EU innebär att en do-

minerande del av inspektionens verksamhet lig-

ger inom ramen för EU:s arbete med kemikalier.

Kemikalieinspektionen har i EU-arbetet främst

koncentrerat insatserna till arbetet med begräns-

ningsdirektivet (EEG/76/769) och då särskilt

arbetet med övergångsbestämmelserna. Som en

följd av beslut på EU-nivå finns nu

begränsningar i försäljning i Sverige för ca 800

ämnen som är cancerframkallande,

fortplantningsstörande och allergiframkallande.

Kemikalieinspektionen har prioriterat

medverkan i EU:s arbete med att utveckla

system för prövning av växtskyddsmedel,

biocider och genetiskt modifierade organismer

(GMO) med utgångspunkten att prövningen

skall ske på ett kostnadseffektivt sätt och med en

hög skyddsnivå. Omfattande insatser har skett

från Kemikalieinspektionens sida beträffande

antifoulingpro-dukter för fritidsbåtar. Bl.a. har

ett flertal möten hållits med båtbranschen och

båtsportorganisa-tioner och centrala och

regionala myndigheter för att få till stånd en

dialog om framtida utveckling av alternativa

produkter och behov av sådana.

Bistånd i kemikaliesäkerhetsfrågor har lämnats

till de baltiska länderna och vissa u-länder. Dessa

internationella insatser ingår liksom andra

internationella uppgifter i arbetet med

uppföljning av Agenda 21 och arbetet med en

hållbar utveckling.

Kemikalieinspektionen fortsätter att utveckla

arbetet med miljöledningssystem. Bl.a. utvecklas

en resepolicy med miljöhänsyn.

Kemikalieinspektionen har medverkat i

utbildning inför miljöbalkens ikraftträdande

samt sett över sitt regelverk så att 26 föreskrifter

förts samman till två.

Kemikalieinspektionens verksamhet har

präglats av ansträngda resurser. Det gäller bl.a.

handläggningstider för nya bekämpningsmedel

som, trots bl.a. effektiviseringar, inte kunnat

minskas på grund av begränsade resurser.

KemI skall senast den 15 januari 2000 redovisa

underlag för fördjupad prövning av hela sin

verksamhet, bestående av en ingående analys av

myndighetens resultat, behovet av förändringar,

omvärldsfaktorer samt finansieringsformerna för

myndighetens verksamhet. Utifrån bl.a. detta

kommer målen och inriktningen för KemI:s

verksamhet att revideras fr.o.m. budgetåret 2001.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Kemikalieinspektionens verksamhet finansieras

huvudsakligen med avgifter som anges i

förordning (1998:940) om avgifter för prövning

och tillsyn enligt miljöbalken, förordning

(1999:942) om kemikalieavgifter m.m. samt

Kemikalieinspektionens föreskrifter om kemiska

produkter och biotekniska organismer (KIFS

1998:8).

Intäkterna från kemikalieavgifter m.m.

beräknas till 77 200 000 kronor för år 2000 varav

56 700 000 kronor från kemikalieavgifter och

19 400 000 kronor från

bekämpningsmedelsavgifter av vilka 18 200 000

kronor avser täcka kostnaderna år 2000 och

1 200 000 föregående år. Intäkterna från

kemikalieavgifter m.m. redovisas på inkomsttitel

2543, intäkterna från bekämpningsmedel

redovisas på inkomsttitel 2538 och övriga

inkomster av statens verksamhet redovisas på

inkomsttitel 2811.

Tabell 3.16 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentlig-rättslig

verksamhet

Intäkter till inkomsttitel

(Som inte får disponeras)

Utfall 1998

76 872

Prognos 1999

77 200

Budget 2000

77 200

Tabell 3.17 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Utfall 1998

4 230

Prognos 1999

6 100

Budget 2000

6 100

Slutsatser

Riksdagen har fastställt riktlinjer för

kemikaliepolitiken (prop.1997/98:145.

MJU1998/99:06, rskr. 1998/99:183) Svenska

miljömål miljöpolitik för ett hållbart Sverige.

Riksdagen har också fastställt nationella

miljökvalitetsmål för ekologiskt hållbar

utveckling bl.a. målet om en Giftfri miljö.

Mot bakgrund av de ansträngda resurser

speciellt avseende bekämpningsmedelsärenden

som Kemikalieinspektionen redovisat, beräknas

ett engångsbelopp om 3 000 000 kronor för att

under kommande år möjliggöra en utjämning av

ärendebalansen. Kemikalieinspektionen kan inte

ta i anspråk medel från de delar av verksamheten

som finansieras med kemikalieavgifter för

bekämpningsmedelsarbetet.

Kemikalieinspektionens arbete bör jämte den

hittillsvarande inriktningen av

kemikaliekontrollarbetet utgå från nämnda mål

och riktlinjer samt också inriktas på att vara

pådrivande i utvecklandet av såväl nya arbetssätt i

kemikaliepolitiken som av de hittills använda

styrmedlen i det nationella, internationella samt

EU-inriktade arbetet.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts

2 232 000 kronor.

Tabell 3.18 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

77 674

Pris- och löneomräkning

1 737

Justering av premier

2 232

Ökat resursbehov

3 000

Index justering

-931

Förslag 2000

83 712

Regeringen beräknar anslaget för år 2000 till

83 712 000 kronor. Anslaget beräknas till

81 947 000 kronor för år 2001 och till 83 243 000

kronor för år 2002.

A7 Visst internationellt

miljösamarbete

Tabell 3.19 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

39 154

Anslags-

sparande

1 553

1999

Anslag

35 002

Utgifts-

prognos

30 000

2000

Förslag

37 182

2001

Beräknat

35 182

2002

Beräknat

35 182

Anslaget disponeras för medlemsavgifter och

deltagande i vissa internationella organisationer

och för internationellt samarbete inom

Miljödepartementets ansvarsområde.

Från anslaget betalas kostnader för deltagande

i möten inom ramen för internationella

miljökonventioner och avtal, möten inom ramen

för FN-systemet och EU-samarbetet samt inom

organisationer såsom OECD, ECE och

Nordiska Ministerrådet, samt miljösamarbetet

om Arktis och Antarktis. Vidare betalas från

anslaget kostnader för bilateralt miljösamarbete

samt Sveriges årliga bidrag till FN:s miljöfond.

 Regeringens överväganden

Genom ett aktivt deltagande i det internationella

miljösamarbetet ökar möjligheterna för Sverige

att påverka miljöbeslut så att gränsöverskridande

utsläpp och miljöförstöring minskar.

Omfattningen av det internationella

miljösamarbetet ökar successivt. Ökade resurser

krävs, särskilt för förberedelserna för Sveriges

ordförandeskap i EU första halvåret 2001 samt

för förberedelserna inför uppföljningen av

UNCED år 2002 (Rio +10). Vidare krävs ökade

resurser för bl.a. ett svenskt värdskap för en

diplomatkonferens om långlivade organiska

föroreningar och ett högnivåmöte om

kemikalier.

Tabell 3.20 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslaget 1999

35 002

Överfört till uo 5

-380

Överfört från A1

2 000

Överfört från uo 24

560

Förslag 2000

37 182

Regeringen beräknar anslaget till 371 82 000

kronor för år 2000, och till 35 182 000 kronor för

år 2001. För år 2002 beräknas samma belopp som

för år 2001.

A8 Stockholms internationella

miljöinstitut

Tabell 3.20 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

12 000

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

12 000

Utgifts-

prognos

12 000

2000

Förslag

12 000

2001

Beräknat

12 000

2002

Beräknat

12 000

Under anslaget redovisas utgifterna för statens

stöd till Stockholm internationella miljöinstitut

(SEI) (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23,

rskr. 1987/88:373).

SEI:s huvudsakliga uppgifter är att initiera,

genomföra och föra ut resultat av studier och

forskning vad gäller utvärdering och utveckling

av miljöteknik, miljö- och utvecklingspolicy

samt relaterad miljöstyrning och strategier för en

hållbar utveckling. Institutet bedriver tillämpad

forskning inom områdena energi, atmosfär,

vattenhantering och urbana miljöer.

SEI bedriver verksamhet i Afrika, Asien,

Europa och Latin Amerika. Institutet har,

förutom sitt huvudkontor i Stockholm, tre

övriga kontor i Boston, Tallin och York.

Regeringens överväganden

SEI har byggt upp en internationellt erkänd

verksamhet inom områden som är centrala för de

globala miljöproblemen. Institutets verksamhet

är av stort värde för Sverige.

För att kunna locka till sig externa

uppdragsfinansiärer krävs en kritisk bas av

vetenskaplig kompetens. Detta kräver en stabil

och långsiktig basfinansiering som upprätthåller

kvaliteten i verksamheten.

Regeringen beräknar anslaget till 12 000 000

kronor för år 2000. För åren 2001 och 2002

beräknas samma belopp.

A9 Investeringsbidrag för främjande

av omställning i ekologiskt

hållbar riktning

Tabell 3.22 Anslagsutveckling

Tusental kronor

2000

Förslag

131 000

1

1 Nytt reservationsanslag på statsbudgeten

Anslaget disponeras för verksamheter eller

åtgärder som främjar en ekologiskt hållbar

utveckling när det gäller byggnader och teknisk

infrastruktur.

Riksdagen beslutade under budgetåret

1995/96 att anvisa 1 miljard kronor (prop.

1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr.

1995/96:307) till ett femårigt program med

investeringsbidrag för omställning till hållbar

utveckling. Av anslaget har ca 578 miljoner

kronor förbrukats eller bundits upp i beslut om

bidrag. Den 15 april 1999 beslutade regeringen

att med omedelbar verkan dra in återstående

medel.

Regeringens överväganden

Att ställa om Sverige till ett hållbart samhälle är

ett långsiktigt arbete som delvis handlar om att

röja ny mark. Mellan år 1997 och april 1999 har

det varit möjligt att söka statligt

investeringsbidrag för åtgärder inom områdena

avfall, vatten och avlopp samt ombyggnad. Krav

för bidrag var att åtgärden skulle ge

sysselsättning och positiva miljöeffekter.

Därutöver krävdes att åtgärden innebar

utnyttjande av ny teknik eller nya arbetsmetoder.

Sammanlagt har 274 ansökningar bifallits.

Endast ca 70 miljoner kronor av totalt beviljade

207 miljoner kronor har hittills betalats ut.

Medel kommer därför att behövas för att betala

ut beviljade bidrag. Därtill kommer kostnader

för administration och uppföljning som skall

genomföras såväl inom Regeringskansliet som

hos länsstyrelserna. En systematisk uppföljning

av hur den nya tekniken eller arbetsmetoden

fungerar är mycket angelägen eftersom det är

viktigt att dra lärdom av nya erfarenheter. Detta

har särskilt framhållits i Riksrevisionsverkets

rapport 1999:28.

Slutsatser

Regeringen beräknar behovet av medel till

131 000 000 kronor för år 2000.

4 Strålskydd, kärnsäkerhet m.m.

4.1

4.1 Omfattning

Statens strålskyddsinstitut (SSI) har det

övergripande ansvaret för

strålskyddsverksamheten, för den nationella

strålskyddsberedskapen i landet och den

grundläggande strålskyddsforskningen. SSI har

också ett ansvar för att det omfattande

regelverket för strålskydd som utfärdas med stöd

av Euratomfördraget införlivas i svensk rätt. SSI

utfärdar föreskrifter för och övervakar

strålskyddet vid de kärntekniska anläggningarna

och vid behandling och lagring av använt

kärnbränsle och annat kärnavfall samt vid

avveckling av kärntekniska anläggningar. SSI

upprätthåller en beredskap för snabba insatser i

händelse av kärnteknisk olycka inom och utom

landet. SSI har även en bred verksamhet utanför

kärnenergisektorn. Hit hör t.ex. verksamhet

inom sjukvården med övervakning av både

personal- och patientstrålskydd,

forskningsverksamhet och annan industriell

verksamhet än kärnkraft. SSI utövar även tillsyn

över radioaktivt avfall som uppstår i sådana

verksamheter. SSI ansvarar också för

verksamheter med icke-joniserande strålning,

t.ex. användningen av elektromagnetiska fält,

laserljus och UV-strålning i olika sammanhang.

SSI övervakar vidare förekomst och motåtgärder

mot skadlig naturligt förekommande strålning,

såsom UV-strålning från solen, radon i bostäder

och strålning från radioaktiva ämnen i miljön.

Statens kärnkraftinspektion (SKI) övervakar

säkerheten vid de svenska kärntekniska

anläggningarna. SKI utövar också tillsyn över

behandling och lagring av kärnavfall vid

kärnkraftverken, lagring av använt kärnbränsle i

det centrala mellanlagret för använt kärnbränsle

(CLAB) i Oskarshamn samt slutförvaring av

kärnavfall i slutförvaret för låg- och medelaktivt

avfall (SFR-I) i Forsmark. SKI handhar även

sådana uppgifter kring hantering av kärnämne

och kärnteknisk utrustning som följer av

Sveriges internationella åtaganden om

ickespridning av kärnvapen m. m. och i den

utsträckning dessa uppgifter inte handhas av den

Europeiska kommissionen. SKI utövar vidare

tillsyn över reaktorinnehavarnas program för att

hantera och slutförvara använt kärnbränsle och

kärnavfall och för att riva kärnkraftverken, samt

över avsättning och användning av medel inom

det statliga finansieringssystem som skall täcka

kostnaderna härför.

4.2 Utgiftsutveckling

Tabell 4.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

240

249

254

260

265

269

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

SSI:s och SKI:s verksamheter drivs med ett gott

strålskydd vid tillsynsobjekten och med en god

säkerhet vid de kärntekniska anläggningarna.

Förändringar

Kärnkraftsavvecklingen inleds och Sveriges

förestående anslutning till en förstärkt icke-

spridningsregim inom ramen för Internationella

atomenergiorganets verksamhet leder till

förändringar i den svenska tillsynen samt

därutöver lagändringar orsakade av bl.a.

anpassning av rättsakter utfärdade med stöd av

Euratomfördraget.

Ett verkställande av beslutet att, i enlighet med

Regeringsrättens dom, stänga en reaktor i

Barsebäck i slutet av år 1999 kommer inte att

påverka verksamheten i någon större omfattning

under innevarande verksamhetsår. För år 2000

och framåt kommer dock stängningen att

påverka avgiftsuttaget på såväl tillsynsavgifter

som forskningsavgifter för övriga kärntekniska

anläggningar.

Den 29 juli 1999 ratificerades konventionen

om säkerhet vid hantering av använt kärnbränsle

och radioaktivt avfall. Anslutningen till

konventionen medför inte krav på ytterligare

svensk lagstiftning. När konventionen

ratificerats av ett tillräckligt antal stater och trätt

ikraft innebär det att Sverige vart tredje år skall

ge in en nationell rapport om hur konventionens

krav efterlevs och vilket säkerhetshöjande arbete

som bedrivs.

Prioriteringar

Myndigheternas engagemang i frågor som rör

avveckling av kärnkraftsreaktorer ökar och

arbetet med reaktorsäkerhetskrav för 2000-talet

prioriteras.

4.3 Resultatbedömning

SKI och SSI rapporterar årligen till regeringen

om säkerhets- och strålskyddsläget vid de

svenska kärnkraftverken. Regeringen delar SKI:s

bedömning att säkerhetsarbetet vid de svenska

kärnkraftverken har bidragit till att vidmakthålla

och utveckla säkerheten vid anläggningarna. De

händelser som inträffat, de fel som upptäckts i

samband med provningar och kontroller samt de

utrednings- och analysarbeten som genomförts

har medfört att åtgärder vidtagits för att rätta till

funna säkerhetsbrister och ytterligare stärka

djupförsvaret. SKI anser samtidigt att det

pågående moderniseringsarbetet måste fortsätta

så att alla reaktorer i drift på 2000-talet når en

säkerhetsnivå som motsvarar moderna

konstruktionsprinciper. SKI har därför fortsatt

drivit på kraftföretagen att förbättra säkerheten

och kvaliteten i säkerhetsarbetet. Ett första steg

har varit att lägga grunden för de framtida

säkerhetskraven och tillsynsmetodiken.

Bedömningen är att de svenska kärnkraftverken

kommer att klara den kritiska datumpassagen år

2000 utan några säkerhetsproblem.

SSI har kontinuerligt följt anläggningarnas

arbete med att begränsa personalstråldoser och

omgivningspåverkan. SSI konstaterar bl.a. att

moderniseringsprogrammet vid de svenska

kärnkraftverken resulterat i ökade stråldoser till

personal. Ingen enskild person har dock fått

stråldoser över fastställda dosgränser.

Miljödepartementet instämmer i SSI:s åsikt att

de ökande stråldoserna visar på nödvändigheten

av fortsatta ansträngningar att begränsa

personalstråldoserna och att detta bör vara en

fråga av högsta prioritet för kärnkraftverkens

ledningar. Krav på s.k. dosreduktionsprogram

återfinns i SSI:s föreskrifter.

4.4 Förändringar

I 1997 års energiproposition (prop. 1996/97:84)

betonas vikten av att säkerheten kan

upprätthållas i den nya situation som uppstår i

och med avställningen av en reaktor. SKI och SSI

har fått ökade resurser för detta ändamål.

Motivationen, engagemanget och

uppmärksamheten hos personalen vid

kärnkraftverken måste vidmakthållas på en hög

nivå trots den påfrestning en avställning innebär.

Myndigheterna har vidtagit särskilda

tillsynsinsatser för att övervaka att säkerheten

och beredskapen vidmakthålls under hela

driftperioden.

De senaste årens händelser, behovet av skärpt

kontrollverksamhet när reaktorerna blir äldre

samt kraftföretagens aviserade renoveringar och

moderniseringar, indikerar vidare att antalet

ärenden och deras grad av komplexitet kommer

att öka framöver. Den genomgång av

konstruktionsförutsättningarna för de äldre

reaktorerna som nu pågår inom

kärnkraftsindustrin kan komma att resultera i

reviderade bedömningar av behovet av

säkerhetshöjande åtgärder. Myndigheterna måste

ha förutsättningar att vara starkt engagerade och

pådrivande i detta arbete, bl.a. genom

formuleringen av 2000-talets säkerhetskrav.

På kärnavfallsområdet ökar kraven på SKI:s

och SSI:s tillsynsverksamhet i takt med att

planeringen av den slutliga avfallshanteringen

efter hand övergår i konkretare åtgärder.

Enligt regeringens proposition (prop.

1996/97:11) om beredskapen mot svåra

påfrestningar på samhället i fred är fortsatta

insatser avseende beredskapen mot

kärnenergiolyckor angelägna.

I och med Rådets direktiv av den 13 maj 1996

(96/29/Euratom) "om fastställande av

grundläggande säkerhetsnormer för skydd av

arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de

faror som uppstår till följd av joniserande

strålning" har SSI bl.a. fått ett utökat ansvar

avseende naturlig strålning. Detta direktiv skall

vara införlivat senast den 13 maj 2000. Vidare har

SSI fått ökat ansvar med Rådets direktiv av den

30 juni 1997 (97/43/Euratom) "om skydd för

personers hälsa mot faror vid joniserande

strålning i samband med medicinsk bestrålning

och om upphävande av direktiv

84/466/Euratom". Även detta direktiv skall vara

införlivat senast den 13 maj 2000.

SSI har för att renodla myndighetens

tillsynsroll avyttrat affärsverksamheten

persondosimetri under våren 1999 till Studsvik

Instrument AB.

SKI och SSI medverkar också med insatser

inom det svenska samarbetet med Öst- och

Centraleuropa. Dessa insatser beräknas fortsätta

i oförändrad omfattning även under budgetåret

2000. Samarbetet finansieras över det s.k.

Östeuropa-anslaget inom utgiftsområde 7.

4.5 Revisionens iakttagelser

Regeringen konstaterar att Riksrevisionsverket

inte haft några invändningar i

revisionsberättelserna avseende SSI och SKI.

4.6 Anslag

B1 Statens strålskyddsinstitut

Tabell 4.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

77 567

Anslags-

sparande

14 534

1999

Anslag

80 358

Utgifts-

prognos

80 307

2000

Förslag

85 449

2001

Beräknat

86 856

1

2002

Beräknat

88 344

2

1 Motsvarar 85 449 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 85 449 tkr i 2000 års prisnivå.

En jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1998 visar att Statens

strålskyddsinstitut detta år hade ett

anslagssparande på 488 000 kronor. Totalt har

SSI ett anslagssparande på 14 534 000 kronor. Av

dessa är ca 9 miljoner kronor reserverade för

beställda men ännu ej betalda forskningsprojekt.

Statens strålskyddsinstitut är central

förvaltningsmyndighet för frågor om skydd av

människor, djur och miljö mot skadlig verkan av

joniserande och icke-joniserande strålning. SSI:s

huvuduppgift är således att verka för att

intentionerna i strålskyddslagen (1988:220)

uppfylls.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Bedömningen är att myndigheten i stort lever

upp till de mål som uppställts och bör efter

genomförda besparingar kunna svara för ett

fortsatt gott strålskydd i samhället. De

förändringar som har skett i myndighetens

organisation och strävan att renodla

myndigheten som en tillsynsmyndighet är ett

steg i rätt riktning.

Ett färre antal inspektioner vid

tillsynsobjekten har noterats under

verksamhetsåret. En viss förbättring har dock

skett inom den icke kärnenergianknutna

verksamheten där tillsynen under flera år legat på

en "miniminivå". SSI:s insatser har bl.a. lett till en

ökad medvetenhet om strålskydd vid sjukhus. En

viktig fråga är att undvika att patienter utsätts för

onödig strålning vid undersökningar. Insatserna

har bl.a. lett till att onödiga stråldoser vid vissa

röntgenundersökningar har minskat.

När det gäller tillsynen av reaktorerna kan en

minskad exponering för arbetstagare noteras.

Detta beror till stor del på att inga stora under-

hålls- och moderniseringsarbeten har

genomförts under året. Även SSI:s krav på s.k.

ALA-RA-program (vilket innebär god planering

för att minska stråldoser vid underhåll) har

bidragit till en minskad dosbelastning.

SSI har under året prioriterat

avvecklingsfrågorna, vilket kommer att

underlätta tillsynsarbetet då reaktorer i

Barsebäck avvecklas.

Bedömningen är att beredskapen hålls på en

hög nivå. Detta sker genom olika

utbildningsinsatser samt flera nationella och en

internationell beredskapsövning.

Inom EU pågår för närvarande ett arbete

inom Artikel 31-, 35- och 36-grupperna i syfte

att utarbeta rekommendationer för

medlemsländernas miljöövervakning och vilka

miljöparametrar som skall rapporteras från varje

land. SSI hanterar i dag många frågor med direkt

bäring på skyddet av miljön, och skall senast den

30 december 1999 i samråd med

Naturvårdsverket redovisa en strategi för en

miljöövervakning av radioaktiva ämnen. SSI har

också ansvar för miljökvalitetsmålet Säker

strålmiljö och har nyligen redovisat förslag till

delmål för att detta mål skall kunna uppnås.

Realiserande av miljömålet kräver ett antal

insatser från SSI:s sida. En sådan är kärnavfallets

och det använda bränslets slutliga

omhändertagande. Sammantaget kommer detta

att medföra en avsevärd ambitionshöjning för

SSI:s miljöinsatser jämfört med hittillsvarande

insatser.

Insatserna under året vad gäller icke

joniserande strålning (mobiltelefoni,

kraftledningar, etc.) bedöms vara relevant utifrån

det stora mediaintresset för detta område.

Arbetet med EU-frågor och införlivandet av

rättsakter har uppfyllt de ställda målen

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

SSI:s verksamhet finansieras delvis via avgifter

enligt förordningen (1976:247) om vissa avgifter

till Statens strålskyddsinstitut. Avgifter från

kärnteknisk verksamhet redovisas under

inkomsttitel 2551. Ansökningsavgifter redovisas

under inkomsttitel 2511.

Tabell 4.3 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentlig-rättslig

verksamhet

Intäkter till inkomsttitel

(Som inte får disponeras)

Utfall 1998

63 3001

Prognos 1999

66 2001

Budget 2000

67 2001

1 I beloppet ingår 13 500 tkr som överförs till Statens räddningsverk för

beredskap mot kärnenergiolyckor.

Det belopp som överförs ingår ej i SSI:s ramanslag.

SSI har egen uppdragsverksamhet och

inkomsterna från denna får disponeras av

myndigheten. Budgeten för denna verksamhet

framgår av nedanstående tabell.

Tabell 4.4 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

8 452

8 236

216

(varav tjänsteexport)

Prognos 1999

4 8001

4 8001

0

(varav tjänsteexport)

Budget 2000

4 0002

4 0002

0

(varav tjänsteexport)

1 Under våren 1999 avyttrades persondosmätningen varför endast en del av årets

verksamhet inräknats

för detta år.

2 Under våren 1999 avyttrades persondosmätningen varför denna inte inräknas

längre.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts

4 716 000 kronor. Regeringen beräknar anslaget

till 85 449 000kronor för år 2000. Anslaget

beräknas till 86 856 000 kronor för år 2001 och

till 88 344 000 för år 2002.

Tabell 4.5 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslaget 1999

80 358

Pris- och löneomräkning

428

Justering av premier

4 716

Indexjustering

-53

Förslag 2000

85 449

B2 Statens kärnkraftinspektion:

Förvaltningskostnader

Tabell 4.6 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

69 059

Anslags-

sparande

21 403

1999

Anslag

76 885

Utgifts-

prognos

83 792

2000

Förslag

82 648

2001

Beräknat

83 948

1

2002

Beräknat

85 315

2

1 Motsvarar 82 648 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 82 648 tkr i 2000 års prisnivå.

En jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1998 visar att Statens

kärnkraftinspektion detta år hade ett

anslagssparande på 21 403 000 kronor på

förvaltningsanslaget. Utgifterna under år 1998

översteg anslaget med 2 miljoner kronor. Enligt

prognosen kommer anslagssparandet att minska

under år 1999.

Tabell 4.7 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslaget 1999

76 885

Pris- och löneomräkning

447

Justering av premier

5 322

Index justering

-6

Förslag 2000

82 648

B3 Statens kärnkraftinspektion:

Kärnsäkerhetsforskning

Tabell 4.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

67 581

Anslags-

sparande

7 170

1999

Anslag

65 306

Utgifts-

prognos

63 858

2000

Förslag

65 969

2001

Beräknat

67 228

2002

Beräknat

68 578

En jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1998 visar att SKI detta år hade ett

anslagssparande på 7 170 000 kronor i anslaget

för kärnsäkerhetsforskning. Utgifterna översteg

anslaget med ca 3,6 miljoner kronor. Enligt

prognoserna för innevarande år kommer

anslagssparandet inte att minska under år 1999.

Regeringens överväganden

SKI är central förvaltningsmyndighet med

uppgift att övervaka dels säkerheten vid

kärnteknisk verksamhet, dels genomförandet av

den forskning och utveckling och det program

för bl. a. sådana frågor som avses i 11 och 12 §§

lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet.

Dessutom skall SKI besluta om användningen av

avgiftsmedel enligt lagen (1992:1537) om

finansiering av hanteringen av visst radioaktivt

avfall m. m., utom när regeringen skall fatta ett

sådant beslut.

I och med att den framtida energipolitiken

lades fast i energipropositionen (prop.

1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.

1996/97:272) har det varit möjligt att klargöra

inriktningen och ambitionsnivån för SKI:s

verksamhet. I energipropositionen betonas

vikten av att säkerheten kan upprätthållas i den

nya situation som uppstår i och med beslutet om

avställning av en reaktor.

Resultatbedömning

Bedömningen är att omfattningen och kvaliteten

i granskningen och tillsynen inom reaktor och

kärnsäkerhetsprogrammet i dag är sådan att de

uppställda målen uppnås. Detta har skett bl a

genom att SKI:s allmänna säkerhetsföreskrift

tyd-liggjort de övergripande kraven för en stor

del av SKI:s säkerhetstillsyn. Föreskriften har

haft påtagliga effekter genom att

tillståndsinnehavarna ser över och förbättrar sin

organisation av egen-kontroll inför det att SKIFS

1998:1 formellt träder i kraft 1 juli 1999.

Verksamheten inom området nukleär icke-

spridning har uppfyllt de ställda målen. Detta

framgår av Internationella atomenergiorganets

slutsatser under det av Sverige tillträdda kon-

trollavtalet med IAEA samt av EU-

kommissionens utvärdering under

Euratomfördraget. Verksamheten utgör ett

viktigt stöd för Sveriges agerande inom området

ickespridning av massförstörelsevapen såväl

inom EU som i FN och IAEA sammanhang.

SKI:s verksamhet inom programmet har

påverkats kraftigt, bl. a. av Sveriges medlemskap i

EU. Den pågående utvecklingen på

kontrollområdet, bl.a. genom det kommande

tilläggsprotokollet med IAEA, ställer krav på

förändringar i SKI:s framtida roll inom icke-

spridningsområdet.

Verksamheten inom området

kärnavfallssäkerhet har uppfyllt de ställda målen.

Detta bekräftas av att SKI har inlett den var

tredje år återkommande granskningen av Svensk

Kärnbränslehantering AB:s forsknings-,

utvecklings- och demonstrationsprogram

(FUD-program 1998). Som ett resultat av SKI:s

granskning av tidigare FUD-program har Svensk

Kärnbränslehantering AB under år 1998

redovisat en systemanalys omfattande

inkapsningsanläggningar, transportsystem och

djupförvar.

SKI har under året varit hårt bevakade av

media i anslutning till Barsebäcksärendet. Det

samlade intrycket är att SKI uppfattas som en

tillförlitlig informationsgivare med stor

öppenhet och hög servicenivå mot media.

SKI:s forskningsverksamhet synes vara i stort

sett väl avvägd mot de krav på framförhållning

som måste ställas på säkerhetsarbetet.

Avsaknaden av en svensk teknisk-vetenskaplig

stödorganisation inom kärnteknikområdet ställer

särskilda krav på att SKI via sina

forskningsmedel kan upprätthålla en extern

kompetens, oberoende av industrin, för

granskningsstöd i ett längre perspektiv.

Kompetensförsörjningen har förbättrats. I

dagsläget uppgår antal vakanser till ca 4 % mot

10 % år 1997. De tidigare problemen med

prioriteringar och bristande långsiktighet bör nu

kunna övervinnas.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

SKI:s verksamhet finansieras via avgifter enligt

förordningen (1991:739) om vissa avgifter till

Statens kärnkraftinspektion. Avgifter enligt den

nämnda förordningen avseende tillsyn och

forskning förs till inkomsttiteln 2551 Avgifter

från kärnkraftverken.

SKI disponerar de intäkter som erhålls i form

av avgifter enligt 2 och 6 §§ förordningen

(1991:739) om vissa avgifter till Statens

kärnkraftinspektion.

Tabell 4.9 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentlig-

rättslig

verksamhet

Intäkter till

inkomsttitel

(Som inte får

disponeras)

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

139 440

130

142 691

-31211

Prognos 1999

130 750

150

147 650

-16 7501

Budget 2000

142 200

150

145 341

2 991

1 Underskottet täcks av ingående anslagssparande

Slutsatser

Vid beräkning av anslaget B2 har en teknisk

justering gjorts . Justeringen har genomförts för

att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts

2 892 000 kronor.

Regeringen beräknar anslagen B2 resp. B3 till

82 648 000 kronor resp. 65 969 000 kronor för år

2000. För åren 2001 och 2002 beräknas en

oförändrad anslagsnivå för B 2 och B 3.

Tabell 4.10 Beräkning av anslaget år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

65 306

Pris- och löneomräkning

608

Indexjustering

55

Förslag 2000

65 969

B4 Visst internationellt samarbete i

fråga om kärnsäkerhet m.m.

Tabell 4.11 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

25 380

Anslags-

sparande

167

1999

Anslag

26 752

Utgifts-

prognos

26 000

2000

Förslag

26 352

2001

Beräknat

26 752

2002

Beräknat

26 752

En jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1998 visar ett överskott på 158 000

kronor.

Regeringens överväganden

Från anslaget betalas kostnader, i amerikanska

dollar och österrikiska shilling, för deltagande i

internationellt samarbete på kärnenergiområdet,

såsom Sveriges reguljära medlemsavgift i

Internationella Atomenergiorganet (IAEA),

bidraget till IAEA:s Technical Assistance and

Coopera-tion Fund samt kostnader i samband

med övrigt kärnsäkerhetssamarbete.

Kostnaderna under anslaget är starkt beroende

av förändringar i valutakurserna. Regeringen

bedömer dock att anslaget för år 2000 kommer

att täcka kostnaderna.

Slutsatser

Regeringen beräknar anslaget för år 2000 till

26 352 000 kronor. Anslaget beräknas till

26 752 000 kronor för åren 2001 och 2202.

4.7 Övrig statlig verksamhet

Kärnavfallsfonden

Enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk

verksamhet (kärntekniklagen) är en innehavare

av tillstånd till kärnteknisk verksamhet skyldig

att svara för att allt i verksamheten uppkommet

kärnavfall och använt kärnbränsle hanteras och

slutförvaras på ett säkert sätt och att den

anläggning i vilken verksamheten bedrivs

avvecklas och rivs på ett säkert sätt, sedan

verksamheten har upphört (10 §). Dessa

åtaganden innebär enligt förarbetena (prop.

1983/84:60) också ett ansvar för att klarlägga

vilka åtgärder som behövs och hur dessa åtgärder

skall kunna genomföras.

I det ansvar som enligt 10 § kärntekniklagen

läggs på reaktorinnehavare och övriga innehavare

av tillstånd till kärnteknisk verksamhet ingår att

svara för de faktiska kostnader som behövs för

avfallshanteringen. Som påpekades av Lagrådet i

yttrandet över den tidigare finansieringslagen

(prop. 1980/81:90, s. 637) omfattar

tillståndshavarens skyldigheter även att ansvara

med återstoden av sin förmögenhet för

kostnader för sådana åtaganden, ifall

tillståndshavaren skulle underlåta att fullgöra sina

skyldigheter och staten därför nödgas vidta

åtgärderna.

Enligt lagen (1992:1537) om finansiering av

framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m.

skall innehavaren av en kärnkraftsreaktor årligen,

så länge reaktorn är i drift, erlägga en avgift samt

ställa säkerheter till staten för att säkerställa att

medel finns tillgängliga för att betala kostnader

för hantering och slutförvaring av använt

kärnbränsle och visst radioaktivt avfall,

avveckling och rivning av reaktoranläggningar

och forskning på kärnavfallsområdet. Medlen

används

också för att täcka de kostnader som staten har

för tillsyn och kompletterande forskning på

kärnavfallsområdet. Avgifter skall vidare täcka de

kostnader som reaktorinnehavarna, staten och

kommunerna har för information till

allmänheten.

Regeringen fastställer avgiften årligen för

nästkommande kalenderår. Avgiften beräknas

per kilowattimme och bestäms individuellt för

varje verk. Utöver den årliga avgiften skall

reaktorinnehavarna ställa fullgoda säkerheter för

kostnader som inte täcks av inbetalade

avgiftsmedel för hantering och slutförvaring av

använt kärnbränsle och kärnavfall samt rivning

av kärnkraftverken. Säkerheterna skall sålunda

dels säkerställa fonduppbyggnaden om en

reaktor skulle stängas av före reaktorns s.k.

intjänandetid på 25 år, dels säkerställa

finansieringen vid en eventuell fondbrist

beroende på oplanerade händelser efter det att

alla reaktorer stängts av och avgiftsmedel från

kärnkraftproduktionen inte längre tillförs

fonden.

Avgiftsmedlen förvaltas av en fond benämnd

Kärnavfallsfonden. Fondens medel skall enligt

finansieringslagen placeras på konto i

Riksgäldskontoret. Kärnavfallsfondens styrelse

har träffat avtal med Riksgäldskontoret om

formerna för placeringen av medlen. Avkastning

på fondens medel skall läggas till kapitalet.

Enligt den förvaltningsberättelse för

kärnavfallsfonden för år 1998, som

Kärnavfallsfondens styrelse lämnat till

regeringen, framgår att inbetalade avgifter för år

1998 uppgick till 768 miljoner kronor (703 mkr

år 1997). Utbetalade ersättningar uppgick till 1

170 miljoner kronor (569 mkr år 1997).

Ränteintäkterna uppgick till 741 miljoner kronor

(1 477 mkr år 1997). Överskottet av

förvaltningen var 338 miljoner kronor (1 610

mkr år 1997).Vid utgången av år 1998 var

Kärnavfallsfondens marknadsvärde 23 406

miljoner kronor (22 888 mkr år 1997).

Energi

21

Förslag till statsbudget för 2000

Energi

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 51

2 Lagförslag 53

2.1 Förslag till lag om tillfällig avgift för stöd till småskalig

elproduktion 53

3 Energi 55

3.1 Omfattning 55

3.2 Utgiftsutveckling 57

3.3 Resultatbedömning 59

3.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 59

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna inom området 61

3.3.3 Effekterna av de statliga insatserna 66

3.3.4 Regeringens slutsatser 70

3.4 Skatteavvikelser 70

3.5 Utgiftsutveckling 71

4 Effektiva energimarknader 73

4.1 Omfattning 73

4.2 Utgiftsutveckling 78

4.3 Anslag 78

A1 Statens energimyndighet: Förvaltningskostnader 78

5 Omställning och utveckling av energisystemet 81

5.1 Omfattning 81

5.2 Utgiftsutveckling 81

5.3 Anslag 81

B1 Bidrag för att minska elanvändning 81

B2 Bidrag till investeringar i elproduktion från förnybara

energikällor 85

B3 Åtgärder för effektivare energianvändning 88

B4 Energiforskning 90

B5 Energiteknikstöd 92

B6 Introduktion av ny energiteknik 94

B7 Energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser 95

B8 Täckande av förluster i anledning av statliga garantier inom

energiområdet 98

6 Övrig statlig verksamhet 101

6.1 Småskalig elproduktion 101

6.2 Anslag 103

B9 Stöd till småskalig elproduktion 103

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 52

3.1 Utgiftsutveckling 57

3.2 Energibalans för åren 1970, 1980, 1990, 1995, 1996, 1997 och 1998 TWh

59

3.3 Elanvändning åren 1970, 1980, 1990, 1995, 1996, 1997 och 1998 TWh 60

3.4 Elproduktion åren 1970,1980,1990,1995,1996,1997 och 1998 TWh 60

3.5 Redovisningstillfällen för det energipolitiska programmet 63

3.6 Olika stödformer inom det energipolitiska programmets långsiktiga del

65

3.7 Effekter och måluppfyllelse av kortsiktiga åtgärder 67

3.8 Skatteavvikelser netto 70

3.9 Utgiftsutveckling 71

4.1 Investeringsplan och finansieringsplan 76

4.2 Avgiftsinkomster 76

4.3 Beräknade inleveranser 76

4.4 Utgiftsutveckling 78

4.5 Anslagsutveckling 78

4.6 Avgiftsinkomster under anslag 79

5.1 Utgiftsutveckling 81

5.2 Anslagsutveckling 81

5.3 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 83

5.4 Anslagsutveckling 85

5.5 Vindkraft i Sverige under åren 1994 - 1998 86

5.6 Driftstatistik, kraftvärme och industriellt mottryck åren 1996 - 1998

86

5.7 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 88

5.8 Anslagsutveckling 88

5.9 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 90

5.10 Anslagsutveckling 90

5.11 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 91

5.12 Anslagsutveckling 92

5.13 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 93

5.14 Anslagsutveckling 94

5.15 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 94

5.16 Anslagsutveckling 95

5.17 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 96

5.18 Anslagsutveckling 98

6.1 Anslagsutveckling 103

5 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om tillfällig

avgift för stöd till småskalig elproduktion,

2. godkänner regeringens förslag till förändrad

inriktning av verksamheten inom ramen för

bidrag till minskad elanvändning, enligt vad

som anförts i avsnitt 5.3,

3. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B1 Bidrag för att

minska elanvändning, besluta om bidrag

som inklusive tidigare åtaganden innebär

utgifter på högst 300 miljoner kronor under

åren 2001 och 2002, (avsnitt 5.3),

4. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B2 Bidrag till

investeringar i elproduktion från förnybara

energikällor, besluta om bidrag som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 533 miljoner kronor under åren

2001 och 2002, (avsnitt 5.3),

5. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B3 Åtgärder för

effektivare energianvändning, besluta om

åtgärder som inklusive tidigare åtaganden

innebär utgifter på högst 25 miljoner

kronor under åren 2001 och 2002, (avsnitt

5.3),

6. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B4 Energiforskning,

besluta om stöd till forskning och

utveckling inom energiområdet som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst

1 200 miljoner kronor under åren

2001 -2005, (avsnitt 5.3),

7. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B5 Energiteknikstöd,

besluta om stöd till utveckling av ny

energiteknik i företag och branscher som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 520 miljoner kronor under åren

2001 - 2004, (avsnitt 5.3),

8. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B6 Introduktion av

ny energiteknik, besluta om stöd till

introduktion av ny energiteknik som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 920 miljoner kronor under åren

2001 - 2004, (avsnitt 5.3),

9. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget B7 Energipolitiskt

motiverade internationella klimatinsatser,

besluta om åtgärder som inklusive tidigare

åtaganden innebär utgifter på högst

45 miljoner kronor under åren 2000 2004,

(avsnitt 5.3),

10. bemyndigar regeringen att under

budgetåret 2000 enligt 6 § andra stycket

lagen (1996:1059) om statsbudgeten besluta

att det under budgetåret 1998 uppförda

ramanslaget B11 Ersättning för avveckling av

en reaktor i Barsebäcksverket, får överskridas

om ett nytt riksdagsbeslut inte hinner

inväntas,

11. som inriktning godkänner investerings- och

finansieringsplanen för Affärsverkskoncer-

nen svenska kraftnät för perioden

2000 2002 enligt vad som anförts i

avsnittet 4 Effektiva energimarknader,

underavsnittet Investerings- och

finansieringsplan samt beredskapsåtgärder,

12. godkänner omfattning och inriktning av

Affärsverket svenska kraftnäts beredskaps-

åtgärder enligt vad som anförts i avsnittet 4

Effektiva energimarknader, underavsnittet

Investerings- och finansieringsplan samt

beredskapsåtgärder,

13. ger regeringen finansiella befogenheter

rörande Affärsverket svenska kraftnät i

enlighet med vad som anförts i avsnittet 4

Effektiva energimarknader, underavsnittet

Finansiella befogenheter,

14. bemyndigar regeringen att låta Affärsverket

svenska kraftnät ta upp lån och placera

likvida medel i och utanför

Riksgäldskontoret samt att i övrigt ge

Affärsverket svenska kraftnät finansiella

befogenheter i enlighet med vad som

anförts i avsnittet 4 Effektiva

energimarknader, underavsnittet Finansiella

befogenheter,

15. bemyndigar regeringen att meddela

närmare föreskrifter om stöd till småskalig

elproduktion samt godkänner omfattning,

inriktning och finansiering av stödet enligt

vad som anförts i avsnitt 6 Övrig statlig

verksamhet,

16. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 21 Energi enligt följande

uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Statens energimyndighet: Förvaltningskostnader

ramanslag

113 768

B1

Bidrag för att minska elanvändning

ramanslag

105 000

B2

Bidrag till investeringar i elproduktion från förnybara

energikällor

ramanslag

95 000

B3

Åtgärder för effektivare energianvändning

ramanslag

65 000

B4

Energiforskning

ramanslag

401 758

B5

Energiteknikstöd

ramanslag

130 000

B6

Introduktion av ny energiteknik

ramanslag

230 000

B7

Energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser

ramanslag

50 000

B8

Täckande av förluster i anledning av statliga garantier inom

energiområdet

ramanslag

5 000

B9

Stöd till småskalig elproduktion

reservationsanslag

250 000

Summa

1 445 526

6 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

6.1 Förslag till lag om tillfällig avgift för stöd till småskalig

elproduktion

Härigenom föreskrivs följande

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om en tillfällig avgift för att

finansiera

statligt stöd till småskalig elproduktion.

2 § Avgift som avses i 1 § betalas till Affärsverket svenska kraftnät av den

som

innehar nätkoncession och vars ledning är ansluten till stamnätet.

Utlandsförbindelse grundar dock ingen avgiftsskyldighet.

3 § Avgiften uppgår till 0,2 öre för varje kilowattimme som under år 2000

tagits ut från stamnätet i koncessionshavarens anslutningspunkter.

4 § Den del av avgiften som avser vartdera kvartalet under år 2000 skall

betalas

senast den 31 maj, den 31 augusti och den 30 november 2000 samt den 28

februari 2001.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000 och upphör att gälla vid utgången

 av juni 2001.

7 Energi

7.1 Omfattning

Utgiftsområdet omfattar frågor avseende

tillförsel, distribution och användning av energi.

Det omfattar vidare det program för omställning

och utveckling av energisystemet vars

utformning godkänts av riksdagen i juni 1997

(prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.

1996/97:272). Programmets huvudinriktning är

en kraftfull långsiktig satsning på forskning,

utveckling och demonstration av ny

energiteknik. Programmet löper över en

sjuårsperiod t.o.m. år 2004. Till utgiftsområdet

hör också energipolitiskt motiverade

internationella klimatinsatser i Baltikum och

Östeuropa.

Enligt riktlinjerna för energipolitiken skulle en

reaktor i Barsebäcksverket ställas av före den 1

juli 1998. Regeringsrätten beslutade den 14 maj

1998 att inhibera regeringens beslut om

avställning av den första reaktorn i avvaktan på

ett rättsligt avgörande. Den 16 juni 1999

meddelade regeringsrätten att regeringens beslut

skall stå fast. Emellertid skall rätten att driva

kärnkraftsreaktorn Barsebäck 1 inte upphöra

förrän vid utgången av november 1999.

Den andra reaktorn i Barsebäck skall enligt

riktlinjerna för energipolitiken ställas av före den

1 juli 2001. Ett villkor för stängningen av den

andra reaktorn i Barsebäck är att bortfallet av

elproduktion kan kompenseras genom tillförsel

av ny elproduktion och minskad användning av

el. Det energipolitiska programmet innehåller

därför åtgärder för att under en femårsperiod

stimulera användningen av förnybara energislag

samt en effektivare energianvändning.

Den svenska energipolitikens mål är att på

kort och lång sikt trygga tillgången på el och

annan energi på med omvärlden

konkurrenskraftiga villkor. Den skall skapa

villkoren för en effektiv energianvändning och

en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning

med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och

klimat samt underlätta omställningen till ett

ekologiskt uthålligt samhälle. Härigenom främjas

en god ekonomisk och social utveckling i

Sverige. Energipolitiken skall bidra till att stabila

förutsättningar skapas för ett konkurrenskraftigt

näringsliv och till en förnyelse och utveckling av

den svenska industrin.

Landets elförsörjning skall tryggas genom ett

energisystem som grundas på varaktiga, helst

inhemska och förnybara, energikällor samt en

effektiv energianvändning. Energin skall

användas så effektivt som möjligt med hänsyn

tagen till alla resurstillgångar. Stränga krav skall

ställas på säkerhet och omsorg om hälsa och

miljö vid användning och utveckling av all

energiteknik. En säker tillgång på el till ett

rimligt pris är en viktig förutsättning för den

svenska industrins internationella

konkurrenskraft. Energipolitiken skall utformas

så att denna förutsättning bevaras.

Målet för satsningen på forskning, utveckling

och demonstration av ny energiteknik är att

under de närmaste tio till femton åren kraftigt

öka el- och värmeproduktionen från förnybara

energikällor och utveckla kommersiellt lönsam

teknik för energieffektivisering. De övergripande

målen för energiforskningen är att bygga upp

vetenskaplig och teknisk kunskap och

kompetens inom universiteten, högskolorna och

i näringslivet för utveckling och omställning av

energisystemet i enlighet med riksdagens beslut

år 1997. Energiforskningen skall bidra till att

stabila förutsättningar skapas för ett

konkurrenskraftigt näringsliv och till en

förnyelse och utveckling av den svenska

industrin. Energiforskningen skall också bidra

till ett breddat energi-, miljö- och

klimatsamarbete i Östersjöregionen.

Det ökade internationella samarbetet och

Sveriges medlemskap i EU har inneburit delvis

nya förutsättningar för arbetet med att utveckla

ny teknik på energiområdet. Genom det

internationella forskningssamarbetet höjs

kompetens och kvalitet i den nationella

forskningen.

Fullbordandet av den inre marknaden för el

och gas, liksom strävandena att utvidga EU,

ställer ökade krav på att de energipolitiska

åtgärder som vidtas i Sverige står i samklang med

utvecklingen i vår omvärld. Samarbetet på

gemenskapsnivå inom området icke-nukleär

energi genomförs sedan den 1 januari 1999 dels

inom ramen för EG:s femte ramprogram för

forskning och utveckling, dels inom EG:s

ramprogram för energi. Forsknings- och

utvecklingsaktiviteterna rörande icke-nukleär

energi bedrivs inom ett särskilt tematiskt

program för energi och miljö. Flera

medlemsstater har i skilda sammanhang efterlyst

en samlad bild av gemenskapens verksamhet

inom energiområdet. Anledningen är att

medlemsstaterna har bedömt att det blir lättare

att överblicka resultat och konsekvenser av

gemenskapens åtgärder. Genomförandet av ett

ramprogram för energi och därmed

sammanhörande åtgärder , inklusive sex

delprogram inriktade på förnybara energikällor,

energieffektivisering, analys, samarbete med

tredje land, ny teknik för fastbränsle och

säkerhetsaspekter inom kärnenergisektorn har

därför inletts under innevarande budgetår.

Amsterdamfördraget, som trädde i kraft den 1

maj 1999, har förtydligat integreringen av

miljöhänsyn i EU:s politikområden. Energi är ett

av de politikområden som hittills pekats ut att

påbörja integreringsprocessen. Vid Europeiska

rådets möte i Helsingfors den 10 -11 december i

år kommer en strategi för hållbar utveckling på

energiområdet på gemenskapsnivå att

presenteras. Arbetet på gemenskapsnivå ligger

väl i linje med 1997 års energipolitiska beslut

eftersom åtgärderna på ett effektivt sätt skall

bidra till att uppfylla gemenskapens prioriterade

mål på energiområdet: försörjningstrygghet,

konkurrenskraft och skyddet för miljön.

Omställningen av energisystemet måste vara

förenlig med de krav som ställs i en strategi mot

klimatförändringar av antropogent ursprung.

Energipolitiskt motiverade internationella

klimatinsatser ingår också som en viktig del i

strategin för minskad klimatpåverkan från

energisektorn. Av särskild betydelse är bilateralt

och multilateralt samarbete avseende utveckling

av energisystemet i Baltikum och Östeuropa

inom ramen för klimatkonventionen. En strategi

för minskad klimatpåverkan från energisektorn

ingår som en del i det energipolitiska beslut som

riksdagen fattade under våren 1997 (prop.

1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.

1996/97:272).

Bortfallet av el till följd av avställningen av

Barsebäcksverket skall kompenseras genom

effektivare energianvändning, elhushållning,

konvertering från el samt tillförsel av el från

andra energikällor. Ett villkor för stängningen av

den andra reaktorn är att bortfallet av

elproduktion kan kompenseras genom tillförsel

av ny elproduktion och minskad användning av

el. Under en femårsperiod lämnas därför

investeringsbidrag till utbyggnad av el- och

värmeproduktion samt till effektivisering och

minskad användning av el i bostadssektorn. En

minskad elanvändning och ett minskat

eleffektuttag är viktiga förutsätt-ningar för att

kompensera bortfallet av elproduktion. Vidare

måste produktionen av el från förnybara

energikällor öka. De energipolitiska riktlinjerna

innebär att investeringsbidrag ges under en

femårsperiod för att stimulera en fortsatt

utbyggnad av ekologiskt uthållig elproduktion.

Även om de föreslagna insatserna beräknas

kompensera för avveckling av två

kärnkraftsreaktorer, med avseende på

energibalansen i landet som helhet, krävs

särskilda åtgärder för att utveckla el- och

värmeförsörjningen i Sydsverige. Regeringen har

därför tillkallat en delegation med detta syfte.

Det är viktigt att möjligheterna att hushålla

med energi och minska elanvändningen

tillvaratas. Riksdagen har beslutat att insatser

skall genomföras för att öka kunskapen om och

stimulera intresset för ekonomiskt och

miljömässigt motiverade energieffektiviseringar.

Dessa åtgärder skall, i kombination med ett

utvidgat europeiskt samarbete för

energieffektivisering, bidra till att ytterligare

minska användningen av el och öka

hushållningen med energi.

I budgetpropositionen för år 1998 (prop.

1997/98:1, utg.omr 21, bet. 1997/98:NU2, rskr.

1997/98:133) redogjordes för det energipolitiska

programmets finansiering. Statens

energimyndighet, som inrättades den 1 januari

1998 har huvudansvaret för att verkställa den

större delen av det energipolitiska programmet.

Den 1 januari 1996 trädde ett nytt regelverk

för elmarknaden i kraft (prop. 1994/95:222, bet.

1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). Det nya

regelverket innebär konkurrens i handeln med el,

vilket skapar förutsättningar för en ökad pris-

och kostnadspress i elförsörjningen och en ökad

valfrihet för kunderna. Nätverksamheten är ett

naturligt monopol som övervakas med stöd av

ellagstiftningen. Den 1 januari 1998 trädde en ny

ellag (1997:857) i kraft (prop. 1996/97:136, bet.

1997/98:NU3, rskr. 1996/97:27). Den nya

ellagen bygger på elmarknadsreformens

principer och innebär i huvudsak en språklig och

redaktionell modernisering av den tidigare

gällande ellagstiftningen.

I samband med beredning av prop.

1997/98:159 Genomförandet av

Europaparlamentets och rådets direktiv om

gemensamma regler för den inre marknaden för

el, m.m., redovisade Näringsutskottet i

betänkandet 1998/99:NU4 Vissa

elmarknadsfrågor som sin uppfattning att

regeringen våren 1999 bör återkomma till

riksdagen med ett förslag om slopat

timmätarkrav för mindre kunder och att de nya

bestämmelserna bör träda i kraft senast den 1

november 1999. Riksdagen beslutade den 4

december 1998 i enlighet med Näringsutskottets

förslag (rskr. 1998/99:53). En proposition om

införande av schablonberäkning på elmarknaden,

m.m. överlämnades till riksdagen våren 1999

(prop. 1998/99:137).

Regeringen har slagit fast att Sverige skall vara

ett föregångsland i omställningen till hållbar

utveckling. Detta mål kräver nya åtgärder inom

samtliga politikområden. Som ett led i detta

arbete har svensk fordonsindustri inbjudits till

ett utökat samarbete kring utveckling av mer

miljövänliga fordon. Såväl ur ett energipolitiskt

som ur ett närings- och transportpolitiskt

perspektiv är det en strategiskt avgörande fråga

att minska utsläppen från transportsektorns

energianvändning. Fordonsindustrins uthålliga

konkurrenskraft är beroende av att

miljöbelastningen i möjligaste mån undanröjs.

Utgångspunkten för samarbetet mellan staten

och näringslivet är en gemensam satsning på ett

forsknings-, utvecklings- och

demonstrationsprogram som skall bidra till att

minska vägtrafikens bidrag till miljöförstöringen

och därmed samtidigt skapa stabila

förutsättningar för en långsiktigt

konkurrenskraftig fordonsindustri.

Programmet kommer att genomföras under

en sexårsperiod från den 1 januari år 2000. För de

statliga insatserna kommer sammantaget att dis-

poneras 500 miljoner kronor av befintliga medel

med 300 miljoner kronor från utgiftsområde 21

Energi och 100 miljoner vardera från

utgiftsområde 22 Kommunikationer och 24

Näringsliv.

Inom ramen för programmet planeras ett

tiotal koordinerade projekt som syftar till att

samlat angripa vägtrafikens miljöproblem.

Projekten avses bedrivas i samverkan med flera

parter och spänner över områden såsom

avgasefterbehandling, avancerad

förbränningsteknik, hybridfordon och

bränslecellsteknologi, viktreduktion,

väginformatik och kompetensförsörjning.

Förutom fordonstillverkarna är avsikten att även

universitet och forskningsistitutioner samt

underleverantörer skall medverka i projekten.

I förhållande till EG:s statsstödsregler bedöms

projekten ligga i linje med av kommissionen

godkända förordningar för forsknings- och

utvecklingsstöd till teknisk utveckling och

energiforskning och behöver således inte

anmälas i särskild ordning. I den mån enskilda

delprojekt skulle bli av sådan storleksordning att

de särkilda rambestämmelserna om stöd till

bilindustrin blir tillämpliga, måste dock anmälan

till kommissionen göras i sådant enskilt fall.

Omställningen av energisystemet ställer krav

på att ny teknik etableras på marknaden. En

viktig del av energipolitiken är därmed att bidra

till att resultat från forsknings- och

utvecklingsverksamhet kommer till användning

kommersiellt. För detta erfordras en konstruktiv

samverkan med näringslivet. I flera regionala

tillväxtavtal för åren 2000 - 2002 är åtgärder inom

energiproduktion och teknikutveckling en

prioriterad del av länens program för tillväxt i

näringslivet. Medel inom utgiftsområdet kan

därför användas för medfinansiering av åtgärder i

regionala tillväxt-avtal.

7.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutveckling

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

867

1 681

1 246

1 446

1 921

1 738

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Se avsnitt 3.3

Förändringar

Under 1998 och 1999 har ett antal förändringar

inträffat med betydelse för utgiftsområdet. I

samband med 1999 års ekonomiska

vårproposition intitierade regeringen en översyn

av bidragen till minskad elanvändning.

Översynen motiverades av indikationer på att

framför allt stöd till eleffektminskande åtgärder

inte ledde till den måluppfyllelse som avsetts.

Översynen har bekräftat dessa indikationer och

regeringen föreslår därför att de

eleffektminskande åtgärderna avskaffas.

Verksamheten under år 2000 bör främst inriktas

på utveckling, med sikte på att ny teknik och nya

metoder skall kunna utnyttjas. En övergripande

utvärdering av det energipolitiska programmets

första år har också genomförts och de viktigaste

slutsatserna redovisas nedan under 3.3.

Mål

Riksdagen beslutade i juni 1997 om mål för

energipolitiken. Energipolitikens mål är att på

kort och lång sikt trygga tillgången på el och an-

nan energi på med omvärlden

konkurrenskraftiga villkor för att främja en god

ekonomisk och social utveckling i Sverige. En

säker tillgång på el till ett rimligt pris är en viktig

förutsättning för den svenska industrins

internationella konkurrenskraft. Energipolitiken

skall utformas så att denna förutsättning bevaras.

Energipolitiken skall skapa villkor för en effektiv

energianvändning och en kostnadseffektiv

svensk energiförsörjning med låg negativ

påverkan på hälsa, miljö och klimat.

Energipolitiken skall underlätta omställningen

till ett ekologiskt uthålligt samhälle.

Energipolitiken skall bidra till ett breddat ener-

gi-, miljö- och klimatsamarbete i

Östersjöregionen.

Prioriteringar

I riksdagens energipolitiska beslut i juni 1997

(prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr.

1996/97:272) har prioriteringar angetts för

verksamheten inom utgiftsområdet.

7.3 Resultatbedömning

7.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Tabell 7.2 Energibalans för åren 1970, 1980, 1990, 1995, 1996, 1997 och 1998 TWh

1970

1980

1990

1995

1996

1997

1998

Inhemsk energianvändning

Därav:

375

380

367

391

401

393

395

Industri

154

148

140

146

148

150

150

Inrikes transporter

56

68

84

87

87

87

88

Bostäder, service m.m.

165

165

143

158

166

156

157

Omvandlings- och

distributionsförluster

Omvandlings- och

distributionsförluster,

FN/ECE1

49

49

34

84

39

171

42

176

50

197

42

173

43

182

Utrikes sjöfart och energi för

icke energiändamål

33

25

31

36

35

40

44

Total användning

Total användning FN/ECE

457

457

439

489

437

569

469

603

485

632

476

607

482

621

Tillförsel av bränslen

Därav:

411

352

292

324

344

331

336

Oljor

350

285

187

203

217

205

209

Naturgas

-

-

9

9

10

9

9

Kol/koks

18

19

31

28

31

27

26

Biobränslen, torv m.m.

43

48

65

85

86

90

92

Vattenkraft, brutto

41

59

73

69

52

70

75

Kärnkraft, brutto

Kärnkraft brutto FN/ECE

-

-

26

76

68

200

70

200

75

222

69

200

73

212

Spillvärme och

värmepumpvärme i fjärrvärme-

anläggningar

-

1

8

8

8

9

9

Netto import av el

4

1

-3

-2

6

-3

-11

Total tillförd energi

Total tillförd energi FN/ECE

457

457

439

489

437

569

469

603

485

632

476

607

482

621

1 Den metod som används av FN/ECE för att beräkna tillförseln från kärnkraften,

uppger den angivna värmemängden från reaktorerna. I FN/ECEs metod ingår

energiomvandlingsför-

lusterna i kärnkraftverken i den totala energitill-förseln, vilket utgör

skillnaden gentemot den metod som Sverige använt sig av.

Källa: Statens energimyndighet

Energibalansen

Tillförseln av energi har varit relativt stabil i

Sverige under de senaste årtiondena. Betydande

förändringar har dock skett när det gäller

fördelningen på energislag. Oljans andel har

minskat kraftigt, medan andelarna för el och

biobränslen har ökat. Den snabba expansionen

av biobränslen hänför sig främst till

fjärrvärmeproduktionen. Den slutliga

användningen av energi har i

ett längre tidsperpektiv sjunkit något inom

industrin samt inom bostads- och servicesektorn.

Variationer förekommer dock mellan åren,

främst beroende på konjunktur- och

temperaturskillnader. Bortsett från tillfälliga

nedgångar har transportsektorns

energianvändning ökat kontinuerligt.

Tabell 7.3 Elanvändning åren 1970, 1980, 1990, 1995, 1996, 1997 och 1998 TWh

1970

1980

1990

1995

1996

1997

1998

Total slutlig användning

Därav:

57,7

86,7

129,1

133,9

132,8

132,9

133,9-

Industri

33,0

39,8

53,3

51,7

50,9

52,7

53,8

Transporter

2,1

2,3

2,5

2,5

2,5

2,4

2,5

Bostäder service m.m.

22,0

43,0

63,3

72,1

73,0

71,1

70,8

Fjärrvärme, raffinaderier

0,6

1,3

10,0

7,5

6,3

6,7

6,8

Distributionsförluster

5,8

8,2

10,7

7,5

9,4

9,8

9,6

Total användning netto

63,4

94,5

139,7

141,4

142,2

142,7

143,5

Källa: Statens energimyndighet

Tabell 7.4 Elproduktion åren 1970,1980,1990,1995,1996,1997 och 1998 TWh

1970

1980

1990

1995

1996

1997

1998

Vattenkraft

40,9

58,0

71,5

67,0

51,0

68,2

73,6

Vindkraft

-

-

0,0

0,1

0,1

0,2

0,3

Kärnkraft

-

25,3

65,3

66,7

71,4

66,9

70,5

Industriellt mottryck

3,1

4,0

3,1

4,2

4,5

4,0

4,5

Kraftvärme

2,4

5,6

2,1

4,7

5,4

5,4

5,1

Kondensanläggningar

12,0

0,9

0,3

0,4

3,6

0,6

0,3

Gasturbiner

0,7

0,2

0,1

0,2

0,0

0,0

0,0

Nettoproduktion

59,1

94,0

142,2

143,4

136,0

145,3

154,2

Nettoimport

4,3

0,5

-2,5

-1,8

6,1

-2,6

-10,7

Källa: Statens energimyndighet

Elbalansen

Sveriges elproduktion har mer än fördubblats

från år 1970 till slutet av 1980-talet. Därefter har

produktionen varit nära nog konstant, bortsett

från variationer som beror på vattentillgången.

Vatten- och kärnkraft svarar under normala

förhållanden vardera för knappt hälften av

elproduktionen. Övrig produktion sker i

huvudsak i kraftvärmeanläggningar i

fjärrvärmenäten och inom industrin. Storleken

och riktningen på utlandshandeln med el varierar

från år till år främst beroende på vattentillgången

i det nordiska elsystemet. Den mycket snabba

ökningen i elanvändningen under 1970- och

1980-talen speglar till en del en övergång från

olja till el inom såväl industrin som

bostadssektorn. Från slutet av 1980-talet har

ökningstakten mattats av väsentligt och de

senaste åren har elanvändningen varit i det

närmaste konstant.

Det energipolitiska programmet

Huvuddelen av 1997 års energipolitiska program

trädde i kraft den 1 januari 1998, vilket medför

att den redovisning av resultat som görs i årets

budgetproposition enbart kan ge en indikativ

bild av programmets effekter. En plan för upp-

följning och utvärdering av det energipolitiska

programmet har tagits fram och en extern

utvärdering av programmets första år har

genomförts. Planen och de huvudsakliga

slutsatserna i utvärdringen redovisas närmare i

avsnitt 3.3.2 respektive 3.3.3.

Utvecklingen på energimarknaderna

Den reformerade elmarknaden utvecklas i positiv

riktning i huvudsak i enlighet med

elmarknadsreformens intentioner. Den nordiska

elhandeln har utvecklats och det planerade

införandet av schablonberäkning har ökat

konkurrenstrycket, vilket har lett till sänkta

elpriser också för elkunder med lägre

förbrukning. Från och med den

1 januari 1998 har Statens energimyndighet, som

är nätmyndighet enligt ellagen, möjlighet att

bedriva tillsyn över elpriser inom

leveranskoncessionsområden. Härigenom har

myndigheten möjlighet att självständigt bedöma

vilka ärenden som skall bli föremål för särskilda

tillsynsinsatser både för elpriser och nättariffer.

Efter myndighetens agerande har betydande

prissänkningar genomförts av de

leveranskoncessionärer som tillämpat högst

priser. Nätavgifterna har varit i stort sett

oförändrade mellan åren 1996 och 1999, vilket

realt sett innebär en liten sänkning av avgifterna.

Tariffskillnaderna mellan nätföretagen har

minskat, men spridningen är fortfarande

betydande. Det bedöms dock generellt finnas

effektiviseringsmöjligheter i nätverksamhet.

Strukturförändringen mot ökad vertikal och

horisontell integration har fortsatt under år 1998.

Omstruktureringen sker främst inom den

kommunala sektorn genom utförsäljning av

kommunalt ägd elhandels- och nätverksamhet.

Ytterligare en trend är att mindre

elhandelsföretag går samman i gemensamt ägda

företag i syfte att skapa sig en starkare ställning

på elhandelsmarknaden.

Ett direktiv om gemensamma regler för den

inre marknaden för naturgas har under år 1998

antagits inom EU (98/30/EG) Direktivet bygger

på samma principer som elmarknadsdirektivet

(96/92/EG), dvs. tillgång till nätet, ömsesidighet,

subsidiaritet och gradvis öppnande av

marknaden, men beaktar samtidigt de särskilda

villkoren för naturgasmarknaden. I direktivet

finns gemensamma regler för överföring,

distribution, leverans och lagring av naturgas.

Medlemsstaterna skall före halvårsskiftet 2000 ha

genomfört direktivet i nationell rätt.

Den särskilda utredare som tillkallades

sommaren 1998 med uppdrag att se över den

lagstiftning som reglerar handel, transporter och

distribution av naturgas och annan rörbunden

energi (dir. 1998:41) skall redovisa sitt uppdrag

den 1 november 1999. Utredaren skall även

beakta frågan om en utvidgning av naturgasnäten

i Norden och Östersjön.

Ett delbetänkande har lämnats den 1 februari

1999 (SOU 1999:5) Effektiva värme- och

miljölösningar. I betänkandet föreslås bl.a. att

åtgärder vidtas för att främja uppbyggnad av

effektiva värmeförsörjningssystem. Statens

energimyndighet har inlett en kartläggning av

värmemarknadens struktur och funktion.

Kartläggningen skall redovisas till regeringen den

1 november 1999 och utgöra underlag för

eventuella åtgärder för att effektivisera

värmemarknaden.

Utnyttjandet av förnybara energislag har

underlättats

Vad gäller förnybara energislag har kostnaderna

för insatsvaror och teknik blivit lägre, teknikens

tillgänglighet och effektivitet har ökat.

Kostnadsskillnaden mellan elproduktion baserad

på förnybara energikällor och konventionell

fossilbaserad elproduktion är emellertid

fortfarande betydande. Totalt installerades 48

MW ny vindkraft under år 1998. Nytillkommen

eleffekt för biobränsleeldade kraftvärmeverk

som beviljats bidrag under år 1998 uppgick till 84

MW. I befintliga anläggningar har dock

nyttjandetid och elproduktion varit lägre än vad

som tidigare beräknats, vilket delvis kan förklaras

av ändrade förutsättningar efter

elmarknadsreformen.

Kompletterande miljö- och klimatpolitiska

styrmedel

För att integrera miljöhänsyn och åtgärder för en

hållbar utveckling krävs en balans mellan

kompletterande styrmedel. Skatteinstrumentet

kan till en del bidra till måluppfyllelsen. Men det

finns också ett behov av att utveckla och

introducera nya typer av styrmedel som

komplement till lagstiftning, skatter och

subventioner. Sådana alternativa styrmedel bör

bygga på dialog, öppenhet, information,

rådgivning och kunskapsspridning. Härutöver är

också öppna och väl fungerande marknader en

viktig förutsättning för hållbar utveckling.

Därför måste de styrmedel som utnyttjas

utformas så att de samverkar med den positiva

utveckling som sker på marknaderna.

För att främja en sådan utveckling har dels en

expertutredning tillsatts om möjligheterna att

utnyttja s.k. flexibla mekanismer i

klimatpolitiken (dir. 1999:25), dels en förstudie

genomförts om möjligheterna att utnyttja

överenskommelser med industrin om

energieffektivisering. Vidare pågår ett projekt för

att tillsammans med näringslivet utarbeta en

strategi för hur en hållbar utveckling av

användningen av biobränsle kan främjas genom

information och utbildning.

7.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

Effektiva energimarknader

Under denna rubrik redovisas nätmyndighetens

(Statens energimyndighet) tillsyn av

nätverksamhet och leveranskoncessioner. Vidare

ingår Affärsverket svenska kraftnäts (Svenska

kraftnät) verksamhet och tillståndsärenden enligt

ellagen och rörledningslagen.

Nätmyndigheten har genomfört tillsyn och

prövning av nättariffer och elpriser inom

leveranskoncession. Tillsynsarbetet har under

året koncentrerats på tillsyn av skäliga elpriser.

Arbetet med nättariffer har under 1998 främst

inriktats på metodutveckling. Arbete har också

påbörjats i syfte att utveckla en analysmodell för

att kartlägga eventuell otillåten subvention från

nätföretag till övriga koncernföretag.

Utvecklingen på elmarknaden under år 1998 har

följts upp bl.a. beträffande nättariffer och

elhandelspriser. Informationsinsatser riktade till

elmarknadens aktörer har genomförts i syfte att

sprida kunskap om de nya förutsättningarna på

elmarknaden.

Nätmyndigheten har vidare på regeringens

uppdrag genomfört en översyn och tagit fram

förslag till ändrade regler beträffande icke

koncessionspliktiga nät. På regeringens uppdrag

har energimyndigheten i samarbete med Svenska

kraftnät också genomfört en översyn av

reservkraftbehovet i det svenska elsystemet.

Myndigheternas rapport har behandlats vid en

hearing med berörda aktörer på marknaden.

Svenska kraftnät har på ett affärsmässigt sätt

förvaltat och drivit stamnätet med de statligt

ägda utlandsförbindelserna, samt fullgjort sin

uppgift beträffande systemansvar och

balansavräkning. Sedan våren 1998 är Svenska

kraftnät tillsammans med den finska

motsvarigheten Fingrid Oy hälftendelägare i den

finska elbörsen EL-EX som är under integration

med Nord Pool. I samband med detta justerades

gränstariffen i spothandeln med Finland. Den 1

mars 1999 togs gränstariffen bort helt för

elspothandel. Under 1998 bildades Nord Pool

Consulting AS med Svenska kraftnät, Statnett

och Nord Pool som lika delägare.

Under 1998 har aktiviteterna för att anlägga

en likströmsförbindelse mellan Sverige och

Polen fortsatt. SwePol Link AB svarar för dessa

aktiviteter.

En översyn av systemet med

leveranskoncessioner (LEKO-utredningen)

inleddes sommaren 1998 genom uppdrag till en

särskild utredare (dir. 1998:37 och

tilläggsdirektiv 1998:82). I uppdraget ingår bl.a.

att överväga behovet av ett fortsatt skydd för

elkunder med låg förbrukning och för den

småskaliga elproduktionen. Vidare ingår att med

förtur överväga ett undantag för elkunder med

låg förbrukning från kravet på timvis mätning. I

samband med beredning av prop. 1997/98:159

Genomförandet av Europaparlamentets och

rådets direktiv om gemensamma regler för den

inre marknaden för el, m.m., redovisade

Näringsutskottet i betänkandet 1998/99:NU4

Vissa elmarknadsfrågor som sin uppfattning att

LEKO-utredningens uppdrag borde skärpas och

preciseras bl.a. vad gäller slopandet av

timmätarkravet för de små elkonsumenterna.

Regeringen borde våren 1999 återkomma med

förslag till nya bestämmelser som kunde träda i

kraft senast den 1 november 1999. Riksdagen

beslutade den 4 december 1998 i enlighet med

Näringsutskottets förslag (rskr. 1998/99:53).

Med anledning av riksdagens ställningstagande

gavs utredningen den 11 februari 1999 genom

nya tilläggsdirektiv (dir. 1999:19) i uppdrag att

med förtur behandla vissa frågor som

sammanhänger med införandet av ett system för

schablonberäkning av elleveranser. På

regeringens uppdrag har också Svenska kraftnät

i samråd med Energimyndigheten, parallellt med

utredningsarbetet, tagit fram förslag till system

för schablonberäkning av elleveranser som skall

träda i kraft den 1 november 1999. En

proposition om införande av schablonberäkning

på elmarknaden, m.m. överlämnades till

riksdagen våren 1999 (prop. 1998/99:137).

En särskild utredare tillkallades sommaren

1998 med uppdrag att se över den lagstiftning

som reglerar handel, transporter och distribution

av naturgas och annan rörbunden energi (dir.

1998:41). Översynen görs mot bakgrund av bl.a.

genomförandet av EG:s naturgasdirektiv.

1997 års energipolitiska program

Plan för uppföljning och utvärdering av 1997 års

energipolitiska program

Närings- och handelsdepartementet gav i juni

1998 i uppdrag åt en arbetsgrupp att lämna

förslag till en plan för uppföljning och

utvärdering av 1997 års energipolitiska program.

Arbetsgruppen har bestått av representanter från

Närings- och handels-, Finans-, Inrikes-,

Kommunikations- Miljö- och

Utbildningsdepartementen samt

Energimyndigheten, Ekonomistyrningsverket

och Statskontoret. Statskontoret har varit

sekretariat för arbetsgruppen.

I arbetsgruppens uppdrag har ingått att

- lämna förslag till utformning, inriktning

och omfattning av en extern utvärdering

av det energipolitiska programmet

- granska och lämna eventuella förslag på

förändringar av nu gällande

verksamhetsmål för programmet

- lämna förslag om nyckeltal, indikatorer

eller resultatmått

- kartlägga möjliga indirekta effekter av

åtgärderna

- lämna förslag om sådana datainsamlings-,

utrednings- och forskningsprojekt som

kan anses vara nödvändiga för att kunna

genomföra en allsidig utvärdering som

inkluderar systemeffekterna.

Arbetsgruppens förslag utgår dels från de

beslutssituationer resultaten skall användas i, dels

vilka frågor som bör besvaras vid uppföljning

och utvärdering.

De beslutssituationer som särskilt

uppmärksammas är

- den årliga resultatredovisningen

- bedömning av om villkoren för

avställning av den andra reaktorn i

Barsebäck är uppfyllda

- beslut om hur framtida avställning av

kärnkraftsreaktorer skall genomföras

- utvärdering i efterhand av det

energipolitiska programmet.

Det kan även vid andra tillfällen finnas behov av

olika resultatredovisningar.

Tabell 7.5 Redovisningstillfällen för det energipolitiska programmet

Tidpunkt för redovisning

Typ av redovisning

Årligen

Uppföljning

Andra halvåret 2000/början av

2001

Utvärdering av måluppfyllelse

Andra halvåret 2001/början av

2002

Halvtidsutvärderingar

2003 resp. 2005

Utvärderingar i efterhand

Arbetsgruppen föreslår att ansvaret för

uppföljningarna bör ligga på den myndighet som

ansvarar för åtgärden. Utvärderingar föreslås

utföras av externa utvärderare utanför

myndigheten.

De frågor arbetsgruppen utgått från i sina

förslag om vad som bör besvaras vid uppföljning

och utvärdering av programmets kortsiktiga

åtgärder är följande:

- Vad har hänt?

- Har målen uppfyllts?

- På vilket sätt har programmets åtgärder

påverkat förändringarna?

- Vilka effekter har programmet haft?

- Är insatserna kostnadseffektiva?

Den första frågan "Vad har hänt?" skall besvaras i

den årliga uppföljningen. Ansvarig myndighet

redovisar uppgifter om detta till regeringen och

denna redovisning ligger sedan till grund för vad

som redovisas till riksdagen i

budgetpropositionen och vårpropositionen.

Myndigheternas uppföljning speglar, med hjälp

av ett antal nyckeltal, resultat och förändringar

sedan åtgärden sattes in. Arbetsgruppen ger i sin

rapport förslag på sådana nyckeltal. Dessa

innehåller såväl prestationsmått som effektmått.

Exempel på prestationsmått är antal ansökningar,

sökt belopp samt administrativ kostnad.

Exempel på effektmått är normalårsberäknad

årlig elreduktion eller elproduktion, miljöutsläpp

samt ekonomiska mått som kostnad per kWh.

Förutsättningarna för att ta fram och redovisa

de föreslagna resultat- och effektmåtten varierar.

Ibland kan nyckeltalen grundas på faktiska

observationer, i andra fall får

schablonberäkningar användas. I några fall krävs

även viss metodutveckling.

För att kunna besvara den andra frågan "Har

målen uppfyllts?" krävs en måluppfyllelseanalys,

vilket innebär att de resultat som konstaterats i

uppföljningen ställs i relation till uppsatta mål för

programmet. Måluppfyllelseanalysen underlättas

om målen är tydligt formulerade, avser relevanta

effekter av åtgärden samt är mätbara.

Arbetsgruppen har givit några förslag till

omformuleringar av verksamhetsmålen.

För att få svar på den tredje frågan "På vilket

sätt har programmets åtgärder påverkat

förändringarna?" krävs att utvärderaren

analyserar i vilken utsträckning programmets

åtgärder har bidragit till de konstaterade

förändringarna. Därutöver krävs en analys av

vilka externa faktorer som också har påverkat

resultatet. Analyser bör exempelvis göras av

vilken betydelse

- de statliga bidragen har haft vid olika

aktörers investeringsbeslut

- teknikupphandlingen har haft för

utvecklingen och marknadsetableringen

av ny teknik

- informationen har haft för

kunskapsuppbyggnad och

beteendeförändringar vad avser

energieffektiviseringar.

I rapporten beskrivs några externa faktorer som

bedöms påverka utfallet av programmet. Dessa

är:

- utvecklingen på elmarknaden

- utformningen av energiskatterna

- internationella överenskommelser om

utsläpp av klimatpåverkande gaser.

Den fjärde frågan "Vilka effekter har

programmet haft?" skall besvaras genom en

analys av vilka direkta och indirekta samt avsedda

och oavsedda effekter åtgärderna har lett till.

Arbetsgruppen ger exempel på några tänkbara

effekter av programmet. Dessa rör bl.a.

förändringar av elproduktion och elanvändning,

miljöutsläpp, klimatpåverkande utsläpp och

sysselsättningen.

Den sista frågan "Är insatserna

kostnadseffektiva?" kan besvaras genom att

beräkna kostnad per inbesparad kWh eller per

producerad kWh. Därefter kan åtgärder inom

respektive kategori jämföras med varandra.

Dessa beräkningar går dock inte att utföra för

alla åtgärder. Även i de fall sådana nyckeltal inte

är möjliga att beräkna kan dock andra typer av

bedömningar göras av kostnadseffektiviteten.

Jämförelser bör, förutom mellan olika åtgärder i

omställningsprogrammet, också göras med andra

möjliga insatser som nu inte ingår i

omställningsprogrammet. Genom en sådan

bredare ansats ges ett bättre underlag för

politiska beslut vad gäller kost-

nadseffektiviteten i olika möjliga insatser.

Omställningsprogrammets långsiktiga

åtgärder omfattar stöd till energiforskning,

energiteknikstöd och introduktion av ny

energiteknik. Stödet till energiforskning är

inriktat på grundforskning och tillämpad

forskning medan de övriga stödformerna i

huvudsak går till senare skeden i

teknikutvecklingen.

Arbetsgruppen föreslår att

resultatredovisningen utgår från tre begrepp:

- kvalitet

- relevans

- teknikområdens kommersiella mognad.

När det gäller mätning av kvalitet på

grundläggande forskning finns etablerade

metoder t.ex. s.k. peer review. Kvalitetsmått

anger främst den inomvetenskapliga kvaliteten,

men kan också ha betydelse vid bedömningar om

ytterligare forskningsbehov.

Relevansen kan bedömas genom särskilda

relevansutvärderingar. Dessa kan genomföras

genom att oberoende sakkunniga får bedöma

relevansen i genomförda projekt. Exempel på

nyckeltal som kan vara aktuella för att bedöma

relevansen är antal erhållna patent och hur dessa

utnyttjats. I de fall där medfinansiering från

näringslivet förutsätts kan relevansen också

mätas genom att studera i vilken utsträckning

näringslivet bidrar med finansiering av olika

projekt.

Arbetsgruppen föreslår att en ny typ av

resultatredovisning bör införas för de långsiktiga

åtgärderna. Förslaget innebär att redovisningen

orienteras mot utveckling och introduktion av

specifika tekniker. För flertalet teknikområden

bedöms hur långt teknikutvecklingen kommit

utifrån den kommersiella mognaden.

Bedömningarna görs för hur situationen är idag,

om 10 respektive 20 år.

Den föreslagna redovisningen kräver vissa

utvecklingsinsatser av i första hand

Energimyndigheten, men uppgifter bör kunna

samlas in för verksamhetsåret 1999.

Till de långsiktiga åtgärderna räknas även

energipolitiskt motiverade internationella

klimatinsatser. Arbetsgruppen lämnar förslag på

resultatredovisning även för denna åtgärd, men

förslaget får betraktas som preliminärt.

Energimyndigheten har i uppdrag att upprätta en

plan för rapportering av projekt i enlighet med

de rekommendationer som formulerats inom

ramen för klimatkonventionen.

Vid sidan om det energipolitiska programmet

kan lokala investeringsstöd lämnas till

kommuner för åtgärder som bl.a. minskar

belastningen på miljön, effektiviserar

energianvändningen, gynnar användningen av

förnybara råvaror m.m. Vissa åtgärder som kan

ges stöd enligt omställningsprogrammet kan

även erhålla stöd från de lokala

investeringsprogrammen.

Arbetsgruppen föreslår att de åtgärder som

genomförts inom ramen för de lokala

investeringsprogrammen, men som skulle

kunnat få stöd genom omställningsprogrammet,

särredovisas. Energimyndigheten bör ansvara för

denna redovisning med hjälp av underlag från

Regeringskansliet. Syftet är att få en samlad

redovisning av likadana åtgärder, oavsett från

vilket program stödet getts.

Åtgärder på kort sikt

Åtgärder på kort sikt inom ramen för 1997 års

energipolitiska program omfattar bidrag för att

minska elanvändningen, bidrag till investeringar i

elproduktion från förnybara energikällor samt

åtgärder för effektivare energianvändning.

Statens energimyndighet har under 1998

beviljat bidrag till 143 vindkraftsaggregat med en

beräknad årsproduktion på 225 GWh el och en

total effekt på drygt 101 MW. Sex anläggningar

för produktion av biobränslebaserad kraftvärme

med en sammanlagd eleffekt på 84 MW har

beviljats bidrag.

Statens energimyndighet har på regeringens

uppdrag, i samråd med Fiskeriverket,

Naturvårdsverket och övriga berörda

myndigheter, tagit fram riktlinjer för

miljöanpassad vattenkraft. En viktig aspekt är de

kultur- och miljöinsatser som man kan göra i

samband med utbyggnaden. Uppdraget

redovisades den 1 april 1999.

Sammanfattningsvis innebär dessa riktlinjer att i

princip bara effektivisering, ombyggnad eller

återuppbyggnad av befintliga anläggningar kan

komma ifråga för bidrag. Anläggningen skall

vara av typen strömkraftverk och i vissa fall skall

vandringsväg för fisk anordnas. En gällande

vattendom måste finnas. Efter att kraven för

miljöanpassad vattenkraft preciserats har bidrag

till investering i småskalig vattenkraft beviljats

till 7 anläggningar med en sammanlagd effekt på

2 MW.

Åtgärder på lång sikt

Åtgärder på lång sikt inom ramen för 1997 års

energipolitiska program omfattar stöd till

energiforskning samt utveckling och

demonstration av ny energiteknik. Statens

energimyndighet skall den 15 december 1999

redovisa en strategi för arbetet med forskning

och utveckling, demonstration,

teknikupphandling och marknadsintroduktion.

Strategin skall omfatta ett nationellt såväl som ett

internationellt perspektiv med särskild betoning

på forskningssamarbetet inom EU. Strategin

skall utgå dels från en övergripande bedömning

av utvecklingen av energisystemet och dels en

bedömning av insatsområdenas utvecklingsfas

utifrån såväl ett inomvetenskapligt som ett

bredare samhälleligt perspektiv. Myndigheten

skall även göra en prioritering av insatsområden

och forskningsbehov med utgångspunkt i

förväntade kunskapsbehov på lång sikt för

lagring, tillförsel, distribution, omvandling och

användning av energi. Av särskild betydelse för

det fortsatta långsiktiga arbetet med insatser som

skall bidra till omställningen av energisystemet är

att skapa förutsättningar för att

forskningsresultat nyttiggörs.

Medlen inom det långsiktiga programmet kan

disponeras för stöd till grundforskning,

industriell forskning, utvecklingsarbete före

marknadsintroduktion och teknikupphandling i

programlagda insatser eller fristående projekt.

Stödformerna kan kombineras. En

sammanställning av de skilda stödformerna görs i

tabellen nedan.

Tabell 7.6 Olika stödformer inom det energipolitiska

programmets långsiktiga del

Energiforskning

Energiteknikstöd

Introduktion av ny

energiteknik

Grundforskning

Grundforskning

-

Industriell forskning

Industriell forskning

-

-

Utvecklingsarbete

före

marknadsintrodukti

on

Utvecklingsarbete

före

marknadsintrodukti

on

-

-

Teknikupphandling

Programlagda

insatser

Programlagda

insatser

-

Fristående projekt

Fristående projekt

Fristående projekt

Statens energimyndighet har vidare inlett arbetet

med att utveckla en strategi för de långsiktiga

åtgärderna i programmet. Denna skall redovisas

till regeringen den 15 december 1999.

Energipolitiskt motiverade internationella klimat-

insatser

I december 1997 fattade klimatkonventionens

parter beslut om det s.k. Kyotoprotokollet.

Inom ramen för EU:s gemensamma åtagande har

Sverige godtagit men ännu inte ratificerat

protokollet. Protokollet innehåller artiklar om

gemensamt genomförande. Diskussioner och

förhandlingar om regler och riktlinjer för

gemensamt genomförande pågår alltjämt. Vid

den fjärde partskonferensen i november 1998

beslutades om ett handlingsprogram för

utredning av regler och riktlinjer med sikte på ett

beslut år 2000. Regelverket för

investeringsprojekt i utvecklingsländer, den s.k.

mekanismen för en ren utveckling, skall

prioriteras.

Energipolitiskt motiverade insatser mot

klimatförändringar innefattar investeringsprojekt

för att minska eller begränsa utsläpp av

klimatpåverkande gaser i bl.a. Östeuropa.

Projekten bedrivs för att utveckla

Kyotoprotokollets flexibla mekanismer. Sedan

verksamheten inleddes 1993 har t.o.m. november

1998 redovisats 66 genomförda eller pågående

projekt varav 55 var färdigställda. Flertalet

projekt avser konvertering av värmepannor till

biobränsledrift. Fletalet projekt har genomförts i

Estland och Lettland.

Avsikten med programmet är att vinna

erfarenheter av åtgärder mot klimatförändringar

inför ett system med s.k. gemensamt

genomförande inom ramen för

klimatkonventionen och att delta i pilotfasen för

sådana insatser. Med gemensamt genomförande

avses en bilateral eller multilateral

överenskommelse enligt vilken länder med höga

kostnader för åtgärder mot utsläpp investerar i

länder med låga åtgärdskostnader i gengäld. De

länder som investerar erhåller någon form av

kreditering att räkna av mot egna utsläpp.

7.3.3 Effekterna av de statliga insatserna

Effektiva energimarknader

Under verksamhetsåret 1998 har

nätmyndigheten (Statens energimyndighet)

genom en aktiv tillsyn av nätverksamheten samt

regelbunden prisuppföljning för nättariffer och

elpriser aktivt bidragit till elmarknadens

utveckling. Myndigheten har bedrivit

metodutveckling för att höja kvalitet och

effektivitet i det kommande tillsynsarbetet

samtidigt som myndighetens ansvarsområde

tydliggjorts bl.a. genom lagtillämpning och

informationsinsatser. Förändringen i

lagstiftningen vad avser tillsyn över elpriser inom

leveranskoncessionsområden har vidare medfört

att myndigheten effektivare kan bedriva

tillsynsarbetet eftersom myndigheten numera

självständigt kan avgöra vilka ärenden som ska

bli föremål för särskilda tillsynsinsatser. Det

totala antalet oavslutade ärenden har minskat

med en tredjedel.

Tillsynsarbetet har under året koncentrerats

till tillsyn av skälighet i elpriser. Den tillsyn som

nätmyndigheten genomfört år 1998 över vissa

leveranskoncessionärer har bidragit till att flera

av dessa genomfört eller aviserat sänkningar av

sina elpriser, särskilt till kunder med låg

elförbrukning. Tillsyn av priser för handel med el

inom leveranskoncession har lett till nio

förlägganden om sänkning av priset. Ett antal

företag har utan tillsynsmyndighetens ingripande

sänkt sina nättariffer. Bland principiellt

betydelsefulla beslut avseende prövningsärenden

återfinns beslut om villkoren för ersättning för

småskalig elproduktion. Myndigheten har vid sin

bedömning tillämpat en ny metod för beräknad

ersättning.

Genom det takpris på timregistrerande

mätutrustning som infördes den 1 juli 1997 har

möjligheterna att delta i handeln med el ökat för

elkunder med låg förbrukning. Inför införandet

av schablonberäkning ökar nu konkurrensen om

dessa kundkategorier med sänkta elpriser som

följd.

Det utredningsarbete som genomförts av bl.a.

nätmyndigheten har resulterat i vissa förslag till

lagändringar beträffande bl.a. straffavgift vid

försenad eller felaktig årsrapport för

nätverksamhet och tariffutjämning vid

samredovisning av nätområden. Arbetet har

också påvisat ytterligare utredningsbehov, bl.a.

beträffande åtgärder för att förhindra s.k.

korssubventionering på elmarknaden,

åstadkomma tariffutjämning mellan glesbygds-

och tätortskunder och rationalisering av

nätverksamhet.

Svenska kraftnät skall medverka till att det

nordiska samarbetet inom elförsörjningen

utvecklas. Svenska kraftnäts samarbete med

stamnätsoperatörerna i Norge och Finland har

underlättat elhandeln mellan länderna och skapat

förutsättningar för en ytterligare fördjupning av

samarbetet bl.a. beträffande elbörser och

gemensamma tarifferingsprinciper.

Sedan våren 1998 är Svenska kraftnät

tillsammans med den finska motsvarigheten

Fingrid Oy hälftendelägare i den finska elbörsen

EL-EX som är under integration med Nord

Pool. I samband med detta justerades

gränstariffen i spothandeln med Finland. Den 1

mars 1999 togs gränstariffen bort helt för denna

elspothandel.

Initiala problem med den s.k.

balansavräkningen har hanterats. För närvarande

pågår en översyn av bestämmelserna om

mätning, rapportering och balansavräkning på

elmarknaden som ett led i en övergång till s.k.

schablonberäkning för mindre kunder. Den nya

modell för schablonberäkning som Svenska

kraftnät på regeringens uppdrag tagit fram i

samråd med Energimyndigheten innebär delvis

nya rutiner för Svenska kraftnäts arbete med

balansavräkningen.

Svenska kraftnät har på regeringens uppdrag

redovisat problem och risker vid

millenniumskiftet inom elförsörjningen. Svenska

kraftnät bedömer att man ej behöver räkna med

någon utökad risk för elavbrott i Sverige

förutsatt att arbetet genomförs enligt redovisade

planer.

Europeiska kommissionens uppföljning av

genomförandet av EG:s elmarknadsdirektiv

behandlar behovet av ytterligare

harmoniseringsåtgärder på elområdet, bl.a.

beträffande överföringstariffer,

miljöbestämmelser och relationen till tredje land.

Kommissionen arbetar med ett förslag till

direktiv om stöd till förnybar elproduktion på

den inre marknaden för el.

Den utredning som initierats när det gäller

regler för naturgas och annan rörbunden energi

kommer att ge underlag för ett genomförande av

EG:s gasmarknadsdirektiv i svensk lagstiftning.

Regeringen anser att det vid sidan av

elmarknaden också finns ett behov av insatser på

andra marknader inom energiområdet för att

skapa förutsättningar för effektiva marknader.

Statens energimyndighet arbetar för

närvarande med att analysera situationen på

värmemarknaden. En av uppgifterna som ingår i

uppdraget är att studera konkurrenssituationen

på framförallt fjärrvärmemarknaden. Beroende

på resultatet av Energimyndighetens arbete kan

det finnas anledning för regeringen att gå vidare

inom detta område med avsikt att förbättra och

under-

hålla marknadsfunktionen för att även denna

marknad ska fungera på ett effektivt sätt.

Regeringen avser att återkomma angående

åtgärder på värmeområdet.

1997 års energipolitiska program

Utvärdering av åtgärder på kort sikt

Utvärderingen av det första verksamhetsåret

inom 1997 års energipolitiska program ger en

helhetsbild av förväntade effekter av fattade

beslut om stöd och utbetalningar av medel under

1998 enligt tabell nedan.

Tabell 7.7 Effekter och måluppfyllelse av kortsiktiga åtgärder

Insatsområde

Stöd

Mål i TWh år

2002

1998 effekt TWh

1998-CO2 effekt

tton/år

Hög1

1998-CO2 effekt

tton/år

Låg2

Minskad elanvändning

Fjärrvärmeanslutning

Eleffektminskande åtg

Konvertering från elvärme

Totalt

1,5

-

-

1,5

0,220

0,027

0,105

0.352

+181

-

+3

+184

-217

-27

-103

-347

Investeringar i

elproduktion från

förnybara energikällor

Biobränslebaserad kraftvärme

Vindkraft

Småskalig vattenkraft

Upphandling av ny

elproduktionsteknik

Totalt

0,75

0,5

0,25

-

1,5

0,366

0,225

0,0

-

0,591

0

0

0

-

0

-360

-221

-

-

-581

Effektivare

energianvändning

Information och utbildning

Kommunal energirådgivning

Teknikupphandling

Märkning och certifiering

Totalt

-

-

-

-

0,0

-

-

-

-

-

-

-

-

-

-

-

-

-

-

Totalt

3,0

0,943

+184

-928

Måluppfyllelse i %

-

31,4

-

-

Anvisade/förbrukade

medel, miljoner kronor

2.900

870

-

-

Förbrukade medel i %

-

30

-

-

1 Beräkning givet ett antagande att den el som ersätts skulle ha producerats med

 kärnkraft

eller vattenkraft.

2 Beräkning givet ett antagande att den el som ersätts skulle ha producerats med

 koleldad

kondenskraft.

I tabellen anges för varje stöd den förväntade,

beräknade effekten på elsystemet av den

verksamhet som genomförts under år 1998 samt

den resulterande effekten på koldioxidutsläpp.

Det framgår att verksamheten under 1998

sammantaget förväntas resultera i minskad

elanvändning respektive ökad eltillförsel

motsvarande 0,949 TWh per år. Detta motsvarar

en förväntad mål-uppfyllelse på 31,4 procent, om

man relaterar det till målsättningen på 3 TWh.

Detta är exklusive eventuella effekter från

åtgärderna för effektiv energianvändning som

det inte finns några uppmätta effekter av.

En förväntad måluppfyllelse med 31,4 procent

har således uppnåtts med 30 procent av medlen. I

utvärderingen bedöms emellertid att åtgärderna

för minskad elanvändning för hela perioden inte

kommer att kunna uppfylla målsättningarna i

samma takt som under början av år 1998.

Orsaker till detta är bl.a. att enligt Boverkets

bedömning kommer betydligt färre ansökningar

om stöd för konvertering till individuell

bränsleeldning att inkomma per år under resten

av perioden jämfört med vad som gällde under

1998. Totalt bedöms de kortsiktiga åtgärderna

leda till

en minskad årlig elanvändning respektive ökad

eltillförsel motsvarande 2,4 TWh till år 2002. En

förutsättning för denna bedömning är att

åtgärderna fortsatt genomförs med samma

utformning. Utvärderingen pekar således

indikativt på att de kortsiktiga åtgärderna med

nuvarande utformning inte kommer att uppfylla

målet på 3 TWh till år 2002. Utvärderingen pekar

på att de största bristerna finns inom åtgärderna

för minskad elanvändning, framförallt

eleffektminskande åtgärder, vilket bekräftar

tidigare uppföljningar och ger stöd för de

förändringar i bidragen som regeringen föreslår i

denna proposition.

Specifikt för verksamheten med bidrag till

minskad elanvändning konstateras följande i

utvärderingen. Målet för verksamheten är att

minska elanvändningen vid uppvärmning av

bostäder och lokaler. Av stödets tre delar är det

enbart för anslutning till fjärrvärme som ett

kvantitativt mål har satts upp, nämligen 1,5

TWh. Enligt Boverkets och Energimyndighetens

bedömning kan elanvändningen minska med ca

350 GWh som följd av de bidrag som hitintills

har beviljats under perioden. Fram till slutet av

1998 hade 439 miljoner kronor fördelats.

Anslaget omfattar 1 650 miljoner kronor under

en 5-årsperiod.

Vad gäller effekter på koldioxidutsläppen

beror resultatet av insatserna på vilka antaganden

man gör beträffande produktionssätt för den

borttagna elen. Vid ett antagande att elen

produceras i kärnkraftverk eller vattenkraftverk

får åtgärden till resultat att koldioxidutsläppen

ökar med ca 0,18 miljoner ton koldioxid. Om

man istället antar att elen produceras i ett

koleldat kondenskraftverk minskar

koldioxidutsläppen med ca 0,35 miljoner ton

koldioxid. (Se tabell 3.7).

Utvärderingen visar att målen för

verksamheten inte kan nås med den

konverteringstakt som uppnåtts under 1998. Det

skulle under dessa omständigheter ta 10 år att nå

målet. Stödet har dock påverkat hushållens

investeringar och det har bidragit till att minska

elanvändningen. Åtgärderna har dock inte

fungerat så effektivt som förväntat.

Då det gäller bidraget för effektminskande

åtgärder visar utvärderingen att den inte är ett

effektivt sätt att åtgärda ett eventuellt

effektproblem. Hushållens maxlastperiod infaller

vid en annan tidpunkt än vad den nationella

maxlastperioden gör. Dessutom visar

utvärderingen att installation av kaminer är ett

mycket dyrt sätt att minska elanvändningen.

Då det gäller fjärrvärme är

konverteringstakten för långsam i förhållande till

målet. Skälen till detta är enligt utvärderingen

dels de låga elpriserna dels att kostnaden för

konvertering inte sjunker.

Utvärderingen visar att det finns ett behov av

nytänkande då det gäller åtgärderna för minskad

elanvändning för uppvärmning av bostäder och

lokaler. Den främsta orsaken till detta är höga

kostnader för konvertering i kombination med

låga elpriser.

Löpande uppföljning av kortsiktiga åtgärder

Det finns en stor efterfrågan på bidrag för att

minska elanvändningen. När det gäller bidrag till

investeringar i elproduktion från förnybara

energikällor kan konstateras att det finns en

efterfrågan som relativt väl motsvarar anvisade

medel till biobränsleeldade kraftvärmeverk.

Utvecklingen i inkommande ansökningar visar

på en betydande efterfrågan på stöd till

vindkraftverk. Vad gäller stödet till småskalig

vattenkraft förväntas ansökningar om bidrag bli

betydligt lägre än anvisade medel.

Energimyndigheten skall också utveckla ett

upphandlingsförfarande i syfte att på sikt

reducera kostnaderna för elproduktion från

förnybara energikällor. Verksamheten har inletts

med metodutvecklingsarbete, vilket bedöms som

nödvändigt innan de närmare föreskrifterna för

stödet kan fastställas.

Fram till slutet av april 1998 hade ansökningar

om bidrag för konvertering till fjärrvärme av

totalt 15 000 lägenheter inkommit till

länsstyrelserna. Antalet ansökningar om bidrag

för konvertering till individuell bränsleeldning

och eleffektminskande åtgärder är 6 800

respektive 19 000. Statens energimyndighet och

Boverket har beräknat att hittills beviljade bidrag

kan leda till en minskning av den årliga

elanvändningen för uppvärmning med 111 GWh.

Kostnaden varierar mellan de olika åtgärderna.

Regeringen anförde i propositionen

(1996/97:84) om en uthållig energiförsörjning

att det finns ett behov av att minska kostnaden

framför allt för konvertering av direktverkande

el till annat distributionssystem. Denna slutsats

kvarstår.

Åtgärder på lång sikt

De uppsatta målen för de långsiktiga åtgärderna

har två huvudinriktningar, mål som är inriktade

på dels forskning och dels utveckling av ny

energiteknik och ökad användning av renare och

effektivare energiteknik. Det finns således inga

kvantitativa och tidsbestämda mål uppsatta för

de långsiktiga åtgärderna.

Huruvida forskningsmålen om att etablera

relevant forskning av hög kvalitet är uppfyllda

kommer först att kunna bedömas vid avslutning

av de enskilda forskningsprogrammen och

projekten. År 2000 avser Statens

energimyndighet att initiera tio utvärderingar av

program enligt följande: bränsleceller

grundläggande, bränsleceller tillämpade, termiska

processer elproduktion, elanvändning, tillämpad

förbränningsteknik, fjärrvärme, miljövänliga kyl-

och värmemaskiner, bioenergisystemstudier,

energi ur avfall, processintegrering i industrin.

Det långsiktiga programmet avses bidra till

ökad användning av ny energiteknik först på 10-

15 års sikt vilket försvårar den årliga

resultatbedömningen. Statens energimyndighet

har därför år 1998 inlett arbetet med att utveckla

metoder för att prognosticera ny energitekniks

tekniska och kommersiella mognad. Syftet är att

dessa prognoser skall visa hur de medel som

årligen disponeras inom ramen för det

långsiktiga programmet förväntas bidra till

utveckling av ny energiteknik och ökad

användning av renare och effektivare

energiteknik.

Redovisning av exempel på insatser inom

området görs nedan.

Konkurrensneutrala forsknings- och utveck-

lingsinsatser rörande energieffektivisering stöds

dels inom skogsindustrin genom

branschforskningsinstitutet STFI och dels inom

järn- och stålindustrin genom

branschorganisationen Jernkontoret.

Energieffektiviseringsinsatserna omfattar vidare

marknadsnära demonstration av ny energiteknik

och teknikupphandling på områden som t.ex.

matförvaring och belysning.

Traditionella kiselsolceller kan inte ens på lång

sikt bli konkurrenskraftiga i nätanslutna

elsystem. Den avgörande framgångsfaktorn är

därför kommersiell tillverkning av

tunnfilmssolceller. Bedömningen är att

kostnaden för tillverkningen av

tunnfilmssolceller skall kunna sänkas

tillfredsställande på tio års sikt. Inom

solelsområdet finansieras därför tillsammans

med MISTRA verksamheten vid[REDACTED_EFTERNAMN] Solar

Center i Uppsala. Därutöver finansieras det

särskilda forskningsprogrammet SOLEL. Inom

detta program analyseras möjligheterna att

använda solceller i befintliga elsystem.

Inom vindkraftsområdet är stödet till

forsknings-, utvecklings-, och

demonstrationsverksamheten inriktat på att

sänka kostnaden för elproduktionen, acceptans

och miljöfrågor samt elnätsfrågor.

På kort och medellång sikt är

biobränslebaserad elproduktion ej generellt

konkurrenskraftig. Stödet till forsknings-,

utvecklings-, och demonstrationsverksamheten

är därför inriktat på att sänka kostnaden för

elproduktionen.

Inom området biobränsletillförsel är stödet till

forsknings-, utvecklings-, och

demonstrationsverksamheten inriktat på att

verifiera om de långsiktiga effekterna av

skogsbränsleanvändningen är acceptabla, lägre

kostnader för produktionen av bränsle,

identifiering av hur tillgängligt biobränsle kan

fördelas optimalt mellan energi- och

transportsektorerna utifrån resurshushållning,

koldioxidreduktion och kostnads-effektivitet.

Energipolitiskt motiverade internationella klimat-

insatser

Under perioden 1993-98 har myndighetens

insatser enligt redovisade beräkningar uppgivits

motsvara en bruttominskning av utsläppen av

koldioxid på 280 000 ton per år jämfört med

situationen innan insatserna gjordes.

Denna reduktion har skett till en av

myndigheten beräknad genomsnittlig kostnad på

5,5 öre per reducerat kg koldioxid per år varav de

svenska insatserna (exklusive lån) motsvarar 0,9

öre per kg. Även om de reduktionsvolymer

Sverige vid en tillämpning av ett gemensamt

genomförande skulle kunna räkna sig till godo

skulle bli mindre än den ovan angivna

bruttovolymen pekar uppskattningarna på att

insatser av detta slag ofta är kostnadseffektiva

alternativ till åtgärder för att minska utsläppen i

Sverige.

7.3.4 Regeringens slutsatser

Regeringen bedömer att verksamheten har

förutsättningar att bedrivas ändamålsenligt.

7.4 Skatteavvikelser

Förutom de stöd till ett visst utgiftsområde som

redovisas via anslag på statsbudgetens utgiftssida

förekommer även stöd på statsbudgetens

inkomstsida i form av olika särregler i

skattelagstiftningen. Dessa stöd brukar kallas

saldopåverkande skatteavvikelser. Det handlar

om avvikelser från en enhetlig beskattning, t.ex.

att en viss grupp omfattas av en skattelättnad i

förhållande till en enhetlig norm, vilket kan

uppfattas som en skatteförmån.

Skatteavvikelser kan också innebära ett

"överuttag" av skatt och betecknas då

skattesanktion. I det fallet handlar det inte om

ett stöd till ett visst utgiftsområde utan om

motsatsen. Inom energiområdet förekommer

skattesanktioner när det gäller beskattning av

vattenkraftverk och el från kärnkraftverk.

Det förekommer många särbestämmelser

avseende punktskatter på energi. Endast en

mindre del av dessa skatteavvikelser hänför sig

dock till utgiftsområde 21 Energi.

Skatteavvikelser för industrin och

växthusnäringen redovisas under utgiftsområde

24 Näringsliv och för transportområdet under

utgiftsområde 22 Kommunikationer. Vidare

redovisas skatteavvikelser till följd av reducerad

energiskatt på el i vissa kommuner i Norrland

och Bergslagen under utgiftsområde 19 Regional

utjämning och utveckling och skattebefrielse för

biobränslen under utgiftsområde 20 Allmän

miljö- och naturvård.

Nedan redovisas skatteavvikelser som är att

hänföra till utgiftsområde 21 Energi.

Tabell 7.8 Skatteavvikelser netto

Miljarder kronor

1999

2000

Kärnkraftsanläggning

0,01

-

Energiskatt på el för gas-

värme- vatten- och elför-

förjning

0,18

0,17

Differentierat skatteuttag

på fossibla bränslen

3,66

3,63

Halvt avdrag för energiskatt

på bränsle i kraftvärmen

0,16

0,15

Energiskatt på bränlse som

åtgår för produktion av el

0,52

0,54

Koldioxidskatt på bränsle

som åtgår för produktion av

el

0,48

0,50

Särskild skatt på el från

kärnkraftverk

-1,54

-1,49

Fastighetsskatt på

markvärdet av

elproduktionsenheter

-0,27

-0,27

Summa

3,20

3,23

Summan i tabell 3.8 är ett netto av förmåner, dvs.

positiva avvikelser, och sanktioner, dvs. negativa

avvikelser. Det högsta beloppet rör

skatteförmåner som beror på skillnader i

skattesatser för energiskatt på el och fossila

bränslen. Skatteförmåner som är att hänföra till

produktion av el med fossila bränslen varierar

från år till år beroende bland annat på tillgången

på vatten för elproduktion. Nedan görs en kort

förklaring till skatteavvikelserna.

Skatteförmåner

Kärnkraftsanläggning

Företag som driver kärnkraftsanläggning får

avdrag för belopp som i räkenskaperna sätts av

för framtida hantering av utbränt kärnbränsle.

Detta förfarande gäller även företag som mot

förskottsbetalning åtagit sig att svara för

hantering av nämnda slag. Skatteeffekten utgörs

av ränteeffekten på den skattelättnad som det

omedelbara avdraget medför.

Energiskatt på el för gas-, värme-, vatten- och

elförsörjning

Normen för energiskatt på el utgörs av den

skattesats som merparten av de svenska

hushållen betalar. Den uppgår till 15,1 öre per

kWh under år 1999. Inom gas-, värme,- vatten-

och elförsörjningen betalas 12,8 öre per kWh

utom i Norrbottens, Västerbottens och

Jämtlands län samt i kommunerna Sollefteå,

Ånge, Örnsköldsvik, Malung,[REDACTED_EFTERNAMN], Orsa,

Älvdalen,[REDACTED_EFTERNAMN] och Torsby där skattesatsen är

9,5 öre per kWh. Fr.o.m. den 1 juli 1998 är

skatten på el som under perioden 1 november

31 mars förbrukas i elpannor 15,1 öre per kWh

utom i de nämnda kommunerna där den är 11,8

öre per kWh.

Differentierat skatteuttag på fossila bränslen

Skatteavvikelserna beräknas som skillnaden

mellan skattesatserna för de olika energislagen

och normalskattesatsen för el. Under 1999

uppgår skatteavvikelsen för gasol till 14,0 öre per

kWh, för naturgas till 12,9 öre per kWh, för kol

till 11,0 öre per kWh, för tung eldningsolja till

8,2 öre per kWh samt för villaolja till 7,7 öre per

kWh.

Halvt avdrag för energiskatt på bränsle i

kraftvärmeanläggningar

För bränsle som förbrukas för samtidig

produktion av värme och skattepliktig el i en

kraftvärmeanläggning medges avdrag med halva

ener-

giskatten.

Skatt på bränsle som åtgår för produktion av el

De fossila bränslen som används som insatsvaror

för produktion av el är befriade från energi- och

koldioxidskatt. Därmed undviks

dubbelbeskattning eftersom elen beskattas i

konsumtionsledet.

Skattesanktioner

Särskild skatt på el från kärnkraftverk

För el som produceras i kärnkraftverk utgår en

särskild skatt som under 1999 uppgår till 2,2 öre

per kWh. Skatten kan likställas med en extra

inkomstskatt som lagts på vissa företag och är

därför att betrakta som en skattesanktion.

Dessutom utgör skatten en dubbelbeskattning av

el som har producerats vid kärnkraftverk.

Fastighetsskatt på elproduktionsenheter

Den 1 januari 1997 ersattes den tidigare

produktionsskatten på el som produceras i

vattenkraftverk av en fastighetsskatt på

anläggningarnas markvärde. Den 1 januari 1998

sänktes fastighetsskatten på vattenkraftverk från

3,42 procent till 2,21 procent och den 1 januari

1999 sänktes den ytterligare med 1,71

procentenheter. Kvar är en fastighetsskatt på 0,5

procent, vilket innebär samma fastighetsskatt

som på andra industrifastigheter.

Fastighetsskatten är en objektskatt som enbart

träffar fastighetskapital. Eftersom intäkterna

beskattas som inkomst av näringsverksamhet,

utgör fastighetsskatten (som är avdragsgill mot

intäkterna) till den del den inte reducerar

skatten, en skatteavvikelse.

7.5 Utgiftsutveckling

Tabell 7.9 Utgiftsutveckling

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Verksamhetsområde A2

259

113

140

114

116

117

Verksamhetsområde B3

608

1 568

1 106

1 332

1 805

1 621

Totalt för utgiftsområde 21

867

1 681

1 246

1 446

1 921

1 738

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2 Avser verksamhetsområde A, som i budgetpropositionen för 1999 benämndes

Statliga myndigheter och verk, i denna proposition Effektiva energimarknader.

3Avser verksamhetsområde B Omställning av energisystemet.

8 Effektiva energimarknader

8.1 Omfattning

Till verksamhetsområdet hör Statens energi-

myndighet och Affärsverket svenska kraftnät.

Statens energimyndighet

Statens energimyndighet inrättades den 1 januari

1998 för att tydliggöra och förstärka

myndighetsfunktionen inom energiområdet.

Myndigheten ansvarar för merparten av

myndighetsfunktionerna på energiområdet. I

myndighetens ansvar ingår

myndighetsuppgifterna inom tillförsel- och

distributionsområdet, energiberedskapen och

den kommunala energiplaneringen samt

myndighetsuppgifter med anknytning till

naturresursplanering. Statens energimyndighet är

nätmyndighet enligt ellagen. Myndigheten skall

bevaka energimarknadernas och energisystemets

utveckling och analysera sambanden mellan

energiteknik, miljö och ekonomisk tillväxt. Den

ansvarar för planeringsunderlaget inom området

och för att kunskaperna om energisystemet

utvecklas genom prognoser, systemstudier,

utvärderingar och analyser.

Den ökade internationaliseringen och

medlemskapet i EU ställer särskilda krav på

myndighetens planerings- och

utredningsverksamhet. Myndigheten skall

bevaka regelsystemet för energiområdet,

analysera utvecklingen och initiera nödvändiga

förändringar av reglerna. Den skall följa upp

effekterna av de samlade energipolitiska

åtgärderna och utarbeta underlag för

utvärderingar av de energipolitiska programmen

och för beslut om nödvändiga ändringar och

kompletteringar av åtgärderna. Inom sitt

verksamhetsområde skall myndigheten följa den

internationella utvecklingen och stödja det

svenska deltagandet i det internationella

samarbetet. Myndigheten skall svara för det

underlag som behövs för Sveriges medverkan i

det internationella samarbetet på energiområdet.

Ett långsiktigt program för forskning,

utveckling och demonstration av ekologiskt och

ekonomiskt uthållig energiteknik är en central

del av energipolitiken. Statens energimyndighet

ansvarar för att utforma och genomföra

programmet. Den skall främja den långsiktiga

utvecklingen av energisystemet genom att stödja

marknadsintroduktion av ny och miljövänlig

energiteknik. Upphandlingen av energieffektiv

teknik skall samordnas med annan verksamhet

för energieffektivisering. Statens

energimyndighet har ett samordnande ansvar för

informationen på energiområdet. En viktig

uppgift är att sammanställa och sprida

information om energimarknaderna,

energisystemet och om sambanden mellan

energi, miljö och ekonomisk tillväxt.

Myndigheten har särskilt sektorsansvar för

arbetet med ekologiskt uthållig utveckling inom

energiområdet och skall integrera miljöfrågorna

på ett aktivt sätt i verksamheten. Med hänsyn till

de energipolitiska målen skall vid fullföljandet av

sektorsansvaret hänsyn också tas till behovet av

en ekonomiskt, socialt och kulturellt hållbar

utveckling. Ett viktigt område är klimatfrågorna

vilket motiverar insatser från myndigheten såväl

internationellt som nationellt. Myndigheten har

huvudansvaret för att verkställa merparten av de

energipolitiska programmen och ett

samordningsansvar för omställningsåtgärderna.

Den kommer att följa programmens

genomförande genom att ta fram resultat och

metoder och underlag för utvärdering av

åtgärderna och redovisning av effekterna.

Statens energimyndighet är en av de

forskningsfinansierande myndigheter som

granskas i en pågående utredning om hur

Näringsdepartementets myndigheter bättre kan

organiseras med hänsyn till deras bidrag till

innovationssystemet och därmed till

samhällsutveckling och tillväxt.

Affärsverket svenska kraftnät

Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät)

driver och förvaltar det svenska stamnätet och de

statligt ägda utlandsförbindelserna (prop.

1990/91:87, bet. 1990/91:NU38, rskr.

1990/91:318). Svenska kraftnät är enligt

förordningen (1994:1806) om systemansvaret

för elektrisk ström sedan den 1 januari 1995

systemansvarig myndighet enligt ellagen

(1997:857). Svenska kraftnät skall enligt

riksdagens riktlinjer ansvara för driften av

stamnätet, den löpande momentana elbalansen

och det svenska kraftsystemets övergripande

driftsäkerhet. Svenska kraftnät skall främja en

öppen svensk och nordisk elmarknad med

konkurrens.

Svenska kraftnät ansvarar vidare för

delfunktionen Elförsörjning inom funktionen

Energiförsörjning inom den civila delen av

totalförsvaret (prop. 1996/97:4, bet.

1996/97:FöU1, rskr. 1996/97:112). Svenska

kraftnät är enligt elberedskapslagen (1997:288),

sedan den 1 juli 1997 elberedskapsmyndighet

(prop. 1996/97:86, bet. 1996/97:FöU6, rskr.

1996/97:204). Svenska kraftnät har vidare det

centrala myndighetsansvaret för

dammsäkerheten.

Verksamheten vid Svenska kraftnät finansieras

genom intäkterna från verkets affärsverksamhet,

med undantag för elberedskapsverksamheten

som finansieras med anslag på statsbudgeten

(utg.omr. 6).

Verksamheten år 1998

Verksamheten med elberedskap redovisas inom

utgiftsområde 6 Totalförsvar.

Affärsverkskoncernen svenska kraftnäts

omsättning uppgick år 1998 till 2 312 miljoner

kronor jämfört med 2 772 miljoner kronor år

1997.

2 035 miljoner kronor utgjordes av nät- och

systemintäkter, och 65 miljoner kronor av tele-

och informationssystemintäkter. 171 miljoner

kronor utgjordes av anslag till

elberedskapsverksamheten. 1998 års resultat

uppgick till 605 miljoner kronor, jämfört med

842 miljoner kronor år 1997. Omsättnings- och

resultatminskningen förklaras främst av lägre

elpriser vilket gav lägre intäkter från

energiavgifterna. Vidare sänktes tarifferna på

utlandsförbindelserna. Räntabiliteten på justerat

eget kapital efter skatt uppgick till 9,4% och

soliditeten till 48,2 %. Svenska kraftnät har

därmed uppnått de finansiella mål som

regeringen ställt på koncernen.

Svenska kraftnäts forsknings- och

utvecklingsarbete, som i första hand bedrivs i

delägda bolagen STRI AB och Elforsk AB, är

inriktat på att på sikt effektivisera stamnätet och

utlandsförbindelserna samt anknuten

verksamhet. Kostnaderna i verksamheten

uppgick till ca

16,4 miljoner kronor.

Investeringarna i affärsverkskoncernen har

under år 1998 uppgått till totalt 1 053 miljoner

kronor. Av detta belopp stod affärsverket för

154 miljoner kronor och SwePol Link AB för

899 miljoner kronor. Investeringarna i stamnätet

och utlandsförbindelserna uppgick till 95

miljoner kronor. Investeringarna i

optofiberförbindelser uppgick till 18 miljoner

kronor och i tele- och informationssystem till 29

miljoner kronor.

Regeringen beviljade i juli 1997 med stöd av

lagen (1902:71 s.1) innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar (1902

års ellag) Svenska kraftnät koncession för den

s.k. Polenkabeln, en likströmsförbindelse mellan

Sverige och Polen. Svenska kraftnät ansökte

våren 1998 om komplettering av den beviljade

koncessionen i syfte att möjliggöra ett annat mer

miljövänligt tekniskt utförande av

överföringsförbindelsen. Regeringen biföll

genom beslut den 6 augusti 1998 Svenska

kraftnäts ansökan.

Under år 1997 har Svenska kraftnät

tillsammans med Vattenfall AB och det polska

företaget Polish Power Grid Company (PPGC)

bildat SwePol Link AB. Bolagets uppgift är att

bygga, äga, driva och underhålla Polenkabeln.

Bolaget ägs till 51 % av Svenska kraftnät, 48 % av

Vattenfall och 1 % av PPGC. Under år 1997 har

ett flertal avtal rörande Polenkabeln tecknats,

bl.a. ett långsiktigt transiteringsavtal mellan

SwePol Link AB och Vattenfall. I avtalet åtar sig

Vattenfall att täcka SwePol Links kostnader för

Polenkabeln mot att Vattenfall får rätt att

utnyttja kabelns kapacitet. Betalningsåtagandet

och rätten att utnyttja kabelns kapacitet minskas

om SwePol Link AB utnyttjar optioner att

teckna transiteringsavtal med andra parter.

Svenska kraftnät har våren 1998 redovisat ett

uppdrag beträffande ett antal

referenskontrollstudier som verket deltar i (s.k.

benchmarking). Studierna omfattar ett stort

antal nätföretag i främst Europa och USA och

berör flera områden, bl.a. driftsäkerhet,

underhållskostnader, effektivitet i

driftverksamheten, överföringskostnader och

finansiell nyckeltalsanalys. Av redovisningen

framgår att driftsäkerheten hos det svenska

stamnätet är god jämfört med flertalet företag.

Jämförelser av nyckeltal visar att

överföringskostnaderna på det svenska stamnätet

är lägre än för andra företag för vilka data är

tillgängliga.

I samband med behandlingen av proposition

1998/99:1 utgiftsområde 21 beslutade riksdagen

om ett nytt stödsystem för landsbygdens

elförsörjning (NU1998/99:3, rskr. 1998/99:111).

Förordningen (1999:189) om stöd till viss

elektrifiering trädde i kraft den 1 maj 1999.

Utifrån dessa föreskrifter har Svenska kraftnät

tagit fram förslag till arbetsfördelning mellan

verket och länsstyrelserna och inkomna

ansökningar har överlämnats till berörda

länsstyrelser för kompletterande uppgifter och

beredning. Hittills har endast ett fåtal

ansökningar inkommit varför erfarenheter från

stödsystemet ännu saknas.

Verksamhetens inriktning m.m. åren 2000-2002

Svenska kraftnäts treårsplan

Svenska kraftnät har till regeringen redovisat sin

treårsplan för perioden 2000 2002 på

koncernnivå i vilken de övergripande målen och

verksamhetsmålen för verket är desamma som

föregående år.

För räntabiliteten gäller att verket skall uppnå

en avkastning på justerat eget kapital på 7% efter

schablonmässigt avdrag för skatt.

För driftsäkerheten i det svenska stamnätet

gäller som mål att den bör ligga på en

samhällsekonomiskt rimlig nivå. För att uppfylla

detta mål genomför Svenska kraftnät utbyggnad,

underhåll och drift av stamnätet och

utlandsförbindelserna enligt vedertagna

driftsäkerhetsprinciper.

För kostnadseffektiviteten gäller som mål att

Svenska kraftnäts verksamhet bör vara minst lika

kostnadseffektiv som för jämförbara företag.

Svenska kraftnät anför att arbetet med att

förbättra kostnadseffektiviteten pågår ständigt,

bl.a. genom utvecklingen av verkets

ekonomistyrning. Andra aktiviteter som kan

underlätta arbetet med ökad kostnadseffektivitet

är referenskontroll med jämförbara företag samt

en effektiv upphandling av tjänster.

För forsknings- och utvecklingsinsatserna

gäller att de skall inriktas på metoder och teknik

som kan öka driftsäkerheten, effektiviteten och

miljöanpassningen av det svenska stamnätet.

Samarbetsmöjligheterna med andra företag och

organisationer bör tas tillvara. Detta sker genom

utvecklingsbolagen STRI AB och Elforsk AB, i

vilka Svenska kraftnät äger 25%.

Svenska kraftnät skall medverka i utvecklingen

av det nordiska samarbetet inom

elförsörjningsområdet. Svenska kraftnät avser att

medverka till ytterligare integration av den

nordiska elhandeln och verka för harmonisering

mellan de nordiska länderna av bl.a. reglerna för

systemansvar och balanstjänst, nättariffer och

flaskhalshantering.

Investerings- och finansieringsplan

Svenska kraftnäts förslag till investerings- och

finansieringsplan för åren 2000-2002 för

affärsverkskoncernen bygger på verkets

långsiktiga investeringsplanering för stamnätet

inklusive utlandsförbindelserna. De planerade

investeringarna inom affärsverkskoncernen

under perioden beräknas beloppsmässigt till ca 1

550 miljoner kronor.

Investeringarna i stamnätet avser enligt

förslaget dels åtgärder i befintliga anläggningar

(s.k. reinvesteringar) om sammanlagt ca 660

miljoner kronor, dels nyinvesteringar om

sammanlagt ca 790 miljoner kronor. Till detta

kommer investeringar i SwePol Link AB för

Polenkabeln om ca 100 miljoner kronor.

Reinvesteringarna syftar i första hand till att

bibehålla driftsäkerheten och

överföringskapaciteten i elsystemet och till att

uppfylla gällande säkerhetskrav i befintliga

anläggningar. Enligt Svenska kraftnät ökar

förnyelsebehovet under de kommande åren till

följd av en stigande åldersstruktur i

anläggningarna i det svenska stamnätet.

Investerings- och finansieringsplanen omfattar

bl.a. åtgärder i stamnätet till följd av beslutet om

avvecklingen av kärnkraftsreaktorerna i

Barsebäck. Dessa investeringar beräknas uppgå

till sammanlagt 100 miljoner kronor under

perioden 2000 till 2002.

Affärsverkets investeringsverksamhet föreslås

finansieras med egna medel under den aktuella

treårsperioden.

Svenska kraftnät föreslår en ram på 1 500

miljoner kronor för affärsverkets upplåning i och

utanför Riksgäldskontoret. Svenska kraftnät

föreslår inga förändringar av det nuvarande

soliditetsmålet på lägst 38%.

En sammanfattande investerings- och

finansieringsplan för Affärsverket svenska

kraftnät budgetåren 2000 - 2002 ges i tabellen

4.1.

Investerings- och finansieringsplan

Tabell 4.1 Investeringsplan och finansieringsplan

Miljoner kronor

Total kostnad

2000 - 2002

Anskaffat

t.o.m. 1998

Prognos

1999

Budget

2000

Beräknat

2001

Beräknat

2002

Investeringar exkl.

Polenlänken

1 450

154

492

600

420

430

Polenlänken

100

899

1491

100

-

-

Summa investeringar

1 550

1 053

1 983

700

420

430

Amortering av externa lån,

Svk

-500

-500

-

-500

-

-

Delägarlån till SwePol Link

-150

-

500

-150

-

-

Egen finansiering

1 950

696

449

1 100

420

430

Extern upplåning

SwePol Link

250

857

1 034

250

-

-

Summa finansiering

1 550

1 053

1 983

700

420

430

Avgiftsinkomster för helt avgiftsfinansierade

verksamheter

Avgiftsinkomster för Affärsverket svenska

kraftnäts avgiftsfinansierade verksamhet prog-

nosticeras för åren 2000 - 2002 i tabell 4.2.

Tabell 8.2 Avgiftsinkomster

Miljoner kronor

1998

1999

2000

2001

2002

2 141

2 022

2 372

2 420

2 459

Beräknade inleveranser från affärsverk

Av Svenska kraftnäts verksamhetsplan 2000-

2002 framgår ett beräknat resultat på 468, 480

respektive 492 miljoner kronor vid ett

avkastningskrav på sju procent av justerat eget

kapital. Aktuellt års utdelning inlevereras

nästkommande verksamhetsår.

Det beräknade resultatet samt utdelningen

och skattemotsvarigheten från Affärsverket

svenska kraftnät under budgetåren 2000 - 2002

givet prognosen för 1999, givet ett

avkastningskrav på sju procent och givet ett

utdelningskrav på 65 % fr.o.m. år 1999 redovisas

i tabell 4.3.

Tabell 8.3 Beräknade inleveranser

Miljoner kronor

Utfall

1998

Prognos

1999

Beräkna

t 2000

Beräkna

t 2001

Beräkna

t 2002

Årets

resultat

605

467

468

480

492

Utdelning

och skatte-

motsvarig-

het1)

303

304

304

312

320

1) Inleverans nästföljande år

Övriga bemyndiganden

Svenska kraftnät hemställer i verksamhetsplanen

att verket även fortsättningsvis skall bemyndigas

att bilda aktiebolag samt förvärva och avyttra

aktier för ett sammanlagt belopp om 10 miljoner

kronor per år. Vidare hemställer Svenska kraftnät

att verket bemyndigas att lämna delägarlån eller

teckna borgen för lån till bolag, i vilka Svenska

kraftnät förvaltar statens aktier eller andelar,

intill ett belopp om 10 miljoner kronor per år.

Därvid skall beaktas skälig ersättning för statens

risk i samband med borgensteckning eller

långivning.

Regeringens överväganden

Regeringen bedömer att verksamheten vid

Svenska kraftnät har bedrivits i enlighet med de

mål och den inriktning som verket ålagts.

Regeringen har fastställt årsredovisningen och

beslutat resultatdisposition med utdelning och

skattemotsvarighet.

1. Regeringen bedömer att Svenska kraftnät

på ett affärsmässigt sätt förvaltat och drivit

stamnätet med de statligt ägda

utlandsförbindelserna, samt fullgjort sin

uppgift beträffande systemansvar,

balansavräkning, FoU-verksamhet och

integration av den nordiska elmarknaden.

Samarbetet med andra nordiska

stamnätsoperatörer bör framhållas som

särskilt viktigt för utvecklingen av en

konkurrensutsatt och integrerad nordisk

elmarknad. Verksamhetsmålen har därmed

uppnåtts.

2. Erfarenheterna från

referenskontrollstudierna visar att det torde

finnas utrymme för ytterligare

effektiviseringar av verksamheten, bl.a. på

underhållssidan. Det arbete som pågår inom

Svenska kraftnät bedöms ge goda

förutsättningar för en sådan effektivisering.

3. Svenska kraftnät skall enligt sin instruktion

bl.a. förvalta, driva och utveckla ett

miljöanpassat kraftöverföringssystem.

Regeringen har erfarit att affärsverket

utvecklat en miljöstrategi för verksamheten.

Investerings- och finansieringsplan samt

beredskapsåtgärder

Regeringens förslag: Den av Affärsverket svenska

kraftnät föreslagna nu redovisade investerings-

och finansieringsplanen för treårsperioden 2000 -

2002 samt omfattning och inriktning på verkets

beredskapsåtgärder bör godkännas som en

inriktning för treårsperioden 2000 - 2002.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

inget att erinra mot de överväganden och förslag

om verksamhetens mål och inriktning som

presenteras i Svenska kraftnäts treårsplan.

Regeringen har i enlighet med Svenska kraftnäts

förslag sommaren 1998 beslutat att

avkastningskravet på Affärsverkskoncernen den

1 januari 1999 sänks till sju procent på justerat

eget kapital efter skatt. Samtidigt beslutades att

ett krav på utdelning och skattemotsvarighet på

65 % av årets resultatet skall gälla som riktlinje

för affärsverkskoncernen.

Regeringen anser att den nu redovisade

investerings- och finansieringsplanen för Svenska

kraftnäts verksamhetsområde för treårsperioden

2000 - 2002 samt omfattning och inriktning av

verkets beredskapsåtgärder bör godkännas.

Investeringsverksamheten inom Svenska kraftnät

kan planeras med relativt god framförhållning.

Tidsmässiga förskjutningar som påverkar

investeringsnivåerna de enskilda åren kan dock

förekomma. Beträffande investeringsramen

förordar regeringen därför att riksdagen nu

godkänner inriktningen för treårsperioden.

Finansiella befogenheter

Regeringens förslag: Regeringen bör bemyndigas

att dels teckna borgen för och lämna

kreditgarantier till bolag, i vilka Svenska kraftnät

förvaltar statens aktier och andelar, inom ett

sammanlagt belopp om 1 500 miljoner kronor,

dels inom en total ram om 135 miljoner kronor

besluta i frågor som rör förvärv av aktier eller

bildande av bolag inom Svenska kraftnäts

verksamhetsområde. Regeringen bör vidare

bemyndigas att låta Svenska kraftnät ta upp lån i

och utanför Riksgäldskontoret inom

sammanlagd ram om 1 500 miljoner kronor samt

dels låta Svenska kraftnät placera likvida medel i

och utanför Riksgäldskontoret, dels ge Svenska

kraftnät rätt att besluta om förvärv och avyttring

av aktier och bildande av bolag inom en

sammanlagd ram av högst 10 miljoner kronor.

Avslutningsvis bör Svenska kraftnät ges rätt att

lämna delägarlån och teckna borgen för lån till

bolag, i vilka Svenska kraftnät förvaltar statens

aktier eller andelar, intill ett belopp om 10

miljoner kronor per år.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har

riksdagens bemyndigande att teckna borgen för

och lämna kreditgarantier till bolag, i vilka

Svenska kraftnät förvaltar statens aktier och

andelar, intill ett sammanlagt belopp om 1 500

miljoner kronor (prop. 1997/98:1, utg.omr. 21,

bet. 1997/98:NU2, rskr. 1997/98:133). Nivån är

beräknad utifrån förutsättningen att Svenska

kraftnät skall lämna borgen eller kreditgarantier

till bolaget för SwePol Link AB. Regeringen

föreslår att detta bemyndigande kvarstår

oförändrat under år 2000.

Regeringen har av riksdagen bemyndigats att

inom en total ram om 135 miljoner kronor

besluta i frågor som rör förvärv av aktier eller

bildande av bolag inom Svenska kraftnäts

verksamhetsområde. Regeringen föreslår att

detta bemyndigande kvarstår oförändrat under år

2000.

Regeringen föreslår att Svenska kraftnät under

år 2000 får rätt att ta upp lån i och utanför

Riksgäldskontoret inom en sammanlagd ram om

1 500 miljoner kronor, vilket motsvarar nivån på

den nuvarande upplåningen i Riksgäldskontoret.

Regeringen föreslår att Svenska kraftnät

bemyndigas att lämna delägarlån eller teckna

borgen för lån till bolag i vilka Svenska kraftnät

förvaltar statens aktier eller andelar, intill ett

belopp om 10 miljoner kronor per år. Därvid

skall beaktas skälig ersättning för statens risk i

samband med borgensteckning eller långivning.

Regeringen har av riksdagen bemyndigats att

ge Svenska kraftnät rätt att besluta om förvärv

och avyttring av aktier och bildande av bolag in-

om en ram av högst 10 miljoner kronor.

Regeringen föreslår att detta bemyndigande

kvarstår oförändrat under år 2000.

Vad gäller placering av likvida medel föreslår

regeringen att riksdagen bemyndigar regeringen

att i likhet med budgetåret 1999 låta Svenska

kraftnät år 2000 placera likvida medel i och

utanför Riksgäldskontoret i enlighet med nu

gällande ordning.

8.2 Utgiftsutveckling

Tabell 4.4 Utgiftsutveckling

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

259

113

140

114

116

117

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte lämnat några

invändningar i revisionsberättelsen för vare sig

Affärsverket svenska kraftnät eller Statens

energimyndighet, inte heller framfört andra

principiellt viktiga synpunkter på

verksamhetsområdet.

8.3 Anslag

A1 Statens energimyndighet:

Förvaltningskostnader

Tabell 8.5 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

118 048

Anslags-

sparande

27 143

1999

Anslag

113 434

Utgifts-

prognos

140 000

2000

Förslag

113 768

2001

Beräknat

115 528

1

2002

Beräknat

117 383

2

1 Motsvarar 113 768 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 113 768 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens energimyndighet bildades den 1 januari

1998. Myndighetens ansvar och

myndighetsuppgifter beskrivs under 4.1.

Energimyndigheten ansvarar helt eller delvis för

förvaltningen av följande anslag på 1999 års

statsbudget som ingår i programmet för en

omställning till ett ekologiskt och ekonomiskt

uthålligt energisystem.

B1 Bidrag för att minska elanvändningen

B2 Bidrag till investeringar i elproduktion

från förnybara energikällor

B3 Åtgärder för effektivare

energianvändning

B4 Energiforskning

B5 Energiteknikstöd

B6 Introduktion av ny energiteknik

B7 Energipolitiskt motiverade internationella

klimatinsatser

På tilläggsbudget för 1997 anvisades 30 miljoner

kronor till ramanslaget A7 Kostnader för

bildandet av en ny energimyndighet. Budgetåret

1998 anvisades 25 miljoner kronor till

ramanslaget A2 Kostnader för bildandet av en ny

energimyndighet. Anslagssparandet från 1997 års

anslag har överförts till 1998 års anslag A2

Kostnader för bildandet av en ny

energimyndighet. Fr.o.m. budgetåret 1999 förs

detta anslag inte upp på statsbudgeten. Det

ingående anslagssparandet år 1999 var 27,2

miljoner kronor. Statens energimyndighet har

prognostiserat att 14 miljoner kronor kommer

att förbrukas år 1999.

Statens energimyndighet är ansvarig

myndighet för funktionen Energiförsörjning och

delfunktionen Bränsle- och

drivmedelsförsörjning inom det civila försvaret.

Funktionen redovisas under utgiftsområde 6

Totalförsvar.

 Regeringens överväganden

I budgetpropositionen för 1998 har redogjorts

för finansieringen av anslaget A1 Statens

energimyndighet: Förvaltningskostnader. Det

som sagts om finansieringen ligger fast.

I budgetpropositionen för år 1998 meddelade

regeringen sin avsikt att noga följa upp

förvaltningskostnaderna för att tillse att anslaget

i största möjliga utsträckning långsiktigt kan

användas för programverksamheten. Vidare

konstaterades att för de sakanslag som

myndigheten disponerar till investeringar i ny

elproduktion och energieffektivisering samt till

forsknings- och utvecklingsverksamhet inom det

energi-politiska programmet är det naturligt att

en mindre del av kvarvarande medel inom ramen

kan användas för programanknuten verksamhet,

som till exempel uppföljning och utvärdering. I

regleringsbrev för år 1998 angav regeringen

högsta belopp för sådana programanknutna

kostnader under sakanslagen. I Statens

energimyndighets årsredovisning finns uppgifter

om utfall och generellt kan konstateras att

möjligheten har utnyttjats för samtliga anslag

men i flertalet fall en-

generellt kan konstateras att möjligheten har

utnyttjats för samtliga anslag men i flertalet fall

dast med en mindre del av det tillåtna beloppet.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Statens energimyndighet kan utföra viss

avgiftsfinansierad analysverksamhet på uppdrag

från externa beställare. Myndigheten disponerar

avgiftsinkomsterna. En budget för dessa

avgiftsinkomster under anslag för budgetåren

1999 2002 redovisas i tabell nedan.

Tabell 8.6 Avgiftsinkomster under anslag

Tusental kronor

1999

2000

2001

2002

280

300

300

300

Slutsatser

Regeringen bedömer att verksamheten har

förutsättningar att bedrivas ändamålsenligt

9 Omställning och utveckling av

energisystemet

9.1 Omfattning

Omfattning och ändamål sammanfaller med vad

som redan angetts för 1997 års energipolitiska

program i beskrivningen på utgiftsområdesnivå.

9.2 Utgiftsutveckling

Tabell 5.1 Utgiftsutveckling

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

608

1 568

1 106

1 332

1 805

1 621

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

9.3 Anslag

B1 Bidrag för att minska

elanvändning

Tabell 9.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

130 005

Anslags-

sparande

159 995

1999

Anslag

355 000

Utgifts-

prognos

286 208

2000

Förslag

105 000

2001

Beräknat

495 000

2002

Beräknat

445 000

Anslaget disponeras för stöd till vissa

investeringar för att minska elanvändningen i

bostäder och vissa lokaler samt till investering

för ombyggnad och anslutning av eluppvärmda

byggnader till fjärrvärme och stöd till

fjärrvärmenätet. Stöd lämnas i form av bidrag.

Boverket är ansvarigt för stöd enligt

förordningen (1997:635) om statligt bidrag till

vissa investeringar för att minska elanvändningen

i bostäder och vissa lokaler. Länsstyrelserna har

ansvar för att administrera stödet.

Statens energimyndighet ansvarar för stöd

enligt förordningen (1997:634) om statligt

bidrag till investering för ombyggnad och

anslutning av eluppvärmda byggnader till

fjärrvärme. Länsstyrelserna har ansvar för att

administrera stödet.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett flerårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår bidrag till

vissa investeringar för att minska elanvändningen

i bostäder och vissa lokaler samt ombyggnad och

anslutning av eluppvärmda byggnader till

fjärrvärme. Riksdagen godkände hösten 1997

(prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:NU2, rskr.

1997/98:133) ekonomiska ramar för anslaget om

sammantaget 1 650 miljoner kronor för perioden

1998 2002.

Översyn av utformningen av åtgärderna i syfte att

minska elanvändningen för uppvärmning av

bostäder och lokaler

Uppföljningen av verksamheten tyder på att

åtgärderna i syfte att minska elanvändningen för

uppvärmning av bostäder och lokaler inte leder

till avsett resultat. Det finns därför behov av att

genomföra förändringar i den del av det

energipolitiska programmet som syftar till att

under de närmaste åren åstadkomma en minskad

elanvändning och ökad produktion från

förnybara energikällor. Regeringen informerade

därför i den ekonomiska vårpropositionen om

sin avsikt att i budgetpropositionen för år 2000

återkomma med förslag på hur dessa åtgärder

bör utformas för att bli mer kostnadseffektiva.

För att skapa ekonomiskt utrymme för mer

kostnadseffektiva åtgärder längre fram införde

regeringen våren 1999 begränsningar i

behandlingen av ansökningar om de befintliga

bidragen.

Genom senareläggningen av utbetalningar av

medel skapas ett utrymme för metodutveckling

under år 2000 och säkerställs att de nya

åtgärderna får tillräckliga ekonomiska resurser.

De aktuella åtgärderna utgör en del av det

program som syftar till att kompensera för

bortfallet av elproduktion till följd av beslutet att

stänga den andra reaktorn i Barsebäck. De

förändringar som regeringen nu föreslår är

avsedda att på sikt öka effektiviteten hos

åtgärderna. Därmed ökar förutsättningarna att nå

de uppsatta målen.

Den nya utformningen av åtgärderna syftar

när det gäller utbyggnad av fjärrvärme till att

kostnaderna för konvertering av enskilda

fastigheter skall kunna sänkas, t ex genom

användning av nya tekniska lösningar. Även när

det gäller bidraget till konvertering från

eluppvärmning till individuell bränsleeldning

syftar förändringen till lägre kostnader för den

enskilda fastigheten.

Resultatinformation

Fjärrvärme

Till länsstyrelserna inkomna ansökningar som

ännu inte har behandlats vad gäller

fjärrvärmeanslutning omfattar ca 307 miljoner

kronor (t.o.m. april 1999). Energimyndigheten

har i tre omgångar under 1998 fördelat totalt 270

miljoner kronor till länsstyrelserna, varav 170

miljoner kronor avser utbetalningar under 1999.

I den andra omgången som fördelades i juni 1998

tog myndigheten hänsyn till dels skillnad i

efterfrågan mellan länen och dels vilken typ av

bostäder som ansökningarna avser. Län med

många ärenden avseende småhus har prioriterats.

Konvertering av direktelvärmda småhus

prioriteras av flertalet länsstyrelser. Av beslutat

stöd har 43 procent (av antalet lägenheter) avsett

småhus medan 57 procent (av antalet lägenheter)

avsett flerbostadshus.

Under perioden fram till den 31 december

1998 hade länsstyrelserna beslutat om stöd

motsvarande ca 91 miljoner kronor. Statens

energimyndighet har uppskattat att hittills

beviljade bidrag kan leda till en minskning av den

årliga elanvändningen för uppvärmning med ca

50 GWh från och med innevarande år. Hittills

inkomna ansökningar om bidrag för anslutning

till fjärrvärme omfattar ca 260 miljoner kronor

och har av Statens energimyndighet beräknats

kunna leda till en minskning av den årliga

elanvändningen med 250 GWh.

Av den totala kostnaden för konvertering har i

genomsnitt 33 procent täckts av bidrag.

Kostnaden för konvertering per hus har sedan

stödet infördes minskat med i storleksordningen

10 15 procent. Om målet med bidraget skall

kunna nås måste dock kostnaden sänkas

ytterligare.

Regeringen har den 17 juni 1998 genom

ändring av regleringsbrev beslutat om

beställningsbemyndigande för Statens

energimyndighet omfattande 225 miljoner

kronor för år 1998.

Konvertering till individuell bränsleeldning

Det totalt beviljade beloppet uppgick till 101,7

miljoner kronor per den 31 december 1998. Av

de totalt 4 641 beviljade ärendena var

konvertering till ved-, flis- eller pelletspanna 2

514 st och 1 669 st värmepumpar.

Det genomsnittliga bidraget per lägenhet är

för småhusärenden 20 673 kr. För flerbostadshus

och lokaler är det genomsnittliga bidraget per

ärende 94 545 kr. Av de ärenden där bidrag

beviljats utgör konvertering från direktverkande

el 81 procent. Den vanligaste boendetypen som

beviljats medel är egnahem, 96 procent. De

vanligaste typerna av uppvärmningsform både

bland ansökningar och bland beviljade bidrag är

ved-, flis- eller pelletspanna samt värmepump.

Boverket har uppskattat att hittills beviljade

bidrag kan leda till en minskning av den årliga

elanvändningen för uppvärmning med 105 GWh.

Eleffektminskande åtgärder

Det totala antalet beviljade ansökningar uppgår

till 16 098 (per den 20 april 1999) motsvarande

ett belopp på knappt 150 miljoner kronor. Av de

ärenden där bidrag har beviljats utgörs drygt

73 procent av direktverkande elvärme. Den

vanligaste bostadstypen där bidrag beviljats är

egnahem. Den vanligaste åtgärden både vad

gäller antal ansökningar och beviljade bidrag är

effektvakt i kombination med kompletterande

värmekälla. Det genomsnittliga bidraget per

ansökan är

9 270 kr och per lägenhet ca 9 155 kr.

Boverket har uppskattat att hittills beviljade

bidrag motsvarar en minskning av effektbehovet

på omkring 50 MW och en minskning av elan-

vändningen för uppvärmning med 27 GWh (per

den 31 december 1998). När det gäller effekten

motsvarar den angivna minskningen skillnaden

mellan effekten motsvarande huvudsäkringen

före bidrag och huvudsäkring efter bidrag. Av

det följer att den beräknade effektminskningen

kan skilja sig högst väsentligt från verklig

minskning av effekten.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Regeringen bör få möjlighet att göra åtaganden

även efter det aktuella budgetåret och fördela

åtaganden över femårsperioden enligt

nedanstående tabell. Riksdagen bör bemyndiga

regeringen att besluta om sådana åtaganden.

Högsta belopp enligt tabell 5.3.

Tabell 9.3 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

-

189 995

203 787

-

-

Nya förpliktelser

320 000

300 000

342 000

-

-

Infriade förpliktelser*

-130 005

-286 208

-245 787

-150 000

-150 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

189 995

203 787

300 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

355 000

300 000

300 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Anslaget omfattar kortsiktiga åtgärder med syfte

att minska användningen av el för uppvärmning

av bostäder och lokaler. Enligt riktlinjerna i 1997

års energipolitiska beslut innefattar åtgärderna

stöd till ökat utnyttjande av fjärrvärme, stöd till

konvertering från eluppvärmning med

direktverkande el till annan distributionsform

samt stöd till eleffektminskande åtgärder.

Målet med de två först nämnda åtgärderna är

att minska användningen av el för uppvärmning

av bostäder och lokaler. Målet med den sist

nämnda åtgärden är att minska effektuttaget i

småhus vid maxlast. Målet för stödet till

fjärrvärmeutbyggnad är att elanvändningen skall

minska med totalt 1,5 TWh under en period av

fem år.

De utvärderingar som genomförts tyder på att

med den nuvarande utformningen kan problem

uppstå med att nå målen. (Se avsnitt 3.3.3).

Utöver detta medför de låga elpriserna att den

privatekonomiska lönsamheten för de

investeringar som omfattas av anslaget B1 är

alltför dålig. Regeringen har därför i 1999 års

ekonomiska vårproposition gjort bedömningen

att det finns behov av vissa förändringar av de

kortsiktiga åtgärderna för att nå en bättre

måluppfyllelse.

Som redovisats i den ekonomiska

vårpropositionen för 1999 har en omfördelning

av anslagsbelopp gjorts över tiden.

Omfördelningen innebar att medel flyttades från

år 1999 respektive år 2000 till år 2001 respektive

år 2002. Beslutet innebär att tillgången på medel

under år 2000 är relativt begränsad för att sedan

öka väsentligt under åren 2001 och 2002.

Samtidigt påtalade regeringen ett behov av att se

över utformningen av åtgärderna för minskad

elanvändning i bostäder och lokaler. Enligt den

ekonomiska vårpropositionen skall regeringen

lämna förslag till framtida utformning av

åtgärderna i syfte att minska elanvändningen för

uppvärmning av bostäder och lokaler i

budgetpropositionen för år 2000.

Anslaget uppgår under år 2000 till totalt

105 miljoner kronor. Av dessa skall ca 50

miljoner kronor reserveras för utbetalningar som

följd av redan fattade beslut samt eventuella

utbetalningar som följd av prövning av de

ärenden som inkommit senast den 20 april 1999.

Mot bakgrund av de energipolitiska målen och

vad som sagts ovan föreslår regeringen att

verksamheten under år 2000 främst skall inriktas

på utvecklingsprojekt. Detta kan innefatta ny

teknik, nya systemlösningar, nya metoder för

t.ex. samordnad upphandling. Målet med

projekten skall vara att uppnå

kostnadsminskningar.

Härutöver bör stöd lämnas till utbyggnad av

fjärrvärmenät, vilket utvecklas närmare nedan.

Insatser för minskat effektuttag vid höglastperiod

avskaffas

Då det gäller bidrag till kompletterande

värmekälla var ett syfte att effektuttaget under

dagtid d.v.s. under höglastperiod skulle minska.

Den uppföljning som har genomförts tyder dock

på att åtgärden endast har en marginell effekt på

eleffektbehovet under maxlast. Orsaken är att

det minskade effektbehovet som blir resultatet

av installation av exempelvis en kamin inträffar

vid en tidpunkt som inte sammanfaller med

tidpunkten för det maximala effektbehovet i det

nationella elsystemet. Eftersom bidraget endast

har en marginell effekt bör stödet till åtgärder för

minskat effektuttag tas bort.

Främjande av användning av ny teknik samt nya

metoder

Såsom framgått ovan anser regeringen att

verksamheten under år 2000 främst bör inriktas

på utveckling. Detta gäller även stödet för

konvertering till fjärrvärme. Regeringen föreslår

att stödet under år 2000 ges en sådan inriktning

att utnyttjande av ny teknik och nya metoder

främjas. Sådan ny teknik kan vara s.k.

fyrrörsteknik, närvärme, nya systemlösningar

etc. Teknik som innebär kostnadssänkningar

skall prioriteras. Bidragsberättigad är vad avser

bidrag till åtgärder i fastigheten även

fortsättningsvis fastighetsägaren. Syftet med att

under en begränsad period utforma åtgärden på

detta sätt är att främja den utveckling av ny och

billigare teknik som är nödvändig.

Delkonvertering

Regeringen gör bedömningen att

delkonvertering är ett möjligt sätt att sänka

kostnaderna för installation av annat

distributionssystem. Det skulle sannolikt också

stimulera till konvertering med nya typer av

tekniska lösningar.

En svårighet är dock att klart definiera vad

som kan accepteras som delkonvertering. Om

detta inte kan definieras är det omöjligt att

bedöma hur stor elminskningen kan bli som en

följd av bidraget och därmed inte heller möjligt

att bedöma kostnadseffektiviteten. Det är inte

önskvärt att begränsa stödet till någon viss

teknik vad avser värmekällan eller att låta

bidraget omfattas av detaljerade tekniska regler.

Regeringen föreslår därför att ett projekt

genomförs med syfte att klargöra

förutsättningarna för delkonvertering. Projektet

kan omfatta försöksverksamhet som studier med

utgångspunkt i genomförda delkonverteringar.

Förändringar i regelverket skulle kunna

genomföras då resultat av projekten föreligger.

Samordnad upphandling

Regeringen förslår att förutsättningarna för

samordnad upphandling i Sverige skall utredas.

Utredningen kan omfatta provverksamhet. I

uppdraget skall ingå att utreda olika aktörers roll,

förutsättningar i förhållande till

konkurrenslagstiftning och lagen om offentlig

upphandling. Uppdraget skall genomföras i

samverkan med branschen och berörda

myndigheter.

Stöd till utbyggnad av fjärrvärmenät

Enligt 1997 års energipolitiska proposition utgör

stöd till utbyggnad av fjärrvärmenät en del av

åtgärderna för att främja utnyttjande av

fjärrvärme. Då det gäller detta stöd har ett förslag

till förordning för bidraget godkänts av EU-

kommissionen våren 1999. I avvaktan på den nu

aktuella översynen av samtliga åtgärder i syfte att

minska elanvändningen för uppvärmning av

bostäder och lokaler har dock förordningen ännu

inte utfärdats.

Regeringen föreslår att delar av anslaget B1 för

år 2000 används för ändamålet utbyggnad av

fjärrvärmenät. Bidraget skall främja ett ökat

kraftvärmeutnyttjande, t.ex. stöd till

sammankoppling av fjärrvärmenät. Det bör

dessutom kunna utnyttjas i samband med stöd

till anslutning av fastigheter till fjärrvärmenätet.

Solvärme

Enligt den ekonomiska vårpropositionen (prop.

1998/99:100) skall regeringen inför

budgetpropositionen för 2000 analysera

formerna för ett investeringsstöd till solvärme.

En utgångspunkt är att ett tidsbegränsat stöd

skall kunna införas om det bedöms

ändamålsenligt med hänsyn till de energipolitiska

målen.

Ett långsiktigt mål med det energipolitiska

programmet är att sänka kostnaden för ny

energiteknik bl.a. för utnyttjande av förnybara

energikällor. Inom ramen för de långsiktiga

åtgärderna i 1997 års energipolitiska program

finns möjligheter att främja utveckling av

solenergiteknik. Det är emellertid angeläget att

komplettera dessa med ytterligare åtgärder för

att sänka kostnaderna även för marknadsnära

teknik. Principerna för sådana åtgärder bör

utformas inom ramen för ett avtal mellan den

berörda branschen och staten. Regeringen

föreslår att ett tidsbegränsat investeringsstöd till

termisk solvärme införs under förutsättning att

ett sådant avtal kan åstadkommas. Ett viktigt

krav är att stödet utformas så att kostnaden på

sikt sänks. Genom avtalet skapas incitament för

en långsiktig, ekonomiskt hållbar utveckling av

branschen. Stödet skall konstrueras inom ramen

för anslaget B1. Stödet bör omfatta samma

tidsperiod som de övriga åtgärderna under

anslaget d.v.s. fram till och med år 2002. Mot

bakgrund av de tidigare erfarenheterna av stöd

till solvärme är det av särskild vikt att vid

utformningen av stödet skapa förutsättningar för

uppföljning och utvärdering.

Införandet av stödet inom ramen för detta

anslag innebär att något mindre resurser kommer

att kunna användas för övriga kvarvarande

åtgärder.

B2 Bidrag till investeringar i

elproduktion från förnybara

energikällor

Tabell 9.4 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

56 599

Anslags-

sparande

238 153

1999

Anslag

135 000

Utgifts-

prognos

100 000

2000

Förslag

95 000

2001

Beräknat

345 000

2002

Beräknat

188 000

Anslaget disponeras för bidrag till vissa

investeringar inom energiområdet. Stödet lämnas

i form av bidrag till investeringar i

biobränslebaserad kraftvärme, vindkraftverk och

småskalig vattenkraft samt för utveckling och

provning av ett upphandlingsförfarande för ny

teknik för elproduktion med förnybara

energislag. Investeringarna i småskalig

vattenkraft torde i huvudsak komma att gälla

utnyttjande av redan befintliga regleringar samt

förbättrad turbinteknik.

Förordningen (1998:22) om statligt stöd till

vissa investeringar inom energiområdet trädde i

kraft den 15 februari 1998. I förordningen finns

bestämmelser om stöd till investeringar i

biobränslebaserad kraftvärme, vindkraftverk och

småskalig vattenkraft.

Vad gäller upphandling av ny

elproduktionsteknik så har det förslag till

förordning som tidigare anmälts till Europeiska

kommissionen för granskning enligt

statsstödsreglerna återkallats. Det

metodutvecklingsarbete som f.n. bedrivs av

Energimyndigheten för detta stöd har

tillsammans med Europeiska kommissionens

arbete med ett direktiv för förnybar

energiproduktion visat på behovet av en

vidareutveckling av stödets utformning. Av detta

skäl kommer ett nytt förslag till förordning att

tas fram.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett flerårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår bidrag till

investeringar i biobränslebaserad kraftvärme,

vindkraft och småskalig vattenkraft samt för

utveckling av ett upphandlingsförfarande för ny

teknik för elproduktion med förnybara

energislag. Riksdagen godkände hösten 1997

(prop. 1997/98:1, utg.omr. 21, bet.

1997/98:NU2, rskr. 1997/98:133) ekonomiska

ramar för anslaget om sammantaget 920 miljoner

kronor för perioden 1998 2002.

Resultatinformation

Stöd till vindkraft och biobränslebaserad

kraftvärme sedan 1991

De investeringsstöd som infördes inom ramen

för 1991 års energipolitiska program för

biobränslebaserad kraftvärme, solvärme och

vindkraft avslutades under år 1996.

Driftdata från vindkraftsprojekten under de

fyra senaste åren framgår i tabell 5.5.

Tabell 9.5 Vindkraft i Sverige under åren 1994 - 1998

År

1994

1995

1996

1997

1998

Totalinstallerad

effekt (MW)1)

35

64

105

121

174

Elproduktion

TWh1)

0,07

0,11

0,14

0,20

0,30

Antal verk1)

157

219

303

334

421

Tillkommande verk

under året

62

84

311)

872)

742)

Antal verk som

beviljats stöd2)

143

1)Enligt statistik från Vattenfall

2)Enligt Energimyndighetens statistik och beräkningar

Av tabellen framgår att under perioden har

antalet aggregat nästan trefaldigats samtidigt som

den totala installerade effekten för de svenska

vindkraftverken ökat i det närmaste fem gånger.

Denna utveckling kan sannolikt till största delen

tillskrivas det statliga programmet.

Vad gäller stödet till biobränslebaserad

kraftvärme följs effekterna av 1991 års

energipolitiska program upp utifrån driftstatistik

från anläggningar som beviljats stöd inom detta

program. Sammanlagt beviljades under 1991 -

1996 1 000 miljoner kronor till totalt 44

anläggningar varav 16 var biobränsleeldade

kraftvärmeanläggningar kopplade till

fjärrvärmesystem och industriellt mottryck.

Driftsdata för driftåren 1996 - 1998 för dessa 16

anläggningar visas i tabell 5.6.

Tabell 9.6 Driftstatistik, kraftvärme och industriellt

mottryck åren 1996 - 1998

Kraftvärme ångturbin; nya anläggningar

Driftår

1996

Driftår

1997

Driftår

1998

Antal anläggningar

15

16

16

Installerad eleffekt, MW

259

302

302

Beräknad elproduktion

enligt ansökan, GWh

1 188

1 326

1 326

Beräknad fullasttid enligt

ansökan, timmar

4 590

4 390

4 390

Beräknad värmeproduktion

enligt ansökan, GWh

2 394

2 664

2 664

Utfall elproduktion, GWh

810

806

936

Utfall värmeprouktion,

GWh

2 167

2 832

2 976

Utfall utnyttjandetid

elproduktion, timmar

3 127

2 669

3 100

Av tabellen framgår att den årliga

elproduktionskapaciteten i anläggningarna

uppgår till drygt 1 300 GWh, dvs. 1,3 TWh.

Utfallet av elproduktion och utnyttjandetid är

dock lägre än det beräknade, vilket kan ha

påverkats av ändrad strategi vid ägarbyten samt

utifrån nya förutsättningar efter

elmarknadsreformen.

1997 års energipolitiska program

Bidrag till investeringar i biobränslebaserad

kraftvärme

Drygt 20 ansökningar om bidrag har inkommit

till Statens energimyndighet. De ansökta

beloppen uppgår sammanlagt till närmare 1 500

miljoner kronor, vilket är avsevärt högre än det

belopp, 450 miljoner kronor, som har anvisats

för investeringsstödet under den femåriga

programperioden.

Hittills har sex anläggningar beviljats bidrag.

De sex projekt som beviljats bidrag svarar enligt

uppgifter i ansökningarna för 48,8 procent av

målet på 750 GWh och tar i anspråk 48,2 procent

av den totala bidragsvolymen på 450 miljoner

kronor. Den genomsnittliga utnyttjandetiden

blir enligt ansökningarna 4 340 timmar och

kostnadseffektiviteten 1,68 kWh per

bidragskrona. Med de ansökningar som

inkommit till Energimyndigheten bedöms det

uppsatta målet kunna nås.

Bidrag till investeringar i vindkraftverk

Statens energimyndighet har under 1998 beviljat

bidrag för 143 vindkraftsaggregat varav 74 har

varit färdigställda före utgången av år 1998.

Utifrån de ansökningar som beviljats stöd

bedömer Energimyndigheten att den installerade

effekten kommer att öka med 101 MW och

elproduktionen med 225 GWh. Under året har

bidrag beviljats med 74,9 miljoner kronor samt

därutöver 62,9 miljoner kronor av 1999 års

medel. Ytterligare 14 ansökningar om

sammanlagt 35 aggregat motsvarande 82 GWh

och ett stöd om 60 miljoner kronor finns

inneliggande hos Energimyndigheten.

Inom ramen för de medel som anvisats för

bidrag till investeringar i elproduktion från

förnybara energikällor finansierar

Energimyndigheten ett antal programanknutna

projekt med syfte att öka möjligheten för

vindkraft att utnyttjas på ett miljöanpassat och

kostnadseffektivt sätt. Exempel på sådana

projekt är vindkraft i harmoni med landskapet,

inventering av områden med riksintresse för

vindkraft och etablering av vindkraft i

områden av intresse för försvaret.

Bidrag till investeringar i småskaliga

vattenkraftverk

I regleringsbrevet för 1999 har Statens

energimyndighet fått i uppdrag att i samråd med

Fiskeriverket, Naturvårdsverket och övriga

berörda myndigheter ta fram riktlinjer för

miljöanpassad vattenkraft, samt analysera hur

dessa riktlinjer kan komma att påverka

möjligheterna att förverkliga målet med

programmet. Detta uppdrag redovisades den 1

april 1999 och innehåller en precisering av de

kriterier/miljökrav små vattenkraftverk skall

uppfylla för att komma i fråga för

investeringsbidrag. Dessa kriterier innebär att i

princip bara effektivisering, ombyggnad eller

återuppbyggnad av befintliga anläggningar kan

komma ifråga för bidrag. Anläggningen skall

vara av typen strömkraftverk och i vissa fall skall

vandringsväg för fisk anordnas. En gällande

vattendom måste finnas.

Hittills har drygt 20 ansökningar om bidrag

inkommit till Energimyndigheten. Flertalet av

dessa ansökningar motsvarar de krav som ställts

upp för miljöanpassad vattenkraft. Efter det att

kraven tagits fram har beslut om stöd fattats för

sju anläggningar. Förväntade ansökningar om

bidrag är f.n. betydligt lägre än anvisade medel.

Bidrag till investeringar i upphandling av ny

elproduktionsteknik

Energimyndigheten skall utveckla ett

upphandlingsförfarande i syfte att på sikt

reducera kostnaderna för elproduktion från

förnybara energikällor. Verksamheten har inletts

med utvecklingsarbete. Det

metodutvecklingsarbete som f.n. bedrivs av

Energimyndigheten för detta stöd har

tillsammans med det arbete som pågår inom EU

med framtagning av direktiv för förnybara

energikällor visat på behovet av en

vidareutveckling av stödets utformning.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Regeringen bör få möjlighet att göra åtaganden

även efter det aktuella budgetåret och fördela

åtaganden över femårsperioden enligt

nedanstående tabell. Riksdagen bör bemyndiga

regeringen att besluta om sådana åtaganden.

Högsta belopp enligt tabell 5.7.

Tabell 9.7 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

-

207 781

254 325

-

-

Nya förpliktelser

264 380

146 544

428 675

-

-

Infriade förpliktelser*

-56 599

-100 000

-150 000

-345 000

-188 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

207 781

254 325

533 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

705 000

570 000

533 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Enligt 1997 års energipolitiska beslut är målet för

bidraget till investeringar i vindkraftverk en ökad

årlig elproduktion från landbaserad vindkraft

med 0,5 TWh inom fem år. Bidraget till

investeringar i småskalig vattenkraft bedömdes

leda till att en ökad årsproduktion om 0,25 TWh

el skulle kunna tillkomma inom fem år. Bidraget

till investeringar i biobränslebaserad kraftvärme

bedömdes medföra en kraftvärmeutbyggnad

motsvarande ca 0,75 TWh el per år.

Regeringen bedömer att verksamheten har

förutsättningar att bedrivas ändamålsenligt.

Regeringen anser att en omfördelning av

ramanslaget över tidsperioden 2000 - 2002 bör

göras. En större del av anslaget bör användas

under senare delen av perioden. I detta

sammanhang bör nämnas att omfördelningen

inte hindrar myndigheten från att fatta beslut i

bidragsärenden. Genom de

beställningsbemyndiganden som regeringen

föreslår kommer beslut att kunna fattas, även om

utbetalningarna senareläggs.

B3 Åtgärder för effektivare

energianvändning

Tabell 9.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

63 293

Anslags-

sparande

27 205

1999

Anslag

65 000

Utgifts-

prognos

73 000

2000

Förslag

65 000

2001

Beräknat

119 000

2002

Beräknat

111 000

Anslaget disponeras för åtgärder för en

effektivare energianvändning i enlighet med

riktlinjerna i 1997 års energipolitiska beslut.

Anslaget omfattar teknikupphandling,

information, utbildning, provning, märkning och

certifiering samt kommunal energirådgivning.

Statens energimyndighet ansvarar för samtliga

delverksamheter utom provning, märkning och

certifiering som Konsumentverket ansvarar för.

Förordning (1999:344) om statligt bidrag till

teknikupphandling av energieffektiv teknik och

ny energiteknik trädde i kraft den 1 juli 1999. I

förordningen finns bestämmelser om stöd till

teknikupphandling inom ramen för 1997 års

energipolitiska program.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett flerårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår information

och utbildning, teknikupphandling av

energieffektiv teknik, provning, märkning och

certifiering av energikrävande utrustning samt

kommunal energirådgivning. Riksdagen

godkände hösten 1997 (prop. 1997/98:1,

utg.omr. 21, bet. 1997/98:NU2, rskr.

1997/98:133) ekonomiska ramar för anslaget om

sammantaget 446 miljoner kronor för perioden

1998 2002.

Resultatinformation

I samband med 1991 års energipolitiska riktlinjer

anslogs medel för åtgärder i syfte att stimulera

till en effektivare energianvändning.

Enligt riksdagens beslut (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272) om

riktlinjer för energipolitiken skall de tidigare

årens insatser för effektivare energianvändning

fortsätta i delvis nya former. Det nya anslaget

avser åtgärder för effektivare energianvändning

och skall i kombination med ett utvidgat

europeiskt samarbete för energieffektivisering

bidra till att ytterligare minska användningen av

el och öka hushållningen med energi.

Information, utbildning

Verksamheten omfattar information och

utbildning samt bidrag till särskilda

informationsprojekt.

Under året har Statens energimyndighet tagit

fram faktablad, skrifter och broschyrer som

riktar sig till installatörer, hushåll, återförsäljare,

kommunala aktörer, industri och service. I

dagsläget saknas uppgifter om spridningen av

myndighetens publikationer men system för

detta planeras att bli infört under 1999.

Myndigheten har också deltagit i mässor.

Myndigheten har gett 30 projekt bidrag för

särskilda informations- och utbildningsprojekt.

Medel har lämnats till branschorganisationer,

företag, regionala energikontor samt kommuner

och kommunala organ.

En effekt av informationsinsatser som

genomförts är att kunskapen om EU:s märkning

av vitvaror har ökat hos målgruppen. Dessutom

har det skett en ökning av försäljning av

energieffektiva kylskåp och frysar mellan 1996

och 1998. Underlag för att bedöma betydelsen av

statens insats för denna förändring saknas dock.

Generellt kan sägas att det är svårt att värdera

insatserna i termer av sparad energi eller

förändringar i medvetenhet eller beteende

eftersom sådana förändringar beror av flera

externa faktorer. Då det gäller

beteendeförändringar sker dessa dessutom över

en längre tidsperiod.

Teknikupphandling

Under 1998 har Statens energimyndighet drivit

totalt 17 projekt rörande teknikupphandling. Av

dessa är två nystartade under 1998. Fyra

upphandlingar har avslutats under året. Det finns

en stor bredd då det gäller vilka aktörer som

beviljats bidrag. Dessa är främst

branschorganisationer, privata företag, statliga

företag och kommunla företag. Dessutom har

energimyndigheten bidragit till samfinansiering

av vissa internationella projekt.

De teknikupphandlingar som har avslutats

berör styr- och reglerteknik samt effektiva

elmotorer. Dessa teknikupphandlingar har på

kort sikt resulterat i energieffektiva produkter

med högre kvalitet och lägre pris respektive

högre energieffektivitet. Effekten av

verksamheten visar sig först på längre sikt då

spridningen av resultatet kan mätas.

Dessutom har Energimyndigheten haft

aktiviteter som syftat till att sprida information

om resultaten av teknikupphandlingar som

avgjordes före 1998.

Provning, märkning, certifiering

En annan viktig del av verksamheten är provning

och märkning. Konsumentverket, som ansvarar

för provning och märkning, har under år 1998

följt upp butikernas och leverantörernas

efterlevnad av den obligatoriska

energimärkningen samt utfört provning

avseende energi för en rad produkter. Dessutom

har Konsumentverket provat energiutrustning

för enskilda hus samt initierat arbete för att få

fram metoder att mäta utsläpp till miljön från

kaminer. Konsumentverket har spridit den

kunskap som byggts upp inom verksamheten

genom tidskrifter, informationsblad, anordnade

av kurser och konferenser. Konsumentverket har

också tagit fram marknadsöversikter över

energieffektiva produkter.

På samma sätt som för övriga åtgärder för

effektivare energianvändning är det svårt att

särskilja effekterna av statens insatser på detta

område från annan påverkan på utvecklingen.

Det går inte att se något omedelbart samband

mellan provning, märkning samt certifiering och

ökad användning av energieffektiv utrustning.

Däremot har verksamheten effekt i kombination

med informationsinsatser som t.ex. publicering

av marknadsöversikter över energieffektiva

produkter. Sådana kombinerade insatser har en

positiv effekt på förbrukningsmönstret av de

aktuella produkterna.

Kommunal energirådgivning

Under 1998 har 267 kommuner beviljats bidrag

för kommunal energirådgivning. Totalt har ca

44,6 miljoner kronor beviljats i bidrag.

Energimyndigheten har också genomfört

informationsinsatser riktade till

energirådgivarna. Genom samarbetet mellan

Energimyndigheten och energirådgivarna kan

resurserna utnyttjas effektivt för att bistå

allmänheten med information och kunskap.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Regeringen bör få möjlighet att göra åtaganden

även efter det aktuella budgetåret och fördela

åtaganden över femårsperioden enligt

nedanstående tabell. Riksdagen bör bemyndiga

regeringen att besluta om sådana åtaganden.

Högsta belopp enligt tabell 5.9.

Tabell 9.9 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

-

3 387

3 387

-

-

Nya förpliktelser

66 680

73 000

94 613

-

-

Infriade förpliktelser*

-63 293

-73 000

-73 000

-25 000

-

Utestående förpliktelser vid årets slut

3 387

3 387

25 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

-

21 400

25 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Regeringen bedömer att det finns

förutsättningar att bedriva en ändamålsenlig

verksamhet

I budgetpropositionen för 1999 föreslog

regeringen att en omfördelning av ramanslaget

över tidsperioden 1999 2002 skulle göras. Det

innebar att anslagsbeloppet under vart och ett av

åren 1999 och 2000 minskades med 25 miljoner

kronor, jämfört med de beräknade anslagsbelopp

som angavs i budgetpropositionen för 1998, för

att sedan öka med 25 miljoner kronor under vart

och ett av åren 2001 och 2002. Riksdagen

godkände regeringens förslag. Regeringen

kvarstår vid denna bedömning. I detta

sammanhang bör nämnas att omfördelningen

inte hindrar myndigheten från att fatta beslut i

bidragsärenden. Genom de

beställningsbemyndiganden som regeringen

föreslår kommer beslut att kunna fattas även om

utbetalningarna senareläggs.

B4 Energiforskning

Tabell 9.10 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

243 592

Anslags-

sparande

299 680

1999

Anslag

398 056

Utgifts-

prognos

242 610

2000

Förslag

401 758

2001

Beräknat

430 977

2002

Beräknat

461 758

Anslaget disponeras för bidrag till stöd för

forskning och utveckling på energiområdet.

Naturvetenskapliga Forskningsrådet,

Teknikvetenskapliga Forskningsrådet,

Byggforskningsrådet,

Kommunikationsforskningsberedningen och

Statens energimyndighet disponerar delar av

anslaget. Statens energimyndighet ansvarar för

redovisningen av den verksamhet som

finansieras över anslaget. Förordningen

(1998:222) om stöd till energiforskning trädde i

kraft den 15 juni 1998. I förordningen finns

bestämmelser om stöd till energiforskning i

enlighet med 1997 års energipolitiska beslut.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett sjuårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår stöd till

energiforskning, forskning om energisystemet,

forskningsamarbete med länderna i

Östersjöregionen och etanolproduktion från

skogsråvara. Riksdagen godkände hösten 1997

(prop. 1997/98:1, utg.omr. 21, bet. 1997/98:

NU2, rskr. 1997/98:133) ekonomiska ramar för

anslaget om sammantaget 2 800 miljoner kronor

för perioden 1998 - 2004.

Regeringen har slagit fast att Sverige skall vara

ett föregångsland i omställningen till hållbar

utveckling. Såväl ur ett energipolitiskt som ur ett

närings- och transportpolitiskt perspektiv är det

en strategiskt avgörande fråga att minska

utsläppen från transportsektorns

energianvändning. Under perioden 2000 - 2005

kommer därför

100 miljoner kronor att disponeras från anslaget

för ett utökat samarbete med svensk

fordonsindustri kring utveckling av mer

miljövänliga och energieffektiva fordon.

Regeringen har vidare konstaterat att regionala

tillväxtavtal för åren 2000 - 2002 omfattar

åtgärder inriktade på energiproduktion och

teknikutveckling. Anslaget får disponeras för att

medfinansiera sådana åtgärder.

Resultatinformation

Under år 1998 har totalt 330,3 miljoner kronor

fördelats till energiforskning. Anslaget används i

huvudsak till att finansiera forskning vid

universitet och högskolor. Stöd över anslaget

täcker vanligen 100 % av projektkostnaderna.

Viss medfinansiering från andra statliga

finansiärer

och samfinansiering från näringslivet

förekommer dock.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Riksdagen har årligen bemyndigat regeringen att

i samband med stöd till energiforskning göra

åtaganden även efter det akuella budgetåret.

Sådana bemyndiganden behövs även för år 2000

för att möjliggöra kontinuitet och långsiktighet i

forsknings- och utvecklingsarbetet. Riksdagen

bör bemyndiga regeringen att besluta om sådana

åtaganden. Högsta belopp enligt tabell 5.11.

Tabell 9.11 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

170 697

231 531

358 921

-

-

Nya förpliktelser

304 426

370 000

1 182 486

-

-

Infriade förpliktelser*

-243 592

-242 610

-341 407

-401 000

-799 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

231 531

358 921

1 200 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

870 000

1 199 056

1 200 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Enligt 1997 års energipolitiska beslut skall

insatserna för forskning och utveckling bidra till

en ekologiskt och ekonomiskt uthållig

samhällsutveckling. Såväl den tillämpade som

den grundläggande energiforskningen skall bidra

till denna utveckling. Den internationella

forskningen skall bevakas för att resultaten skall

kunna utnyttjas nationellt.

Regeringen bedömer att verksamheten har

förutsättningar att bedrivas ändamålsenligt.

B5 Energiteknikstöd

Tabell 9.12 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

65 716

Anslags-

sparande

401 330

1999

Anslag

130 000

Utgifts-

prognos

154 000

2000

Förslag

130 000

2001

Beräknat

130 000

2002

Beräknat

130 000

Anslaget disponeras för stöd till utveckling av ny

energiteknik i företag och branscher.

Forskningsinsatser som är strategiska för

teknikutvecklingen skall genomföras i

samverkan mellan staten och näringslivet.

Förordningen (1998:653) om statligt stöd till

energiteknik trädde i kraft den 15 juli 1998. I

förordningen finns bestämmelser om stöd till ny

energiteknik i enlighet med 1997 års

energipolitiska beslut.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett sjuårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår stöd till

utveckling av ny energiteknik i företag och

branscher. Riksdagens beslut år 1997 om

energipolitiken och statsbudgeten för budgetåret

1998 innebar en förstärkning av

Energiteknikfonden då en ekonomisk ram för

anslaget om sammantaget 870 miljoner kronor

för perioden 1998 - 2004 godkändes. Utan att på

något sätt ändra inriktning på verksamhetens

omfattning beslutade riksdagen i beslutet om

1998 års ekonomiska proposition (prop.

1997/98:150, bet. 1997/98:FiU27, rskr

1997/98:317) att den från Energiteknikfonden

finansierade verksamheten skall finansieras

direkt över det här aktuella ramanslaget som

disponeras av Statens energimyndighet. Anslaget

bör fortsatt bidra till att främja

konkurrensneutralt samarbete. Det finns ett

behov av att formerna för kunskapsöverföring

mellan forskningssamhället,

energiproducenterna och de företag som

utvecklar energiteknik förstärks och

vidareutvecklas. Bidrag från anslaget bör även i

fortsättningen kunna lämnas med högst 50 % av

kostnaden för investeringar eller

forskningssamarbete. Undantagsvis bör dock

energiforskningsanslaget liksom hittills kunna

kombineras med stöd från det här aktuella

anslaget så att den totala stödnivån blir högre.

Det kan gälla för utveckling av samhällelligt

angelägen teknik där den ekonomiska

drivkraften saknas för företagen på kort sikt.

Regeringen har slagit fast att Sverige skall vara

ett föregångsland i omställningen till hållbar

utveckling. Såväl ur ett energipolitiskt som ur ett

närings- och transportpolitiskt perspektiv är det

en strategiskt avgörande fråga att minska

utsläppen från transportsektorns

energianvändning. Under perioden 2000 - 2005

kommer därför

200 miljoner kronor att disponeras från anslaget

för ett utökat samarbete med svensk

fordonsindustri kring utveckling av mer

miljövänliga och energieffektiva fordon.

Regeringen har vidare konstaterat att regionala

tillväxtavtal för åren 2000 - 2002 omfattar

åtgärder inriktade på energiproduktion och

teknikutveckling. Anslaget får disponeras för att

medfinanisera sådana åtgärder.

Resultatinformation

Under år 1998 har totalt 152 miljoner kronor

fördelats från Energiteknikfonden. Anslaget

används till att finansiera forskning vid

universitet och högskolor, samt tillämpad

branschgemensam forskning vid institut och

företag. En nära samverkan med näringslivet har

eftersträvats och samfinansiering från

näringslivet med 60 % av de totala

programkostnaderna är vanligast

förekommande. Viss medfinansiering från andra

statliga finansiärer förekommer dessutom.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Riksdagen har årligen bemyndigat regeringen att

i samband med energiteknikstöd göra åtaganden

även efter det aktuella budgetåret. Sådana

bemyndiganden behövs även för år 2000.

Riksdagen bör bemyndiga regeringen att besluta

om sådana åtaganden. Högsta belopp enligt

tabell 5.13.

Tabell 9.13 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

0

281 602

307 602

-

-

Nya förpliktelser

347 318

180 000

367 398

-

-

Infriade förpliktelser*

-65 716

-154 000

-155 000

-210 000

-310 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

281 602

307 602

520 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

360 000

335 000

520 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Anslagsnivån för år 2000 är enligt den

ekonomiska ram som riksdagen godkände

hösten 1997 (prop. 1997/97:1, utg.omr. 21, Bet.

1997/98:NU2, rskr. 1997/98:133).

Enligt 1997 års energipolitiska beslut är syftet

att forsknings- och utvecklingsinsatser skall

stödjas som är strategiska för teknikutvecklingen

på energiområdet. Verksamheten innebär en

fortsatt användning och förstärkning av det stöd

som hittills givits för branschgemensam

forskning.

Regeringen bedömer att verksamheten har

förutsättningar att bedrivas ändamålsenligt.

B6 Introduktion av ny energiteknik

Tabell 9.14 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

43 254

Anslags-

sparande

116 746

1999

Anslag

230 000

Utgifts-

prognos

60 000

2000

Förslag

230 000

2001

Beräknat

230 000

2002

Beräknat

230 000

Anslaget disponeras för att främja utvecklingen

av teknik baserad på förnybara energislag och

effektiv energianvändning i industriella processer

i försöks- eller fullskaleanläggningar.

Förordningen (1998:654) om energiteknikbidrag

trädde i kraft den 15 juli 1998. I förordningen

finns bestämmelser om stöd till ny energiteknik i

enlighet med 1997 års energipolitiska beslut.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett sjuårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår stöd till ny

teknik baserad på förnybara energislag och

effektiv energianvändning i industriella processer

i försöks- eller fullskaleanläggningar. Riksdagen

godkände hösten 1997 (prop. 1997/98:1,

utg.omr. 21, bet. 1997/98:NU2, rskr.

1997/98:133) ekonomiska ramar för anslaget om

sammantaget 1 610 miljoner kronor för perioden

1998 - 2004.

Regeringen har vidare konstaterat att regionala

tillväxtavtal för åren 2000 - 2002 omfattar

åtgärder inriktade på energiproduktion och

teknikutveckling. Anslaget får disponeras för att

medfinanisera sådana åtgärder.

Resultatinformation

Under år 1998 har beslut fattats om totalt

112,8 miljoner kronor. Hittills har beslut fattats

om 394,8 miljoner kronor och 68,2 miljoner

kronor har betalats ut.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Riksdagen har årligen bemyndigat regeringen att

i samband med stöd till introduktion av ny

energiteknik göra åtaganden även efter det

aktuella budgetåret. Sådana bemyndiganden

behövs även för år 2000. Riksdagen bör

bemyndiga regeringen att besluta om sådana

åtaganden. Högsta belopp enligt tabell 5.15.

Tabell 9.15 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

0

319 477

459 477

-

-

Nya förpliktelser

362 731

200 000

560 523

-

-

Infriade förpliktelser*

-43 254

-60 000

-100 000

-250 000

-670 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

319 477

459 477

920 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

380 000

1 150 000

920 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Anslagsnivån för anslaget B6 Introduktion av ny

energiteknik för år 2000 är enligt den

ekonomiska ram som riksdagen godkände

hösten 1997 (prop. 1997/98:1, utg.omr. 21, bet.

1997/98:NU2, rskr. 1997/98:133).

Enligt 1997 års energipolitiska beslut är syftet

med energiteknikbidraget att stödja ny teknik

som med reducerad risk för företagen kan

utvecklas i full skala och demonstreras inför

kommersiell användning. Vidare skall

teknikupphandling kunna utnyttjas inom ramen

för anslaget. De enskilda projekten kan bli

mycket omfattande. En förutsättning för

initiering av nya projekt är ett väsentligt

ekonomiskt engagemang från näringslivet vilket

dock kan bli svårt i nuläget med hänsyn till de

låga elpriserna. Det ligger därför i verksamhetens

natur att det är svårt att planera och överblicka

vilka projekt som kan komma att aktualiseras

under den återstående programperioden.

Regeringen gör dock bedömningen att

verksamheten har förutsättningar att bedrivas

ändamålsenligt under perioden.

B7 Energipolitiskt motiverade

internationella klimatinsatser

Tabell 9.16 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

4 096

Anslags-

sparande

52 904

1999

Anslag

50 000

Utgifts-

prognos

30 000

2000

Förslag

50 000

2001

Beräknat

50 000

2002

Beräknat

50 000

Anslaget disponeras för energipolitiskt

motiverade internationella klimatinsatser. Sådana

insatser ingår som en viktig del i strategin för

minskad klimatpåverkan från energisektorn.

Insatserna skall huvudsakligen avse s.k.

gemensamt genomförande inom ramen för

klimatkonventionen. Med gemensamt

genomförande avses att konventionens parter

med höga åtgärdskostnader för

utsläppsminskningar tillsammans med ett

mottagarland med lägre åtgärdskostnader vidtar

åtgärder i detta land och i gengäld erhåller en

kreditering som kan räknas av mot egna utsläpp

vid uppfyllande av åtaganden att minska eller

begränsa utsläpp av växthusgaser. Budgetåret

1995/96 anvisades 50 miljoner kronor till tolfte

huvudtitelns anslag E11 Åtgärder för

energieffektivisering m.m. i bl.a. Baltikum och

Östeuropa. För år 1997 anvisades 7 miljoner

kronor till anslaget A3 Åtgärder för

energieffektivisering m.m. i bl.a. Baltikum och

Östeuropa. För att möjliggöra kontinuitet i

verksamheten har anslagssparandet från anslaget

1996/97 A3 Åtgärder för energieffektivisering

m.m. i bl.a. Baltikum och Östeuropa överförts

till anslaget B7.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett sjuårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår energipolitiskt

motiverade internationella klimatinsatser som en

viktig del i strategin för minskad klimatpåverkan.

Riksdagen godkände hösten 1997 (prop.

1997/98:1, utg.omr. 21, bet. 1997/98:NU2, rskr.

1997/98:133) ekonomiska ramar för anslaget

uppgående till sammantaget 350 miljoner kronor

för perioden 1998 2004.

Resultatinformation

Under åren 1993 1997 genomförde NUTEK

åtgärder för att effektivisera energianvändning

och introducera förnybara energislag i Baltikum

och Östeuropa i syfte att minska utsläppen av

koldioxid och andra klimat- och

miljöpåverkande ämnen från energisystemen i

dessa länder. Sedan den 1 januari 1998 ansvarar

Statens energimyndighet för motsvarande

verksamhet, vars klimatinriktning har

tydliggjorts ytterligare. Sammantaget har

regeringen beviljat 333,4 miljoner kronor för

insatser under perioden 1993 1998.

Huvuddelen av medlen har använts för

långivning till anläggningsägare för att finansiera

investeringar i uppvärmningssektorn. Under

perioden t.o.m. 1998 har programmet omfattat

66 projekt som är färdigställda och tagna i drift.

Under år 1998 har ytterligare 8 projekt erhållit

lån. De hittills genomförda projekten utgörs till

antalet huvudsakligen av pannkonverteringar (27

st) för vilka investeringarna uppgått till 105

miljoner kronor. Inom området

fjärrvärmedistribution har 15 projekt genomförts

till en investeringskostnad på 29,6 miljoner

kronor och inom energieffektiviseringsområdet

11 projekt motsvarande investeringar på 17

miljoner kronor. Dessutom har 13 systemprojekt

genomförts till en investeringskostnad på 74

miljoner kronor. Den genomsnittliga kostnaden

för utsläppsreduktioner för de svenska insatserna

uppskattas av Statens energimyndighet till

omkring 5,5 öre per kg koldioxid (exklusive lån).

Denna kostnadsuppskattning baseras oftast på

en jämförelse med utsläppen innan åtgärder

vidtogs och därför innebär en underskattning av

reduktionskostnaden jämfört med

utsläppsminskningar beräknade relativt

referensscenarier. Dock framstår, vid en

jämförelse med kostnader för motsvarande

åtgärder i Sverige, insatserna ofta som

kostnadseffektiva. De högsta kostnaderna för att

reducera koldioxidutsläpp återfinns på

energieffektiviseringsområdet. Generellt sett kan

dock reduktionskostnaderna bedömas vara

väsentligt lägre än vad som är fallet i Sverige.

Under år 1998 har sammanlagt 12 projekt

genomförts i Estland (2), Litauen (4), Polen (1)

och Ryssland (5). Sammanlagt har dessa projekt

av myndigheten beräknats motsvara en utsläpps-

minskning på ca 35 000 ton koldioxid per år.

Den genomsnittliga kostnaden per kg minskat

utsläpp av koldioxid beräknas till 5,5 öre per kg,

varav de svenska nettokostnaderna (exklusive

lån) motsvarar 0,9 öre per kg.

Under år 1998 har åtta nya projekt beviljats

lån i Estland, Ryssland och Litauen. Dessa

beräknas leda till ackumulerade

utsläppsminskningar på ca 0,5 miljoner ton över

de närmaste decennierna och den genomsnittliga

reduktionskostnaden har av Statens

energimyndighet beräknats till ca 8 öre per kg

koldioxid.

Inom ramen för utvärderingen av det

energipolitiska programmet har en översiktlig

bedöm-

ning av Statens energimyndighets insatser på

detta område gjorts. I utvärderingen bedöms att

myndigheten arbetar seriöst med projekt och

metodutveckling. I utvärderingen påpekas också

att en introduktion av nya slags projekt -

energieffektivisering och kraftvärme - kan leda

till sämre effektivitet och högre kostnader.

Vidare leder projekt med elproduktion till

relativt högre kostnader eftersom den ersatta

elkraften ofta härrör från icke-fossila

energikällor. Det påpekas också att myndigheten

inte inkluderar driftkostnader i sina

kostnadsberäkningar.

Ett viktigt syfte med de svenska insatserna är

att bidra till kunskap om förutsättningar och

kostnadsförhållanden för s.k. gemensamt

genomförande inom ramen för åtaganden under

klimatkonventionen. Det är särskilt viktigt att

belysa möjligheterna att utveckla denna

mekanism till ett internationellt klimatpolitiskt

instrument som är effektivt, tillförlitligt och

rättvist. Insatserna har därför rapporterats till

klimatkonventionens sekretariat, som

sammanställer och analyserar uppgifter från

konventionens parter inom ramen för den

pågående pilotfasen för gemensamt

genomförande. De många och relativt små

svenska projekten utgör en stor andel av samtliga

inrapporterade projekt.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Regeringen bör få möjlighet att göra åtaganden

även efter det aktuella budgetåret och fördela

åtaganden enligt nedanstående tabell. Riksdagen

bör bemyndiga regeringen att besluta om sådana

åtaganden. Högsta belopp enligt tabell 5.17.

Tabell 9.17 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

 Utestående förpliktelser vid årets början

0

0

-

-

Nya förpliktelser

30 000

75 000

-

-

Infriade förpliktelser*

-30 000

-30 000

-15 000

-30 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

0

45 000

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

23 600

45 000

-

-

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Vid klimatkonventionens partsmöte i Kyoto i

december 1997 enades konventionens parter om

åtaganden för att begränsa och minska utsläppen

av klimatpåverkande gaser samt öka upptaget av

sänkor. Ett mål motsvarande en total minskning

för de industrialiserade länderna på 5,2 % sattes

upp för perioden 2008 2012. Protokollet

innehåller bestämmelser för gemensamt

genomförande såväl i industrialiserade som

utvecklingsländer. Dessa bestämmelser skall

preciseras under kommande partsmöten. Den nu

pågående pilotfasen för gemensamt

genomförande som inleddes år 1995 tas upp till

beslut beträffande en eventuell fortsättning år

1999.

Mot bakgrund av överenskommelsen i Kyoto,

erfarenheterna under pilotfasen och de

genomförda utvärderingarna av insatser på

energiområdet har regeringen delvis förändrat

inriktningen för de energipolitiskt motiverade

internationella klimatinsatserna. Förändringarna

utgjorde en anpassning till besluten i

klimatkonventionen. Syftet var också att

ytterligare tydliggöra insatsernas överordnade

klimatpolitiska karaktär. Avsikten är att så långt

möjligt säkerställa att insatserna kan räknas

Sverige till godo som en del av landets åtagande

inom ramen för EU:s gemensamma åtagande

enligt Kyotoprotokollet. För att uppnå en

förbättrad samordning mellan Sidas och

Energimyndighetens verksamhet inom klimat-

och energiområdet har regeringen tydliggjort

myndigheternas verksamhetsmål. Dessa

förtydliganden har visat sig ändamålsenliga och

skall gälla fortsättningsvis.

Regeringen konstaterade i föregående års

budgetproposition att eftersom

Kyotoprotokollet öppnar möjligheter till

gemensamt genomförande bör verksamheten

under anslaget från att ha utgjort ett svenskt

bidrag till pilotfasen i högre grad inriktas på

egentligt gemensamt genomförande med

möjlighet till faktisk kreditering av uppnådda

resultat beträffande utsläppsförändringar. De

höga krav som då ställs på trovärdighet bör ges

en stor vikt vid projektens utformning och avtal

slutas med mottagarländer. Den klimatpolitiska

målsättningen skall ytterligare förtydligas och

prioriteras. Kostnadseffektivite-

ten med avseende på den klimatpolitiska effekten

bör jämte övriga villkor för gemensamt

genomförande vara den viktigaste ledstjärnan

vid projektens utformning och kostnaderna för

uppföljning av faktisk utveckling bör hållas nere

samt större projekt eftersträvas.

Vid Kyotoförhandlingarna definierades den

s.k. Clean development mechanism, för insatser i

utvecklingsländerna. Insatser, som uppfyller

kraven i det regelverk man nu förhandlar om för

denna mekanism och begränsar utsläpp eller ökar

upptag av klimatpåverkande gaser, skall enligt

protokollet kunna tillgodoräknas investerarna

fr.o.m. år 2000. Det är mot denna bakgrund

angeläget att eftersträva att insatser görs även i

utvecklingsländer. Mot bakgrund av den fjärde

partskonferensens beslut i Buenos Aires hösten

1998, i vilka arbetet med mekanismen för en ren

utveckling prioriteras, har regeringen uppdragit

åt Statens energimyndighet att genomföra en

förstudie för ett projekt som skall uppfylla de

krav som kan ställas på detta slags projekt, bl. a.

som bidrag till en hållbar utveckling.

Sverige har deltagit i arbetet att tillsammans

med andra länder och även företag i ett projekt

initierat av Världsbanken utveckla en prototyp

för en internationell klimatfond, som avses

genomföra investeringsprojekt med syfte att

minska klimatpåverkan i såväl utvecklingsländer

som industriländer. Ett syfte med fonden är att

åstadkomma projekt som kan ge underlag för

tillgodoräknande enligt bestämmelserna om

gemensamt genomförande respektive Clean

development mechanism. Ett annat syfte är att

åstadkomma kunskapsutveckling rörande de

svåra metodologiska frågor som aktualiseras i

dessa sammanhang. En fond har nu beslutats av

Världsbanken. Regeringen avser nu att med sikte

på svenskt deltagande i fonden bereda frågan

med Världsbanken.

För att utreda hur klimatkonventionens ovan

nämnda s.k. flexibla mekanismer samt

internationell handel med överlåtbara

utsläppsrätter kan introduceras i Sverige har

regeringen tillsatt en expertutredning (dir.

1999:25) som skall ha löpande kontakt med och

redovisa resultat till kommittén för översyn av

åtgärder inom klimatområdet (dir. 1998:40).

B8 Täckande av förluster i

anledning av statliga garantier

inom energiområdet

Tabell 9.18 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

0

Anslags-

sparande

5 000

1999

Anslag

5 000

Utgifts-

prognos

5 000

2000

Förslag

5 000

2001

Beräknat

5 000

2002

Beräknat

5 000

Anslaget disponeras för utgifter för förluster i

samband med lånegarantier som har lämnats

enligt förordningen (1981:717) om statlig garanti

för utvinning m.m. av olja, naturgas eller kol och

förordningen (1988:805) om statligt stöd ur

Energiteknikfonden, m.m. Anslaget har t.o.m. år

1995/96 även disponerats för utgifter för

förluster i samband med lånegarantier som har

lämnats enligt förordningen (1983:1107) om

statligt stöd för att ersätta olja m.m.

Ställda garantier enligt förordningen om

statlig garanti för utvinning m.m. av olja,

naturgas eller kol har avvecklats successivt och

avser numera enbart verksamhet inom

naturgasområdet. Dessa garantier är bundna

genom avtal (prop. 1987/88:72, bet.

1987/88:NU16, rskr. 1987/88:120).

Garantiramen uppgår till 1 000 miljoner kronor

(prop. 1991/92:100 bil. 13, bet. 1991/92:NU25,

rskr. 1991/92:271). Den 31 december 1997

uppgick summan av utestående garantier till ca

116 miljoner kronor. Någon avgift för garantin

tas inte ut. Motsvarande belopp belastar i stället

anslaget.

Under budgetåret 1998 har inga infrianden

gjorts under anslaget. Inga återvinningar och

inga avgifter har inbetalats för garantier

hänförliga till förordningen (1981:717) om

statlig garanti för utvinning av olja, naturgas eller

kol.

Regeringens överväganden

Beräknade förluster uppgår till 5 miljoner kronor

för vart och ett av åren 2000, 2001 och 2002.

Åtgärder för el- och värmeförsörjning i

Sydsverige

Anslaget B 9 Åtgärder för el- och

värmeförsörjning i Sydsverige, som har funnits

på statsbudgeten under åren 1998 och 1999,

disponeras för åtgärder som stärker el- och

värmeförsörjningen i Sydsverige. Från och med

år 2000 förs anslaget inte längre upp på

statsbudgeten.

Regeringen beslutade den 26 juni 1997 att

inrätta en delegation med uppgift att utveckla el-

och värmeförsörjningen i Sydsverige.

Delegationen skulle ursprungligen redovisa sitt

arbete till regeringen senast den 1 oktober 1999.

Delegationen har i en skrivelse den 16 januari

1999 anhållit om att delegationens mandattid

utsträcks till i första hand den 31 mars 2000 och

med en successiv avvecklingstid till den 31

december 2000. Återstående uppföljnings- och

avslutningsarbeten kan därefter utföras av ett

personellt reducerat kansli formellt knutet till

Statens energimyndighet eller Länsstyrelsen i

Skåne län.

Regeringen beslutade den 18 februari 1999 att

Delegationen för Energiförsörjning i Sydsverige

får redovisa sitt uppdrag senast den 31 mars

2000.

Förordningen (1999:213) om statligt stöd till

energiförsörjningen i Sydsverige trädde i kraft

den 15 maj 1999.

Regeringens överväganden

Riksdagen godkände år 1997 (prop. 1996/97:84,

bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272)

utformningen av ett flerårigt program för ett

ekologiskt och ekonomiskt uthålligt

energisystem. I programmet ingår stöd för

åtgärder för att utveckla energiförsörjningen i

Sydsverige. Regeringen har för detta ändamål

tillkallat en delegation. Riksdagen godkände

hösten 1997 (prop. 1997/98:1, utg.omr. 21, bet.

1997/98: NU2, rskr. 1997/98:133) ekonomiska

ramar för anslaget om sammantaget 400 miljoner

kronor för perioden 1998 1999.

Åtgärder vidtas för att under de närmaste åren

kompensera bortfallet av el från de bägge

reaktorerna i Barsebäck genom effektivare

energianvändning, konvertering samt

hushållning med och tillförsel av el från andra

energikällor. Även om de föreslagna insatserna

innebär en full kompensation med avseende på

energibalansen i landet som helhet, krävs

särskilda åtgärder för att utveckla el- och

värmeförsörjningen i Sydsverige.

Enligt regeringsbeslut den 26 juni 1997 har

Delegationen för Energiförsörjning i Sydsverige

till uppgift att initiera åtgärder som stärker

regionens el- och värmeförsörjning. Åtgärderna

bör kunna gälla såväl energihushållning och

minskad elanvändning som utbyggnad av el- och

värmeproduktion. Delegationen skall bidra med

planerings- och projekteringsstöd och utreda

behovet av investeringar i infrastruktur.

Effektivare energianvändning och en ökad

användning av förnybara energislag är angelägna

mål liksom ett bättre utnyttjande av det

befintliga naturgasnätet.

Resultatinformation

Statens energimyndighet disponerar anslaget för

Delegationens för Energiförsörjning i Sydsverige

räkning. Enligt Energimyndighetens årsrapport

har 1,8 miljoner kronor utbetalats till

delegationen under år 1998. Under det första

halvåret 1999 har enligt Energimyndighetens

delårsrapport 1,7 miljoner kronor betalats ut.

Totalt har prognostiserats utbetalningar

uppgående till 40 miljoner kronor innevarande

budgetår.

Delegationen för Energiförsörjning i

Sydsverige har överlämnat redogörelser för

verksamheten under första och andra halvåret

1998 samt för första halvåret 1999.

Delegationen har byggt upp ett omfattande

kontaktnät med företrädare för bl a. universitet

och högskolor, det privata näringslivet samt

myndigheter. I början av år 1998 gick

delegationen ut med information om sin

verksamhet, inklusive om möjligheterna att

ansöka om ekonomiskt stöd.

Delegationen har tagit initiativ till bl.a.

följande verksamheter:

- Projektarbeten avseende styrning av

elförbrukningen och effektivisering av

elanvändningen inom fastighetssektorn

och industrin pågår

- Viss kartläggning av energisituationen i

Sydsverige har genomförts och en del av

arbetet med framtidsbedömningar har

påbörjats

- Elproduktionspotentialen vid

Sydsveriges värme- och kraftvärmeverk

samt inom viss industri har kartlagts

- En genomgång beträffande investering i

vindkraft för produktion av el har

genomförts

- Arbete med att säkerställa att

information om resultat från

delegationens arbete fortsätter även efter

det att delegationens verksamhet har

upphört, pågår i samverkan med olika

intressenter på energiområdet

- Arbete med utredningen "Samhälle och

energi i det sydsvenska perspektivet"

pågår.

Under år 1998 behandlade delegationen 154

ansökningar om ekonomiskt stöd. I 30 av dessa

ärenden fattade delegationen beslut, alternativt

positiva principbeslut, att stödja

utvecklingsprojekt och investeringar. Under

första halvåret 1999 inkom ytterligare 26

ansökningar om ekonomiskt stöd. Vid

halvårsskiftet var totalt 58 ansökningar föremål

för någon form av åtgärd. För ca 2/3 av dessa

ansökningar har utvecklingsarbete och/eller

investeringar påbörjats, motsvarande utgifter på

ca 130 miljoner kronor.

Slutsatser

Förordningen om statligt stöd till

energiförsörjningen i Sydsverige trädde inte kraft

förrän den 15 maj 1999, vilket har försvårat

delegationens verksamhet. Delegationen

behandlade dock under år 1998 och första delen

av år 1999 övervägande delen av de

projektförslag som lämnats in och fattade beslut

om vilka projekt den hade för avsikt att stödja

under förutsättning att förordningen godkändes

av den Europeiska kommissionen. I och med att

förordningen trätt i kraft kan principbesluten

effektueras i form av konkreta beslut angående

stöd från delegationen.

Regeringen bedömer att verksamheten har

förutsättningar att bedrivas ändamålsenligt och

föreslår därför inga förändringar i inriktning eller

omfattning.

Ersättning för avveckling av en reaktor i

Barsebäcksverket

Anslaget B11 Ersättning för avveckling av en

reaktor i Barsebäcksverket som fördes upp på

tilläggsbudget för 1998 disponeras av regeringen

för förskott på ersättning fastställd i domstol

eller för utbetalning av ersättning till Sydkraft

AB och eventuella andra parter som en följd av

avtal om slutlig ersättning fastställd i domstol.

Anslaget disponeras av regeringen även under år

2000.

Regeringens överväganden

Riksdagen beslutade (prop. 1997/98:150, bet.

1997/98 FiU27, rskr. 1997/98:317) att tillstyrka

det av regeringen föreslagna anslaget B11

Ersättning för avveckling av en reaktor i

Barsebäcksverket samt att bemyndiga regeringen

med anledning av avvecklingen av Barsebäck 1

att, som underlag för slutlig fastställelse i

domstol, träffa och genomföra för staten

bindande avtal med Sydkraft AB och med

eventuella andra parter som kan erfordras i

samband med en överenskommelse om

ersättning i form av pengar eller egendom som

staten direkt eller indirekt förfogar över.

Riksdagen beslutade vidare att bemyndiga

regeringen att under budgetåret 1998 enligt 6 §

andra stycket lagen (1996:1059) om

statsbudgeten besluta att anslaget får överskridas

om ett riksdagsbeslut om ökning av

anslagsbeloppet inte hinner inväntas.

I samband med detta beslut har regeringen

redogjort för sina motiv till inrättandet av ett

anslag samt för de förutsättningar som gäller för

förhandlingarna med Barsebäcksverkets ägare.

Regeringsrätten beslutade den 14 maj 1998 om

inhibition av regeringens beslut om stängning av

Barsebäck 1 före den 1 juli 1998. Den 16 juni

1999 meddelade regeringsrätten att regeringens

beslut skall stå fast. Emellertid skall rätten att

driva kärnkraftsreaktorn Barsebäck 1 inte

upphöra förrän vid utgången av november 1999.

Det finns fortsatt behov för regeringen att

disponera det på tilläggsbudget för 1998

uppförda anslaget B11 Ersättning för avveckling

av en reaktor i Barsebäcksverket även under 2000

för att möjliggöra en frivillig överenskommelse

om ersättning för stängning av Barsebäck 1.

Riksdagens beslut att bemyndiga regeringen

att som underlag för slutlig fastställelse i

domstol, träffa och genomföra för staten

bindande

avtal med Sydkraft AB och eventuella andra

parter som kan erfordras i samband med

ersättning för förluster till följd av avställningen

av Barsebäck 1 är inte tidsbegränsat och gäller

således även under år 2000.

Enligt 6 § andra stycket lagen (1996:1059) om

statsbudgeten får regeringen med riksdagens

bemyndigande besluta att ett ramanslag får

överskridas, om detta är nödvändigt för att i en

verksamhet täcka särskilda utgifter som inte var

kända när anslaget anvisades eller för att ett av

riksdagen beslutat ändamål för anslaget skall

uppfyllas. Ett beslut av regeringen att överskrida

ett ramanslag enligt 6 § andra stycket förutsätter

således ett särskilt bemyndigande av riksdagen.

Det bemyndigande som regeringen fick av

riksdagen i samband med beslutet om 1998 års

ekonomiska vårproposition avsåg året 1998. Ett

nytt bemyndigande behövs därför för år 2000.

Om anslaget behöver överskridas avser

regeringen att i första hand i tilläggsbudget eller

särproposition under år 2000 återkomma till

riksdagen. Om emellertid ett sådant förfarande

av tidsskäl inte hinns med bör regeringen

bemyndigas besluta om överskridande när de

övriga förutsättningar som anges i 6 § andra

stycket budgetlagen är uppfyllda.

Om bemyndigandet att överskrida

ramanslaget utnyttjas under år 2000 kommer

överskridandet samt dess finansiering att ingå i

de utfallsredovisningar som regeringen framöver

skall lämna till riksdagen.

Bemyndiganden

Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas

att under budgetåret 2000 enligt 6 § andra

stycket lagen (1996:1059) om statsbudgeten

besluta att ramanslaget B11 Ersättning för

avveckling av en reaktor i Barsebäcksverket får

överskridas om ett nytt riksdagsbeslut inte

hinner inväntas.

10 Övrig statlig verksamhet

10.1 Småskalig elproduktion

Bakgrund

I regeringens proposition om införande av

schablonberäkning på elmarknaden, m.m. (prop.

1998/99:137) föreslås vissa ändringar i ellagen

som syftar till att möjliggöra undantag från

grundprincipen om timvis mätning för den

övervägande delen av alla elanvändare. För dessa

elanvändare kommer istället schablonberäkning

att tillämpas. Förändringen föreslås träda i kraft

den 1 november 1999.

När schablonberäkning införs ökar

konkurrensen i praktiken på elmarknaden,

varigenom villkoren för de företag som idag är

leveranskoncessionärer förändras. I

propositionen föreslås av detta skäl att systemet

med leveranskoncession avskaffas i samband

med att det nya regelverket träder i kraft.

Härigenom upphör också det nuvarande skyddet

för små elproduktionsanläggningar, med en

effekt av högst 1500 kW.

Dessa anläggningar består av mindre

vattenkraftstationer, vindkraftverk och mindre

kraftvärmeanläggningar. Enligt Statens

energimyndighets rapport Utvecklingen på

elmarknaden 1998 utgörs de små kraftverken

totalt av ca 1 200 vattenkraftverk och ca 400

vindkraftverk. Till detta kommer vissa

kraftvärmeverk.

I prop. 1998/99:137 har regeringen redovisat

sin bedömning vad gäller behovet av fortsatt

skydd för småskalig elproduktion efter det att

leveranskoncessionssystemet upphört. Härvid

betonar regeringen betydelsen av att

förutsättningarna är goda för den småskaliga, och

ofta miljövänliga produktionen och att de små

elproducenterna inte kan agera på elmarknaden

på samma villkor som de större producenterna.

Stabila villkor för de små producenterna kräver

därför att någon form av enhetliga inköpsvillkor

och en rimlig intäktsnivå behålls åtminstone

t.o.m. år 2000, dvs. under den period då

leveranskoncessionssystemet ursprungligen

avsågs gälla. Under denna övergångsperiod bör

samtidigt ett förslag till en långsiktig lösning för

den småskaliga elproduktionen tas fram.

En möjlighet att t.o.m. utgången av år 2000

upprätthålla en form av enhetliga inköpsvillkor

är att etablera åtaganden om

mottagningsskyldighet på frivillig bas.

Regeringen har därför uppdragit åt Svenska

kraftnät att ta initiativ till ett

upphandlingsförfarande som syftar till att nå en

sådan lösning. En lägesredovisning har

överlämnats till regeringen den 1 september

1999. Av redovisningen framgår bl.a. följande.

För att ge säljare och köpare mer tid att slutföra

förhandlingar om nya avtal har Svenska kraftnät

med branschorganisationerna diskuterat

förutsättningarna för en övergångslösning för

perioden fr.o.m. den 1 november 1999 t.o.m. den

1 februari 2000. Enligt Svenska kraftnät har

branschen förklarat sig beredd att medverka till

en ordning som innebär att nuvarande mottagare

av den småskaliga elproduktionen fortsätter att

vara mottagare för kraften under denna period.

En förutsättning är dock att nu gällande

ersättningsregler kan frångås. Enligt vad

regeringen erfarit avser Svenska kraftnät att

anpassa anbudsförfrågan till dessa förhållanden.

Slutredovisning av uppdraget skall ske senast den

1 oktober 1999.

Genom att anbudsgivarna erbjuder sig att

köpa hela eller vissa delar av elproduktionen från

små elproduktionsanläggningar till en i anbudet

angiven garanterad prisnivå erhålls också

information om marknadens värdering av den

småskaliga elproduktionen. Utifrån detta

underlag kommer behovet av ytterligare

skyddsåtgärder för de små producenterna att

kunna bedömas på ett mer tillförlitligt sätt.

Behovet av skydd för småskalig elproduktion

Regeringens förslag: Den ersättningsnivå för

småskalig elproduktion som genom

leveranskoncessionssystemet skulle ha gällt fram

till utgången av år 2000 upprätthålls genom ett

särskilt stöd. Regeringen bör bemyndigas att

fatta beslut om stödnivån då resultatet av den nu

pågående anbudsförfrågan föreligger.

En ny lag om tillfällig avgift för stöd till

småskalig elproduktion införs för att finansiera

stödet. Avgiften tas ut av innehavare av

nätkoncession, vars ledningar är anslutna till

stamnätet och uppgår till 0,2 öre per kWh som

tas ut under år 2000.

Nuvarande skillnad mellan marknadspris och nu

gällande ersättningsnivå gör det uppenbart att

den upphandlingsprocess som påbörjats inte

kommer att generera prisnivåer som motsvarar

den ersättning som de små producenterna idag är

berättigade till inom ramen för

leveranskoncessionssystemet. Med nu gällande

regelverk baserar sig inköpspriset på

leveranskoncessionshavarens försäljningspris för

hushållskunder och andra mindre förbrukare

med avdrag för skäliga kostnader för

administration och skälig vinst. Prisnivån för den

småskaliga elproduktionen var vid början av år

1999 ca 25 öre/kWh.

Den småskaliga produktionen utgör ca 1,5 %

av landets totala elproduktion, eller knappt 2

TWh per år. Av detta står vattenkraft för ca 1,5

TWh och vindkraft för ca 0,4 TWh. Utöver vad

som kan erhållas på marknadsmässiga villkor

behövs således ytterligare 150-300 miljoner

kronor för perioden 1 november 1999 till

utgången av år 2000, för att den småskaliga

elproduktionen skall kunna utvecklas i enlighet

med intentionerna i det energipolitiska

programmet.

För att ge stabila villkor för den småskaliga

produktionen krävs enligt regeringens

bedömning att den prisnivå för småskalig

elproduktion som genom

leveranskoncessionssystemet skulle ha gällt fram

till utgången av år 2000 upprätthålls genom ett

särskilt stöd.

Finansiering av stödet

I avvaktan på en mer långsiktig lösning vad gäller

skyddet för små producenter föreslår regeringen

att en tillfällig avgift införs under år 2000 för att

finansiera stödet till småskalig elproduktion.

Avgiften ska betalas av innehavare av

nätkoncession vars ledningar är anslutna till

stamnätet. Avgiften föreslås uppgå till 0,2 öre per

kilowattimme som tas ut från stamnätet i

nätkoncessionshavarens anslutningspunkt under

år 2000. Avgiftsskyldigheten upphör således vid

utgången av år 2000. Avgiftsuttaget regleras i en

ny lag om tillfällig avgift för stöd till småskalig

elproduktion. Lagförslaget redovisas i avsnitt 2.

Utformning av stödet

Ersättningsnivån till den småskaliga

produktionen bör beslutas först då resultatet av

den nu pågående anbudsförfrågan redovisats.

Regeringen bör bemyndigas att besluta om

ersättningsnivån, samt meddela närmare

föreskrifter om stödets utformning.

Åtgärden innebär att anmälan enligt EU:s

statsstödsregler måste göras. Utbetalning av stöd

kan därmed inte ske förrän Europeiska

kommissionen lämnat sitt godkännande.

För att underlätta administration, kontroll och

uppföljning bör utbetalningen av stödet göras till

elleverantören och ej direkt till producenten av

den småskaliga kraften. Stödet kommer

producenten tillgodo genom att standardavtalen,

som genom den pågående upphandlingen är

under utarbetande, kompletteras med åtagande

från leverantören om ett pristillägg per kWh

levererad el, som motsvarar den stödnivå som

kommer att fastställas av regeringen.

Författningskommentarer

I lagförslagets första paragraf anges att den avgift

varom föreskrivs i lagen skall användas för stöd

till småskalig elproduktion. Utformningen av

stödet har behandlats ovan. Av ordalydelsen

framgår att avgiften är tillfällig.

I lagförslagets andra paragraf anges att

nätkoncessionshavare vars ledningar är anslutna

till stamnätet skall betala den tillfälliga avgiften.

Det rör sig i flertalet fall om regionledningar

men det förekommer också att lokalnät är direkt

anslutna till stamnätet. Om det finns andra

anläggningar som är direkt anslutna till

stamnätet, exempelvis en större fabrik, omfattas

de inte av avgiftsskyldigheten eftersom sådana

anläggningar inte kräver nätkoncession. Av

paragrafen framgår också att

nätkoncessionshavare inte är avgiftsskyldiga för

sina eventuella utlandsförbindelser.

I lagförslagets tredje paragraf anges att

avgiften skall beräknas på

nätkoncessionshavarens uttag från stamnätet.

Detta innebär bl.a. att nätkoncessionshavare inte

är avgiftsskyldiga för sådana regionledningar som

endast matar in el på stamnätet. Uttaget från

stamnätet mäts i anslutningspunkten, dvs. den

punkt där ledningen är ansluten till stamnätet.

Enligt lagförslagets fjärde paragraf skall

avgiften delas upp på respektive kvartal under år

2000, varför inbetalning av avgiften sker fyra

gånger senast två månader efter utgången av varje

kvartal. Som framgår av

ikraftträdandebestämmelsen upphör lagen att

gälla en tid efter det att sista inbetalningen skall

vara verkställd.

Lagrådet

Under beredningen av frågan om finansiering av

stödet till den småskaliga elproduktionen har ett

flertal alternativ övervägts. Först på ett relativt

sent stadium har det bestämts att finansieringen

skall lösas genom den nu föreslagna

lagstiftningen. Att nu höra Lagrådet över

lagförslaget skulle så fördröja ärendets

behandling att avsevärt men skulle uppkomma.

Yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats.

10.2 Anslag

B9 Stöd till småskalig elproduktion

Tabell 10.1 Anslagsutveckling

Tusental kronor

2000

Förslag

250 000

1

2001

Beräknat

-

2002

Beräknat

-

1 Nytt reservationsanslag

Regeringens förslag: Ett nytt reservationsanslag

B 9 Stöd till småskalig elproduktion uppgående

till 250 000 000 kronor bör anvisas för

budgetåret 2000 för att täcka kostnaderna för

skydd till småskalig elproduktion.

I prop. 1998/99:137 har regeringen redovisat

sin bedömning vad gäller behovet av fortsatt

skydd för småskalig elproduktion efter det att

leveranskoncessionssystemet upphört. Bl. a.

görs i propositionen bedömningen att

marknadens aktörer bör ges möjlighet att på

frivillig bas åta sig mottagningsplikten för små

producenter t.o.m. utgången av år 2000. Detta

åtagande bör initieras genom

konkurrensupphandling där anbudsgivarna

förbinder sig att köpa hela eller vissa delar av

elproduktionen från de små producenterna till

en i anbudet angiven garanterad prisnivå.

Den 8 juli uppdrog regeringen åt Svenska

kraftnät att initiera en upphandling av småskalig

elproduktion med denna inriktning. Uppdraget

omfattar att utforma anbudsförfrågan, värdera

inkomna anbud och ta fram standardavtal för de

köpare som lämnat de för de små producenterna

mest fördelaktiga anbuden. Anbudsförfrågan

skall utformas efter samråd med företrädare för

branschen. En lägesredovisning har överlämnats

till regeringen den 1 september 1999 och

slutredovisning av uppdraget skall ske senast den

1 oktober 1999.

Regeringens överväganden

Stabila villkor för de små producenterna

kräver enligt regeringens bedömning även att

den prisnivå för småskalig elproduktion som

genom leveranskoncessionssystemet skulle ha

gällt fram till utgången av år 2000 upprätthålls

genom ett särskilt stöd. Under denna

övergångsperiod bör samtidigt ett förslag till

en långsiktig lösning för de små

elproducenterna tas fram.

I det föregående föreslår regeringen att ett

sådant stöd införs och att detta stöd finansieras

genom en särskild avgift, som tas ut av

innehavare av nätkoncession vars ledning är

ansluten till stamnätet. Avgiften tas ut per kWh

el som tas ut från stamnätet i

nätkoncessionshavarens anslutningspunkt under

år 2000. Intäkterna från denna avgift redovisas

under statsbudgetens inkomsttitel 2116

Affärsverkets svenska kraftnäts inlevererade

utdelning och inleverans av motsvarighet till

statlig skatt.

Valet av lämplig stödnivå för den småskaliga

elproduktionen är beroende av resultatet av den

nu pågående upphandlingsprocessen. Genom

denna process erhålls information om

marknadens värdering av den småskaliga

produktionen. Avsikten är att den prisnivå som

kommer att etableras genom denna

marknadsvärdering skall kompletteras med det

stöd som här föreslås. Beslut om stödnivå samt

den närmare utformningen av stödet bör således

avvakta resultatet av den nu pågående

upphandlingen. Utgångspunkten vid utformning

av stödet bör vara att upprätthålla den prisnivå

för småskalig elproduktion som genom

leveranskoncessionssystemet skulle ha gällt fram

till utgången av år 2000. För perioden fr.o.m. den

1 november 1999 t.o.m. den

31 december 2000 bör således stöd kunna utgå

till elproduktion från småskaliga anläggningar

med en effekt av högst 1 500 kW.

Regeringen bör bemyndigas att besluta om

ersättningsnivån för den småskaliga

elproduktionen, samt meddela närmare

föreskrifter om stödets utformning.

Slutsatser

Regeringen beräknar 250 miljoner kronor för

stödet under ett nytt anslag benämnt Stöd till

småskalig elproduktion för år 2000. I avvaktan

på att närmare föreskrifter för stödets

utformning utarbetats bör anslaget disponeras

av regeringen.

Kommunikationer

22

Förslag till statsbudget för 2000

Kommunikationer

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 113

2 Lagförslag 117

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1821) om ändring i lagen

(1996:20) om upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande

om utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter 117

2.2 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597) 118

3 Kommunikationer 119

3.1 Omfattning 119

3.2 Utgiftsutveckling 119

3.3 Resultatbedömning 123

3.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 123

3.3.2 De viktigaste statliga insatserna inom området 124

3.3.3 Effekterna av de statliga insatserna 126

3.3.4 Regeringens slutsatser 127

3.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet 128

3.5 Skatteavvikelser 128

4 Väg och järnväg 131

4.1 Omfattning 131

4.2 Utgiftsutveckling 131

4.3 Resultatbedömning 134

4.4 Revisionens iakttagelser 139

4.5 Personalkonsekvenser 140

4.6 Vägverket 140

4.6.1 Regeringens slutsatser 148

4.6.2 Anslag för budgetåret 2000 148

A1 Vägverket Administration 148

A2 Väghållning och statsbidrag 149

4.7 Banverket 157

A3 Banverket: Sektorsuppgifter 165

A4 Banverket: Banhållning 166

A5 Från EG-budgeten finansierade stöd till Transeuropeiska

nätverk (TEN) 167

A6 Nationellt investeringsprogram för infrastrukturutveckling 167

5 Sjö- och luftfart 169

5.1 Omfattning 169

5.2 Utgiftsutveckling 169

5.3 Sjöfart 170

5.3.1 Resultatbedömning och slutsatser 171

5.3.2 Revisionens iakttagelser 171

5.3.3 Verksamhetens inriktning m.m. 171

5.3.4 Ekonomiska mål och resurser 172

5.3.5 Finansiella befogenheter 175

5.4 Anslag för budgetåret 2000 175

B1 Ersättning för fritidsbåtsändamål m.m. 175

B2 Ersättning till viss kanaltrafik m.m. 176

B3 Bidrag till sjöfarten 176

5.5 Handelsflottans kultur- och fritidsråd 178

5.6 Luftfart 178

5.6.1 Resultatbedömning och slutsatser 179

5.6.2 Verksamhetens inriktning m.m. 180

5.6.3 Ekonomiska mål och resurser 181

5.6.4 Finansiella befogenheter 183

5.7 Anslag för budgetåret 2000 184

B4 Driftbidrag till kommunala flygplatser 184

5.8 Statens haverikommission 184

6 Post- och telekommunikation och informationsteknik 186

6.1 Omfattning 186

6.2 Utgiftsutveckling 186

6.3 Resultatbedömning 188

6.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 188

6.3.2 De viktigaste statliga insatserna på området 193

6.3.3 Slutsatser 195

6.4 Revisionens iakttagelser 195

6.5 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597) 195

6.6 Anslag för budgetåret 2000 197

C1 Post- och telestyrelsen: Förvaltningskostnader för vissa

myndighetsuppgifter 197

C2 Upphandling av samhällsåtaganden 198

C3 Ersättning till Posten AB för rikstäckande betalnings- och

kassaservice. 199

C4 Ersättning till SOS Alarm Sverige AB för alarmeringstjänst

enligt avtal 200

C5 Informationsteknik: Telekommunikation m.m. 200

7 Statens järnvägar, kollektivtrafik och samhällsköpta tjänster, m.m.

203

7.1 Omfattning 203

7.2 Utgiftsutveckling 203

7.3 Resultatbedömning 205

7.4 Revisionens iakttagelser 205

7.5 Personalkonsekvenser 205

7.6 Statens järnvägar 206

7.6.1 Verksamhetens inriktning 206

7.6.2 Ekonomiska mål och resurser 206

7.7 Anslag för budgetåret 2000 210

D1 Ersättning till Statens järnvägar i samband med utdelning från

AB Swedcarrier 210

7.8 Rikstrafiken 210

7.9 Anslag för budgetåret 2000 214

D2 Rikstrafiken: Administration1) 214

D3 Rikstrafiken: Trafikupphandling1) 215

D4 Viss internationell verksamhet 216

8 Kommunikationsforskning och meteorologi 217

8.1 Omfattning 217

8.2 Utgiftsutveckling 217

8.3 Resultatbedömning 218

8.4 Revisionens iakttagelser 218

8.5 Anslag för budgetåret 2000 219

E1 Statens väg- och transportforskningsinstitut 219

E2 Kommunikationsforsknings-beredningen 219

E3 Statens institut för kommunikationsanalys (SIKA) 221

E4 Bidrag till Sveriges Meteorologiska och Hydrologiska Institut 222

9 Länsstyrelsernas verksamhet och roll inom transportområdet 227

9.1 Länsstyrelsernas huvuduppgifter 227

9.2 Resultatbedömning 227

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 114

3.1 Utgiftsutvecklingen 119

3.2 Omsättning m.m. för myndigheter, verk och helägda bolag inom UO22 enligt

årsredovisningen för år 1998 119

3.3 Nettoavvikelser mellan åren 1999 och 2000 129

3.4 Utgiftsutvecklingen 129

4.1 Utgiftsutvecklingen 131

4.2 Verksamhetsvolym för väg och järnväg 132

4.3 Antalet dödade i väg- och järnvägstrafik under 1990-talet 135

4.4 Antalet allvarligt skadade i väg- och järnvägstrafik under 1990-talet

135

4.5 Anslagsförbrukning 1998 136

4.6 Vägverkets verksamhet 141

4.7 Vägprojekt öppnade för trafik under år 1998 > 50 miljoner kronor 142

4.8 Uppföljning av nationell plan för vägtransportsystemet 1998 2007 143

4.9 Uppföljning av olika åtgärder i nationell väghållningsplan 1998 2007

143

4.10 Uppföljning av länsfördelning i de regionala planerna exkl. länsjärnvägar

och

lånefinansiering 144

4.11 Beräknad nettoupplåning åren 1999-2007 145

4.12 Låneskuld åren 1999 2007 146

4.13 Anslagsbehov för räntor och återbetalning av lån 147

4.14 Anslagsutveckling 148

4.15 Beräkning av anslaget för 2000 149

4.16 Anslagsutvecklingen 149

4.17 Fördelning av anslaget Väghållning och statsbidrag på anslagsposter år 1999

 151

4.18 Intäkter som Vägverket disponerar 152

4.19 Intäkter som Vägverket inte disponerar 152

4.20 Investeringsplan 152

4.21 Beräkning av anslaget för 2000 155

4.22 Anslaget A2 Väghållning och statsbidrag 156

4.23 Planeringsramar 156

4.24 Innehåll i länsplaner, genomsnitt per år 156

4.25 Banverkets verksamhet 159

4.26 Uppföljning av investeringar enligt stomnätsplanen 159

4.27 Uppföljning av investeringsobjekt enligt länsplaner 162

4.28 Anslagsbehov för räntor, amorteringar m.m. för lånefinansierade projekt

163

4.29 Lån 164

4.30 Anslagsutvecklingen 165

4.31 Beräkning av anslaget för 2000 165

4.32 Anslagsutvecklingen 166

4.33 Beräkning av anslaget för 2000 166

4.34 Anslagsposter 167

4.35 Anslagsutvecklingen 167

4.36 Utgift 167

5.1 Utgiftsutvecklingen 169

5.2 Investeringar för perioden 2000 2002 174

5.3 Prognos över resultat m.m. 174

5.4 Anslagsutveckling 175

5.5 Anslagsutveckling 176

5.6 Anslagsutveckling 176

5.7 Flygtrafikens utveckling 179

5.8 Investeringar för perioden 2000 2002 182

5.9 Prognos över resultat m.m. 183

5.10 Anslagsutveckling 184

6.1 Utgiftsutveckling 186

6.2 Anslagsutveckling 197

6.3 Resultatbudget 198

6.4 Beräkning av anslaget för 2000 198

6.5 Anslagsutveckling 198

6.6 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 199

6.7 Anslagsutveckling 199

6.8 Anslagsutveckling 200

6.9 Anslagsutveckling 200

7.1 Utgiftsutvecklingen 203

7.2 Nyckeltal m.m. SJ-koncernen 207

7.3 Nyckeltal m.m. enligt treårsplan 207

7.4 Resultatreserv perioden 2000 2002 207

7.5 Investeringar 208

7.6 Påverkan på resultat av femprocentig förändring 209

7.7 Anslagsutveckling 210

7.8 Anslagsutveckling 214

7.9 Beräkning av anslaget 214

7.9 Anslagsutveckling 215

7.10 Beräkning av anslaget 216

7.11 Anslagsutveckling 216

8.1 Utgiftsutvecklingen 217

8.2 Anslagsutveckling 219

8.3 Budget för avgiftsbelagd verksamhet 219

8.4 Beräkning av anslaget för 2000 219

8.5 Anslagsutveckling 219

8.6 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 221

8.7 Beräkning av anslaget för 2000 221

8.8 Anslagsutvecklingen 221

8.9 Beräkning av anslaget för 2000 222

8.10 Anslagsutvecklingen 222

8.11 Uppdragsverksamhet 224

8.12 Affärsverksamhet 224

8.13 Beräkning av anslget för år 2000 224

Diagramförteckning

4.1 Antalet dödade och svårt skadade i väg- och järnvägstrafik under 1990-talet

135

4.2 Transportvolym på Inlandsbanan 135

11 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar förslaget till lag om ändring i lagen

(1998:1821) om ändring i lagen (1996:20)

om upphävande av lagen (1979:1035) med

bemyndigande om utjämning av taxor för

vissa lastbilstransporter (avsnitt 2.1 och

avsnitt 7.7),

2. antar förslaget till lag om ändring i telelagen

(1993:597) (avsnitt 2.2),

3. godkänner att regeringen får använda medel

från anslaget A1 Vägverket: Administration

för att utreda alternativ finansiering av

infrastruktur (avsnitt 4.6),

4. godkänner att regeringen får besluta om en

låneram om högst 1 600 000 000 kronor för

Vägverket för inköp av

omsättningstillgångar, anläggningstillgångar

och för byggande av broar som ersätter

färjor (avsnitt 4.6),

5. godkänner att anslaget A2 Väghållning och

statsbidrag får belastas med kostnader för

ränta och amorteringar av upptagna lån för

väg E 6 delen Stenungsund Ljungskile,

väg E 18/20 delen Örebro Arboga, väg

E 4 delen Stora Åby Väderstad, väg 22

delen Söderåkra Hossmo samt väg E 4

trafikplats Hallunda (avsnitt 4.6)

6. godkänner att anslagen A2 Väghållning och

statsbidrag och A4 Banverket: Banhållning

får belastas för att täcka förluster vid

infriande av kapitaltäckningsgarantin till

SVEDAB och eventuella förluster i

samband med Riksgäldskontorets utlåning

till SVEDAB (avsnitt x.x),

7. godkänner att anslaget A2 Väghållning och

statsbidrag får belastas vid infriandet av

utställda statliga garantier i enlighet med

vad riksdagen beslutat för vissa

väginvesteringar i Stockholms län inklusive

Södra länken (rskr. 1997/98:213 och

1998/99:44) samt för

Göteborgsöverenskommelsen (rskr.

1997/98:104 och rskr. 1997/98:317) (avsnitt

4.6),

8. godkänner att regeringen får besluta om en

låneram om högst 8 410 000 kronor för

Banverket för investeringar i eldrifts- och

teleanläggningar, produktions- och

telenätsutrustning, rörelsekapital,

finansiering av omsättningstillgångar, samt

för statens andel av kapitalkostnader för lån

avseende vissa investeringar i

Stockholmsområdet år 1983 mellan Statens

järnvägar, Stockholms läns landsting och

staten (avsnitt 4.7),

9. godkänner att anslaget A4 Banverket:

Banhållning får belastas med kostnader för

räntor och amorteringar för upptagna lån i

Riksgäldskontoret (avsnitt 4.7),

10. godkänner ekonomiska mål och

investeringsplan för Sjöfartsverket för

perioden 2000 2002 i enlighet med vad

regeringen förordar (avsnitt 5.3),

11. bemyndigar regeringen att fastställa

utdelning och skattemotsvarighet för

Sjöfartsverket i enlighet med vad regeringen

förordar (avsnitt 5.3),

12. bemyndigar regeringen att för år 2000 ge

Sjöfartsverket finansiella befogenheter i

enlighet med vad regeringen förordar

(avsnitt 5.3),

13. godkänner vad regeringen förordar om

Handelsflottans kultur- och fritidsråd

(avsnitt 5.5),

14. godkänner ekonomiska mål och

investeringsplan för Luftfartsverket för

perioden 2000 2002 i enlighet med vad

regeringen förordar (avsnitt 5.6),

15. bemyndigar regeringen att fastställa

utdelning och skattemotsvarighet för

Luftfartsverket i enlighet med vad

regeringen förordar (avsnitt 5.6),

16. bemyndigar regeringen att för år 2000 ge

Luftfartsverket finansiella befogenheter i

enlighet med vad regeringen förordar

(avsnitt 5.6),

17. godkänner vad regeringen förordar om

Statens haverikommission (avsnitt 5.8),

18. bemyndigar regeringen att tills vidare

disponera avgiftsintäkter i Post- och

telestyrelsens verksamhet (avsnitt 6.6),

19. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget C2 Upphandling av

samhällsåtaganden, ingå ekonomiska

förpliktelser som inklusive tidigare

åtaganden innebär utgifter på högst 250 000

000 kronor efter år 2000 (avsnitt 6.6),

20. godkänner ekonomiska mål och

investeringsplan för Statens järnvägar för

perioden 2000 2002 i enlighet med vad

regeringen förordar (avsnitt 7.6),

21. bemyndigar regeringen att för år 2000 ge

Statens järnvägar finansiella befogenheter i

enlighet med vad regeringen förordar

(avsnitt 7.6),

22. godkänner vad regeringen förordar om

Rikstrafiken (avsnitt 7.9),

23. bemyndigar regeringen att besluta om den

ram som skall gälla för Rikstrafikens

åtaganden vad avser medel för upphandling

av interregional kollektivtrafik åren 2001

2005 (avsnitt 7.9),

24. bemyndigar regeringen att under år 2000,

ifråga om ramanslaget E2

Kommunikationsforskningsberedningen, ingå

ekonomiska förpliktelser som inklusive

tidigare gjorda åtaganden innebär utgifter

på högst 300 000 000 kronor under åren

2001 2005 (avsnitt 8.5),

25. för budgetåret 2000 anvisar anslagen under

utgiftsområde 22 Kommunikationer enligt

följande uppställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Vägverket: Administration

ramanslag

1 272 236

A2

Väghållning och statsbidrag

ramanslag

12 834 719

A3

Banverket: Sektorsuppgifter

ramanlsag

934 883

A4

Banverket: Banhållning

ramanslag

6 279 322

A5

Från EG-budgeten finansierade stöd till Transeuropeiska

nätverk

ramanslag

200 000

A6

Nationellt investeringsprogram för infrastrukturutveckling

obetecknat anslag

1 650 000

B1

Ersättning för fritidsbåtsändamål m.m.

obetecknat anslag

61 000

B2

Ersättning till viss kanaltrafik m.m.

obetecknat anslag

62 660

B3

Bidrag till sjöfarten

ramanslag

405 000

B4

Driftbidrag till kommunala flygplatser

obetecknat anslag

105 000

C1

Post- och telestyrelsen: Finansiering av viss verksamhet

ramanslag

11 206

C2

Upphandling av samhällsåtaganden

ramanslag

157 484

C3

Ersättning till Posten AB för rikstäckande betalnings- och

kassaservice

ramanslag

200 000

C4

Ersättning till SOS Alarm Sverige AB för alarmeringstjänst

enligt avtal

ramanslag

140 000

C5

Informationsteknik: Telekommunikation m.m.

ramanslag

50 000

D1

Ersättning till Statens järnvägar i samband med utdelning från

AB Swedcarrier

ramanslag

50 000

D2

Rikstrafiken. Administration

ramanslag

10 000

D3

Rikstrafiken: Trafikupphandling

ramanslag

671 050

D4

Viss internationell verksamhet

ramanslag

7 500

E1

Statens väg- och transportforskningsinstitut

ramanslag

30 099

E2

Kommunikationsforskningsberedningen

ramanslag

155 851

E3

Statens institut för kommunikationsanalys

ramanslag

44 218

E4

Bidrag till Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut

ramanslag

200 212

Summa

25 532 440

12 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

12.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1821) om

ändring i lagen (1996:20) om upphävande av lagen

(1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor

för vissa lastbilstransporter

Härigenom föreskrivs att lagen (1979:1035) med bemyndigande om

utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter skall upphöra att gälla vid

utgången av år 2000.

12.2 Förslag till lag om ändring i telelagen (1993:597)

Härigenom föreskrivs att 15 § telelagen (1993:597) skall ha följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

15 §

Tillstånd enligt 7 § att driva televerksamhet får förenas med villkor om

skyldighet för tillståndshavare

1. att på vissa villkor tillhandahålla telefonitjänst till fast

nätanslutningspunkt åt var och en som efterfrågar denna tjänst,

2. att med beaktande av tillgänglig kapacitet tillhandahålla nätkapacitet på

vissa villkor åt den som efterfrågar sådan,

3. att tillhandahålla information om verksamhetens ägare,

4. att bedriva verksamheten

varaktigt och med god kapacitet och

kvalitet,

4. att bedriva verksamheten

varaktigt och med god kapacitet,

tillgänglighet och kvalitet, och så att ett

effektivt frekvensutnyttjande främjas,

5. att på ett visst sätt fullgöra vad som föreskrivs i 23 eller 34 §,

6. att på skäliga villkor i egen telekatalog publicera uppgifter om enskildas

teleabonnemang hos anmälningspliktig i den utsträckning de inte omfattas av

tystnadsplikt enligt lag,

7. att utan särskild ersättning upprätthålla telefonautomater i en omfattning

som i fråga om antal och geografisk utbredning tillgodoser allmänhetens

behov, samt

8. att på skäliga villkor tillhandahålla telefonisttjänster.

Tillstånd enligt 7 § att driva televerksamhet skall förenas med villkor att på

ett visst sätt fullgöra vad som föreskrivs i 17 §.

Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten

meddelar närmare föreskrifter om det sätt på vilket tillståndsvillkoren skall

fullgöras

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

13 Kommunikationer

13.1 Omfattning

Utgiftsområdet Kommunikationer omfattar väg-

och banhållning, vägtrafik, järnvägstrafik, sjöfart,

luftfart, postbefordran, telekommunikationer

och generella informationsteknikfrågor. I

utgiftsområdet ingår också sektorsforskning och

miljöfrågor. De myndigheter, affärsverk och

större bolag som verkar inom utgiftsområdet är

Post- och telestyrelsen, Statens järnvägar,

Banverket, Vägverket, Statens väg- och

transportforskningsinstitut,

Kommunikationsforskningsberedningen,

Sjöfartsverket, Handelsflottans kultur- och

fritidsråd, Luftfartsverket, Statens

haverikommission, Sveriges meteorologiska och

hydrologiska institut, Statens institut för

kommunikationsanalys, AB Svensk Bilprovning,

Posten AB, SAS Sverige AB, och SOS Alarm

Sverige AB. Sedan halvårsskiftet år 1999 ingår

även den nya myndigheten Rikstrafiken. Därtill

finns ett antal mindre bolag inom bl.a. väg- och

järnvägsområdena.

13.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

27 348

25 501

25 580

25 532

25 168

25 534

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Tabell 13.2 Omsättning m.m. för myndigheter, verk och helägda bolag inom UO22

enligt årsredovisningen för år 1998

Myndigheter/affärsverk/bolag

Omsättning inkl.

investeringsanslag och

transfereringar (mkr)

Varav anslagsfinansierad

(mkr)

Antal anställda

Post- och telestyrelsen

551

551

148

Banverket

11 187

9 482

7 123

Vägverket

17 979

14 928

7 504

Statens väg- och transportforskningsinstitut

148

33

234

Kommunikationsforskningsberedningen

213

189

28

Handelsflottans kultur- och fritidsråd

26

0

32

Statens haverikommission

12

1

12

Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut

441

216

567

Statens institut för kommunikationsanalys

30

30

16

Summa myndigheter

30 587

25 430

15 664

Statens järnvägar

14 798

26

15 694

Sjöfartsverket

4 469

0

3 450

Luftfartsverket

1 296

106

1 516

Summa affärsverk

20 563

132

20 660

Posten AB

23 498

244

42 108

Summa bolag

23 498

244

42 108

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Verksamheten för Banverket och Vägverket har

präglats av vad som fastställts av regeringen år

1998 i de långsiktiga planerna för perioden 1998

 2007 (prop. 1996/97:53, bet. 1996/97:TU7,

rskr. 1996/97:174). Det är regeringens

uppfattning att de fastställda planerna skall

komma att genomföras, men med en viss

tidsförskjutning. Banverket har drabbats av

förseningar i genomförandet av stomnätsplanen

bl.a. på Västkustbanan och på Norge-

Vänernbanan och i utbyggnaden av

fjärrblockeringar. Drift- och

underhållsverksamheten bedrevs i stort sett

enligt de standardnivåer som lagts fast i den

nationella väghållningsplanen och i

stomnätsplanen. På vägsidan har ca 15 procent av

det eftersläpade underhållet kunnat återhämtats.

Under år 1998 har anslagssparanden på ca 3

miljarder kronor upparbetats.

Utvecklingen för väg- och

järnvägstransportsystemet har i stort sett varit

positiv. Tillgängligheten i systemet har

förbättrats, antalet dödade och svårt skadade har

minskat, dock inte de senaste åren och inte i

förväntad takt. Vägverket Produktion redovisar

ett sämre resultat för år 1998.

Resultatförsämringen jämfört med 1997 sker

främst inom den externa verksamheten.

Sjöfartsverkets arbete har under året präglats

av arbete i internationella organ med att öka

sjösäkerheten och att fortsätta att miljöanpassa

sjöfarten. Sjöfartsverkets resultat år 1998 visar en

förbättring med 210 miljoner kronor jämfört

med föregående år. Regeringen konstaterar dock

att Sjöfartsverket inte uppfyllt soliditetsmålet.

Detta beror på beslut om extra inleveranser från

regeringen.

Luftfartsverkskoncernens resultat år 1998 var

en förbättring med 245 miljoner kronor jämfört

med år 1997. Resultatförbättringen har till stor

del sin grund i en kraftig tillväxt av flyget som

transportmedel. Regeringen konstaterar att

Luftfartsverket uppfyllt målen för utdelning,

soliditet och räntabilitet. Verksamhetsmålen för

säkerhet och luftfartspolitik kan anses uppfyllda i

huvudsak.

SJ:s resultat för år 1998 blev sämre än prog-

nosticerat. Resultatet för år 1998 försämrades

med 176 miljoner kronor till -439 miljoner

kronor, främst beroende på

omstrukturereringskostnader och vikande

omsättning för godstransporter. De långsiktiga

målen för räntabilitet och soliditet uppnåddes

inte.

Post- och telestyrelsens (PTS) verksamhet har

bidragit till att uppfylla målen inom området. På

postområdet har PTS utövat tillsyn över samtliga

postoperatörer med tillstånd samt handlagt

tillståndsärenden och beställbara brev enligt

uppställda mål för handläggningstider. Inom

teleområdet har PTS bedrivit tillståndsgivning,

tillsyn samt harmonisering av reglerna för

teletjänster. Inom radioområdet har arbete

bedrivits för att främja ett effektivt utnyttjande

av möjligheterna till radiokommunikation.

Förändringar

Regeringen konstaterar att trafiksäkerhetsmålet

för år 2000 om högst 400 dödade inte torde

uppnås. Regeringen kommer i regleringsbrev till

berörda myndigheter att anvisa vilket kortsiktigt

mål som skall gälla för trafiksäkerhetsarbetet.

Som en följd av de svårigheter att uppnå

trafiksäkerhetsmålet kommer ca 400 miljoner

kronor per år under åren 1999 2003 omfördelas

från Vägverkets administrationsanslag och

anslagsposten sektorsuppgifter till fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder. Regeringen presenterade

våren 1999 ett program med 11 punkter för ökad

trafiksäkerhet.

Regeringen anser det mycket angeläget att

man skyndsamt prövar möjligheterna till

alternativ finansiering av infrastrukturprojekt

och avser att studera för- och nackdelar med

alternativ finansiering av vissa

infrastrukturprojekt.

Sjöfartsverkets och Luftfartsverkets

verksamhetsstrukturer ses över i syfte att kunna

identifiera eventuella mål- och rollkonflikter

samt förbättra effektiviteten och underlaget till

statsmakternas styrning.

Avvecklingen av den nuvarande formen av

Gotlandstillägget föreslås skjutas upp till år 2000.

Ett nytt ställningstagande om avvecklingen av

Gotlandstillägget bör därmed göras år 2000.

Regeringen har för avsikt att ge Rikstrafiken i

uppdrag att analysera förutsättningarna för en

separation av gods- och persontransporterna.

Den 1 juli år 2000 öppnas

Öresundsförbindelsen mellan Sverige och

Danmark för trafik. Därigenom skapas helt nya

förutsättningar för väg- och

järnvägskommunikation med Danmark och

övriga Europa. De svenska järnvägsföretagen

skall enligt avtalet med Danmark betala för

användningen av järnvägen på

Öresundsförbindelsen. Regeringen bedömer att

det är mest ändamålsenligt att Banverket sköter

betalningen till Öresundskonsortiet. För att

kompensera Banverket för detta föreslås att

banavgiften höjs fr.o.m. år 2000 samt att anslaget

till Banverket utökas.

Färdigställandet av Öresundsförbindelsen

öppnar även en ny marknad för SJ och en

snabbare väg till kontinenten för godstransporter

på järnväg. Det innebär dock att SJ Färjetrafik

genom Scandlines kommer att få problem med

lönsamheten. De nya järnvägsanslutningarna till

Arlanda och Kastrup öppnar möjligheter för nya

reseprodukter.

Den 1 juli 1999 började den nya myndigheten

Rikstrafiken sin verksamhet. Fram till årsskiftet

kommer myndigheten att bygga upp och

organisera sin struktur. Rikstrafiken skall verka

för utveckling och samordning av den

interregionala persontrafiken, följa

kollektivtrafikens utveckling och kartlägga

brister i den. Rikstrafiken skall svara för statens

upphandling av transportpolitiskt motiverad

interregional persontrafik som inte upprätthålls i

trafikhuvudmännens regi och där det saknas

förutstättningar för kommersiell drift.

Riksdagen har beslutat (prop. 1998/99:95, bet.

1998/99:TU11, rskr. 1998/99:237) om vissa

ändringar i postlagen (1993:1684). Ändringarna

syftar till att skapa förutsättningar för ett mer

konkurrensneutralt och bättre samutnyttjande av

den postala infrastrukturen och därigenom även

enkelhet för kunden. Riksdagen har även

beslutat om vissa ändringar i telelagen för att

anpassa lagen till EG-direktiv på området (prop.

1998/99:92, bet. 1998/99:TU12, rskr.

1998/99:238). Genom ändringarna stärks tele-

fonabonnentens integritets- och

konsumentskydd.

Mål

Det transportpolitiska målet

Våren 1998 beslutade riksdagen om ett nytt

transportpolitiskt mål (prop. 1997/98:56, bet.

1997/98:TU10, rskr. 1997/98:266).

Målet för transportpolitiken skall vara att

säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och

långsiktigt hållbar transportförsörjning för

medborgarna och näringslivet i hela landet. Det

övergripande målet preciseras i fem långsiktigt

inriktade delmål:

- Ett tillgängligt transportsystem

- En hög transportkvalitet

- En säker trafik

- En god miljö

- En positiv regional utveckling

De telepolitiska målen

Enligt riksdagens beslut (prop. 1996/97:61, bet.

1996/97:TU5, rskr. 1996/97:201) skall enskilda

och myndigheter i landets olika delar få tillgång

till effektiva telekommunikationer. Var och en

skall ha möjlighet att från sin stadigvarande

bostad eller sitt fasta verksamhetsställe utnyttja

telefonitjänst till ett rimligt pris inom ett allmänt

tillgängligt telenät. Alla skall få tillgång till

teletjänster på likvärdiga vilkor.

Telekommunikationerna skall vara uthålliga och

tillgängliga under kriser och i krig.

Målet för IT-politiken

Riksdagen beslutade i mars 1996 om en nationell

IT-strategi och om målen för denna (prop.

1995/96:125, bet. 1995/96:TU9, rskr.

1995/96:282). Målen för en nationell IT-strategi

skall bl.a. vara

- att utnyttja IT:s möjligheter på ett aktivt sätt

som bidrar till att skapa tillväxt och

sysselsättning och som stärker Sveriges

konkurrenskraft,

- att värna allas lika möjligheter så att IT kan bli

ett medel för ökad kunskap, demokrati och

rättvisa.

Rättsordningen, utbildningen och samhällets

informationsförsörjning skall prioriteras.

Effektiva former måste finnas för en

kontinuerlig juridisk uppföljning av den snabba

utvecklingen på området. Kunskap om

informationsteknik och dess

användningsområden skall föras in på alla nivåer i

utbildningsväsendet. Det skall finnas en hög

tillgänglighet till basinformation genom en väl

fungerande infrastruktur för samhällets

informationsförsörjning. Regleringen av

telemarknaderna är av väsentlig betydelse för

utvecklingen på IT-området. Staten har en roll

vad gäller infrastruktur (tillgänglighet),

regelverket (tilliten) samt utbildning och

informationsförsörjning. Sverige bör arbeta för

att regelverket inom EU utvecklas i riktning mot

en överskådlig och mer generell reglering som

främjar den tekniska utvecklingen samtidigt som

användarna garanteras tillgång till grundläggande

tjänster samt att förutsättningar skapas för en

ökad elektronisk handel.

De postpolitiska målen

Enligt riksdagens beslut (prop. 1997/98:127, bet.

1997/98:TU13, rskr. 1997/98:304) skall det

finnas en posttjänst av god kvalitet i hela landet

som innebär att alla kan ta emot brev och andra

adresserade försändelser som väger högst tjugo

kilo. Det skall finnas en möjlighet för alla att få

sådana försändelser befordrade till rimliga priser

samt försäkrade och kvitterade av mottagaren.

Dessutom skall enstaka försändelser befordras

till enhetliga priser.

Prioriteringar

En hög teknisk tillväxt och internationell

konkurrenskraft anses vara en förutsättning för

stark ekonomiskt tillväxt. För att skapa

förutsättningar för Sveriges företag att bibehålla

sin framskjutna position både som användare

och som producenter av IT anses en väl

utvecklad IT-infrastruktur ha stor betydelse.

Regeringen anser att staten har en roll vad

gäller informationstekniken när det gäller

tillgänglighet, regelverk, förutsättningar för god

konkurrens samt utbildning och kompetens. För

att tillgängligheten skall tillgodoses är IT-

infrastrukturen av vital betydelse.

Tillgängligheten förutsätter också att prisbilden

är sådan att företag och privatpersoner skall

kunna använda nya tjänster till en rimlig kostnad.

Regeringen menar att det kan uppnås bl.a.

genom en ökad konkurrens inom sektorn.

Frågan om hur god social och regional

täckning av IT-infrastrukturen skall kunna

tillgodoses har utretts och är för närvarande

under beredning. Regeringen anser att staten har

ett ansvar för en väl fungerande IT-infrastruktur

finns tillgänglig. Regeringen anser det är viktigt

att möjliggöra investering i öppen ledning, som

säkerställer konkurrens mellan skilda operatörer.

Detta kan ske t.ex. i form av ett stomnät mellan

landets alla kommuner som ett fösta steg mot

högre kapacitet i nätet som helhet. Det kräver

nya investeringar i bredbandig IT-infrastruktur

vilket kan ske i både privat och offentlig regi.

Det är angeläget att investeringar påbörjas för

att Sveriges position nära täten bland IT-nationer

skall kunna behållas och utvecklas. Regeringen

avser att fortlöpande ta initiativ inom området

och avser även att återkomma i den IT-

proposition som planeras till början av år 2000.

Regeringen anser att frågan om IT-

omställningen inför millennieskiftet är av stor

vikt. Regeringen avser därför att fortlöpande

informera riksdagen med så aktuell information

som möjligt under hösten.

Regeringen prioriterar i enlighet med

inrikningen för transportinfrastrukturen för

perioden 1998 2007 (prop. 1996/97:53, bet.

1996/97:TU7, rskr. 1996/97:174) satsningar på

drift och underhåll av vägarna och järnvägarna

samt på miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder

framför investeringar i nya vägar. På

järnvägssidan prioriteras fullföljandet av den

pågående anpassningen till snabbtåg.

Konkurrenskraften för godstrafik på järnväg

skall stärkas.

Regeringen anser att Sverige även i

fortsättningen bör vara pådrivande inom

flygsäkerhetsområdet och med kraft bl.a. verka

för ett snabbt etablerande av den europeiska

flygsäkerhetsmyndigheten, EASA. Regeringen

anser vidare att det är viktigt att miljöarbetet

även fortsättningsvis bedrivs med hög prioritet

och ser positivt på EU:s miljöarbete inom

luftsektorn vad gäller frågor som skärpning av

normer för buller, avgasutsläpp och

avgasrelaterade avgifter.

Sjöfartsverket utreder i ett gemensamt projekt

med Göteborgs hamn tillgänglighets- och

säkerhetshöjande åtgärder med avsikt att

säkerställa anlöp av större containerfartyg och

råoljetankers in till hamnen i Göteborg.

13.3 Resultatbedömning

13.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

I och med internationaliseringen och

kunskapssamhällets frammarsch ställs allt

hårdare krav på infrastrukturen och på säkra,

miljöanpassade och pålitliga transporter. Företag

i landets alla regioner måste på ett effektivt sätt

kunna nå ut till internationella marknader.

Infrastrukturen måste också ge förutsättningar

för ett persontransportsystem som möjliggör

arbetspendling inom större regioner och därmed

en vidgning av arbetsmarknaden. Goda, täta och

snabba persontransporter binder ihop

arbetsmarknader, något som bl.a. märks i

Mälardalen och Öresundsregionen. Den

planerade öppningen av Botniabanan kan

innebära att även pendlingsregionerna kring

Norrlandskusten utvidgas. Från tillväxtsynpunkt

måste både de näringspolitiska och de

regionalpolitiska aspekterna på

transportsystemet uppmärksammas, inte minst

sambandet mellan infrastruktur och regional

utveckling.

Det nya sättet att organisera produktionen,

som växer fram i informationssamhället, kan få

nya följder för transportbehoven, som ännu är

svåra att överblicka. Avståndens minskade

betydelse när det gäller vissa

kommunikationsformer och en upplösning av

tidigare geografiska kopplingar mellan olika led i

produktionskedjan kan t.ex. tänkas leda fram till

mer sammansatta transportbehov än dagens.

Även med Sveriges väl utbyggda

kommunikationsnät kan både gods- och

persontransportsystemen bli effektivare.

Kapacitetsproblemen i storstädernas

kollektivtrafik måste lösas. Det är också

betydelsefullt med en framförhållning för att

uppmärksamma hotande brister, när nya

pendlingsmöster eller nya marknader uppstår.

Förändringar i efterfrågan på olika typer av varor

och tjänster kan påverka behovet av transporter.

Det är därför viktigt att utveckla metoder som

kan ge tidiga indikationer på sådana förändringar

i och med att förändringar i transportsystem tar

tid att genomföra.

Omställningen till en ekologiskt hållbar

utveckling ställer särskilda krav på

transportsystemen. Miljöaspekter måste

integreras vid utbyggnad och användning av alla

transportsystem. Både Vägverket och Banverket

har att beakta miljökonsekvenser i

verksamheten. Banverket och Vägverket inför

successivt ett miljöledningssystem under

perioden 1998 2001. Satsningar på

kollektivtrafik har betydelse från miljösynpunkt

likaså att utveckla mer miljöanpassade fordon.

Antalet personbilar ökade under 1998 med 2,4

procent och antalet lastbilar med 5,2 procent.

Det samlade persontrafikarbetet minskade dock

med 2,4 procent. Det nyregistrerades dubbelt så

många bilar som skrotades. Nyare bilar är

normalt krocksäkrare än äldre bilar. En förnyelse

av bilparken ger därmed positiva trafiksäkerhets-

och miljöeffekter. Andelen trafikarbete med

personbilar utrustade med krockkudde på

förarplats fortsätter öka och uppgick i slutet av år

1998 till drygt 35 procent. Trafikarbetet med

lastbil ökade med 5,1 procent under år 1998.

Förekomsten av tunga lastbilar i trafiken innebär

en ökad skaderisk för övriga trafikanter och får

därför en negativ effekt på trafiksäkerheten. Den

tunga trafiken står även för en stor andel av

koldioxidutsläppen.

Järnvägsmarknaden såväl i Sverige som

utomlands karaktäriseras av en allt större

avreglering och ökad konkurrens. Det är därför

av avgörande betydelse att SJ inom en snar

framtid kan nå en sådan lönsamhetsnivå att

verksamheten kan få möjlighet att utvecklas i

takt med de förändringar som sker på

marknaden. Jämfört med 1997 ökade det totala

antalet personresor på järnväg med 4 procent.

Antalet passagerare i Gotlandstrafiken har

ökat under senare år och ett nytt rekord

uppnåddes under år 1998 med nästan 1,2

miljoner passagerare. Prognosen för år 1999

pekar på en fortsatt ökning både för passagerare

och gods.

Antalet flygpassagerare i linjefart och

chartertrafik ökade under 1998 vid de statliga

flygplatserna och nådde den högsta siffran

någonsin, 27,5 miljoner. Utrikestrafiken står för

den övervägende delen av ökningen, men även

inrikesflyget har ökat.

Närmare hälften av alla svenskar har tillgång

till Internet och egen PC. Även inom näringsliv

och förvaltning är datoranvändningen hög. Cirka

60 procent har en mobiltelefon. Sverige och de

övriga nordiska länderna intar en särställning i

Europa genom den utbredda användningen av IT

och den mycket kraftiga expansionen av IT-

företag. Sverige har bland den högsta

datortätheten i världen.

Dagens snabba IT-utveckling drivs på av

marknadens behov och efterfrågan. Ny teknik

gör det möjligt att förmedla elektronisk

information genom många olika sorters

infrastruktur. Statens ansvar är att se till att

förutsättningarna för utvecklingen är goda och

att avlägsna de hinder som försvårar eller

försenar utvecklingen. Tre områden kommer att

prioriteras; infrastrukturen, regelverket samt

utbildning och kunskap.

Sverige har idag en jämförelsevis väl utbyggd

informationsinfrastruktur. Genom att IT-

baserade tjänster kommer att kunna överföras på

många olika sätt kan regional obalans motverkas

i fråga om möjligheterna att utnyttja IT-tjänster.

Tillgängligheten till den digitala tekniken

förutsätter ett institutionellt ramverk som

främjar utvecklingen och tar bort onödiga hinder

samtidigt som det skyddar den enskildes

integritet. Regelverken skall vara stabila,

förutsebara och transparanta. Sverige skall

fortsätta att verka för ett gynnsamt europeiskt

regelverk på telekommunikationsområdet. För

närvarande pågår en översyn av EU:s

telereglering och Sverige deltar aktivt i det

arbetet. Samtidigt pågår parallella arbeten med

olika direktiv med syfte att öka förtroendet för

IT-tjänster och elektronisk handel. En hög

allmän kunskapsnivå krävs för att alla skall ha

tillgång till den nya tekniken. Därför måste

utbildningssystemet hålla hög standard. Alla

lärare och elever inom ungdomsskolan kommer

att få en e-postadress. Tillgängligheten till

Internet i skolan skall öka. Det är också

angeläget med åtgärder som kan förbättra och

utveckla IT-användningen inom de mindre

företagen.

13.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

IT-infrastrukturutredningen tillsattes av

regeringen i juli 1998. Utredningens uppgift var

dels att utröna hur tillgången till

informationsinfrastruktur med hög kapacitet är

fördelad över landet idag, dels att föreslå hur

staten, i samverkan med andra aktörer, ska kunna

uppnå god regional och social täckning med hög

kapacitet. Utredningen har i juni i år lagt fram ett

förslag till handlingsprogram för en utbyggnad

av IT-infrastrukturen i Sverige (SOU 1999:85).

Slutbetänkandet och remissvaren och de förslag

som läggs i IT-propositionen kommer att bilda

utgångspunkt för arbetet.

Regeringen har under år 1998 lämnat sin andra

skrivelse (skr. 1998/99:2) till riksdagen där

utvecklingen på IT-området redovisas. Förutom

en beskriving av den allmänna utvecklingen på

området redogörs även för vidtagna och

pågående åtgärder för att bredda och utveckla

användningen av informationsteknik.

Statskontorets rapport Sammanhållen strategi

för samhällets IT-säkerhet (1998:18) har

remissbehandlats och bereds för närvarande.

2000-delegationen har kontinuerligt

informerat en bred målgrupp om frågor som rör

arbetet med omställningen inför år 2000 i

samhället via webbplats, nyhetsbrev, anföranden

vid seminarier och i massmedia. I början av maj

1999 genomfördes en informationskampanj

riktad till medborgarna i syfte att belysa olika

sakfrågor som rör 2000-frågan och att informera

om samhällets anpassningsarbete. Under

oktober 1999 planeras en uppföljande

informationskampanj.

En stor del av de statliga insatserna på

teleområdet syftar till att skapa en väl fungerande

konkurrens på telemarknaden för att på så sätt

uppfylla de telepolitiska målen. Med målet att

ytterligare främja konkurrensen inom

teleområdet har riksdagen antagit vissa ändringar

i telelagen (1993:597) i syfte att införa förval av

teleoperatör och nummerportabilitet. Dessa

lagändringar trädde i kraft den 1 juli 1999 och

vissa föreskrifter för det närmare genomförandet

har meddelats av Post- och telestyrelsen.

Genom ändringar i postlagen (prop.

1998/99:95, bet. 1998/99:TU11, rskr.

1998/99:237) har tillgången till delar av

infrastrukturen på postmarknaden reglerats.

Ändringarna syftar till att skapa förutsättningar

för ett mer konkurrensneutralt och bättre

samutnyttjande av infrastrukturen och

därigenom även enkelhet för postkunderna.

Statens ansvar för en grundläggande

kassaservice säkerställs genom ett avtal med

Posten AB. I avtalet har Posten AB förbundit sig

att tillhandahålla en rikstäckande kassaservice.

Regeringen gjorde bedömningen i propositionen

Statens ansvar på postområdet (prop. 1997/98:

127, bet. 1997/98:TU13, rskr. 1997/98:304) att

marknaden för betaltjänster har genomgått

betydande förändringar under senare år och

därför bör statens ansvar på området ses över.

Regeringen tillsatte den 12 mars år 1998 en

utredning med uppgift att utreda statens ansvar

för en grundläggande betaltjänst och

kontantförsörjning (dir. 1998:159). Regeringen

kommer under hösten 1999 ta ställning till

utredningens förslag och remissinstansernas

synpunkter.

Statens institut för kommunikationsanalys

(SIKA) fortsätter arbetet med att utreda en

samlad statistisk belysning av förhållanden och

aktiviteter där informations- och

kommunikationsteknik har eller förväntas få en

framträdande roll. Uppdraget skall vara slutfört

senast den 30 juni 2001.

Ett antal stora investeringsobjekt har under

1998 färdigställts och öppnats för trafik.

Motorväg har färdigställts på väg E4 mellan

Väderstad och Mjölby. Även Lundbytunneln på

väg E6, Häggviksleden på riksväg 262 samt

Vallsundsbron i Jämtland har färdigställts. De

största satsningarna på järnvägssidan under år

1998 var fortsatt utbyggnad av dubbelspår på

Västkustbanan och Mälarbanan samt

investeringar för ökad hastighet på

Ostkustbanan. Drift- och

underhållsverksamheten bedrevs i stort sett

enligt de standardnivåer som lagts fast i den

nationella väghållningsplanen och i

stomnätsplanen. På vägsidan har ca 15 procent av

det eftersläpade underhållet kunnat återhämtats.

Hastighetsgränsen har sänkts på ca 400 km väg

enligt de nya kriterierna för hastighetsgränser.

Banverket har under 1998 utvecklat sitt

säkerhetssystem.

Regeringen beslutade i maj 1999 att Banverket

senast den 1 oktober år 2000 skall redovisa till

regeringen om det är möjligt att fullfölja

tunnelbygget genom Hallandsås på ett

miljömässigt och säkert sätt.

Riksdagen har beslutat (prop. 1997/98:117,

bet. 1997/98:KrU14, rskr. 1997/98:225) om

ändring i väglagen (1971:948) och lagen om

byggande av järnväg (1995:1649).

Lagändringarna innebär en skärpning av kraven

på hänsyn till stads- och landsskapsbild, natur-

och kulturvärden samt estetik. Vägverket,

Banverket, Sjöfartsverket, Luftfartsverket och

Statens järnvägar är engagerade inom ramen för

regeringens handlingsprogram för arkitektur,

formgivning och design. I mars 1999 redovisade

de egna kvalitetsprogram för arkitektur och

formgivning.

Den svenska handelsflottan minskade under

år 1998. Den negativa utvecklingen kan nu

förväntas upphöra och en viss inflaggning är

trolig efter riksdagens beslut om att höja

rederistödet och den överenskommelse om

tillfällig anställning av utländsk personal som

parterna på arbetsmarknaden träffat.

Under år 1998 infördes miljödifferentierade

sjöfartsavgifter för att stimulera sjöfartens

miljöanpassning. Regeringen har gett

Sjöfartsverket i uppdrag att senast den 31

december år 1999 redovisa en utvärdering av

miljödifferentieringen samt eventuella

konsekvenser som omläggningen av

sjöfartsavgiftssystemet i övrigt medfört.

Uppställningsplatser för flygplan,

järnvägsanpassning av Arlandas Terminal 5 och

förberedelser för den tredje rullbanan på Arlanda

flygplats samt förberedelser för ett nytt

trafikledningssystem gjordes under år 1998.

Till följd av den transportpolitiska

propositionen (prop. 1997/98:56, bet.

1997/98:TU10, rskr. 1997/98:266) fattades några

avgörande beslut för SJ:s framtid. Banavgifterna

sänktes och den långväga busstrafiken

avreglerades. Arbetet med att renodla

järnvägssektorns organisation har inneburit att

ansvar för vissa gemensamma funktioner och det

kapillära bannätet förts över från SJ till

Banverket.

Den 1 juli 1999 började den nya myndigheten

Rikstrafiken sin verksamhet. Fram till årsskiftet

kommer myndigheten att bygga upp och

organisera sin struktur. Rikstrafiken skall verka

för utveckling och samordning av den

interregionala persontrafiken, följa

kollektivtrafikens utveckling och kartlägga

brister i den. Rikstrafiken skall svara för statens

upphandling av transportpolitiskt motiverad

interregional persontrafik som inte upprätthålls i

trafikhuvudmännens regi och där det saknas

förutsättningar för kommersiell drift. Eftersom

det tar viss tid att bygga upp en ny organisation

beslutade regeringen att uppdra åt Delegationen

för köp av viss kollektivtrafik att genomföra

upphandlingen av trafik för år 2000. Fr.o.m. år

2001 kommer ansvaret för upphandlingen helt

att övergå till Rikstrafiken.

Kommunikationsforskningsberedningen,

Vägverket och Banverket har under år 1998

infört gemensamma ansöknings- och

beslutsperioder för forskningsprojekt.

Kommunikationsforskningsberedningen deltar

även i uppbyggnaden av EU:s femte ramprogram

för forskning och teknisk utveckling.

Programmet är en viktig finansiär för svenska

forskare och kunskapskälla för den svenska

transportsektorn.

Statens institut för kommunikationsanalys

(SIKA) har under år 1998 följt länsstyrelsernas

och i försökslänen självstyrelseorganens arbete

med infrastrukturplanering för att utvärdera hur

processen för framtagandet av länsplanerna har

motsvarat riksdagens och regeringens krav.

Sektorsmyndigheterna inom

transportområdet har fått i uppdrag att senast

den 7 oktober 1999 lämna förslag till åtgärder

som kan bidra till att uppfylla

miljökvalitetsmålen (prop. 1997/98:145, bet.

1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183).

13.3.3 Effekterna av de statliga insatserna

Inom det transportpolitiska området

Ett tillgängligt transportsystem

Under år 1998 har framkomligheten och

tillgängligheten inom transportsystemet fortsatt

att förbättras genom öppnandet av nya väg- och

järnvägssträckor, genom ökad bärighet på det

statliga väg- och järnvägsnätet, genom ökad

andel dubbelspår och högre genomsnittlig

hastighet på järnvägsnätet. Banverket och

Vägverket har tillsammans med Boverket, SJ,

Sjöfartsverket och Luftfartsverket och

representanter för handikapprörelsen påbörjat en

dialog om hur tillgängligheten inom

transportsystemet för funktionshindrade kan

förbättras.

En hög transportkvalitet

Bärigheten på det statliga vägnätet har ökat

under 1998. Samtidigt var antalet dygnskilometer

avstängd väg till följd av tjällossning högre 1998

än både 1997 och 1996, men detta berodde på att

vintern 1998 var ovanligt svår ur

tjällossningssynpunkt. Knappt 89 procent av

stomnätet kunde vid utgången av 1998 trafikeras

med godståg med en axellast på 22,5 ton och en

hastighet på 90 km/h. Nivån är oförändrad

jämfört med föregående år. Därmed har

regeringens mål på 90 procent inte kunnat

uppfyllas. Arbetet med att uppgradera

lastprofilen på sträckan Bergslagen Göteborg

kommer dock att underlätta tyngre

godstransporter.

En säker trafik

Trafiksäkerheten i vägtransportsystemet har inte

förbättrats under 1998. Prognosen för antalet

dödade i vägtrafiken år 2000 bedöms till ca 470

enligt VTI:s prognosmodell. Användningen av

bilbälte och cykelhjälm är också oförändrad i

förhållande till föregående år liksom antalet

hastighetsöverträdelser. Sänkningen av

åldersgränsen för övningskörning till 16 år har

lett till en minskning av olycksrisken för unga

nyblivna körkortsinnehavare. Antalet

plankorsningsolyckor med järnväg var 1998 det

lägsta antalet, 45 stycken, sedan statistik började

föras.

En god miljö

Antalet bullerstörda utmed statens vägnät har

minskat med ca 4 400 personer eller 10 procent

under året till följd av Vägverkets insatser under

året. Utmed järnväg har drygt 900 fastigheter

erhållit bullerskydd under året. Antalet

konfliktpunkter mellan stomjärnvägsnätet och

vattenförsörjningsintressen inventerades under

1997. En konfliktpunkt har åtgärdats under 1998

men arbete pågår på flera ställen. Med nuvarande

takt kommer 10 15 vattentäkter ha åtgärdats

fram till år 2004. Åtgärder för att reducera eller

eliminera konflikter mellan vägtrafik och

vattentäkter har under år 1998 vidtagits på ett

fyrtiotal platser. Utsläppen av kväveoxider,

kolväten, svaveldioxid och cancerframkallande

ämnen minskade under året, medan utsläppen av

koldioxid ökade med 1,2 procent jämfört med

1997. Godstransporterna på väg står för den

övervägande delen av de ökade

koldioxidutsläppen.

Dieselförbrukningen i järnvägssektorn ökade

under 1998 med ca 7 procent jämfört med

föregående år. Den långsiktiga trenden är dock

att dieselförbrukningen och därmed

emissionerna minskar. Sedan 1990 har

dieselförbrukningen minskat med ca 15 procent.

Banverkets miljöarbete under 1998 har i övrigt

inriktats på att bygga upp en organisation för

miljöledning och förankra

miljöledningssystemet. Banverket avslutade

under 1998 en inventering av kulturhistoriskt

intressanta broar.

De miljödifferentierade sjöfartsavgifterna som

infördes 1998 har varit en framgång, bl.a. genom

att över 1000 fartyg har anmält att de använder

lågsvavlig olja.

En positiv regional utveckling

Genom de nya väg- och järnvägssträckor som

öppnats eller förbättrats under året har delar av

landet ytterligare knutits samman.

Investeringarna i Mälardalsregionen har

förkortat restiden avsevärt och bidragit till goda

pendlingsmöjligheter i regionen. Målet att

utjämna skillnader och kompensera för långa

transportavstånd har dock inte uppfyllts under

1998. Investeringarna i det statliga vägnätet har

medfört att stödområdenas andel av restids- och

reskostnadsminskningar är betydligt lägre än

stödmområdenas andel av den totala restiden och

reskostnaden.

Inlandsbanan har erhållit ett särskilt

upprustningsbidrag för sträckorna Ulriksfors

Hoting och Dorotera Vilhelmina. Det nya

stödsystemet till kommunala flygplatser bidrar

till en positiv regional utveckling.

Inom områdena för telekommunikaton, informa-

tionsteknik och post

Införandet av förval av teleoperatörer och

nummerportabiliet kommer att innebära att

konkurrensen på teleområdet ökar ytterligare

genom att det blir lättare för konsumenterna att

välja olika teleoperatörer. Vidare har Telia

tvingats sänka priset för samtal från det fasta

nätet till det mobila nätet med ca 20 procent

efter att Post- och telestyrelsen krävt sänkta

samtrafikavgifter. En rad förbättringar vad gäller

servicekvalitet har skett under 1998.

Genom att skapa bättre förutsättningar för ett

mer konkurrensneutralt och bättre

samutnyttjande av den postala infrastrukturen

förbättras förutsättningarna för alla

postoperatörer att verka på den avreglerade

postmarknaden utan att säkerställandet av en

samhällsomfattande posttjänst påverkas.

Samtidigt medför ett bättre samutnyttjande av

infrastrukturen enkelhet för postkunderna på så

sätt att mottagare och avsändare av post inte

behöver bekymra sig om hur och med vilken

operatör som en försändelse når rätt adressat.

Genom 2000-delegationens granskningar av

el- och telesektorn har ytterligare information

framkommit om läget i sektorerna. En

informationskampanj har genomförts under

våren 1999. Av den utvärdering som

delegationen gjort framkommer att oron

minskat hos allmänheten och förtroendet för

samhällets förmåga ökat. Massmedier är dock

allmänhetens främsta informationskälla i denna

fråga.

13.3.4 Regeringens slutsatser

IT är ett prioriterat område. IT-infra-

strukturutredningen överlämnade den 11 juni

1999 sitt betänkande Bredband för tillväxt i hela

landet (SOU 1999:85) till regeringen. Förslagen

remissbehandlas för närvarande. Regeringen

avser att fortlöpande ta initiativ inom området

och avser även att återkomma i den IT-

proposition som planeras till början av år 2000.

Regeringen anser att IT-säkerhetsförslagen

måste ses i ett större sammanhang. IT-säkerhet

är en viktig del i samhällets skydd mot intrång i

fredstid, informationsoperationer och

informationskrigföring, inom vilka områden

regeringen återkommer med förslag under år

1999 och 2000.

Regeringen anser att 2000-delegationens

arbete bör fortsätta i samma intensiva takt så att

Sverige kan passera skiftet till år 2000 så

störningsfritt som möjligt. Delegationens

granskningar av sektorer bör fortsätta under

senare delen av 1999. Delegationens uppgift att

följa och granska arbetet ur ett tvärsektoriellt

perspektiv är särskilt prioriterat.

Regeringen anser att statistikförsörjning om

IT-området är mycket viktigt och avvaktar

resultatet av SIKA:s uppdrag.

Regeringen bedömer att Vägverkets och

Banverkets verksamheter under år 1998, med

några undantag, bidragit till att uppfylla de

trafikpolitiska målen. Insatserna för att ta igen

det eftersläpade underhållet har medfört att de

befintliga infrastrukturanläggningarna kunnat

nyttjas för att kunna bidra till att säkerställa en

samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt

hållbar transportförsörjning för medborgare och

näringslivet i hela landet.

Regeringen anser att trafiksäkerhetsarbetet

måste intensifieras ytterligare då det fastlagda

målet om högst 400 dödade i trafiken för år 2000

inte torde kunna nås. Som en följd av de

svårigheter att uppnå trafiksäkerhetsmålet

kommer ca 400 miljoner kronor per år under

åren 1999 2003 omfördelas från Vägverkets

administrationsanslag och anslagsposten

sektorsuppgifter till fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder. Satsningar kommer att

göras genom att åtgärda de farligaste vägarna,

intensifiera trafiksäkerhetsarbetet i kommunerna

och övervakningen av gällande trafikregler samt

kvalitetsäkring av transporterna. Riksdagens mål

om ett halverat antal plankorsningsolyckor med

järnväg till 2007, räknat från 1996 års nivå,

bedöms kunna uppnås.

Riksdagens mål för koldioxidutsläpp bedöms

inte kunna uppnås då utsläppen från vägtrafiken

har ökat med 2,4 procent jämfört med år 1990.

Regeringen ser allvarligt på en sådan utveckling

och betonar vikten av att åtgärder för att bryta

trenden vidtas så att målet 2010 skall kunna

uppnås. Däremot bedömer regeringen att

riksdagens mål för år 2000 för utsläpp av

kolväten kommer att kunna nås liksom

etappmålet för 2005 för kväveoxidutsläppen från

vägtrafiken.

Regeringen gör även bedömningen att

målnivån år 2003 för antalet dygnskilometer

avstängd väg till följd av tjällossning kommer att

kunna nås. Däremot kommer sannolikt inte

etappmålet för buller utmed järnväg att uppfyllas

till år 2004.

Regeringen har för avsikt att lämna särskilda

uppdrag till de verksamheter som har

anknytning till regeringens handlingsprogram

för arkitektur, formgivning och design för att de

under år 2000 skall förbereda sin medverkan

under Arkitekturåret 2001.

Regeringen konstaterar att samtliga

Vägverkets resultatenheter uppvisar ett positivt

resultat under 1998 men att Vägverkets interna

avkastningskrav inte har uppnåtts för Vägveket

Produktion. År 1999 kommer Vägverket

Produktion att vara fullständligt

konkurrensutsatt samtidigt som

nyinvesteringsvolymen inom Vägverket och

Banverket förväntas minska. Detta innebär

fortsatta krav på effektivisering av den egna

verksamheten.

Regeringen anser att SJ behöver förstärka sin

konkurrenskraft på såväl person- som

godstransportmarknaden, vilket innebär fortsatta

riktade investeringsåtgärder för att anpassa

utbudet av produkter och tjänster till

marknadens krav på förnyelse och flexibilitet.

Vidare är det viktigt att SJ ökar fokuseringen på

sin kärnverksamhet samt effektiviteten och

lönsamheten inom denna.

Regeringen föreslår för år 2000 att medel

avsätts från Rikstrafikens anslag för att säkra

trafik, med prioritet för tågtrafik, som omfattas

av principöverenskommelsen med

trafikhuvudmännen fram till den 31 december år

2000. Detta för att ge Rikstrafiken rådrum att på

ett tillfredsställande sätt genomföra erforderliga

bedömningar om vilken trafik som eventuellt

bör ingå i statens upphandling. Regeringen avser

inte att förlänga avtalen som grundar sig på

principöverenskommelsen.

Posten AB har fortsatt att omstrukturera sitt

servicenät under 1998. Regeringen bedömer att

dessa förändringar inte påverkat rikstäckningen.

13.4 Åtgärder utanför utgiftsområdet

Kommunerna och bl.a. NTF bedriver ett aktivt

trafiksäkerhetsarbete som syftar till att uppnå

målet med nollvisionen.

Det miljöarbete som kommunerna i landet

bedriver inom ramarna för Agenda 21 strävar i

samma riktning som de transportpolitiska

miljömålen.

De lokala investeringsprogrammen som

beviljats bidrag bedöms ge märkbara effekter på

miljön bl.a. genom effektivare energianvändning

och minskade utsläpp av koldioxid, kväve och

svavel.

Från utgiftsområde 6 Totalförsvaret

finansieras försvarsuppgifter om syftar till att

säkerställa att kommunikations- och

transportsystemet fungerar även i krigs- och

kristid.

Regeringen har under 1999 givit slutligt

klartecken för att bygga ut Luleå-Kallax flygplats

till en internationell fraktflygplats. En

fraktflygplats vid Luleå-Kallax fyller ett

internationellt behov och är samtidigt av stort

värde för Norrbottens län. Fraktflygplatsen

förväntas ge upphov till ett mycket stort antal

nya arbetstillfällen, både direkta och indirekt

kopplade till verksamheten. Kallax Cargo kan

stimulera angränsande verksamheter i länet och

inspirera till utveckling av näringslivet i stort.

13.5 Skatteavvikelser

Internationell postbefordran

Som export räknas transport till eller från

utlandet. Detta innebär att en resa från ort i

Sverige till en ort i utlandet i sin helhet är

frikallad från skatteplikt. Skattebefrielsen gäller

både luft-, vatten- och landtransporter. Beloppen

i tabellen avser inrikes del av utrikes buss- och

tågtransporter.

Persontransporter

Skattesatsen är 12 procent.

Skatt på dieselbränsle i motorfordon

Skattesatsen för diesel i olika miljöklasser

jämförs med skattesatsen för bensin i miljöklass

2, vilken utgör normen på hela

transportområdet. Den genomsnittliga

skattesatsen för bensin i den bästa miljöklassen

41 öre/kWh medan diesel beskattas med 16

öre/kWh i miljöklass 1, 18 öre/kWh i miljöklass

2 och 21 öre/kWh i miljöklass 3. Skattesatserna

avser budgetåret 1999.

Skattebefrielse för elförbrukning vid bandrift

Befrielsen gäller elförbrukning för jänväg och

tunnelbana. Skatteavvikelsen uppgår till 41

öre/kWh.

Skattebefrielse på bränsle för inrikes sjöfart

Avvikelsen uppgår till 41 öre/kWh.

Skattebefrielse för inrikes sjöfart, koldioxidskatt

Skattebefrielse föreligger för såväl energi- som

koldioxidskatt.

Tabell 13.3 Nettoavvikelser mellan åren 1999 och 2000

Miljarder kronor

1999

2000

Internationell postbefordran

0,10

0,10

Persontransporter

2,11

2,18

Skatt på diesel

6,66

6,82

Skattebefrielse bandrift

1,04

1,05

Skattebefrielse inrikes sjöfart

0,33

0,34

Skattebefrielse för inrikes sjöfart,

CO2-skatt

0,08

0,09

Summa

10,32

10,57

Tabell 13.4 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

19992

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

A Väg och järnväg

24 410

22 931

22 585

23 171

22 530

22 912

B Sjö- och luftfart

1 099

818

837

634

634

634

C Post- och telekommunikation samt

informationsteknik

751

695

745

559

559

534

D Statens järnvägar, Rikstrafiken m.m.

616

622

898

739

1 008

1 008

E Kommunikationsforskning och meteorologi

473

436

514

430

438

446

Totalt för utgiftsområde 22

27 348

25 501

25 580

25 532

25 168

25 534

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2 Utgiftsprognosen inkluderar även äldreanslag inom verksamhetsområdena.

För 1998 uppgår utgifterna till 27 348 miljoner

kronor vilket är 3 248 miljoner kronor, 13

procent, högre, jämfört med statsbudgeten. En

följd av utgiftsökningen är att anslagssparandet

minskar. Det är verksamhetsområdet Väg och

järnväg som står för den största skillnaden

mellan statsbudgeten och utfall. Äldreanslagen

inom väg- och järnvägsområdet har utnyttjats

nästan helt. Det totala utfallet för äldreanslag

inom verksamhetsområdet uppgår till 2 909

miljoner kronor vilket är en ökning med 2 909

miljoner kronor jämfört med statsbudgeten

eftersom äldreanslag inte anvisas på aktuell

statsbudget.

För 1999 beräknas utgifterna bli högre än vad

som anvisats i statsbudgeten. Banverket kommer

vid årets utgång att i princip ianspråktagit hela

anslagskrediten. Ett antal åtgärder vidtogs i

samband med vårpropositionen för 1999 för att

undvika ett överskridande av utgiftstaket för år

1999. I vårpropositionen anges begräns-

ningsbelopp för ett antal utgiftsområden/anslag

där syftet är att säkerställa att

anslagsförbrukningen år 1999 inte överstiger en

viss bestämd nivå. I vårpropositionen

redovisades även en indragning på 500 miljoner

kronor på anslaget A2 Väghållning och

statsbidrag. Indragningen gjordes från posten

Till regeringens förfogande.

I vårpropositionen angavs även ett

begränsningsbelopp för anslaget A4 Banverket:

Banhållning som emellertid inte påverkar

prognosen då begränsningsbeloppet på 7 290

miljoner kronor är högre än de disponibla

medlen. Den senaste prognosen för anslaget för

banhållning pekar dock på att utfallet för år 1999

kommer att ligga under begränsningsbeloppet.

14 Väg och järnväg

14.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar väghållning och

vägtrafik samt banhållning och tågtrafik.

Verksamheten syftar till att säkerställa en

samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt

hållbar transportförsörjning för medborgarna

och näringslivet i hela landet. Statens företrädare

på central nivå för frågor inom väg- och

järnvägsområdet är Vägverket och Banverket.

Den sammanlagda verksamhetsvolymen inkl.

externa intäkter och lånefinansierad verksamhet

uppgick år 1998 till ca 29,2 miljarder kronor.

Inom verksamhetsområdet fanns vid utgången av

året totalt ca 13 400 tillsvidareanställd personal

anställda i staten.

14.2 Utgiftsutveckling

Tabell 4.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

19991,2

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

24 410

22 931

22 585

23 171

22 530

22 912

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2I vårpropositionen redovisades även en indragning på 500 miljoner kronor på

anslaget

A2 Väghållning och statsbidrag. Indragningen gjordes från posten Till

regeringens

förfogande.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Regeringen anser att Vägverkets verksamhet

under år 1998, med några undantag, bidragit till

att uppnå de trafikpolitiska målen. Ett viktigt

undantag är utvecklingen av trafiksäkerheten i

vägtransportsystemet, som inte har förbättrats

under år 1998. Genomförda

trafiksäkerhetsåtgärder inom sektorsuppgiften

har hittills inte gett de förväntade effekterna på

trafiksäkerheten. Regeringen har därför i 1999

års ekonomiska proposition föreslagit att medel

skall omprioriteras från byggande av stamvägar

till åtgärder på vägnätet som ger en ökad

trafiksäkerhet. Denna omprioritering får dock

inte drabba andra prioriterade åtgärder såsom

ombyggnadsåtgärder på det regionala vägnätet

eller satsningen på åtgärder för ökad

tillgänglighet för funktionshindrade i

kollektivtrafiken. Dessutom bedömer regeringen

att Vägverkets administration kan effektiviseras

och verkets arbete med sektorsuppgifter

begränsas till sådana åtgärder som har stor och

säker effekt på miljö och trafiksäkerhet. Det

därigenom skapade medelsutrymmet kan i stället

användas för fysiska trafiksäkerhetsåtgärder på

hela det statliga vägnätet för att uppnå uppsatta

trafiksäkerhetsmål. Målet att utsläppsnivån för

koldioxid år 2010 skall vara oförändrad jämfört

med år 1990 kommer inte att nås om

utvecklingen fortsätter i samma riktning som

hittills. Regeringen ser allvarligt på en sådan

utveckling och betonar vikten av att åtgärder för

att bryta trenden vidtas för att målet år 2010 skall

kunna uppnås. Regeringen anser att Banverkets

verksamhet under år 1998 med några undantag,

bidragit till att uppnå de trafikpolitiska målen.

De område där Banverket kommer att arbeta

vidare för att nå målet är arbetet med

driftsäkerhet och tågförseningar.

Verksamhetsåret 1998 har till stor del präglats

av att bedriva verksamheten i en sådan

omfattning att de anslagssparanden på ca 3 000

miljoner kronor för Vägverket och Banverket

tillsammans som fanns vid utgången för år 1997

kunde nyttjas för den verksamhet som planerats i

de av regeringen under år 1998 fastställda

långsiktiga planerna. Detta arbete har

genomförts på ett sådant sätt att vid utgången av

år 1998 hade Vägverkets och Banverkets

sammantagna anslagssparande minskat till ca 210

miljoner kronor.

Verksamhetsområdet omsatte ca 29 200

miljoner kronor under år 1998, en ökning med

ca 2 900 miljoner kronor jämfört med år 1997.

Utgifterna för sektorsuppgifter, statlig

väghållning och banhållning har ökat medan

utgifterna för myndighetsutövning har minskat

jämfört med år 1997. Ökningen i utgifterna för

statens väghållning består både av ökad drift och

underhåll och en ökad mängd väginvesteringar,

medan ökningen av banhållning består av ökad

mängd järnvägsinvesteringar.

Verksamhetsområdets verksamhetsvolym brutto

år 1998 och år 1997 framgår av nedanstående

tabeller i miljoner kronor. Verksamhetsvolym

inkluderar förutom anslagsfinansierad

verksamhet även verksamhet finansierad med

lån, externa bidrag och intäkter av uppdrag åt

utomstående. Den kraftiga volymminskningen

för myndighetsuppgifter år 1998 jämfört med år

1997 beror dels på att statsbidragen för

länsjärnvägar fr.o.m. år 1997 överfördes från

Vägverket till Banverket där kostnaden redovisas

som en del av banhållningskostnaden, dels att

regelverket för statsbidrag till handi

kappanpassningsåtgärder inte färdigställdes i tid

för att ge bidragsmottagarna (trafikhuvudmän

och kommuner) möjlighet att utföra åtgärder i

tillräcklig omfattning.

Tabell 4.2 Verksamhetsvolym för väg och järnväg

Väg och järnväg

1998

1997

Sektorsuppgifter

1 842

1 682

Myndighetsutövning

1 856

2 514

Statlig väghållning

13 975

11 221

Banhållning

9 179

8 492

Produktion

2 236

2 304

Uppdragsverksamhet

78

70

Summa

29 166

26 284

Arbetet med att ta fram planer för åtgärder i

transportinfrastrukturen under åren 2002 2011

har påbörjats. Ett antal myndigheter arbetar för

närvarande med en strategisk analys som skall

utgöra underlag för regeringens proposition till

riksdagen våren 2000 om inriktning och

omfattning av åtgärder i

transportinfrastrukturen.

Vägverket och Banverket har med anledning

av regeringens proposition 1998/99:145 Svenska

miljömål fått i uppdrag att lämna förslag på

åtgärder för att miljökvalitetsmålet skall nås.

Förändringar

Den positiva utvecklingen av trafiksäkerhet

under första halvan av 1990-talet har brutits.

Under åren 1996 1998 har antalet dödade i

vägtrafiken legat konstant omkring 540

personer. Det kortsiktiga målet om maximalt

400 dödade år 2000 är allvarligt hotat. Våren

1999 presenterade regeringen ett

handlingsprogram med 11 punkter för att

snabbare driva trafiksäkerhetsarbetet framåt.

Programmet innebär bl.a. en satsning på

kostnadseffektiva åtgärder på vägnätet, en

betoning av trafikanternas eget ansvar och en

effektivare och öppen övervakning av gällande

regler. Programmet bygger på samverkan mellan

flera samhällsområden, allt inom ramen för det

synsätt på trafiksäkerhet som beslutet om

nollvisionen innebar.

Regeringen anser att 11-punktsprogrammet är

en viktig utgångspunkt för det fortsatta

trafiksäkerhetsarbetet.

Regeringen konstaterar att

trafiksäkerhetsmålet för år 2000 om högst 400

dödade inte torde komma att uppfyllas.

Regeringen kommer till berörda myndigheter att

anvisa vilket kortsiktigt mål som skall gälla för

trafiksäkerhetsarbetet. Som en följd av de

svårigheter att uppnå trafiksäkerhetsmålet som

Vägverket har framfört har regeringen i april

1999 beslutat att ca 400 miljoner kronor per år

under åren 1999 2003 omfördelas från främst

administration och sektorsuppgifter till fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder.

Regeringen fastställde den 11 juni 1998

Vägverkets och Banverkets förslag till Nationell

väghållningsplan respektive Stomnätsplan för

perioden 1998 2007. Väghållningsplanen

omfattar 30,5 miljarder kronor och regeringen

beslutade bl.a. att Vägverket skall tidigarelägga de

åtgärder under planperioden som ger

trafiksäkrare vägar. Stomnätsplanen omfattar 36

miljarder kronor varav 2,4 miljarder kronor går

till kapacitetshöjande åtgärder för

järnvägstrafiken i centrala Stockholm och 1,9

miljarder kronor till Citytunneln i Malmö.

På motsvarande sätt har regionala

infrastrukturplaner till ett sammanlagt värde av

29,3 miljarder kronor fastställts på länsnivå av

länsstyrelser eller i fyra försökslän med regionala

självstyrelseorgan.

Vägverkets och Banverkets anslag för år 2000

är lägre än den nivå som krävs för att kunna

genomföra planerna i planerad omfattning. Det

är dock regeringens uppfattning att de fastställda

infrastrukturplanerna skall kunna genomföras

men med en viss tidsförskjutning och delvis

annan prioritering.

Regeringen föreslog redan i prop. 1996/97:53

Infrastrukturinriktning för framtida transporter

att anslagsmedel från planeringsramen även

kunde användas för bidrag till

samfinansieringsprojekt tillsammans med privata

intressenter. Alternativ finansiering av

infrastrukturprojekt kan ge möjlighet att erhålla

mer värde per krona genom ökade incitament,

nytänkande och utnyttjande av den privata

sektorns kommersiella kompetens vid planering,

utformning och tillhandahållande av offentliga

tjänster. Riskerna i ett projekt fördelas till den

part (privat eller offentlig) som har störst

möjlighet att hantera risken och därmed

möjlighet att göra detta till lägsta möjliga

kostnad. Därmed erhålls ökad effektivitet, bättre

kvalitet samt tillhandahållen service av rätt

omfattning/kvalitet i förhållande till kundernas

efterfrågan. Internationell erfarenhet visar att det

finns möjlighet till effektivitetsvinster i

storleksordningen 15 % vid alternativ

finansiering av infrastrukturinvesteringar.

Regeringen anser det angeläget att utreda om

dessa möjligheter kan tas till vara även i Sverige.

Regeringen avser därför att noggrant gå

igenom och överväga möjligheter till alternativ

finansiering av infrastrukturprojekt. Följande

projekt har i olika sammanhang framförts som

tänkbara och kan därför utgöra underlag för

utredningens arbete; riksväg 40 Jönköping

Borås, väg E 4 Sundsvall Syd, väg E 4 förbifart

Uppsala, Malmbanans norra omlopp samt

utbyggnaden av väg E 6 i norra Bohuslän. Även

andra projekt kan vara tänkbara inom bl.a.

Stockholms län. Inom ramen för det fortsatta

utredningsarbetet kommer att kunna fastställas

om investeringsprojekt kan genomföras med

alternativ finansiering. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen för att inhämta de

bemyndiganden som krävs om något

investeringsprojekt skall genomföras med denna

form av finansiering.

Den 1 januari 1999 trädde miljöbalken i kraft,

vilket innebär bl.a. att vissa större planerade

transportinfrastrukturanläggningar skall

tillåtlighetsprövas av regeringen. Det gäller

motorvägar och motortrafikleder och andra

vägar med minst fyra körfält och en längd om

minst 10 kilometer samt järnvägar avsedda för

fjärrtrafik och anläggande av nytt järnvägsspår på

en sträcka av minst 5 kilometer för befintliga

järnvägar med fjärrtrafik, t.ex.

dubbelspårsutbyggnad. Regeringen kan även

förbehålla sig rätten att pröva tillåtligheten av

andra projekt. I och med att miljöbalken börjar

tillämpas kommer ännu högre krav att ställas på

att framtida projekts miljökonsekvenser blir väl

belysta i ett tidigt skede. Detta bör ge utrymme

för mer miljöanpassade helhetslösningar.

Den 1 januari 1999 skärptes kraven på hänsyn

till stads- och landskapsbild, natur- och

kulturvärden samt estetik genom ändringar i

väglagen (1971:948) och lagen (1995:1649) om

byggande av järnväg. Det innebär att det nu

särskilt i lagtexten markerats att tillbörlig hänsyn

skall tas till stads- och landskapsbild, natur- och

kulturvärden samt estetik.

Mål

Det trafikpolitiska målet är att säkerställa en

samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt

hållbar transportförsörjning för medborgare och

näringsliv i hela landet.

Vägverkets del av detta mål år 1998 var

- att verka för att till lägsta

samhällsekonomiska kostnad åstadkomma

ett säkert och miljöanpassat

vägtransportsystem som präglas av en hög

tillgänglighet och transportkvalitet och som

främjar en positiv regional utveckling,

- att verka för att ingen på sikt skall dödas

eller skadas allvarligt inom

vägtransportsystemet och att

vägtransportsystemets utformning och

funktion anpassas till de krav som följer av

detta,

- att fortlöpande minska miljöpåverkan,

intrång och barriäreffekter av väghållning.

Banverkets del av detta mål år 1998 var

- att verka för att åstadkomma ett säkert och

miljöanpassat järnvägstransportsystem som

präglas av hög tillgänglighet och

transportkvalitet och som främjar en positiv

regional utveckling,

- att verka för att hela

järnvägstransportsystemets effektivitet,

tillgänglighet, framkomlighet,

trafiksäkerhet, miljöanpassning,

resurshushållning och handikappanpassning

förbättras,

- att verka för att ingen skall förolyckas eller

allvarligt skadas inom järnvägssektorn,

- att verka för att järnvägstransportsystemet i

en krissituation skall kunna fungera som

under normala förhållanden,

- att verka för en neutral behandling av tåg

operatörer samt för en trafiksäker

spårtrafik.

Prioriteringar

Riksdagen beslutade år 1997 om inriktningen av

transportinfrastrukturen för perioden 1998 2007

(prop. 1996/97:53, bet. 1996/97:TU7, rskr.

1996/97:174). I enlighet med detta beslut skall en

satsning på drift och underhåll av vägarna samt

på miljö- och trafiksäkerhetsåtgärder prioriteras

före investeringar i nya vägar. För järnvägssidan

gäller att den pågående anpassningen till

snabbtågstrafik skall fullföljas och godstrafikens

konkurrenskraft stärkas.

Öresundsförbindelsen mellan Sverige och

Danmark öppnas under år 2000. Sverige är enligt

avtalet med Danmark om en fast förbindelse

över Öresund skyldig att tillse att de svenska

järnvägsföretagen skall betala sammanlagt ca 225

miljoner SEK till Öresundskonsortiet för

användningen av järnvägen på

Öresundsförbindelsen. Eftersom bron öppnar

för trafik den 1 juli 2000 skall 50 % av detta

belopp erläggas år 2000. Regeringen bedömer att

det är mest ändamålsenligt att Banverket sköter

betalningen till Öresundskonsortiet. För att

kompensera Banverket för detta föreslås att

banavgifterna höjs med 105 000 000 kronor per

år fr.o.m. år 2000, samt att anslaget till Banverket

utökas.

14.3 Resultatbedömning

Tillstånd och utveckling inom

verksamhetsområdet

Under 1990-talet som helhet har utvecklingen i

väg- och järnvägstransportsystemet varit i stort

sett positiv. Tillgängligheten i systemet har

förbättrats, antalet dödade i trafiken har minskat

kraftigt och utsläppen av luftföroreningar har i

flera fall minskat i omfattning. Stora satsningar,

främst i form av nyinvesteringar, har gjorts.

Tillgänglighet

Transportsystemets förmåga att bidra till

förbättrad tillgänglighet kan uttryckas som den

 lätthet med vilken medborgare, näringsliv och

offentliga organisationer kan nå det utbud och de

aktiviteter i samhället som de har behov av.

Under år 1998 har framkomligheten och

tillgängligheten inom verksamhetsområdet

fortsatt att förbättras genom öppnande av nya

väg- och järnvägssträckor, genom ökad bärighet

på den statliga väg- och järnvägsnätet, genom

ökad andel dubbelspår samt högre genomsnittlig

hastighet på järnvägsnätet. Detta har resulterat i

en minskning av den totala restiden och

därmed även reskostnaden.

Trafiksäkerhet

Under 1990-talet har antalet döda och allvarligt

skadade i trafiken kraftigt minskat, men den

positiva utvecklingen har under åren 1996 1998 i

stort sett avstannat. Som framgår av tabellen och

diagrammet nedan sker det absoluta flertalet av

alla trafikolyckor med allvarligt skadade eller

döda inom vägtrafiken. Regeringen har därför

under våren 1999 presenterat ett 11-punkters

handlingsprogram för att öka trafiksäkerheten

inom vägtransportsystemet samt omfördelat

åtgärder i den nationella väghållningsplanen

under åren 1999 2003 för att kunna öka

insatserna av fysiska trafiksäkerhetsåtgärder.

Tabell 14.3 Antalet dödade i väg- och järnvägstrafik under 1990-talet

1990

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

Vägtrafik

772

745

759

632

589

572

537

541

540

Järnvägstrafik

26

36

42

25

31

25

29

28

23

Summa

798

781

801

657

620

597

566

569

563

Tabell 14.4 Antalet allvarligt skadade i väg- och järnvägstrafik under

1990-talet

1990

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

Vägtrafik

5 501

4 832

4 702

4 334

4 221

3 965

3 837

3 917

3 930

Järnvägstrafik

16

26

20

14

13

12

17

15

20

Summa

5 517

4 858

4 722

4 348

4 234

3 977

3 854

3 932

3 950

I tabellen anges antalet dödade exkl. självmord.

Diagram 14.1 Antalet dödade och svårt skadade i väg- och

järnvägstrafik under 1990-talet

Utsläpp av luftföroreningar

Utsläpp av luftföroreningar är i huvudsak

hänförliga till vägtrafiken. Utsläppen av

kväveoxider, kolväten, svaveldioxider och

cancerframkallande ämnen minskar medan

utsläppen av koldioxider ökar något. Den

genomsnittliga bränsleförbrukningen för nya

bilar har minskat men inte tillräckligt för att

uppväga effekterna av ett ökat trafikarbete.

Fordonsparkens genomsnittliga ålder har dock

ökat kontinuerligt under 1990-talet, vilket

innebär att det tar längre tid innan ny miljövänlig

teknik ger effekter i samhället.

Trafikutvecklingen år 1998

Biltrafiken svarade för 73 % av det totala

persontransportarbetet under året. När det gäller

långväga resande (mer än tio mil enkel resa)

dominerade bilen med en marknadsandel på ca

66 %. Tågets och flygets marknadsandelar låg

vardera på 13 % och långväga buss på 6 %. Det

totala antalet personresor med järnväg (SJ) ökade

med 4,3 miljoner eller 4,0 % jämfört med år 1997

och uppgick år 1998 till 111,0 miljoner resor

(fr.o.m. år 1997 ingår även resor gjorda av barn

0 15 år i statistiken).

Godstransporterna på Inlandsbanan har haft

en positiv utveckling. Transportvolymen har

stadigt ökat sedan år 1993.

Diagram 14.2 Transportvolym på Inlandsbanan

Verksamheten inom verksamhetsområdet Väg

och Järnväg finansieras i huvudsak med anslag.

En stor del investeringar finansieras dock med

lån. I tabellen nedan ges en sammanfattande bild

av anslagsförbrukningen under år 1998 i miljoner

kronor.

Tabell 14.5 Anslagsförbrukning 1998

Miljoner kronor

Anslag

Anslagssparande

Regleringsbrev

Nettokostnad

Anslagssparande

Andel av anslag

%

A11Vägverket: Administrationskostnader

20,5

1 146,8

1 069,9

97,4

8

A22Vägverket: Väghållning och statsbidrag

1 028,8

11 857,2

12 934,0

-48,0

0

A3 Banverket: Sektorsuppgifter

145,2

755,7

776,7

124,1

16

A43Banverket: Banhållning

1 874,8

7 418,2

9 373,0

-80,0

-1

A5 Från EU-budget till TEN

82,9

175,0

152,6

105,3

60

A15 Underhållsåtgärder för sysselsättning

och tillväxt

60,5

0,0

60,3

0,2

A16 Sysselsättningsskapande åtgärder

51,7

0,0

43,2

8,5

Summa

3 264,5

21 352,9

24 409,7

207,5

1

1Anslagssparandet avser det äldre anslaget A1

2Anslagssparandet avser de äldre anslagen A2 A4 samt A6

3Anslagssparandet avser även det äldre anslaget A9

Anslagskrediten för anslaget A2 Väghållning och

statsbidrag utnyttjades med 48 miljoner kronor

och anslagskrediten för anslaget A4 Banhållning

utnyttjades med ca 80 miljoner kronor. För

anslagen A1, A3 och A5 finns ett

anslagssparande. Regeringen anser att

anslagssparandet för anslaget A1 skall överföras

till väghållningsverksamheten under år 1999 för

att bidra till ökade trafiksäkerhetsåtgärder.

Övrigt anslagssparande kommer under år 1999

att förbrukas för anvisat ändamål.

De viktigaste insatserna inom

verksamhetsområdet

Under år 1998 har drift och underhåll

genomförts på ca 98 000 km statliga vägar och ca

11 500 km statliga järnvägar. På vägarna har

dessutom ca 15 % av det eftersläpande

underhållet kunnat återhämtas. Därmed har de

befintliga infrastrukturanläggningarna kunnat

nyttjas för att bidra till att säkerställa en

samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt

hållbar transportförsörjning för medborgare och

näringsliv i hela landet.

Ett antal stora investeringsobjekt har under år

1998 också färdigställts och öppnats för trafik.

Bland väginvesteringarna kan särskilt nämnas

motorvägsprojekten mellan Väderstad och

Mjölby på Europaväg 4 samt Häggviksleden på

väg 262. Även Lundbytunneln på Europaväg 6

har färdigställts liksom Vallsundsbron i

Jämtland. De största satsningarna på järnvägen

under år 1998 har avsett fortsatt utbyggnad av

dubbelspår på Västkustbanan och Mälarbanan

samt investeringar för ökad hastighet på

Ostkustbanan.

Effekter av de statliga insatserna

Tillgänglighet

Väg

Investeringar i det statliga vägnätet under året

medför en minskning av restiden med 1,2

miljoner fordonstimmar per år. Det motsvarar ca

0,4 promille av den totala restidsförbrukningen

på det statliga vägnätet. Till detta bör läggas

åtgärder inom ramen för drift- och

underhållsverksamheten som ytterligare

förbättrar tillgängligheten.

Det totala persontransportarbetet med buss

har ökat sin marknadsandel och är nu ca 8 % av

det totala persontransportarbetet. Läns- och

lokaltrafiken med buss uppvisar stora lokala

variationer i resandet, men bedöms dock ha ökat

under år 1998. Det långväga bussresandet har

ökat markant under år 1998.

Vägverket har i årsredovisningen för år 1998

redovisat situationen för funktionshindrade. En

genomsnittlig dag gör 85 % av de icke

funktionshindrade minst en resa. För de

funktionshindrade är motsvarande andel endast

57 %, jämfört med 58 % år 1997. Riktade

åtgärder för ca 25 miljoner kronor har

genomförts under år 1998 för att förbättra de

funktionshindrades situation i

vägtransportsystemet. Åtgärderna har bl.a. varit

handikappanpassning av rastplatser och kantsten

vid övergångsställen.

Järnväg

Antalet tågresor ökade under år 1998. Under år

1998 gjordes 4,3 miljoner fler resor än under

motsvarande period året innan. Detta motsvarar

en ökning med 4,0 %. Totalt företogs 111

miljoner tågresor under år 1998. Under de

senaste tio åren har antalet tågresor ökat med

över 30 %. Det är främst det kortväga resandet

som ökat kraftigt. En del av förklaringen till de

senaste årens ökningar är investeringar i

infrastrukturen runt våra större städer samt

förbättringen av utbudet av resor.

Persontransportarbetet på järnväg år 1998

uppgick till 6,4 miljarder personkilometer, vilket

är en ökning med 2,1 % jämfört med år 1997.

Godstransporterna på järnväg i Sverige har

legat relativt stabilt mellan 18 och 19,5 miljarder

tonkilometer under hela 1990-talet.

Järnvägstransporterna har förlorat

marknadsandelar på en snabbt växande

transportmarknad. Speciellt på långa avstånd bör

järnvägens miljöfördelar kunna utnyttjas bättre.

Transportkvalitet

Väg

Normalt tillåts i Sverige fordon med maximalt

axeltryck om 11 ton, boggietryck på 18 ton och

bruttovikt på 60 ton. Denna bärighetsklass

betecknas BK1 och vid utgången av år 1998 var

91 % av det statliga vägnätet upplåtet för denna

bärighet, jämfört med 90 % år 1997 och 87 % år

1994. Samtidigt var landets vägar avstängda för

tjällossning i sammanlagt 656 000

dygnskilometer vilket är en ökning jämfört med

år 1997 och år 1996. Det beror på att vintern

1998 var ovanligt svår ur tjällossningssynpunkt.

Avstängningarna överstiger dock ej målnivån för

år 2003 på maximalt 676 000 dygnskilometer. Av

bärighetssatsningarna år 1998 gjordes ca 60 % i

skogslänen. Det statliga grusvägnätet utgör i dag

mindre än 23 % av det totala statliga vägnätet,

jämfört med 31 % år 1985. Under år 1998

minskade grusvägslängden med 201 km genom

investeringar för 64 miljoner kronor. Vid 1998

års ingång fanns 54 % av grusvägarna med en

medeldygnstrafik på över 250 fordon i

Västernorrlands och Jämtlands län. Vid utgången

av år 1998 har denna andel sjunkit till 52 %.

Av det eftersläpande underhållet på det

statliga vägnätet återtogs 15 % under år 1998

jämfört med målet 10 %.

Järnväg

Ökad bärighet innebär att varje järnvägsvagn kan

innehålla tyngre last, vilket i sin tur skapar

förutsättningar för bättre transportekonomi för

tra fikutövaren och köparen av transporttjänster.

Knappt 89 % av stomnätet kunde vid utgången

av år 1998 trafikeras med godståg med en axellast

på 22,5 ton och en hastighet på 90 km/tim.

Nivån är oförändrad jämfört med föregående år.

Därmed har regeringens mål (90 %) inte kunnat

uppfyllas. Orsaken till detta är att

bärighetshöjande åtgärder inte hunnit slutföras

under året.

Miljö

Väg

Antalet bullerstörda längs statens vägnät har

minskat med ca 4 400 personer under år 1998

som en följd av Vägverkets insatser under året.

Detta är en minskning med ca 10 % av antalet

bullerstörda längs statens vägnät. Utsläppen av

koldioxid från vägtrafiken beräknas ha ökat med

2,6 % jämfört med år 1990, som är basår för

mätningar av koldioxid enligt proposition

1997/98:56 Transportpolitik för en hållbar

utveckling. Målet år 2010 är att utsläppsnivån

skall vara oförändrad jämfört med år 1990. Om

dagens trend fortsätter kommer målet inte att

nås, varför det är viktigt att Vägverket ser över

vilka åtgärder som skulle kunna bidra till att

vända utvecklingen i detta avseende. Riksdagens

mål för år 2000 gällande utsläpp av svaveldioxid

nåddes redan år 1992 och utsläppen har minskat

med ca 90 % sedan år 1990. Utsläppen av

kolväten har minskat med 37 % sedan år 1990

och riksdagsmålet för år 2000 bedöms kunna nås.

Kväveoxidutsläppen från vägtrafiken har

minskat med 31 % sedan år 1980 och här

bedöms etappmålet för år 2005 kunna nås.

Åtgärder för att reducera eller eliminera

konflikter mellan vägtrafik och vattentäkter har

under år 1998 vidtagits på ett fyrtiotal platser och

kostnaden för detta uppgår till 65 miljoner

kronor. Åtgärderna har slutförts på 16 platser.

En heltäckande uppföljning av miljöfarliga

material saknas för närvarande och därför kan

måluppfyllelsen inte bedömas. Användningen av

naturresurser som grus i byggande av statliga

vägar etc. ökar. Återvinningen och

återanvändningen av beläggning, armeringsjärn,

betong etc. ökar medan deponeringen minskar.

Järnväg

Antalet bullerstörda fastigheter har minskat

under året. Under år 1998 har drygt 900

fastigheter erhållit bullerskyddsåtgärder. Cirka

400 av dessa har fått åtgärder i samband med

större nyinvesteringsarbeten. Resterande

fastigheter har framför allt erhållit åtgärder för

att reducera ljudnivån i sovrum. Bland insatser

för att minska bullernivåer märks installation av

bullerdämpande fönster, byggande av

bullerplank och bullervallar samt fasadåtgärder.

Kemikalieanvändningen inom järnvägen har

inventerats under år 1998 varvid ca 1 700

kemiska produkter påträffades. Under år 1999

arbetar Banverket med att ta fram instruktioner

för kemikaliehantering.

Dieselförbrukningen i järnvägssektorn ökade

under år 1998 med ca 7 % jämfört med år 1997.

Den totala förbrukningen är ca 30 miljoner liter.

Av dessa förbrukar SJ ca 75 %, Banverket ca

20 % och övriga företag ca 5 %. Den långsiktiga

trenden är dock att dieselförbrukningen och

därmed emissionerna minskar. Sedan år 1990 har

dieselförbrukningen minskat med ca 15 %.

Under år 1998 byggdes eller byttes

sammanlagt 276 kilometer järnväg. I samband

med byggandet användes ca 1 000 000 ton

material. De dominerande materialen är

makadamsten till ballast och betong i slipers och

fundament som tillsammans står för 97 % av

materialen.

Trafiksäkerhet

Väg

Antalet dödade och skadade i vägtrafiken var i

stort sett oförändrat under år 1998 jämfört med

år 1997. Användningen av bilbälten och

cykelhjälm har inte ökat under år 1998, utan är

oförändrad jämfört med år 1997. På motsvarande

sätt har inte antalet hastighetsöverträdelser

minskat under året, utan även de är oförändrade

jämfört med år 1997. Under året har hastigheten

sänkts på ca 400 km väg. Dessa vägsträckor har

valts för att hastighetssänkningen bedöms ge

bäst trafiksäkerhetseffekt där. Prognosen för

antalet dödade år 2000 enligt VTI:s

prognosmodell bedöms till 473 under

förutsättning att dagens trafik ökar med 1 %.

Målet för år 2000 är 400 dödade och det kommer

således troligen inte att kunna nås. Däremot

pekar prognosen för antalet allvarligt skadade

mot en nivå på ca 3 400 skadade år 2000, vilket

ligger ca 8 % under målnivån för år 2000. Dessa

prognoser har även tagit hänsyn till effekter av

den tidigareläggning av fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder på vägarna som

regeringen föreslog i vårpropositionen år 1999,

samt den omfördelning av 400 miljoner kronor

som gjorts för år 1999. Sedan år 1990 har antalet

dödade och allvarligt skadade i vägtrafiken

minskat med ca 30 %.

Järnväg

Plankorsningsolyckor, förutom självmord,

medför det största antalet dödade eller allvarligt

skadade inom järnvägstrafiken. Antalet

plankorsningar skall därför minskas och detta

förväntas medföra att antalet olyckor minskar.

Enligt det transportpolitiska beslutet skall antalet

olyckor vid plankorsningar halveras till år 2007

räknat från 1996 års nivå. Under år 1998 har 25

plankorsningsolyckor inträffat, det lägsta antalet

sedan statistik började föras.

Under år 1998 har Banverkets

säkerhetssystem utvecklats. Säkerhetsrevisioner

och systeminriktade olycksutredningar har

tydliggjort brister mellan gällande regler och

deras praktiska tillämpning. I säkerhetsfrågor

deltar Banverket också i flera samverkansorgan,

bland annat Delegationen för samordning av

riskfrågor där Räddningsverket är huvudman.

Järnvägsinspektionen sammanställer sedan år

1999, på uppdrag av SIKA, olycksstatistik för

hela järnvägssektorn. Sedan flera år finns det

inom Norden ett harmoniserat underlag för

framtagning och presentation av

statistikuppgifter. Uppgifter som gäller Sverige

presenteras i publikationen Statistik över olyckor

på statens spåranläggningar.

Regional utveckling

Väg

Investeringar i det statliga vägnätet under år 1998

har medfört att stödområdenas andel av restids-

och reskostnadsminskningarna är betydligt lägre

än stödområdenas andel av den totala restiden

och reskostnaden. Därmed har målet att utjämna

skillnader och kompensera för långa

transportavstånd inte uppfyllts år 1998. Det bör

dock noteras att de årliga variationerna är stora.

Den genomsnittliga andelen för stödområdena

av restidsminskningen och

reskostnadsminskningen åren 1995 1997 var i

stället högre än stödområdenas andel av den

totala restiden och reskostnaden. Därmed har

målet att utjämna skillnader och kompensera för

långa transportavstånd uppfyllts under dessa år.

Järnväg

Norrlands inland har landets svagaste

arbetsmarknad och befolkningen har minskat

kraftigt i det stora flertalet kommuner utmed

Inlandsbanan. Järnvägstrafiken är mest

konkurrenskraftig när det gäller långväga

transporter av skrymmande gods och

möjligheten att transportera råvaror som finner

sin marknad utanför närområdet. Inlandsbanan

har därför under år 1998 erhållit ett särskilt

upprustningsbidrag på 39 miljoner kronor för

sträckorna Ulriksfors Hoting och Dorotea

Vilhelmina. Banverket har även arbetat med

upprustningar av stambanan genom Övre

Norrland för att bl.a. kunna öka hastigheten på

banan.

Under året har Banverket bl.a. arbetat med att

öka den största tillåtna axellasten på sträckan

Gällivare Luleå till 30 ton. På Ostkustbanan har

spårupprustning och kapacitetshöjande

genomförts.

Regeringens slutsatser

Vägverkets och Banverkets anslag för år 2000 är

lägre än den nivå som krävs för att kunna

genomföra planerna i planerad omfattning. Det

är dock regeringens uppfattning att de fastställda

infrastrukturplanerna skall kunna genomföras

men med en viss tidsförskjutning och delvis

annan prioritering. Regeringen anser det därför

särskilt angeläget att anslagsfördelningen mellan

vägar och järnväg i möjligaste mån blir

proportionerlig i förhållande till

resurstilldelningen i de fastställda planerna.

Regeringens utgångspunkt för denna bedömning

är dock att de anslagsnivåer som behövs för att

genomföra fastställda planer, fördelas jämnt över

planernas genomförandeperiod. Regeringen har

därför också i sin bedömning beaktat

anslagstilldelningen under planperiodens två

första år, år 1998 och år 1999.

Väg

Regeringen anser att Vägverkets verksamhet

under år 1998, med några undantag, bidragit till

att uppnå de trafikpolitiska målen. Ett viktigt

undantag är utvecklingen av trafiksäkerheten i

vägtransportsystemet, som inte har förbättrats

under år 1998. Genomförda

trafiksäkerhetsåtgärder inom sektorsuppgiften

har hittills inte gett de förväntade effekterna på

trafiksäkerheten. Regeringen har därför i

vårpropositionen 1999 föreslagit att medel skall

omprioriteras från byggande av stamvägar till

åtgärder på vägnätet som ger en ökad

trafiksäkerhet. Våren 1999 presenterade

regeringen ett handlingsprogram med 11

punkter för ökad trafiksäkerhet. Avsikten var att

driva nollvisionsarbetet framåt genom att

fokusera på angelägna insatsområden.

Regeringen anser också att det är angeläget att

11- punktsprogrammet genomförs för att öka

trafiksäkerheten.

Denna omprioritering får dock inte drabba

andra prioriterade åtgärder såsom ombyggnads

åtgärder av det regionala vägnätet eller

satsningen på åtgärder för ökad tillgänglighet för

funktionshindrade i kollektivtrafiken. Dessutom

bedömer regeringen att Vägverkets

administration kan effektiviseras och verkets

arbete med sektorsuppgifter begränsas till sådana

åtgärder som har stor och säker effekt på miljö

och trafiksäkerhet. Det därigenom skapade

medelsutrymmet kan i stället användas för

fysiska trafiksäkerhetsåtgärder på hela det statliga

vägnätet för att uppnå uppsatta

trafiksäkerhetsmål. Målet att utsläppsnivån för

koldioxid år 2010 skall vara oförändrad jämfört

med år 1990 kommer inte att nås om

utvecklingen fortsätter i samma riktning som

hittills. Regeringen ser allvarligt på en sådan

utveckling och betonar vikten av att åtgärder för

att bryta trenden vidtas för att målet år 2010 skall

kunna uppnås.

Järnvägar

Regeringen anser att Banverkets verksamhet

under år 1998 med några undantag, bidragit till

att uppnå de trafikpolitiska målen. De område

där Banverket kommer att arbeta vidare för att

nå målet är arbetet med driftsäkerhet och

tågförseningar.

14.4 Revisionens iakttagelser

Banverket och Vägverket har av

Riksrevisionsverket (RRV) erhållit

revisionsberättelser för år 1998 utan

invändningar. RRV har dock i sin

revisionsrapport till Banverkets styrelse tagit upp

flera brister avseende ledningens förvaltning och

redovisning. I sin revisionsrapport till Vägverkets

styrelse tar RRV huvudsakligen upp frågor

gällande styr- och policyfrågor. Den

ekonomiadministrativa värderingen som utförts

av Ekonomistyrningsverket (ESV) har resulterat

i omdömet tillfredsställande för Vägverket

respektive ej tillfredsställande för Banverket.

Regeringen ser allvarligt på ESV:s kritik och har

tagit upp problemen i mål- och resultatdialogen

med Banverket, som avser att förbättra kvaliteten

i sin ekonomiadministration.

14.5 Personalkonsekvenser

Väg

Den blandning av olika verksamhetsmässiga

neddragningar som Vägverket föreslagit för att

kunna genomföra en omfördelning av

anslagsmedel för ökade insatser för fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder bedöms få konsekvenser

för mellan 150 och 250 personer i Vägverket

under år 2000.

Järnväg

Investeringar i järnvägsinfrastruktur i förhållande

till stomnätsplanen medför att flera av

nyinvesteringarna senareläggs. De

personalkonsekvenser detta medför är att en viss

övertalighet i Banverkets produktionsenhet kan

uppstå.

14.6 Vägverket

Organisation

Vägverket är central förvaltningsmyndighet för

frågor som rör väghållning och vägtrafik.

Vägverket har ett samlat ansvar, sektorsansvar,

för hela vägtransportsystemet. Sektorsansvaret

omfattar hela vägtransportsystemets

miljöpåverkan, trafiksäkerhet, tillgänglighet,

framkomlighet och effektivitet samt frågor som

rör väginformatik, fordon, kollektivtrafik,

handikappanpassning, yrkestrafik och tillämpad

samhällsmotiverad forsknings-, utvecklings- och

demonstrationsverksamhet inom

vägtransportsystemet.

Verksamheten i Vägverket bedrivs inom de

fyra huvuduppgifterna sektorsuppgifter,

myndighetsutövning, statlig väghållning och

produktionsuppgifter.

Personal

Antalet tillsvidareanställda i Vägverket uppgick

den 31 december 1998 till 6 406 personer varav

3 733 personer är anställda i resultatenheter inom

produktionsuppgifterna. Antalet anställda har

minskat med 268 personer sedan år 1997.

Resultatenheterna inom Vägverket svarar för en

minskning med 292 personer. Vägverket i övrigt

har ökat med 24 personer. De konkurrensutsatta

resultatenheterna har fortsatt resursanpassningen

under året som en följd av

konkurrensutsättningen. Inom myndighetsdelen

är ökningen av antalet tillsvidareanställda bl.a. en

följd av nya uppgifter (t.ex. sektorsuppgifter).

Andelen kvinnor i Vägverket ökar successivt.

Sedan år 1993 har andelen ökat från 16 till 22 %.

Andelen kvinnor i Produktionsuppgiften är ca

11 % och inom övriga Vägverket ca 38 %.

Verksamhet i bolagsform

Vägverket har under år 1998 direkt och indirekt

innehaft flera bolag som bedriver verksamhet

som faller inom verkets uppgifter. SVEDAB

(Svensk-Danska Broförbindelsen AB) ägs av

staten och förvaltas till vardera 50 % av

Vägverket och Banverket. Bolagets uppgift är

dels att förvalta de svenska intressena i det

hälftenägda Öresundskonsortiet, dels att svara

för genomförandet av väg- och

järnvägsanslutningarna på den svenska sidan av

Öresundsförbindelsen, dels att bidra till

finansieringen av Citytunnelprojektet under

Malmö. SweRoad AB exporterar konsulttjänster

inom framför allt områdena vägadministration,

vägunderhåll och trafiksäkerhet. Verksamheten

har under året bedrivits i flera länder i Afrika,

Mellanöstern, Syd- och Sydost asien samt

Östeuropa. Riksdagen beslutade under år 1998

att aktierna i SweRoad AB skulle ägas av staten

och förvaltas av Vägverket. Staten, genom

Vägverket, har därför förvärvat aktierna från

Investeringsaktiebolag Väg- och Baninvest. Väg-

och Baninvests aktier förvaltas av regeringen och

fr.o.m. år 1998 redovisas de i Regeringskansliets

balansräkning.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Vägverkets verksamhet under år 1998 omsatte ca

18,0 miljarder kronor, en ökning med ca 2 500

miljoner kronor jämfört med år 1997. Utgifterna

för Sektorsuppgifter och Statlig väghållning har

ökat medan utgifterna för Myndighetsutövning

har minskat jämfört med år 1997. Ökningen i

utgifterna för statens väghållning består både av

ökad drift och underhåll och en ökad mängd

väginvesteringar. Den kraftiga

volymminskningen för myndighetsutövning år

1998 jämfört med år 1997 beror på dels på att

statsbidragen för länsjärnvägar fr.o.m. år 1997

överfördes från Vägverket till Banverket där

kostnaden redovisas som en del av

banhållningskostnaden, dels att regelverket för

statsbidrag till handikappanpassningsåtgärder

inte färdigställdes i tid för att ge

bidragsmottagarna (trafikhuvudmän och

kommuner) möjlighet att utföra åtgärder i

tillräcklig omfattning. Vägverkets

verksamhetsvolym brutto år 1998 och år 1997

framgår av nedanstående tabeller.

Tabell 4.6 Vägverkets verksamhet

Miljoner kronor

1998

1997

Sektorsuppgifter

1 055

900

Myndighetsutövning

1 856

2 514

varav utbetalning av

statsbidrag

1 361

2 048

Statlig väghållning

13 975

11 221

varav väginvesteringar

7 417

6 509

varav drift och

underhåll

6 557

4 712

Produktionsuppgiften

5 984

5 138

Varav intern produktion

(egen regi)

-4 891

-4 287

Summa verksamhet

17 979

15 486

Alla system av väsentlig betydelse för Vägverkets

egna eller andras verksamhet är klara med sin år

2000-säkring den 1 juni 1999, möjligen med

några veckors försening för det av ESV inom

statsförvaltningen levererade ekonomisystemet

Agresso. Tre IT-lösningar som inte är vare sig

samhälls- eller verksamhetskritiska har beviljats

en sluttidpunkt efter den 1 juni 1999. Det är

Motorway Control System (MCS) som skall

vara år 2000-säkrad senast den 30 september

1999, Maskin- och lagerhållningssystemet

(KOBRA) som blev år 2000-säkrad den 1 juli

1999 och ombyggnaden av reservkraft för

Vägverkets Stockholmskontor som skall vara år

2000-säkrad senast den 1 december 1999.

Vägverkets miljöledningssystem utgår från

Vägverkets miljöpolicy och miljöprogram.

Processer och rutiner för att säkra miljöhänsyn i

verksamheten kommer att ingå i Vägverkets

kvalitetsystem som är under uppbyggnad.

Ansvar för miljöpåverkan ingår i ordinarie

verksamhetsansvar. Arbetet med att

vidareutveckla Vägverkets miljöledning i

EMA/ISO 14001 har under år 1998

koncentrerats på grundläggande inventering av

miljöpåverkande aktiviteter. Inventeringen

kommer att bearbetas under år 1999 då

miljöarbetet fullföljs genom att identifiera

betydande miljöaspekter.

Prioriteringen av väginvesteringsobjekt i den

nationella väghållningsplanen grundar sig bl.a. på

den bedömda samhällsekonomiska lönsamheten

av att investeringen genomförs. I tabellen nedan

redovisas bl.a. den bedömda

samhällsekonomiska lönsamheten av de större

investeringsobjekt som färdigställts under år

1998. För objekt som planerades före år 1996

motiverades den enskilda utbyggnaden till stor

del av stråkets samlade betydelse för

vägtransportsystemets effektivitet. I kalkylerna

har de trafik-, trafiksäkerhets- och miljöeffekter

som beräknades i planeringsskedet använts,

eftersom tiden från att vägarna öppnades för

trafik är för kort för att reella effekter skall

kunna följas upp.

Tabell 14.7 Vägprojekt öppnade för trafik under år 1998 > 50 miljoner kronor

Vägobjekt

Längd

(km)

Medel i

plan

(mkr)

1994-2003

Budget

(mkr)

Slutlig

(mkr)

NNK1

Restid2

Dödade3

Skadade4

Motorväg

E4 Väderstad-Mjölby

13

345

346

346

-0,7

28

1,4

4,3

265 Häggviksleden

1,3

472

445

Flerfältsväg

E6 Lundbytunneln

3,2

700

675

13-metersväg

30 Bredåkra-Möllenäs

5,5

82

82

+0,14

13

0,3

1

80 Förbi Storvik

10

166

224

261

-0,15

61

0,7

2,1

263 Bro över Garnsviken

3

122

123

129

+0,1

54

0,2

0,7

263 Borgen-Tullen

3

50

48

50

+0,3

32

0,3

1,0

9-metersväg

117 Skogaby-Knäred

7,6

53

71

86

-0,4

23

0,1

0,3

172 Förbi Årjäng

5

32

64

75

-0,4

7

0,2

0,6

990 Åker-Läggesta

4

30

57

63

+0,39

15

0,1

0,4

K-738 Bro Möcklösund

92

94

92

Z-542 Vallsundsbron

2,6

260

268

307

+0,7

207

0,02

0,08

Planskild korsning

E4 Södertälje Syd

54

56

E4 Hallunda

51

54

1NNK = nettonuvärdeskvot, mått på samhällsekonomisk lönsamhet

2Restid = minskning av restid i tusentals timmar/år öppningsåret

3Dödade = reduktion av antal dödade öppningsåret

4Skadade = reduktion av antalet skadade öppningsåret

För projekten Häggviksleden, Lundbytunneln,

Möckelösund, Södertälje Syd och Hallunda har

inga traditionella samhällsekonomiska

lönsamhetsbedömningar gjorts för de enskilda

projekten. De har i några fall ingått som delar i

större paket, t.ex. Dennisuppgörelsen eller

Göteborgsöverenskommelsen. För de övriga

visar kalkylerna att fem projekt av nio har positiv

samhällsekonomisk lönsamhet. För tre av

projekten med negativ lönsamhet har

kostnaderna i byggskedet blivit högre än vad

som kalkylerades i planeringsskedet. Detta beror

till en del på att projekten utökats. Exempel på

dessa tillkommande åtgärder är ombyggnad av

gamla vägen och ny rastplats vid Storvik,

vattenskydd vid Knäred och trafikplats vid

Årjäng.

Det finns normalt inte tillräckligt underlag för

att fullständigt beräkna effekterna av en

väginvestering förrän 3 5 år efter att vägen

öppnats för trafik. En ny efterkalkyl har därför

gjorts för de projekt som redovisades i

Vägverkets årsredovisning för år 1995. Av de 11

vägprojekten visar sex projekt god

överensstämmelse med de efterkalkyler som

gjordes år 1995, medan fyra projekt visar bättre

samhällsekonomisk lönsamhet och ett projekt

visar sämre samhällsekonomisk lönsamhet.

Under år 1998 ökade det bokförda värdet på

väganläggningar från 66,3 till 71,3 miljarder

kronor. Årets avskrivningar av väganläggningar

uppgick till ca 2,1 miljarder kronor.

Vägverket Produktion redovisar för år 1998

ett resultat efter intern vinstskatt om 42 miljoner

kronor mot 58 miljoner kronor året innan. Det

avkastningskrav om 10 % på eget kapital efter

intern vinstskatt som Vägverket själv satt upp

uppnåddes inte. Resultatförsämringen jämfört

med år 1997 sker främst inom den externa

verksamheten för andra kunder än Vägverket

och den icke konkurrensutsatta interna

verksamheten för Vägverket. Även för den

konkurrensutsatta interna verksamheten för

Vägverket har resultatet försämrats, men inte i

samma omfattning. 93 % av produktionen var

konkurrensutsatt. Av 1998 års orderingång var

99 % konkurrensutsatt.

Vägverket Konsult redovisar för år 1998 ett

resultat efter intern vinstskatt om 5 miljoner

kronor mot en vinst om 2 miljoner kronor år

1997. Vägverkets avkastningskrav om 15 % av

eget kapital efter avdrag för intern vinstskatt

uppnåddes.

Vägverket Färjerederi redovisar för år 1998 ett

resultat efter intern vinstskatt om 17 miljoner

kronor mot 9 miljoner kronor år 1997.

Färjerederiet klarar Vägverkets avkastningskrav

på 15 % av eget kapital. Färjerederiet trafikerar

43 färjeleder, varav 42 är statliga leder.

Redovisning av nationell väghållningsplan och

regionala planer perioden 1998 2007

Riksdagen beslutade år 1998 om investeringar i

trafikens infrastruktur för perioden 1998 2007.

En del av beslutet omfattade investeringar i

stamvägnätet. I nedanstående tabell redovisas

nedlagda kostnader år 1998.

Tabell 14.8 Uppföljning av nationell plan för

vägtransportsystemet 1998 2007

Stråk

Total längd

(km)

Nedlagd

kostnad

i mkr 1998

E4 Helsingborg-Stockholm

594

524

E4 Stockholm-Sundsvall

386

430

E4 Sundsvall-Haparanda

632

211

Rv 40 Göteborg-Jönköping

147

52

E6 Trelleborg-Svinesund

498

1 707

E20 Göteborg-Stockholm

437

277

E18 Örje-Kapellskär

462

483

E22 Malmö-Norrköping

510

198

Rv 45 Göteborg-Segmon

199

30

Rv 44 Uddevalla-Båberg

17

0

Rv 70 Enköping-Mora

246

19

Rv 26 Halmstad-Bottnaryd

143

10

Rv 47/48/64 Jönköping-

Kristinehamn

216

18

Rv 50/60 Ödeshög-Borlänge

271

22

Rv 55/56/53/67/80 Norrköping-

Gävle

269

5

Rv 25 Halmstad-Kalmar

229

44

Rv 31/33 Jönköping-Västervik

154

4

E10 Töre-Riksgränsen

421

0

E12 Holmsund-Umbukta

472

83

E14 Sundsvall-Storlien

350

14

E65 Malmö-Ystad

54

9

Rv 45 Segmon-Karesuando

1 377

120

Den nationella väghållningsplanen innehåller

olika typer av åtgärder. I tabellen nedan redovisas

hur kostnaderna fördelar sig mellan olika

investeringsåtgärder totalt i den nationella

väghållningsplanen jämfört med utfallet för 1998

års investeringsverksamhet.

Tabell 14.9 Uppföljning av olika åtgärder i nationell

väghållningsplan 1998 2007

Summa mkr

nationell

plan

1998-2007

Andel i %

av planen

Utfall i

mkr

1998

Andel i %

av utfall

1998

Investeringar i

specificerade

projekt

23 700

77,7

3 113

81,3

Fysiska trafik-

säkerhetsåt-

gärder

4 500

14,8

434

11,3

Riktade

åtgärder1

500

1,6

44

1,2

Väginformatik

1 000

3,3

64

1,7

Övriga

åtgärder

800

2,6

175

4,5

Summa

30 500

100

3 830

100

1Innefattar handikappanpassning, kollektivtrafik, rast- och informationsplatser

samt

fysiska anordningar för trafikövervakning.

Enligt regeringens mål i Vägverkets

regleringsbrev skall lika stor andel av varje

länsplan vara genomförd vid utgången av år 2001.

Med utgångspunkt från utfallet för år 1998

bedömer regeringen att målet kommer att kunna

nås. I tabellen nedan redovisas en uppföljning av

länsfördelningen av utfallet år 1998 jämfört med

fördelningen i planerna, exklusive

järnvägsobjekt. De differenser som finns mellan

planernas andel och utfallets andel år 1998,

förklaras främst av att pågående projekt skall

kunna genomföras rationellt och effektivt, dvs.

att det av produktionstekniska och ekonomiska

skäl kan vara nödvändigt att genomföra

påbörjade arbeten i större eller mindre

omfattning under ett enskilt år, än vad angiven

andel anger för år 1998.

Tabell 14.10 Uppföljning av länsfördelning i de regionala

planerna exkl. länsjärnvägar och lånefinansiering

Summa mkr

länsplaner

1998-2007

Andel i %

av plan

Utfall i

mkr

1998

Andel i %

av utfall

1998

Stockholm

2 884

11,2

350

11,8

Uppsala

857

3,3

71

2,4

Södermanland

817

3,2

89

3,0

Östergötland

1 048

4,1

81

2,7

Jönköping

930

3,6

149

5,0

Kronoberg

649

2,5

74

2,5

Kalmar

527

2,1

85

2,9

Gotland

138

0,5

30

1,0

Blekinge

376

1,5

119

4,0

Skåne

1 979

7,7

263

8,9

Halland

549

2,1

51

1,7

Västra

Götaland

3 434

13,4

369

12,4

Värmland

977

3,8

179

6,0

Örebro

786

3,1

57

1,9

Västmanland

741

2,9

56

1,9

Dalarna

1 776

6,9

140

4,7

Gävleborg

1 153

4,5

132

4,6

Västernorrland

1 723

6,7

160

5,4

Jämtland

997

3,9

181

6,1

Västerbotten

1 772

6,9

158

5,3

Norrbotten

1 563

6,1

172

5,8

Summa

25 676

100

2 966

100

Upptagna lån i Vägverket

Riksdagen har begärt redovisning av i vilken

utsträckning som statsbudgeten är intecknad för

att betala framtida räntor och amortering på lån

m.m.

Inom Vägverket finns lån upptagna för att

finansiera omsättningstillgångar,

anläggningstillgångar, broar som ersätter färjor

och vissa specifika vägprojekt. När det gäller

omsättnings tillgångar (rörelsekapital) och

anläggningstillgångar skall dessa enligt

budgetlagen finansieras med lån/krediter i

Riksgäldskontoret. Vid utgången av år 1998 var

Vägverkets skuld för omsättningstillgångar 96

miljoner kronor, för anläggningstillgångar 226

miljoner kronor, för broar 175 miljoner kronor,

för specifika vägobjekt 1 728 miljoner kronor

och 4 759 miljoner kronor för de s.k.

storstadspaketen. Regeringen bedömer att lånen

för omsättningstillgångar i stort kommer att vara

oförändrade under den kommande

tioårsperioden. Lånen för anläggningstillgångar

kommer under år 2000 att öka med ca 950

miljoner kronor på grund av att regeringen

planerar att avveckla Vägverkets

indexavskrivningar, men kommer därefter också

att i stort sett vara oförändrat under den

kommande tioårsperioden.

Fram t.o.m. år 1989 belastades Vägverkets

resultat med avskrivningar på

anläggningstillgångar baserade på tillgångarnas

återanskaffningsvärde. Den del av

avskrivningarna som översteg avskrivningar

enligt plan, s.k. indexavskrivningar,

anslagsavräknades i den takt som de bokfördes

och uppgår sammanlagt till ca 950 miljoner

kronor. Genom indexavskrivningarna har

Vägverkets lån i Riksgäldskontoret varit ca 950

miljoner kronor lägre än vad de annars skulle ha

varit.

Vägverket har föreslagit att posten

indexavskrivningar upplöses och redovisas mot

inkomsttitel samtidigt som Vägverkets lån i

Riksgäldskontoret ökas med motsvarande

belopp. Det ligger i linje med

kapitalförsörjningsförordningens regler och även

i linje med den räntemodell i Vägverket som

infördes den 1 januari 1997. Den utökade

upplåningen förutsätter dock att Vägverkets ram

för lån till anskaffning av omsättnings- och

anläggningstillgångar samt byggande av broar i

Riksgäldskontoret för år 2000 utökas till 1 600

miljoner kronor. Regeringen föreslår därför en

låneram på 1 600 miljoner kronor för Vägverket

år 2000.

Vägverket får ta upp lån i Riksgäldskontoret

för byggande av broar som ersätter färjor på

statens vägnät för att kunna ersätta

färjeförbindelser med broar utan att öka

Vägverkets anslagsförbrukning. För att betala

lånekostnaderna för sådana objekt får Vägverket

använda inbesparade driftmedel från färjedriften.

Vid utgången av år 1998 var Vägverkets skuld för

sådana objekt totalt 175 miljoner kronor.

Regeringen bedömer att den kommer att vara ca

100 miljoner vid utgången av år 2007.

Riksdagen beslutade år 1987 att utbyggnaden

av motorvägen mellan Stenungsund och

Ljungskile på väg E 6 skulle finansieras med lån i

Riksgäldskontoret. Skulden uppgick vid

utgången av år 1998 till 957 miljoner kronor.

Objektet har sedan länge öppnats för trafik och

skulden beräknas komma att minska med ca 30

miljoner kronor om året, vilket gör att den år

2007 kan beräknas till ca 695 miljoner kronor.

Riksdagen beslutade år 1996 att fyra vägobjekt

fick tidigareläggas genom att Vägverket fick ta

upp lån i Riksgäldskontoret och sedan återbetala

dessa när anslagsmedel finns tillgängliga i

ordinarie väghållningsplan. De fyra vägobjekten

är E18/20 delen Örebro Arboga, E 4 delen Stora

Åby Väderstad, E 22 Söderåkra Hossmo samt

E 4 trafikplats Hallunda. Vid utgången av år 1998

var skulden för dessa projekt 771 miljoner

kronor. Så snart medel finns tillgängliga i plan

kommer skulden att amorteras. Skulden

beräknas minska till noll vid utgången av år 2003.

Inom ramen för de s.k. storstadspaketen har

vissa väginvesteringar i Stockholm och Göteborg

lånefinansierats. Vid utgången av år 1998 var

1 057 miljoner kronor upplånade för Södra

länken, 3 149 miljoner kronor för övriga

vägprojekt i Stockholm samt 553 miljoner

kronor för Göteborgspaketet. Regeringen

bedömer, under förutsättning att inga beslut om

finansiering av räntor och amorteringar tas

utöver vad som för närvarande är känt, att

skulden för Södra länken kommer att uppgå till

7 574 miljoner kronor år 2007 och att

motsvarande belopp för övriga

Stockholmsprojekt kommer att uppgå till 2 922

miljoner kronor och för Göteborgspaketet till

4 639 miljoner kronor. I tabellen nedan redovisas

nettoupplåningen med utgångspunkt från nu

fattade beslut om anslag för amortering av lånen.

Tabell 14.11 Beräknad nettoupplåning åren 1999-2007

Nettoupplåning

Objekt

Skuld

1998-12-31

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

2007

Vägverket

VV omsättningstillgångar1

96

0

0

0

0

0

0

0

0

0

VV anläggningstillgångar1

226

-16

944

0

0

0

0

0

0

0

Broinvesteringar1

175

0

0

-11

-11

-11

-11

-11

-11

-11

Väg E61

957

-29

-29

-29

-29

-29

-29

-29

-29

-29

Fyra vägobjekt (E4, E18/20,

E22)1

771

761

-372

-648

-492

-20

0

0

0

0

Södra länken2

1 057

-372

1 035

1 777

1 369

524

1 129

300

314

441

Övriga Stockholmsprojekt2

3 149

-437

-948

201

195

132

166

139

158

167

Göteborgspaketet2

553

18

106

778

867

694

639

371

352

261

Summa

6 984

-75

736

2 068

1 899

1 290

1 894

770

784

829

1Lån i Riksgäldskontoret

2Beslut om återbetalning av lån saknas

I tabellen nedan redovisas Vägverkets

ackumulerade skuld åren 1999 2007, vilken är en

konsekvens av nettoupplåningen ovan. Även

värdena i denna tabell utgår från nu fattade beslut

om anslag för amortering av lånen.

Tabell 14.12 Låneskuld åren 1999 2007

Miljoner kronor

Objekt

Skuld

1998

Skuld

1999

Skuld

2000

Skuld

2001

Skuld

2002

Skuld

2003

Skuld

2004

Skuld

2005

Skuld

2006

Skuld

2007

Vägverket

Omsättningstillgångar

96

96

96

96

96

96

96

96

96

96

Anläggningstillgångar

226

210

1 154

1 154

1 154

1 154

1 154

1 154

1 154

1 154

Broinvesteringar

175

175

175

164

153

142

131

120

109

98

Summa

497

481

1 425

1 414

1 403

1 392

1 381

1 370

1 359

1 348

Förslag låneram

800

800

1 600

1 600

1 600

1 600

1 600

1 600

1 600

1 600

Väg E6

957

928

899

870

841

812

783

754

725

696

Fyra vägobjekt (E4,

E18/E20, E22)

771

1 532

1 160

512

20

0

0

0

0

0

Summa lån hos

Riksgäldskontoret

2 225

2 941

3 484

2 796

2 264

2 204

2 164

2 124

2 084

2 044

Södra länken

1 057

685

1 720

3 497

4 866

5 390

6 519

6 819

7 133

7 574

Övriga Stockholmsprojekt

3 149

2 712

1 764

1 965

2 160

2 292

2 458

2 597

2 755

2 922

Göteborgspaketet

553

571

677

1 455

2 322

3 016

3 655

4 026

4 378

4 639

Totalt

6 984

6 909

7 645

9 713

11 612

12 902

14 796

15 566

16 350

17 179

De lån som Vägverket har i Riksgäldskontoret

har en av riksdagen beslutad slutlig finansiering

genom att Vägverkets anslag får belastas med

kostnader för räntor och återbetalning av skuld. I

nedanstående tabell redovisas det årliga

anslagsbehovet åren 2000 2007 för räntor och

amortering av dessa lån. Räntan är i denna tabell

bedömd till 4,5 %. För Övriga lån utom

Övriga Stockholmsprojekt redovisas den

anslagsbelastning som krävs för att ränta och

amortering i form av annuitet för projekten skall

vara återbetalda 25 år efter det att de tas i bruk.

För Övriga Stockholmsprojekt är

utgångspunkten för den redovisade

återbetalningen att lånet skall vara återbetalt år

2009. För Övriga lån i tabellen nedan

redovisade regeringen i vårpropositionen

1997/98:150 sin avsikt att beträffande anslagen

A2 Väghållning och statsbidrag samt A4

Banhållning inom utgiftsområde 22 redovisa i

vilken utsträckning som framtida

anslagsutrymme intecknas av redan fattade

beslut. För Vägverkets verksamhet görs det i

tabellen nedan.

Tabell 14.13 Anslagsbehov för räntor och återbetalning av lån

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

2007

Lån i Riksgäldskontoret

räntor

116

145

141

114

101

98

96

95

93

amorteringar

45

401

688

532

60

40

40

40

40

Summa anslagsbelastning

Riksgäldslån

161

546

829

646

161

138

136

135

133

Övriga lån

Södra länken

365

365

365

365

Övriga Stockholmspaket

265

265

265

265

265

265

Göteborgspaketet

215

215

215

Totalt anslagsbelastning

161

546

829

911

426

768

981

980

978

Med anledning av de förändrade regler för

statliga garantier som infördes under år 1997

föreslår regeringen att anslaget A2 Väghållning

och statsbidrag får belastas vid infriandet av

statliga garantier för

Storstadsöverenskommelserna om så blir

aktuellt, dvs. de lån som återfinns under rubriken

 Övriga lån i tabellen ovan. Enligt riksdagens

beslut omfattar de statliga garantierna

investeringskostnader samt upplupna

räntekostnader.

Vägverkets FoU

Vägverkets sektorsansvar innebär bl.a. att

myndigheten har ansvar för att

samhällsmotiverad tillämpad forskning,

utveckling och demonstrationsverksamhet inom

vägtransportområdet, planeras, initieras,

genomförs, dokumenteras och utvärderas samt

att resultatet sprids. För år 1998 uppgick

verksamhetsvolymen inom detta område till ca

226 miljoner kronor, jämfört med 219 miljoner

kronor år 1997. Under år 1998 har 60 projekt

inom målområdena tillgänglighet och regional

balans, miljö, trafiksäkerhet, systemövergripande

forskning och utveckling samt inre effektivitet

genomförts och andelen medel till universitet

och högskolor har ökat med 5 %, medan andelen

till konsulter minskat med 5 %. Detta är en trend

som pågått de senaste åren och är en effekt av en

medveten satsning på att vidga kretsen av FoU-

utförare genom ett öppet ansökningsförfarande

gällande Vägverkets FoU-medel.

Vägverket är en av de aktörer med FoU-

verksamhet som granskas i en pågående

utredning om hur Näringsdepartementets

myndigheter bättre kan organiseras med hänsyn

till deras bidrag till innovationssystemet och

därmed till samhällsutveckling och tillväxt.

Grundläggande informationsinfrastruktur

Regeringen ser användningen av IT inom

vägtrafiken, väginformatik, som ett strategiskt

verktyg av växande betydelse för att uppnå de

transportpolitiska målen. Visionen är att med

hjälp av IT skapa nya trafikpolitiska verktyg där

åtgärder för att åstadkomma en rationell

användning av transportsystemet i högre grad

föregår dyra investeringsåtgärder som

transportpolitiskt medel. Det handlar bl.a. om att

påverka trafiken med utgångspunkt i aktuell

information om vad som verkligen händer i

trafiken. IT-lösningar bör därför successivt allt

eftersom kunskapen om dess effekter ökar

betraktas jämsides med traditionella fysiska

åtgärder.

Regeringen anser att det är angeläget att erfor

derlig grundläggande informationsinfrastruktur

byggs upp och kompletteras så att

väginformatikens möjligheter att bidra till att de

transportpolitiska målen tas tillvara. Staten bör

säkerställa en infrastruktur för

transportinformatik, bestående av grundläggande

information om vägar och trafik samt annan

information som krävs för ett effektivt

transportsystem. Som ett led i en sådan

uppbyggnad beslutade regeringen år 1996 att

inrätta en nationell digital vägdatabas och

Vägverket har nu i samråd med bl.a.

Lantmäteriverket i uppdrag att etablera

vägdatabasen före utgången av år 1999.

Vägverket bedömer i sin årsredovisning för år

1998 att etableringen av vägdatabasen kommer

att försenas till följd av tidsödande

avtalsförhandlingar och systemutvecklingspro

blem.

Vägverket har i mars 1999 redovisat ett

program för ökad användning av IT inom

vägtrafiken. Regeringen ser positivt på

programmet som syftar till att lägga grunden för

att den nödvändiga samverkan inom

väginformatikområdet kan stärkas och

vidareutvecklas. I programmet presenteras en

strategi för införande samt en handlingsplan för

de närmaste tio åren. Arbetet kommer att

inriktas mot att ta fram grundläggande data om

vägar och trafik, genomföra storskalig

försöksverksamhet, ge stöd för införande samt

skapa samverkan mot gemensamma mål.

Vägverkets finansiering av de åtgärder som

föreslås i handlingsplanen inryms i nationella

väghållningsplanen.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Vägverket har av Riksrevisionsverket (RRV)

erhållit revisionsberättelse för år 1998 utan

invändningar. I sin revisionsrapport till

Vägverket tar RRV huvudsakligen upp frågor

gällande styr- och policyfrågor. Årsboksluten för

de olika resultatenheterna Produktion, Konsult

och Färjerederiet granskas av externa revisorer

som utfärdar separata revisorsintyg för

respektive resultatenhet och de innehåller inte

heller några invändningar.

14.6.1 Regeringens slutsatser

Regeringen anser att Vägverkets verksamhet

under år 1998, med några undantag, bidragit till

att uppnå de trafikpolitiska målen. Ett viktigt

undantag är utvecklingen av trafiksäkerheten i

vägtransportsystemet, som inte har förbättrats

under år 1998. Genomförda

trafiksäkerhetsåtgärder inom sektorsuppgiften

har hittills inte gett de förväntade effekterna på

trafiksäkerheten. Regeringen har därför i

vårpropositionen 1999 föreslagit att medel skall

omprioriteras från byggande av stamvägar till

åtgärder på vägnätet som ger en ökad

trafiksäkerhet. Denna omprioritering får dock

inte drabba andra prioriterade åtgärder såsom

ombyggnadsåtgärder av det regionala vägnätet

eller satsningen på åtgärder för ökad

tillgänglighet för funktionshindrade i kollek

tivtrafiken. Dessutom bedömer regeringen att

Vägverkets administration kan effektiviseras och

verkets arbete med sektorsuppgifter begränsas

till sådana åtgärder som har stor och säker effekt

på miljö och trafiksäkerhet. Det därigenom

skapade medelsutrymmet kan i stället användas

för fysiska trafiksäkerhetsåtgärder på hela det

statliga vägnätet för att uppnå uppsatta

trafiksäkerhetsmål.

Regeringen konstaterar att samtliga

Vägverkets resultatenheter uppvisar ett positivt

resultat under år 1998 men att Vägverkets

interna avkastningskrav inte har uppnåtts av

Vägverket Produktion. De åtgärder som

vidtagits för att stärka enheternas

konkurrenskraft har förbättrat resultaten för

Vägverket Konsult och Vägverket Färjerederi

jämfört med år 1997. År 1999 kommer

Vägverket Produktion att vara fullständigt

konkurrensutsatt samtidigt som

nyinvesteringsvolymen inom Vägverket och

Banverket förväntas minska. Detta innebär

fortsatta krav på att resultatenheterna, och då

särskilt Vägverket Produktion, fortsätter

effektiviseringen av den egna verksamheten.

Konkurrensutsättningen har naturligt lett till en

minskad volym för Vägverket Produktion såsom

entreprenör åt Vägverket. Detta har delvis

kompenserats genom en utökad extern

verksamhet, dvs. uppdrag utförda åt

utomstående, bl.a. åt Banverket, kommunerna

och enskilda.

Vägverkets ekonomiska läge vid utgången av

1998 bedöms som tillfredsställande. Verket har

sammanlagt en anslagsbehållning för anslagen

A1 och A2 på ca 50 miljoner kronor och enligt

verkets budgetunderlag bedömer man att man

för åren 1998 och 1999 tillsammans kommer att

ha en anslagstilldelning, inkl. anslagstilldelningen

från A4-anslaget samt lånefinansiering som

motsvarar ca 101 % av den nationella

väghållningsplanen och 83 % av de regionala

väghållningsplanerna.

14.6.2 Anslag för budgetåret 2000

A1 Vägverket Administration

Tabell 14.14 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

1 069 891

Anslags-

sparande

97 438

1999

Anslag

1 125 242

Utgifts-

prognos

1 020 000

2000

Förslag

1 272 236

2001

Beräknat

1 294 826

1

2002

Beräknat

1 318 915

2

1 Motsvarar 1 272 236 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 1 272 236 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Med anslaget finansieras kostnader för ledning,

ekonomiadministration, personaladministration,

planering och uppföljning av verksamheten,

expertstöd internt, intern utveckling, regeringens

utredning om alternativ finansiering av

infrastrukturprojekt samt övriga kostnader som

ej är direkt hänförliga till Vägverkets produkter

och tjänster.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Vägverkets årsredovisning för år 1998 innehåller

en redovisning av Vägverkets inre effektivitet.

Redovisningen redovisar samlat Vägverkets

kostnader för förvaltningen av Vägverket

exklusive resultatenheterna. Det framgår av

redovisningen att förvaltningskostnaderna har

ökat med 40 % (310 mkr) mellan år 1994 till år

1998 och med 2 % (24 mkr) mellan år 1997 och

år 1998. Ökningen beror bl.a. på en utökning av

antalet anställda i myndighetsdelen och därav

följande kringkostnader som lokaler, ADB och

kompetensutveckling, verkets utökade ansvar för

sektorsuppgifter och ett fördjupat arbete med

beställning och uppföljning av statlig

väghållning.

Slutsatser

Regeringen anser att Vägverket fortsättningsvis

skall försöka begränsa sina kostnader för

administration och förvaltning. Regeringen

föreslår därför att 135 miljoner kronor överförs

till anslaget A2 Väghållning och statsbidrag. De

överförda medlen kommer i stället att användas

för fysiska trafiksäkerhetsåtgärder.

Anslaget för år 2000 har beräknats enligt

nedanstående tabell. Pris- och löneomräkningen

baseras på index för år 1998.

Anslagsöverföringen till Vägverkets anslag A2

Vägverket: Väghållning och Statsbidrag avser

utökade medel för fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder som bl.a. finansieras med

överföring av medel från Vägverkets

administrationsanslag.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premie för

avtalsförsäkring. Anslaget har tillförts

272 146 000 kronor. Regeringen beräknar därför

anslaget till 1 272 236 000 kronor för år 2000.

Regeringen förutsätter att Vägverket även för

åren 2001 och 2002 kan fortsätta verksamheten

på samma nivå som år 2000.

Tabell 14.15 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

1 125 242

Pris- och löneomräkning

9 848

Överföring till anslaget A2 Vägverket

-135 000

Väghållning och statsbidrag

Teknisk justering av anslaget

272 146

Summa

1 272 236

A2 Väghållning och statsbidrag

Tabell 14.16 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

11 905 193

Anslags-

sparande

-48 020

1999

Anslag

12 479 738

3

Utgifts-

prognos

11 800 000

2000

Förslag

12 834 719

2001

Beräknat

13 512 655

1

2002

Beräknat

13 738 413

2

1 Motsvarar 13 306 457 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 13 301 837 000 kronor i 2000 års prisnivå.

3I vårpropositionen redovisades även en indragning på 500 miljoner kronor på

anslaget A2

Väghållning och statsbidrag. Indragningen gjordes från posten Till regeringens

förfogande.

Anslaget bekostar

- sektorsuppgifter (samlande, stödjande och

pådrivande insatser inom trafiksäkerhet och

miljö, kollektivtrafik, handikappfrågor,

fordon, yrkesmässig trafik, väginformatik,

sektors-FoU, bidrag till ideella

organisationer som utför sektorsuppgifter),

- myndighetsutövning (trafikregister,

föreskrifter, m.m.),

- statlig väghållning (vägplanering, byggande,

drift, underhåll och fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder på det statliga

vägnätet samt räntor och amortering på

upptagna lån för byggande av broar som

ersätter färjor, tidigarelagda

väginvesteringar, anläggningstillgångar och

omsättningstillgångar),

- de statsbidrag som Vägverket administrerar

(statsbidrag till kollektivtrafik inklusive

handikappanpassningsbidrag och särskilda

bidrag till storstädernas trafiksystem,

enskilda vägar, förbättring av miljö och

trafiksäkerhet på kommunala vägar,

kompensation för kommunerna för lokal

och regional busstrafik).

Vägverket får använda anslaget för kostnader för

att finansiellt stödja utvecklings- och

demonstrationsprojekt som är av principiell eller

strategisk betydelse för vägtransportsystemets

utveckling, för informationsverksamhet inom

ramen för Vägverkets sektorsansvar, samt för

åtgärder som är av betydande samhällsintresse

även då annan huvudman finns. Vägverket får

också använda medel under anslaget för att

finansiera merkostnader som uppstår för polisen

vid kvalitetskontroll av trafiken och liknande

uppgifter.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Anslaget bekostar huvuddelen av Vägverkets

verksamhet, dvs. sektorsuppgifter,

myndighetsutövning, statlig väghållning och de

statsbidrag som Vägverket administrerar till

andra huvudmän inom vägtransportsystemet

(kommuner, trafikhuvudmän och enskilda).

I Vägverkets regleringsbrev för år 1998 finns

12 verksamhetsmål för sektorsuppgifter. Av

dessa har Vägverket helt uppfyllt följande fem

verksamhetsmål

- att andelen kollektivtrafikresor skall öka,

- antalet överenskommelser om

kollektivtrafik mellan Vägverket och

kommuner/landsting skall öka,

- antalet överenskommelser om miljö mellan

Vägverket och kommuner/landsting skall

öka,

- den reella medelhastigheten skall successivt

anpassas efter vägens säkerhet med början i

miljöer där man når de största effekterna på

antalet döda och svårt skadade,

- antalet överenskommelser om

trafiksäkerhet mellan Vägverket och

kommuner/landsting skall öka.

Vägverket har delvis uppfyllt följande sex

verksamhetsmål

- Vägverket skall stödja länsstyrelserna i deras

arbete att effektivisera handläggningen av

yrkestrafik- och körkortsärenden.

- Vägverket skall bidra till att de totala

utsläppen av koldioxid liksom utsläppen av

kväveoxider, kolväten och

cancerframkallande ämnen i tätorter

minskar.

- År 2000 skall antalet dödade i vägtrafiken

understiga 400 personer och antalet

polisrapporterade svårt skadade skall

understiga 3 700.

- Vägverkets informations- och

opinionsbildning inom

trafiksäkerhetsområdet skall bedrivas på ett

sakligt och oberoende sätt.

- Vägverkets registerverksamhet skall

tillhandahålla ett kundanpassat och aktuellt

trafik- och körkortsregister med hög

tillgänglighet till lägsta möjliga kostnad.

Priset per registrerad enhet skall minska

realt inom en femårsperiod.

Vägverket har däremot inte uppfyllt

verksamhetsmålet att bältesanvändningen i

biltrafiken och hjälmanvändningen i

cykeltrafiken skall öka.

Sektorsuppgifterna har hittills inte uppvisat

önskvärt resultat inom trafiksäkerhetsområdet.

Regeringen bedömer därför att medlen för s.k.

reformarbete bör minskas under år 2000. Den

totala verksamhetsvolymen under år 1998 var

1 055 miljoner kronor.

För myndighetsutövningen finns två

verksamhetsmål i Vägverkets regleringsbrev för

år 1998. Båda dessa är helt uppfyllda.

- Vägverkets genomförande av länsplaner för

regional transportinfrastruktur avseende

såväl åtgärder på det statliga vägnätet om

utbetalning av statsbidrag skall ske så att

respektive åtgärd kan genomföras rationellt

och effektivt.

- Bidragsverksamheten till det enskilda

vägnätet skall säkerställa att standard och

tillgänglighet på det enskilda

statsbidragsberättigade vägnätet

upprätthålls.

Den totala verksamhetsvolymen under år 1998

var ca 1 856 miljoner kronor inkl. statsbidrag.

För statlig väghållning finns sex

verksamhetsmål i Vägverkets regleringsbrev för

år 1998. Av dessa har Vägverket helt uppfyllt fem

verksamhetsmål.

- Vägverket skall, med hänsyn till anvisade

medel, genomföra investeringar och

förbättringsåtgärder på det statliga vägnätet

i enlighet med den nationella

väghållningsplanen och länsplaner för

regional transportinfrastruktur.

- Vägverkets genomförande av länsplaner för

regional transportinfrastruktur avseende

såväl åtgärder på det statliga vägnätet om

utbetalning av statsbidrag skall ske så att

respektive åtgärd kan genomföras rationellt

och effektivt.

- Genomförandet av länsplaner för regional

transportinfrastruktur skall ske på sådant

sätt att en lika stor andel av respektive

länsplan är genomförd efter en

fyraårsperiod (vid utgången av år 2001).

- Vägverket har under flera år drivit ett lokalt

samarbete kring en strategi om hur det

lågtrafikerade vägnätet i glesbygden kan

åtgärdas. Målet är att denna verksamhet

skall utvecklas vidare.

- Underhållet av de statliga vägnätet skall ske

på ett sådant sätt att nuvarande standard

upprätthålls samt att minst 10 % av det

eftersläpande underhållet återtas under år

1998. Regionala skillnader i ytstandard på

belagd väg skall minska för vägar med

samma trafikvolym.

Vägverket har vidare delvis uppfyllt ett

verksamhetsmål.

- Driften av det statliga vägnätet skall ske så

att en god framkomlighet och en hög

trafiksäkerhet tillgodoses.

Den totala verksamhetsvolymen för statlig

väghållning under år 1998 var 13 975 miljoner

kronor.

Av riksdagen anvisade medel för budgetåret

1999 har av regeringen fördelats på anslags- och

delposter enligt nedanstående tabell. I tabellen

redovisas också det beräknade utfallet per

anslagspost.

Tabell 14.17 Fördelning av anslaget Väghållning och

statsbidrag på anslagsposter år 1999

Tusental kronor

Anslagspost

Anvisat i

RB

1999

Prognos

utfall

1999

Sektorsuppgifter

785 000

767 976

Myndighetsuppgifter

495 000

517 174

Statlig väghållning

Investeringar i nationell plan

2 662 000

2 369 138

Investeringar i regional plan

1 497 738

1 500 362

Investeringar i Södra länken

400 000

400 000

Drift och underhåll

5 117 000

5 087 243

Bidrag

Drift och byggande av enskilda vägar

100 000

100 082

Storstadsöverenskommelser

488 000

488 000

Kollektivtrafikanläggningar

146 000

167 352

Förbättring av miljö och trafiksäkerhet

104 000

140 783

Ökad tillgänglighet för kollektivtrafiken

100 000

261 890

Till regeringens förfogande

585 000

-

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Vägverket bedriver uppdrags-, uthyrnings- och

försäljningsverksamhet som är förenlig med

verkets uppgifter i övrigt. Vägverket utför också

uppdrag inom mark- och anläggningsområdet.

Utgångspunkten är att full kostnadstäckning

skall uppnås i uppdragsverksamheten. Vägverket

beslutar själv efter samråd med ESV om

beräkningsgrunderna om prissättningen för

uppdragsverksamheten. Vägverkets

uppdragsverksamhet omfattar följande tjänster.

- Försäljning av informationsuttag ur

bilregistret

- Administration av felparkeringsavgifter

- Försäljning av personliga skyltar

- Försäljning av informationsuttag ur

nationell vägdatabas

- Försäljning av bygg- och

anläggningsarbeten (Vägverket

Produktion)

- Försäljning av konsulttjänster (Vägverket

Konsult)

- Försäljning av vägfärjetjänster (Vägverket

Färjerederiet)

- Försäljning av utbildning (Vägsektorns

utbildningscentrum VUC)

- Försäljning av Trafikdata (Vägverket

Trafikdata)

Budget för avgiftsbelagd verksamhet 2000 2002

Tabell 14.18 Intäkter som Vägverket disponerar

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Summa Vägverket Produktion,

Konsult och Färjerederiet

Intäkter

1 082,2

1 189,2

1 303,2

Kostnader efter finansnetto

1 070,7

1 176,7

1 289,7

Resultat efter finansnetto

11,5

12,5

13,5

Kostnadstäckning i %

101

101

101

Summa VUC och Trafikdata

Intäkter

8,0

8,0

8,0

Kostnader efter finansnetto

7,1

7,1

7,1

Resultat efter finansnetto

0,9

0,9

0,9

Kostnadstäckning i %

113

113

113

Övriga avgifter

Intäkter

61,1

63,0

62,5

Kostnader

73,4

73,4

73,4

Resultat

-12,3

-10,4

-10,9

Tabell 14.19 Intäkter som Vägverket inte disponerar

Miljoner kronor

Verksamhet

2000

2001

2002

Offentligrättsliga avgifter

(medel som Vägverket inte

disponerar)

504,6

504,6

504,6

Kostnader offentligrättsliga

avgifter

-498,7

-498,7

-497,7

Beräknat resultat

5,9

5,9

4,9

Investeringsplan

Vägverkets verksamhetsvolym bestäms av

anvisade anslag, de lån Vägverket tar upp och de

tillskott som erhålls via externa bidrag.

Investeringsverksamheten omfattar i princip de

investeringar som fastställts av regeringen i

nationell väghållningsplan och av länsstyrelserna

i regionala planerna. Därutöver omfattar

Vägverkets investeringar broar som ersätter

färjor, tidigarelagda vägprojekt och andra särskilt

godkända vägprojekt som helt eller delvis

finansieras med lån och/eller externa bidrag.

Vägverket beräknar under år 2000 att genomföra

följande investeringar:

Tabell 14.20 Investeringsplan

Miljoner kronor

Investering

Anslag

Lån

Externa

bidrag

Förskotte-

ring

Statliga vägar

investeringar

4 084

2 250

130

180

Anläggningstill-

gångar brutto

-

400

-

-

Den lånefinansierade verksamheten gällande

statliga investeringar kommer huvudsakligen att

ske genom upplåning via statens

investeringsaktiebolag Väg- och Baninvests

dotterbolag för nyinvesteringar i vägar i

Göteborg och Stockholm. Upplåningen avser

huvudsakligen investeringar i tidigarelagda

väginvesteringar enligt särskilda bemyndiganden.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Regeringen bedömer inte att Vägverket behöver

några särskilda bemyndiganden för ekonomiska

förpliktelser. Investeringsverksamheten är

reglerad genom riksdagens inriktningsbeslut

samt särskilt fastställda och lagakraftvunna

investeringsplaner. Den verksamhet som

Vägverket bedriver innebär ofta att Vägverket

ingår långsiktiga avtal med externa parter om

ekonomiska förpliktelser för flera år framåt i

tiden. Det gäller såväl avtal om investeringar som

avtal gällande drift och underhåll av vägnätet.

Drift- och underhållsverksamheten har till följd

av statsmakternas önskemål om

konkurrensutsättning kommit att bli reglerad i

långsiktiga entreprenörsavtal.

Slutsatser

Vägverkets anslag för år 2000 är något lägre än

den nivå som krävs för att kunna genomföra den

av regering och riksdag beslutade nationella

väghållningsplanen samt de av länsstyrelserna

och i förekommande fall självstyrelseorgan

fastställda länsplanerna. Det är viktigt att

planerna fullföljs, inte minst med tanke på att

infrastrukturinvesteringars betydelse för tillväxt

understryks i de utkast till tillväxtavtal som

lämnats till regeringen under våren.

Infrastrukturinvesteringar ligger egentligen

utanför det som skulle behandlas i tillväxtavtalen

eftersom de kräver långa förberedelsetider och

därför behöver blicka längre framåt än

tillväxtavtalsperioden 2000 2002. Trots detta har

18 av 21 län valt att betona vikten av

infrastrukturutveckling för regional tillväxt i

avtalsutkasten. Det är därför regeringens

uppfattning att de fastställda planerna skall

kunna genomföras men med en viss

tidsförskjutning och delvis annan prioritering.

Vägverket skall på regeringens uppdrag ta

fram underlag till stöd för utarbetandet av

program och planer, som anger hur

kollektivtrafik samt gång- och cykeltrafik kan

stärkas och biltrafiken begränsas till år 2010 i

landets större städer. Verket skall också ta fram

förslag till rekommendationer för en samordnad

stads- och trafikplanering, som kan bidra till att

uppfylla målen i de transport- och miljöpolitiska

propositionerna.

Våren 1999 presenterade regeringen ett

handlingsprogram med 11 punkter för ökad

trafiksäkerhet. Programmet bygger på

samverkan mellan flera samhällsområden, där

den viktigaste punkten är trafiksäkerhetssatsning

på de farligaste vägarna. Avsikten var att driva

nollvisionsarbetet framåt genom att fokusera på

angelägna insatsområden. Programmet omfattar;

- En satsning på de farligaste vägarna med

uppdrag till Vägverket att hitta

kostnadseffektiva åtgärder som gör vägarna

säkrare med hjälp av exempelvis

mittbarriärer och rensning av vägens

sidoområde.

- Säkrare trafik i kommunerna genom att

demonstrationsprojekt av strategisk

betydelse genomförs.

- Trafikantens ansvar betonas med förslag

om åtgärder för att få trafikanten att följa

gällande trafikregler, automatisk

övervakning kan vara ett sätt att uppnå

detta.

- Ökad användning av cykelhjälm är

angeläget för att minska antalet döda och

allvarligt skadade inom cykeltrafiken.

- Kvalitetssäkring av transporter syftar till att

de som utför transporter har ett

kvalitetssäkringsprogram som innebär att

de utför transporterna på ett trafiksäkert

sätt.

- Krav på vinterdäck införs vintertid under

perioden den 1 december den 31 mars.

- Svensk teknik utnyttjas bättre i syfte att

stimulera och påskynda införande av ny

teknik som hjälper föraren till trafiksäkrare

beteende, exempel är bältespåminnare och

hastighetsanpassningssystem.

- Ansvaret för dem som utformar

vägtrafiksystemet skall utredas tillsammans

med införandet av en fristående

vägtrafikinspektion.

- Samhällets hantering av trafikbrott och syn

på trafikbrottsregler utifrån nollvisionen

skall utredas.

- Frivilligorganisationers roll med deras

användning av statliga medel och resultat i

trafiksäkerhetsarbetet kommer att granskas.

- Alternativa finansieringsformer för nya

vägar kommer att utredas.

Regeringen anser att det är angeläget att 11-

punktersprogrammet genomförs för att öka

trafiksäkerheten.

En ändring av regleringsbrevet genomfördes

under år 1999 som innebär att fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder inom ramen för 4 500

miljoner kronor, i den nationella

väghållningsplanen, skall planeras fram till år

2003. Utöver denna ram skall särskilda

trafiksäkerhetsåtgärder genomföras på hela det

statliga vägnätet intill ett belopp av 400 miljoner

kronor per år under perioden 1999 2003. De

åtgärder som genomförs skall vara de mest

kostnadseffektiva ur trafiksäkerhetssynpunkt.

Åtgärderna bör koncentreras till de avsnitt på det

statliga vägnätet där flest dödas och skadas svårt.

Medelsökningen för ett sådant förstärkt

trafiksäkerhetsarbete finansieras genom minskat

anslag för A1 Administration, men även genom

en minskad anslagspost för Sektorsuppgifter (se

nedan) inom anslaget A2 Väghållning och

statsbidrag. Den uppgår till 400 miljoner kronor

och ges fr.o.m. år 2000 en egen anslagspost inom

anslaget A2 Väghållning och statsbidrag.

Det är regeringens uppfattning att de medel

som kan tillföras anslaget Väghållning och

statsbidrag under år 2000, inom ramen för den

totala anslagsnivå som beslutats i

Vårpropositionen 1999 för utgiftsområde 22, i

första hand måste gå till att upprätthålla en hög

transportkvalitet och säkerhet på det befintliga

statliga vägnätet. Därför bör i första hand medel

till drift och underhåll av statens vägar prioriteras

liksom åtgärder för ökad trafiksäkerhet.

Regeringen bedömer att medel för att

vidmakthålla standarden på vägnätet och

dessutom återta ca 30 % av eftersläpat underhåll

kan avsättas under perioden 2000 2002.

Regeringens bedömning är att medel för drift

och underhåll bör öka jämfört med nivån för år

1999, till en nivå på 5 551 miljoner kronor.

Det är vidare regeringens uppfattning att

medel till verkets myndighetsutövning måste

tillhandahållas i erforderlig omfattning, inom

ramen för den totala anslagsnivå som beslutats i

Vårpropositionen 1999 för utgiftsområde 22.

Allmänheten erlägger avgifter för olika tjänster

som Vägverket tillhandahåller, men dessa

inbetalas till inkomsttitel på statsbudgeten.

Vägverket måste därför erhålla tillräckliga

anslagsmedel för att kunna tillhandahålla dessa

tjänster. Regeringens bedömning är att

anslagsposten för myndighetsutövning behöver

uppgå till 607 miljoner kronor. I regeringens

bedömning av medel för myndighetsutövning

har även beaktats en överföring av hela

trafikregisterverksamheten i Örebro till

myndighetsutövning. Denna verksamhet har

tidigare delvis finansierats med medel för

sektorsuppgifter. Detta har även bidragit till att

medelstilldelningen för sektorsuppgifter

minskat.

När det gäller investeringar och

förbättringsåtgärder i statens vägnät är det

regeringens uppfattning att medel måste ställas

till förfogande för fysiska trafiksäkerhetsåtgärder

i början av planperioden 1998 2007, inom ramen

för den totala anslagsnivå som beslutats i

Vårpropositionen 1999 för utgiftsområde 22.

Det innebär att andra investeringsobjekt inom

den nationella väghållningsplanen kommer att

behöva senareläggas i förhållande till planen.

Regeringen bedömer att anslagsposten

investeringar i nationella vägar under år 2000 bör

uppgå till 2 281 miljoner kronor för fullföljande

av pågående vägutbyggnadsprojekt och för

påbörjande av ytterligare fysiska

trafiksäkerhetsåtgärder.

Riksdagen har beslutat om statsbidrag till

handikappåtgärder i kollektivtrafiksystemet.

Som ett led i genomförandet av detta program

görs en särskilt omfattande satsning under år

2000. Finansieringen av dessa åtgärder sker delvis

genom neddragning av medel för den övriga

verksamheten i länsplanerna under år 2000.

När det gäller väginvesteringar i regionala

planer bedömer regeringen att anslagsposten bör

uppgå till 1 143 miljoner kronor för år 2000

jämfört med 1 498 miljoner kronor år 1999.

Den nya anslagsposten Bidrag i regionala

planer omfattar Kollektivtrafikanläggningar,

Förbättring av miljö och säkerhet samt Ökad

tillgänglighet till kollektivtrafik. Regeringen

bedömer behovet av medel under år 2000 till 752

miljoner kronor.

Sektorsuppgifterna har hittills inte uppvisat

önskvärt resultat inom trafiksäkerhetsområdet.

Regeringen bedömer därför att medlen för s.k.

reformarbete bör minskas under år 2000.

Regeringen bedömer behovet av medel för

sektorsuppgifter totalt till 475 miljoner kronor år

2000, vilket innebär en minskning jämfört med

år 1999 med 310 miljoner kronor. Det är dock

angeläget att de åtgärder inom 11-punkts

programmet som finansieras via anslagsposten

Sektorsuppgifter, fullföljs.

Regeringens ambition är att Sverige skall vara

ett föregångsland i omställningen till hållbar

utveckling. Efter samråd med fordonsindustrin

föreslår regeringen nu en satsning på ett

samverkansprogram kring utvecklingen av mera

miljövänliga bilar, som skall bidra till att minska

vägtrafikens bidrag till miljöförstöring och

samtidigt skapa stabila förutsättningar för en

långsiktigt konkurrenskraftig fordonsindustri.

Programmet beräknas löpa under åren 2000 till

2005 och ramen för de statliga insatserna föreslås

uppgå till 500 miljoner kronor. Insatserna

föreslås bl.a. finansieras med sammanlagt 55

miljoner kronor från Vägverkets anslag åren

2003 till 2005. Detta samverkansprogram finns

beskrivet i sin helhet under utgiftsområde 21.

Det särskilda statsbidraget till storstädernas

trafiksystem beräknas under år 2000 uppgå till 660

miljoner kronor och avser statsbidrag till

utbyggnaden av kollektivtrafiksystemet i

enlighet med de s.k.

storstadsöverenskommelserna.

Regeringen redovisade i propositionen om

finansiering av vissa trafikantanläggningar i

Stockholms län (prop. 1997/98:123) att en del av

finansieringen av Södra länken skulle bestå i att

Stockholms stad skulle bidra med 827 miljoner

kronor och att staten skulle bidra med lika

mycket i form av en anslagsökning inom

utgiftsområde 22. Regeringen beräknar att

statens insats skall ske med 400 miljoner kronor

under år 1999 och resterande medel under år

2000. För år 2001 finns 148 miljoner kronor

avsatta för ränta och amortering på lån. Se vidare

anslaget A6 Nationellt investeringsprogram för

infrastrukturutveckling.

Anslagsposten Byggande och drift av enskilda

vägar höjs år 2000 åter upp till den tidigare

anslagsnivån på 566 miljoner kronor efter att

under år 1999 varit reducerad till 100 miljoner

kronor av anslagstekniska skäl.

Anslaget A2 för år 2000 har beräknats enligt

nedanstående tabell. Pris- och löneomräkningen

baseras på index för år 1998. Besparingen avser

den besparing som regeringen beslutat om med

anledning av det totala utgiftstaket år 1999.

Anslagsöverföringen från Vägverkets anslag A1

Vägverket Administration avser utökade medel

för fysiska trafiksäkerhetsåtgärder som bl.a.

finansieras med överföring av medel från

Vägverkets administrationsanslag.

Tabell 14.21 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

12 479 7381

Pris- och löneomräkning

-196 215

Besparing

-500 000

Överföring till anslaget A1 Vägverket

Administration

135 000

Från anslaget F7 Diverse kostnader för

rättsväsendet

1 800

Ändrad resurstilldelning

914 396

Summa

12 834 719

1I vårpropositionen redovisades även en indragning på 500 miljoner kronor på

anslaget A2

Väghållning och statsbidrag. Indragningen gjordes från posten Till regeringens

förfogande.

Utgångspunkten för hur medlen under anslaget

Väghållning och statsbidrag för år 2000 skall

användas är främst riksdagens beslut om

infrastrukturinriktning för framtida transporter

(prop. 1996/97:53, bet. 1996/97:TU7, rskr.

1996/97:174) och riksdagens beslut om det

trafiksäkra samhället (prop. 1996/97:137, bet.

1997/98:TU4, rskr. 1997/98:11).

Av de ovan anförda prioriteringarna följer i

nedanstående tabell regeringens bedömning av

hur anslaget Väghållning och statsbidrag skall

fördelas på olika anslagsposter. Fördelningen

mellan statsbidrag och medel för förbättringar av

statliga vägar följer av de länsplaner som

länsstyrelserna/regeringen fastställt. Det åvilar

dock Vägverket att i genomförandet av planerna

verka för att detta sker så effektivt och

produktionstekniskt rationellt som möjligt,

vilket temporärt kan innebära vissa avvikelser

från länsplanernas fördelning mellan olika

ändamål. Inom fyra år skall dock samtliga planer

ha kommit lika långt i sitt genomförande.

I nedanstående tabell framgår en preliminär

fördelning på olika anslagsposter för åren 2000

2002. Det ankommer dock på regeringen att

slutligt besluta om medlens fördelning på poster.

Tabell 14.22 Anslaget A2 Väghållning och statsbidrag

Miljoner kronor

Väghållning och statsbidrag

Planer/År

Utfall

19984

Regleringsbrev

19991,3

Förslag

20002

Sektorsuppgifter utom plan

450

450

450

Sektorsuppgifter inom plan

850

356

335

25

Nationell investeringsplan

3 050

3 289

2 662

2 281

Södra länken

400

400

Regional investeringsplan

2 160

1 910

1 498

1 143

Investeringar i fysiska TS-åtgärder

140

400

Drift och underhåll

5 600

5 164

5 117

5 551

Myndighetsutövning

408

495

607

Enskilda vägar

566

100

566

Storstadsöverenskommelsen

200

200

488

660

Bidrag i regionala planer inkl. handikappåtgärder

400

299

350

752

Därav i planer

12 260

11 218

10 450

10 412

Summa A2-anslaget

12 642

12 035

12 835

1Anslagstilldelningen år 1999 är inkl. tilläggsbudget på 140 miljoner kronor

från anslaget A1.

2Anslagstilldelningen år 2000 är inkl. överföring av 135 miljoner kronor från

anslaget A1.

3För anslaget A2 finns för år 1999 ett begränsningsbelopp för utgifter på 11 895

 miljoner kronor.

4Utfallet inkluderar utfall från anslag A4 med 737 miljoner kronor.

Den del av Vägverkets produkter och tjänster

som inte omfattas av planerna eller riksdagens

beslut om infrastrukturinriktning för framtida

transporter är Sektorsuppgifter utöver den

särskilda planen för miljö och trafiksäkerhet,

Myndighetsutövning, samt bidrag till byggande

och drift av enskilda vägar. Föreslagen

anslagsnivå innebär att Vägverket inte kommer

att kunna genomföra verksamheten i den takt

som anges i planen under år 2000. Det är främst

investeringsobjekt i de långsiktiga planerna som

kommer att försenas. Det är dock, som tidigare

nämnts, regeringens avsikt att de fastställda

planerna skall kunna genomföras men med en

viss tidsförskjutning och delvis annan

prioritering.

Under våren 1998 har regeringen fastställt den

nationella väghållningsplanen för perioden 1998

2007 medan länsstyrelserna har fastställt

länsplaner för regional trafikinfrastruktur för

perioden 1998 2007. De delar av planerna som

Vägverket har ett genomförandeansvar för är

dels åtgärder på det statliga vägnätet, dels de

statsbidrag till regionala trafikinvesteringar som

ingår i länsplanerna. Under 10-årsperioden 1998

2007 omfattar planerna följande insatser.

Tabell 14.23 Planeringsramar

Miljarder kronor

Planeringsramar

10-årsram

Investeringar i nationella stamvägar inkl. fysiska TS-

åtgärder

30,5

Drift/underhåll av statliga vägar

56,0

Miljö- och TS-reformer

8,5

Investeringar/Förbättring regionala vägar inkl. fysiska

TS-åtgärder

21,6

Statsbidrag regionala trafikanläggningar

4,0

Tabell 14.24 Innehåll i länsplaner, genomsnitt per år

Miljoner kronor

Innehåll i länsplanerna, genomsnitt per år

Investering regionala vägar

882

Fysisk miljö

180

Fysisk TS

279

Bärighet, rekonstruktion, tjälsäkring

880

Väginformatik

10

Summa åtgärder statens vägar

2 171

Bidrag kommuner TS och miljö

89

Bidrag trafikhuvudman handikapp

109

Investeringsbidrag till THM:s kollektivtrafikanläggning

199

Summa statsbidrag

397

Summa statsbidrag + regional väg

2 568

14.7 Banverket

Organisation

Banverket är en i huvudsak anslagsfinansierad

myndighet med ett helhetsansvar, sektorsansvar,

för hela järnvägstransportsystemet i Sverige.

Verkets huvuduppgifter är att främja järnvägens

utveckling, driva och förvalta statens

spåranläggningar, handha säkerhetsfrågor för

spårtrafik, främja en miljöanpassad järnvägstrafik

samt initiera, planera och stödja

samhällsmotiverad FoU inom sitt

verksamhetsområde.

Banverkets verksamhet är indelad i tre grenar,

sektorsuppgifter, banhållning och produktion.

Sektorsuppgifterna innebär ett samlat ansvar för

järnvägstransportsystemets funktion, utveckling

och roll och reglering i vid mening.

Verksamheten är anslagsfinansierad. Banhållning

innebär förvaltning av statens spåranläggningar,

det vill säga drift och underhåll samt ny- och

ombyggnad. Finansiering sker med lån, anslag

och tra fikavgifter. Produktion och andra

tjänster utförs på uppdrag av Banverkets interna

enheter och externa beställare. De tjänster som

utförs är järnvägstekniska utredningar,

projektering, byggstyrning, telefoni,

materialförsörjning, utbildning och datatjänster

samt underhålls-, drift- och byggproduktion

inom järnvägsspecifika tek nikområden.

Banverket har en ny organisation fr.o.m. den

1 januari 1998. Organisationen bygger på en

tydlig fördelning av arbetsuppgifter mellan

förvaltande och producerande enheter, en

köp/säljorganisation. Den förvaltande

organisationen, som är indelad i fem

banregioner, ansvarar för bannätet och svarar för

kontakterna med järnvägens kunder och

intressenter. Förvaltarna banhållarna beställer

arbeten av såväl Banverkets egna producerande

enheter som externa leverantörer.

De fem producerande enheterna är Banverkets

Produktion, Industridivisionen, Banverket

Projektering, Banskolan och Banverket Data. De

är egna resultatenheter och svarar för merparten

av utförd produktions- och uppdragsverksamhet.

Någon intern konkurrens mellan enheterna

förekommer inte. Materialservice och Banverket

Telenät är också resultatenheter men har i

huvudsak förvaltande uppgifter.

Inom myndigheten finns även

Järnvägsinspektionen som i säkerhetsfrågor har

en helt självständig och oberoende ställning

gentemot banhållare och trafikutövare.

Tågtrafikledningen ingår i Banverkets

organisation men har en fristående ställning.

Tågtrafikledningen har till uppgift att på ett

konkurrensneutralt sätt erbjuda nya och

etablerade trafikutövare goda möjligheter till

tågtrafik.

Inom totalförsvaret hade Banverket fram till

den 31 december 1998 beredskapsansvaret för

delfunktionen banhållning och SJ hade

motsvarande ansvar för delfunktionen

järnvägstransporter. Från den 1 januari 1999 har

Banverket hela beredskapsansvaret. Målet för

verksamheten är att järnvägstransporterna i en

krissituation skall kunna fungera som under

normala förhållanden.

Personal

Antalet anställda i Banverket uppgick vid

utgången av år 1998 till 7 038 personer (varav

12,5 % kvinnor) vilket är en minskning med 347

personer jämfört med föregående årsskifte.

Minskningen förklaras av ändrad bemanning till

följd av omorganisationen. Förändrade

ledningssystem och sektorsrollens krav på

organisationen samt nya arbetsuppgifter har lett

till att antalet anställda ökat med drygt 8 % inom

huvudkontoret. Antalet anställda inom

Banverket Produktion har minskat med 9 %.

Inom Tågtrafikledningen har antalet

tillsvidareanställda minskat med 6 %. Antalet

anställda var vid utgången av år 1998 994

personer. Järnvägsinspektionen hade vid

utgången av år 1998 29 anställda. Antalet

anställda i åldersgruppen 41 50 år har ökat med

4 %, samtidigt som antalet anställda över 61 år

har minskat. Detta beror på att många har

accepterat Banverkets erbjudande om förtida

pensionsersättning.

Verksamhet i bolagsform

Banverket förvaltar tillsammans med andra

intressenter aktier i tre av staten helägda

aktiebolag, Svensk Dansk Broförbindelse AB

(SVEDAB), A-banan Projekt AB (A-banan) och

Tunnelpersonalen i Malmö AB. Banverket är

också bolagsman i Citytunnelkonsortiet, som är

ett enkelt bolag. Banverket har också genom

styrelseordförandeposten inflytande i

Botniabanan AB.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Banverkets verksamhet finansieras i huvudsak

genom anslag. Dessa uppgick sammanlagt till ca

9 miljarder kronor under år 1998. Därutöver

erhöll verket under samma år intäkter av avgifter

och ersättningar av olika slag, bl.a. elförsäljning

samt viss uppdragsverksamhet, till ett värde av ca

1 480 miljoner kronor. Banverket har inte fullt ut

tagit i anspråk de anslagsmedel som

myndigheten haft tillgång till. Vid utgången av år

1998 redovisade verket ett anslagssparande som

uppgick till drygt 97 miljoner kronor.

Huvuddelen av detta anslagssparande hänför sig

till Tågtrafikledningen. Skälet till

anslagssparandet är att utbyggnaden av

fjärrblockering har försenats. Banverket

bedömer att anslagssparandet kommer att vara

förbrukat till utgången av år 1999.

Banverket har uppfyllt vissa av de

verksamhetsmål som regeringen uppställt för

verksamheten för år 1998. Banverket arbetar

vidare med produktivitetsmålet och målen för

driftstörningar och omfattningen av

efterkalkyler.

Möjligheterna att utveckla och ytterligare

förbättra verksamhetsmål och mått till grund för

uppföljning och utvärdering av produktivitet,

effektivitet och kvalitet är frågor som regeringen

avser bereda med Banverket inom ramen för den

löpande myndighetsdialogen.

Banverket skall integrera miljöaspekten i

samtliga aktiviteter för att åstadkomma ett

miljöanpassat järnvägssystem som därigenom

bidrar till en långsiktigt hållbar

samhällsutveckling. Miljöledningssystem införs

successivt under perioden 1998 2001. Banverket

har valt att arbeta efter kraven i standarden ISO

14001. Under år 1998 har en central

miljöfunktion byggts upp som stöd för det

verksövergripande arbetet. Miljösamordnare och

kontaktpersoner har utsetts inom Banverkets

olika verksamhetsområden. Ett nätverk för

samordning, kallat miljökommittén, har bildats

och består av miljösamordnare från

banregionerna samt från resultatenheterna

Banverket Produktion, Banverket Projektering

och Industridivisionen.

Banverkets 2000-projekt arbetar inom två

huvudområden, dels administrativa och tekniska

system och dels IT-teknik som finns inbäddade i

olika tekniska system såsom signalsystem,

elkraftsystem, telesystem, detektorer, fordon,

fastigheter och trafikantinformationssystem.

Produkter från externa leverantörer analyseras

och testas i samarbete med leverantören. För

egenutvecklade produkter har egna tester

genomförts. Till denna grupp hör flertalet av

Banverkets 134 datasystem av gemensam

karaktär. För kritiska verksamheter, som signal-,

el- och telesystem, har även riskanalyser

genomförts. Arbetet med analyser och tester har

inom flertalet områden slutförts under år 1998.

Antalet banverksfordon som kan komma att

påverkas är begränsat. De problem som kan

uppstå i Banverkets fastigheter är i stor

utsträckning relaterade till elbolagens

möjligheter att trygga elförsörjningen. Mot

bakgrund av det arbete som hittills genomförts

inom 2000-projektet bedöms risken som liten

för att störningar skall uppstå för tågtrafiken

med anledning av 2000 års skiftet. Inom

områden där trafikstörningar kan uppstå finns

redan i dag beredskapsplaner när det gäller de

system och funktioner som Banverket har ett

ansvar för.

Banverket har fått regeringens uppdrag att i

samråd med Vägverket och Lantmäteriverket

göra en förstudie för att skapa ett med den

nationella vägdatabasen samordnat system för

järnvägsbeskrivande data.

I regleringsbrevet för budgetåret 1998 fick

verket i uppdrag att redovisa besparingar på

statlig konsumtion. De främsta besparingar som

Banverket gjort hänför sig till

effektiviseringsvinster till följd av

omorganisationen till en köp/säljorganisation.

Banverket har även delrapporterat hur arbetet

med prognosverksamheten i samråd med

Ekonomistyrningsverket fortlöper.

Arbetet med att renodla järnvägssektorns

organisation har inneburit att beslut fattats att

ansvaret för vissa gemensamma funktioner samt

det kapillära bannätet övergått från SJ till

Banverket.

Tågtrafikledningen har under året fått i

uppdrag att redovisa hur ansvaret för

trafikantinformation skall fördelas.

Tabell 14.25 Banverkets verksamhet

Miljoner kronor

1998

1997

Sektorsuppgifter

787

782

Banhållning

9 179

8 493

varav drift och

underhåll1

1 937

2 094

varav reinvesteringar1

859

1 043

varav nyinvesteringar

5 546

4 720

varav

länsinvesteringar

425

229

varav räntekostnader

412

407

Produktion och

försäljning till

externa kunder

1 221

1 523

Produktion

uppdragsverksamhet

5 298

1 523

Avgår interna

uppdrag

4 077

Summa verksamhet

11 187

10 798

1Verksamheten drift och underhåll samt reinvesteringar ingår i anslaget till

drift och

underhåll

Under år 1998 har det pågått ett återställnings-

och saneringsarbete efter miljöolyckan på

Hallandsås som inträffade hösten 1997.

Vattenförsörjningen har ordnats till dem som

förlorat sitt brunnsvatten genom

grundvattensänkning eller föroreningar. Detta

har främst skett genom att fastigheter har

anslutits till kommunalt vatten eller genom att

nya brunnar borrats. Banverket har också under

året bedrivit skadereglering till dem som

drabbats av miljöolyckan, men handläggningen

är ännu inte avslutad. Av de omkring 200 krav

som inkommit till Banverket återstod vid 1998

års slut ca 31 att behandla. Då hade 27 miljoner

kronor i ersättning betalats av Kammarkollegiet

där Banverket har en ansvarsförsäkring.

Självrisken är 15 miljoner kronor. Processer har

hittills helt kunnat undvikas. Banverket har

bedrivit skydds- och säkerhetsarbeten i tunnlar,

bland annat i form av säkring och tätning.

Hösten 1998 påbörjades betonginklädning

(lining) av tunnlarna och detta arbete kommer

att fortgå under år 1999. Efter det akuta skedet

av miljö-olyckan har informationsinsatser

organiserats på ett mer systematiskt sätt. Syftet

har varit att ge en bättre insyn i projektet och

skapa förtroende för det fortsatta arbetet.

Länsstyrelsen i Skåne har även beviljats 720 000

kronor för informationsinsatser för innevånarna

i Båstads kommun (utöver de 1,7 miljoner

kronor som de fick år 1997).

Den oberoende miljögranskningsgruppen har

utarbetat ett saneringsprogram som godkänts av

länsstyrelsen. Av bergmassorna är huvuddelen

friklassade. Grundvattnet i tunnlarna har sanerats

sedan februari 1998 och i augusti kunde

saneringsarbetet avslutas, då endast mycket små

mängder föroreningar fanns kvar. Länsstyrelsen

fick en rapport om saneringsläget i oktober 1998.

Banverket startade ett långsiktigt

kontrollprogram som skall övervaka den

fortsatta utvecklingen av grundvattenkvaliteten.

Tabell 14.26 Uppföljning av investeringar enligt

stomnätsplanen

Miljoner kronor

Kostnader

enligt plan

Utfall

1998

Differens

%

Västra stambanan

111

65

-42

Södra stambanan

91

65

-29

Västkustbanan

1 358

1 231

-9

Kust till kustbanan

61

42

-32

Ostkustbanan

537

491

-9

Dalabanan

40

37

-8

Stambanan genom Övre

Norrland

190

123

-35

Norra stambanan

212

250

18

Godsstråket genom

Bergslagen

238

234

-2

Bergslagsbanan

155

129

-17

Norge/Vänernbanan

175

92

-47

Värmlandsbanan,

Jönköpingsbanan och

Älvsborgsbanan

127

123

-3

Skånebanan och

Godsstråket genom Skåne

85

41

-51

Mälarbanan,

Svealandsbanan, Sala

Oxelösund och

Nynäsbanan

849

668

-21

Mittbanan, Malmbanan

och Haparandabanan

351

291

-17

Stockholm, Malmö och

rangerbangårdar

215

251

17

Övrigt

689

401

-42

Totalt

5 482

4 533

-17

Genomförandet av stomnätsplanen för år 1998

ligger efter. Det är dock viktigt att vara

medveten om att över hälften av

investeringsmedlen i den tioåriga planen har

inplanerats under planens första fyra år 1998

2001. Den genomsnittliga investeringsnivån för

hela planperioden är 3,6 miljarder kronor per år,

exklusive lånefinansierade projekt.

Det är regeringens uppfattning att de

fastställda infrastrukturplanerna skall kunna

genomföras men med en viss tidsförskjutning.

Banverket har fått ett tilläggsuppdrag att till

den 1 november 1999 redovisa efterkalkyler

enligt de krav som framgick i regleringsbrevet

för år 1998.

Västra stambanan

Under år 1998 har, som kompletteringar av

snabbtågsanpassningen, Töreboda bangård

byggts om för en ökad plattformssäkerhet och

högre tåghastigheter. Under året har säkerheten

vid plankorsningar ytterligare förbättrats.

Södra stambanan

Signalanpassningar på Nyköpingsbanan samt

vissa kompletterande säkerhetsåtgärder vid

plankorsningar har gjort det möjligt att höja

hastigheten på ytterligare några delsträckor

under år 1998. Norr om Malmö pågår byggande

av Rosendalsbron och installation av nytt

signalställverk i Arlöv.

Västkustbanan

Dubbelspårsutbyggnaden Förslöv Ängelholm

pågår som planerat på sträckan Backaåkra

Lingvallen. Genom Skäldersviken till Ängelholm

pågår arbete med projektering samt mark- och

tillståndsfrågor. Projektet är försenat i

förhållande till ursprungliga planer. Mellan

Ängelholm och Helsingborg pågår utbyggnaden

av Pågatågs- och mötesstationer.

Dubbelspårsutbyggnaden Helsingborg Kävlinge

(ca 40 km) har under år 1998 fortsatt som

planerat. Den sista etappen, i Lunds tätort, av

dubbelspårsutbyggnaden Kävlinge[REDACTED_EFTERNAMN] har

försenats på grund av att detaljplanen

överklagats. På delen Kungsbacka Varberg

färdigställdes under året dubbelspårs etappen

Nordvära Värö och Tångaberg Varberg, medan

dubbelspårsetappen Löfta Nordvära påbörjades.

Enligt stomnätsplanen skulle

dubbelspårsutbyggnaden förbi Falkenberg

(Breås Heberg) påbörjats under år 1998.

Utbyggnaden har senarelagts till år 1999 till följd

av vissa återstående tillståndsfrågor.

Kust till kustbanan

Under året har två projekt påbörjats, dels

installation av fjärrblockering Borås Värnamo,

dels ombyggnad av Nybro bangård. Installation

av fjärrblockering på sträckan Alvesta

Emmaboda har under år 1998 avbrutits på grund

av en kraftig kostnadsökning. Efter en översyn

av projektets innehåll och kostnader kommer

förnyad prövning av Banverket att ske.

Ostkustbanan

Under år 1998 har efterarbeten genomförts efter

utbyggnaden till fyra spår mellan Ulriksdal och

Rosersberg. Under året har spårupprustning och

kapacitetshöjning på sträckan Vallstanäs

Märsta Rosendal slutförts. Under året har

smärre kvarstående arbeten genomförts på

dubbelspårsetappen Skyttorp Örbyhus och

Skärpan Tierp. På sträckan Tierp Älvkarleby

har miljöskyddsåtgärder genomförts under året.

Dalabanan

Plankorsningsåtgärder och signalanpassning för

högre hastigheter har pågått under året och

beräknas bli slutförda under år 1999.

Stambanan genom Övre Norrland

I huvudsak har investeringar på stråken påbörjats

enligt stomnätsplanen. Det gäller bland annat

hastighetshöjande åtgärder, upprustningar,

mindre kapacitetshöjande åtgärder samt

plankorsningsåtgärder.

Norra stambanan

På stråket pågår utbyggnad till dubbelspår mellan

Hedsjön och Holmsveden som är en del av

sträckan Ockelbo Kilafors. Projektet byggs i

snabbare takt än tidigare planerats. I övrigt pågår

arbete med ökad plankorsningssäkerhet.

Godsstråket genom Bergslagen

En omfattande ombyggnad av bangården i

Örebro pågår, med målet att skapa ett attraktivt

resecentrum. Utbyggnaden till dubbelspår

påbörjades under året mellan Degerön och

Stenstorp, ca 10 km norr om Motala.

Bergslagsbanan

Under året färdigställdes huvuddelen av en ny

utfart från Borlänge bangård.

Norge/Vänernbanan

Ombyggnaden av Trollhättans bangård har

under året påbörjats. Ställverksbyte och

byggande av plattformstunnel har slutförts under

året. Dubbelspårsutbyggnaden Trollhättan

Öxnered har inte inletts som planerats.

Plankorsningsåtgärder har dock genomförts i

något större omfattning än planerat.

Värmlandsbanan, Jönköpingsbanan och

Älvsborgsbanan

Plankorsningsåtgärder har genomförts i måttligt

omfattning på alla tre stråken. Under året har ett

spårbyte mellan Uddevalla och Öxnered

genomförts.

Skånebanan och Godsstråket genom Skåne

Ombyggnaden av bangården i Kristianstad har

genomförts enligt planen. Installation av

fjärrblockering mellan Hässleholm och

Kristianstad har påbörjats, något försenat. Två

planerade mötesstationer på samma delsträcka

börjar byggas under år 1999. Ett program för

utbyggnad av ersättningsvägar längs Godsstråket

genom Skåne har påbörjats och gjort det möjligt

för Banverket att stänga vissa plankorsningar.

Mälarbanan, Svealandsbanan, Sala Oxelösund

och Nynäsbanan

Det mycket komplicerade bygget mellan Kallhäll

och Kungsängen över Stäksön påbörjades under

år 1998 och fortgår planenligt. Utbyggnad till

dubbelspår genom Grillby samt Kungsängen och

Bålsta pågår. Programmet för förbättring av

säkerheten i plankorsningar på sträckan Sala

Flen Oxelösund har i stort följt planen.

Mittbanan, Malmbanan och Haparandabanan

Installation av fjärrblockering mellan Storflon

och Storlien har startats enligt planen, men

färdigställandet beräknas bli försenat till juni år

2000. Spårbytet på samma sträcka har påbörjats

och genomförs som planerats. På Malmbanan

har arbeten för att öka den största tillåtna

axellasten till 30 ton påbörjats på det södra

omloppet Gällivare Luleå. Ombyggnaden av

Kiruna bangård har också påbörjats enligt

planen.

Stockholm, Malmö och rangerbangårdar

En omfattande modernisering av

rangerbangården i Hallsberg har påbörjats. Ett

nytt signalställverk har installerats på Malmö

godsbangård till lägre kostnad än beräknat.

Övrigt

För att möjliggöra intercitytrafik Köpenhamn

Ystad innan den i Citytunnelprojektet ingående

 shunten byggs ut, genomförs under år 1999

signalanpassning av bangården i Fosieby.

Intercitytåget kommer att vända färdriktning i

Fosieby. När shunten färdigställs blir

tågvändning inte längre nödvändig och restiden

Köpenhamn Ystad minskar. Med hjälp av

tidtabellsanpassning och signalanpassningen i

Fosieby kommer det att vara möjligt att uppta

intercitytrafik Köpenhamn Ystad efter det att

Öresundsförbindelsen öppnats.

Banverket har under våren 1999 medverkat i

en förstudie angående järnvägsanslutning till

Sturups flygplats. Förstudien kompletteras för

närvarande med en studie av de

kapacitetsproblem som den tillkommande

trafiken till Sturups flygplats förorsakat i

järnvägssystemet i regionen. Föreliggande

förstudie indikerar att projektet inte är

samhällsekonomiskt lönsamt.

Arbetet med att uppgradera till STAX 25 ton i

relationen Bergslagen Göteborg pågår. Åtgärder

för STAX 25 ton och en ny lastprofil har således

börjat planenligt. Tyngdpunkten under år 1998

har legat på utredningsarbete och projektering.

Genomförandet fortsätter de kommande åren.

Investeringar enligt länsplaner för

transportinfrastruktur

Banverket skall inom ramen för anvisade medel

genomföra investeringar och

förbättringsåtgärder på det statliga järnvägsnätet

i enlighet med länsplaner för regional

transportinfrastruktur. Banverkets

genomförande av länsplanerna för regional

transportinfrastruktur skall ske på ett sådant sätt

att en lika stor andel av respektive länsplan är

genomförd efter en fyraårsperiod (vid utgången

av år 2001).

Genomförandet av länsplanerna mäts dels

genom jämförelse mellan antal genomförda eller

påbörjade objekt under året och antalet objekt i

planerna, dels genom jämförelse av

kostnadsutfall under året och kostnader enligt

planen. Samtliga länsstyrelser har fastställt nya

regionala planer för transportinfrastrukturen för

perioden 1998 2007.

Tabell 14.27 Uppföljning av investeringsobjekt enligt

länsplaner

Miljoner kronor

Objekt i

plan

Genom-

förda/på-

började

Belopp i

plan

För-

brukade

medel

Stockholms län

1

1

3

0

Uppsala län

0

0

0

0

Södermanlands län

1

0

2

0

Östergötlands län

6

5

36

22

Jönköpings län

4

4

29

30

Kronobergs län

1

0

7

0

Kalmar län

3

1

16

0

Blekinge län

0

0

0

0

Skåne län

4

3

35

24

Hallands län

3

3

4

7

Västra Götalands län

8

9

74

156

Värmlands län

7

3

17

15

Örebro län

2

0

3

0

Västmanlands län

1

0

1

0

Dalarnas län

6

4

21

19

Gävleborgs län

3

1

7

0

Västernorrlands län

13

4

40

43

Jämtlands län

3

2

2

0

Västerbottens län

6

6

30

31

Norrbottens län

5

2

18

3

Summa

345

350

Södermanlands, Östergötlands, Kronobergs,

Skånes, Dalarnas, Gävleborgs och Jämtlands län

Avvikelsen förklaras av att bullerskyddsåtgärder

ej påbörjats enligt planen.

Kalmar län

Avvikelsen förklaras av att rälsbyte Kalmar

Berga och makadamisering Sandbäckshult

Kalmar inte genomförts enligt plan.

Västra Götalands län

Utöver objekten i planen för år 1998 har

spårbyte Svenshögen Uddevalla på Bohusbanan

tidigarelagts från år 2000 i samråd med

länsstyrelsen.

Örebro län

De två mindre objekten som enligt planen skulle

genomföras under år 1998 kommer att

genomföras under år 1999.

Västernorrlands län

Det stora antalet objekt i planen förklaras av att

flera objekt i länets plan ej specificerats årsvis.

Jämförelsen är därför inte helt korrekt. Den höga

förbrukningen av investeringsmedel beror på

kostnadsökningar för upprustningen av

Ådalsbanan.

Norrbottens län

Avvikelsen förklaras av att en järnvägshållplats

vid Sunderby sjukhus och ett mindre projekt på

Kalixbanan inte påbörjats under år 1998.

Objektet Sunderby sjukhus skall genomföras

under år 1999.

Möjligheterna att genomföra de investeringar

som prioriterats i de regionala planerna för år

1998 har begränsats till följd av att planerna

fastställdes sent under våren 1998. De regionala

planerna för Blekinge och Kronoberg

överklagades också, vilket innebar att

fastställandet ytterligare försenades för dessa län.

Genomförandet av bullerskyddsåtgärder har

under år 1998 inte följt planerna. I många planer

har medlen för bland annat bullerskyddsåtgärder

inte fördelats årsvis, utan redovisats som en

samlad volym som skall genomföras under

perioden 1998 2002. Därför är redovisningen i

tabellen missvisande. Banverket arbetar för

närvarande med en övergripande plan för hur

investeringar i länsplanerna skall genomföras

under åren 2000 2002. Verksamhetsmålet att lika

stor andel av alla planer skall vara genomförda

vid utgången av år 2001 ligger som grund för den

övergripande planen.

Botniabanan

Den nuvarande stambanan byggdes på 1800-talet

och är enkelspårig. Förutom dess låga standard

har den ett ogynnsamt läge och den är hårt

belastad av tung godstrafik. Den planerade

Botniabanan mellan Kramfors och Umeå blir

190 km lång och kommer att tillsammans med

den nuvarande stambanan bilda funktionen av ett

dubbelspår. Därmed kan en effektiv godstrafik

läggas upp med godstrafik norrut på stambanan

och både persontrafik och snabba södergående

godståg på den nya Botniabanan. Botniabanan

kommer att tillåtlighetsprövas av regeringen

enligt den nya miljöbalken. Den första etappen

mellan Örnsköldsvik och Husum prövas enligt

den äldre lagstiftningen. Första etappen

påbörjades år 1999. Hela Botniabanan beräknas

vara klar för trafik år 2006. Staten äger 91 % av

aktierna i Botniabanan AB och kommunerna

Kramfors, Örnsköldsvik, Nordmaling och

Umeå äger 2,25 % vardera. Bolagets verksamhet

regleras i huvudavtal som träffats mellan staten,

ovannämnda kommuner samt Västernorrland

och Västerbottens läns landsting.

Upptagna lån inom Banverket

Riksdagen har begärt redovisning av i vilken

utsträckning som statsbudgeten är intecknad för

att betala framtida räntor och amorteringar på

lån m.m.

Verksamhetsgrenen banhållning inom

Banverket belastas med räntekostnader om 452

miljoner kronor år 2000 för de investeringar i

eldriftsanläggningar, anläggningar inom Stock

holmsområdet (SL-paketet) samt

Grödingebanan som finansierats med lån.

Räntebelastningen avser såväl pågående

investeringar som oavskrivet värde av

färdigställda anläggningar. Räntekostnaden har

ökat något från föregående år trots en sänkt

räntenivå beroende på den fortsatta

investeringen i tele- och eldriftsanläggningar.

Projekteringskostnader för

järnvägsanläggningar redovisas som tillgång om

det är sannolikt att anläggningen skall

produceras. Även större utredningar kan

tillgångsredovisas under förutsättning att

projektet är särskilt urskiljbara. Pågående

projektering är i bokslut år 1998

tillgångsredovisat med 662 miljoner kronor.

Kapi talbindningen för projekteringslagret

finansieras med lån i Riksgäldskontoret. Några

större pågående projekteringar är:

Tabell 14.28 Anslagsbehov för räntor, amorteringar m.m. för lånefinansierade

projekt

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

2007

Elinvesteringar

381

402

434

454

472

499

523

543

561

Teleinvesteringar

115

135

149

162

173

189

206

218

227

SL-investeringar och

Grödingebanan

216

211

202

186

170

166

160

153

146

Villkorslån, Arlanda

63

63

63

63

63

62

62

62

62

Botniabanan

0

0

0

42

83

83

83

525

525

Totalt

775

811

848

907

961

999

1 034

1 501

1 521

Regeringens överväganden

Banverket har möjlighet att ta lån i

Riksgäldskontoret för finansiering av

investeringar i eldriftsanläggningar, de s.k. SL-

investeringarna, produktions- och

telenätsutrustningar, rörelsekapital och

finansiering av omsättningstillgångar. För år

2000 föreslår regeringen en låneram för dessa

ändamål uppgående till 8 410 miljoner kronor.

Tabell 14.29 Lån

Miljoner kronor

Årsredovisning

Prognos

1999

Förslag

2000

Beräknad

2001

Beräknad

2002

Beräknat

2003

Riksgäldslån

Upplåning

569

691

750

750

750

750

Amortering

219

376

390

423

456

493

Utnyttjad låneram

7 735

Låneram i Riksgäldskontoret

7 735

8 050

8 410

8 737

9 031

9 288

Övriga lån

Botniabanan (statsgaranti)

250

600

1 500

1 850

1 950

Citytunneln

0

50

100

300

400

Summa Övriga lån

250

650

1 600

2 150

2 350

Banverkets forskning och utveckling

Banverkets sektorsansvar innebär bl.a. att

Banverket skall verka för att tillämpad

samhällsmotiverad forskning och utveckling

inom järnvägstransportsystemet planeras,

initieras och genomförs. Banverket skall också se

till att forskningsresultaten dokumenteras,

utvärderas och sprids. Under år 1998 har

rutinerna för hantering av interna och externa

förslag till forsknings- och

utvecklingsverksamheten förändrats. Möjligheter

för externa forskningsprojekt att söka anslag har

formaliserats. För år 1998 uppgick

verksamhetsvolymen inom detta område till ca

55 miljoner kronor, jämfört med 51 miljoner

kronor år 1997. Banverket är en av de aktörer

med FoU-verksamhet som granskas i en

pågående utredning om hur

Näringsdepartementets myndigheter bättre kan

organiseras med hänsyn till deras bidrag till

innovationssystemet och därmed till

samhällsutveckling och tillväxt.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har i revisionsrapport

för Banverkets styrelse tagit upp flera brister

rörande ledningens förvaltning och rapportering

till regeringen. RRV:s iakttagelser avser

överskridande av kredit avseende anslagsposter,

bristande efterkalkyler, ofullständig

särredovisning av kostnaderna för extern

försäljning och omorganisationens effekter på

rutiner och styrning. Regeringen ser allvarligt på

den kritik som framförs i RRV:s

revisionsrapport samt den låga standard detta

bidragit till i EA-klassificeringen. RRV:s kritik

mot Banverket har också bidragit till att

Banverket tilldelats klassificeringen Ej

tillfredsställande (CB) i ESV:s årliga

ekonomiadministrativa värdering. Regeringen

har tagit upp problemen i mål- och

resultatdialogen med myndigheten och

Banverket avser att förbättra sina rutiner

framöver.

Regeringen har i ändring av regleringsbrevet

för Banverket förtydligat hur Banverket får

disponera anslagskrediten på olika anslagsposter.

Regeringens slutsatser med anledning av utfallet

år 1998

Regeringen konstaterar att Banverkets

verksamhet under år 1998 bidragit till de

trafikpolitiska målen. Banverket arbetar vidare

med de mål som inte uppnåtts; driftsstörningar

samt mätmetoder och fullständighet när det

gäller produktivitet och efterkalkyler. I

Banverkets regleringsbrev anges att

produktiviteten skall öka med minst två

procentenheter under år 1998. Efter

omorganisationen till sju produktionsdistrikt har

de uppgifter man fått för de olika prestationerna

inte kunnat läggas till grund för tillförlitliga

produktivitetsmätningar. Banverket har därför

fått ett tilläggsuppdrag att till den 1 november

1999 redovisa produktivitet enligt de krav som

framgick i regleringsbrevet för år 1998.

A3 Banverket: Sektorsuppgifter

Tabell 14.30 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

776 747

Anslags-

sparande

124 122

1999

Anslag

786 593

Utgifts-

prognos

808 000

2000

Förslag

934 883

2001

Beräknat

949 538

1

2002

Beräknat

965 917

2

1Motsvarar 934 883 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2Motsvarar 934 883 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Anslaget finansierar Banverkets kostnader för

övergripande sektorsinsatser, järnvägsmuséet i

Ängelholm, försvarsuppgifter, forskning och

utveckling, bidrag till Inlandsbanan, övrig

utveckling, stöd och expertfunktioner,

Tågtrafikledningen och Järnvägsinspektionen.

Från anslaget har 2 028 000 kronor överförts till

UO 18 länsstyrelser till länsstyrelsernas arbete

med de långsiktiga planerna.

Anslagssparandet för anslaget uppgick vid

utgången av år 1998 till 124 122 000 kronor.

Huvuddelen av anslagssparandet hänför sig till

Tågtrafikledningen och förseningar med

utbyggnad av fjärrblockering. För innevarande

budgetår pekar prognosen på ett överskridande

av anslaget med drygt 21 miljoner kronor.

Regeringen föreslår ett ramanslag för

sektorsuppgifter som uppgår till 934 883 000

kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Från och med budgetåret 1997 har Banverket ett

s.k. sektorsansvar inom järnvägssystemet (prop.

1996/97:1, bet. 1996/97:TU1, rskr.

1996/97:115). Detta ansvar medför ett utökat

ansvar för järnvägssystemet. Trafikledning och

banfördelning är resurskrävande verksamheter.

Det är angeläget att Banverket genomför

åtgärder i syfte att effektivisera dessa. Ett

exempel på sådana åtgärder är införandet av

fjärrblockering (FJB). Fjärrblockering innebär

att stationer och signaler styrs från en

tågledningscentral vilket ökar kapaciteten

samtidigt som mindre resurser åtgår jämfört med

när styrningen sker lokalt från varje station.

Enligt Godstransportdelegationen finns en

viss oklarhet när det gäller det övergripande

ansvaret för kombinerade transporter.

Regeringen anser att Banverket framöver skall

under sin sektorsroll ha övergripande ansvar för

kombinerade transporter.

Slutsatser

Kombitrafik omfattar definitionsmässigt mer än

ett transportsätt. Eftersom utvecklingen av

effektiva kombinerade transporter i de flesta fall

kräver infrastruktur vid eller i anslutning till

järnväg är Banverket lämplig sektorsmyndighet

att i samverkan med övriga trafikverk ha det

övergripande ansvaret för utvecklingen inom

detta område. Detta ansvar innebär inte ett

utökat kostnadsansvar för Banverket.

Järnvägsinspektionen skall lösa sin uppgift

främst genom att ställa krav på och granska

verksamhetsutövarnas internkontroll.

Järnvägsinspektionen skall även följa och

engagera sig i det europeiska

standardiseringsarbetet inom spårtrafikområdet.

Detta engagemang förbättrar

Järnvägsinspektionens möjligheter att engagera

tillverkarna i säkerhetsarbetet.

Banverket skall arbeta med att effektivisera sin

administration.

Tabell 14.31 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

786 593

Teknisk justering

144 799

Ändrad resurstilldelning

-2 028

Pris- och löneomräkning

5 519

Summa

934 883

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringen. Anslaget har tillförts

144 799 000 kronor.

A4 Banverket: Banhållning

Tabell 14.32 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

7 595 939

Anslags-

sparande

-80 038

1999

Anslag

6 689 600

Utgifts-

prognos

7 148 000

2000

Förslag

6 279 322

2001

Beräknat

6 572 637

1

2002

Beräknat

6 688 785

2

1Motsvarar 6 467 834 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2Motsvarar 6 467 834 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Från anslaget finansieras ny- och

återinvesteringar, investeringar i stomjärnvägar

som är betingade av regional trafik samt drift-

och under hållsåtgärder. Vidare finansieras från

anslaget avskrivningskostnader för

eldriftsanläggningar samt statens andel av

kapitalkostnaderna för lån avseende vissa

investeringar i Stockholmsområdet enligt

överenskommelse år 1983 mellan SJ, Stockholms

läns landsting och staten. Från anslaget

finansieras även investeringar i länsjärnvägar,

Inlandsbanan samt ersättning för användande av

järnvägen på Öresundsförbindelsen.

Förra årets utfall på anslaget var -80 038 000

kronor. Utgiftsprognosen för år 1999 visar på ett

överskridande av anslaget med 458 400 000

kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Banverket har uppfyllt de flesta målen för

verksamhetsåret 1998. I regleringsbrevet för år

1998 står att Banverket skall inom ramen för

anvisade medel genomföra investeringar och

förbättringsåtgärder på det statliga järnvägsnätet

i enlighet med stomnätsplanen och länsplaner för

regional transportinfrastruktur. Banverkets

genomförande av länsplanerna för regional

transportinfrastruktur skall ske på ett sådant sätt

att en lika stor andel av respektive länsplan är

genomförd efter en fyraårsperiod. En avvikelse

mellan stomnätsplan och faktiskt genomförda

åtgärder under år 1998 föreligger när det gäller

investeringar på Västkustbanan. Banverket har

ett mål som anger att den genomsnittliga

skyltade hastigheten för snabbaste tågtyp på

stomnätet inklusive Malmbanan skall öka med

1 % under år 1998, hastigheten ökade med

knappt 3 % under året. Banverket har även som

mål att antalet skadade och dödade i

plankorsningsolyckor samt antalet

plankorsningsolyckor på statens

spåranläggningar skall minska under år 1998

mätt med ett femårigt medelvärde. Under år

1998 har 25 plankorsningsolyckor inträffat, det

lägsta antalet sedan statistik började föras. Detta

gäller även antalet dödade som uppgick till sju

personer under år 1998. Antalet

plankorsningsolyckor har jämfört med

föregående femårsperiod minskat med 10 %.

Regeringen föreslår ett ramanslag för

investeringar samt drift och underhåll av statliga

järnvägar uppgående till 6 279 322 000 kronor.

Slutsatser

Regeringen anser att det är viktigt att Banverket

upprätthåller en god drift och underhållsstandard

på de befintliga banorna så att driftsstörningarna

minskar. En god drift och underhållsstandard ger

tidsvinster för resenärer och minskar framtida

reinvesteringsbehov. Banverket skall även se över

kostnaderna för drift, underhåll och

nyinvesteringar för att främja effektiviteten samt

pröva nya alternativa banhållningsmetoder.

Nivån på de långsiktigt beslutade

stomnätsplanerna ligger fast för planperioden.

Tabell 14.33 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

6 689 600

Pris- och löneomräkning

-92 962

Ändrad resurstilldelning

-317 316

Summa

6 279 322

Utgångspunkten för hur medlen under anslaget

Banhållning för år 2000 skall användas är främst

riksdagens beslut i regeringens ekonomiska

vårproposition år 1999 (prop. 1998/99:100) samt

transportpolitik för en hållbar utveckling (prop.

1997/98:56).

Av de ovan anförda prioriteringarna följer i

nedanstående tabell regeringens bedömning av

hur anslaget Banhållning skall fördelas på

följande anslagsposter. Regeringen bedömer att

anslagsnivån under åren 2001 och 2002 behöver

ökas i ramen för utgiftsområde 22 jämfört med

anslagsnivån år 2000.

Tabell 14.34 Anslagsposter

Miljoner kronor

Planer/

år

1999

2000

2001

2002

Drift och

underhåll av

statliga

järnvägar

2 700

2 500

2 500

2 500

2 500

Investeringar i

stomjärnvägar

3 600

3 0151

2 6181

2 875

2 932

Regionala

järnvägsin-

vesteringar

357

400

350

350

350

Kostnader för

lån avseende

järnvägsin-

vesteringar

775

811

848

907

Därav i planer

6 657

5 915

5 468

5 725

5 782

Summa

6 690

6 279

6 573

6 689

1Angivet belopp är föreslaget anslag. Vid jämförelse med planer per år skall

anslagsbeloppet

ökas med bidraget till Årstabron med 400 miljoner kronor som Stockholms läns

landsting

bidrar med.

Regeringen anser att det är prioriterat att

upprätthålla en rimlig nivå på vidmakthållande av

banan. Regeringen avser därför att tilldela

anslagsposten drift och underhåll av statliga

järnvägar 2 500 miljoner kronor per år.

Medelsnivån på anslagsposten investeringar i

stomjärnvägar medför en viss tidsförskjutning

mot plan.

A5 Från EG-budgeten finansierade

stöd till Transeuropeiska nätverk

(TEN)

Tabell 14.35 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

152 639

Anslags-

sparande

130 258

1999

Anslag

200 000

Utgifts-

prognos

165 000

2000

Förslag

200 000

2001

Beräknat

200 000

1

2002

Beräknat

200 000

2

1Motsvarar 196 089 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2Motsvarar 196 089 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Sveriges medlemskap i EU innebär bl.a.

möjligheten för Sverige att ansöka om

gemenskapens finansiella stöd för projekt av

gemensamt intresse på området för

transeuropeiska nät för infrastrukturerna inom

transport- och telekommunikationer. Anslaget

bekostar utbetalning av finansiellt stöd från

Europeiska gemenskapen till svenska projekt på

området för transeuropeiska nät (TEN) för

infrastrukturerna inom transport och

telekommunikation.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Storleken på anslaget har beräknats utifrån en

bedömning av det finansiella stödet till svenska

TEN-projekt under år 2000. Finansiellt stöd har

hittills beviljats för bl.a. följande svenska projekt;

Öresundsförbindelsen, väg- och järnvägsprojekt

inom den Nordiska triangeln samt för vissa

investeringar inom sjöfartens och luftfartens

infrastruktur.

Under år 1999 har stöd beviljats för

- Europaväg E 6 Lerbo Torp, del av bron

över Sunninge sund.

- E 18 Örebro Arboga.

- Undersökningar och detaljerad teknisk

design för konstruktion av en

järnvägstunnel under Malmös stadskärna.

- Byggande av de svenska landanslutningarna

till Öresundsbron.

- Studier för projekt BANA 3 Stockholm-

Arlanda flygplats 1999.

- Effektiv kontroll av obeledsagade enheter

vid hamnarna i Trelleborg, Travemünde och

Rostock.

Gemenskapens stöd inbetalas på inkomsttitel i

statsbudgeten.

A6 Nationellt investeringsprogram

för infrastrukturutveckling

Tabell 14.36 Utgift

Tusental kronor

1999

Anslag

1 650 000

Utgifts-

prognos

1 644 000

2000

Förslag

1 650 000

2001

Beräknat

0

2002

Beräknat

0

Anslaget bekostar återbetalningen av vissa

skulder och andra åtaganden staten har inom

ramen för de särskilda

storstadsöverenskommelserna i Stockholm och

Göteborg samt bidrag till Inlandsbanan.

Regeringens överväganden

Riksdagen har under våren 1998 bl.a. godkänt

finansieringslösningen för Södra länken och

Årstabron samt godkänt att återbetalning av

redan upptagna lån skall ske med anslag på

statsbudgeten (prop. 1997/98:123, bet.

1997/98:TU5, rskr. 1997/98:213). Riksdagen

instämde i regeringens bedömning att

Vägverkets lån för projekt i

Dennisöverenskommelsen skyndsamt bör

betalas tillbaka. Staten skall också ersätta Nacka,

Stockholms, Solna och Sundbybergs kommuner

samt Stockholms läns landsting för nedlagda

kostnader för vissa väganknutna

miljöinvesteringar. Av anslaget kommer 1 100

miljoner kronor att användas för att återbetala

skulder och andra åtaganden som staten har till

följd av det avbrutna genomförandet av

Dennisöverenskommelsen.

Riksdagen har vidare godkänt en förändrad

överenskommelse för Göteborgsregionen.

(prop. 1997/98:150, bet. 1997/98:FiU127, rskr.

1997/98:310). För återbetalning av lån m.m. i

Göteborgsregionen föreslås 500 miljoner kronor

att användas. Resterande 50 miljoner kronor

föreslås att nyttjas för Inlandsbanan.

För den tidigare

Göteborgsöverenskommelsen har de berörda

kommunerna genom Länsstyrelsen i Göteborgs

och Bohus län den 3 oktober 1994 redovisat det

uppdrag regeringen den 20 januari 1994 gav dem

med stöd av 6 kap. 2 lagen (1987:12) om

hushållning med naturresurser m.m. (NRL). Av

uppdraget framgår att kommunerna skall visa

hur de i sin planering enligt plan- och bygglagen

(1987:10) avser att tillgodose intressen som rör

hushållningen med naturresurser i de områden

som berörs av överenskommelsen. I sin

redovisning bedömer länsstyrelsen att berörda

riksintressen kan tillgodoses under förutsättning

att den fortsatta planeringen bedrivs med stor

hänsyn till hushållningsintressena. Vidare

redovisas Göteborgsregionens

miljökonsekvensbeskrivning av

överenskommelsen som godkänts av de berörda

kommunerna. Länsstyrelsens redovisning av

uppdraget har remitterats.

15 Sjö- och luftfart

15.1 Omfattning

Utgiftsområdet omfattar Sjöfartsverkets,

Handelsflottans kultur- och fritidsråds,

Luftfartsverkets och Statens haverikommissions

verksamhetsområden. Vidare omfattas bidrag till

sjöfarten för att skapa långsiktighet och rimliga

konkurrensvillkor för den svenska

handelssjöfarten samt stöd till kommunala

flygplatser.

Sjöfartsverket har till uppgift att se till att

sjöfart kan bedrivas året runt i svenska farvatten

och på samtliga svenska hamnar av betydelse

under säkra, miljöanpassade och effektiva

former. Handelsflottans kultur- och fritidsråd

har i uppdrag att tillhandahålla sjöfolk ett

attraktivt fritids- och kulturliv.

Luftfartsverket har i uppdrag att skapa

förutsättningar för ett säkert, effektivt och

miljöanpassat flyg som kan tillgodose

människors och näringslivets behov av resor och

godstransporter, bl.a. genom att tillhandahålla,

driva och utveckla statens flygtrafiktjänst och

flygplatser.

Antalet anställda inom verksamhetsområdet

för år 1998 uppgick till ca 5 010 personer.

15.2 Utgiftsutveckling

Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

19992

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

1 099,3

817,6

837,4

633,7

633,7

633,7

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2Inklusive anslaget B2 Transportstöd till Gotland.

Versamhetsutfall och ekonomiskt utfall

- Sjöfartsverkets resultat år 1998 före

skattemotsvarighet var 230,8 miljoner

kronor, en förbättring med 210 miljoner

kronor jämfört med föregående år.

Budgeterat motsvarande resultat för år 1999

är -70 miljoner kronor. För år 1998

inlevereras 120 miljoner kronor till staten.

Regeringen konstaterar att Sjöfartsverket

för år 1998 inte uppfyllt soliditetsmålet.

Detta beror dock på beslut om extra

inleveranser från regeringen. Sjöfartsverkets

verksamhet har till stor del präglats av

arbetet med att förbättra sjösäkerheten och

att miljöanpassa sjöfarten.

- Luftfartsverkskoncernens resultat år 1998

efter finansiella poster var 606 miljoner

kronor, en förbättring med 245 miljoner

kronor jämfört med föregående år. Bedömt

motsvarande resultat för år 1999 är 700

miljoner kronor. För år 1998 inlevereras

129 miljoner kronor till staten. Regeringen

konstaterar att Luftfartsverket uppfyllt

uppställda mål avseende utdelning och

soliditet. Även räntabilitetsmålet är

uppfyllt. Verksamhetsmålen för säkerhet

och luftfartspolitik kan anses uppfyllda i

huvudsak.

Förändringar

- Näringsdepartementet ser över

Sjöfartsverkets verksamhetsstruktur i syfte

att kunna identifiera eventuella mål- och

rollkonflikter inom organisationen och

förbättra effektiviteten samt underlaget för

statsmakternas styrning. Även

Handelsflottans kultur- och fritidsråd ingår

i översynen.

- Näringsdepartementet ser över LFV:s

verksamhetsstruktur. Översynens förslag

skall syfta till att minska eventuella

rollkonflikter, renodla

verksamhetsstrukturen, utveckla

verksamheten och därmed öka

effektiviteten i luftfartssektorn.

Prioriteringar för år 2000

- Sjösäkerhets- och miljöfrågorna ges fortsatt

hög prioritet. Arbetet inom EU och det

internationella arbetet, företrädesvis inom

sjöfartsorganisationen International

Maritime Organization, IMO, är för dessa

frågor av särskild betydelse. Även inom

flyget ges säkerhets- och miljöfrågor

fortsatt hög prioritet. Arbetet sker bl.a.

inom EU och ICAO(International Civil

Aviation Organization).

Resultatbedömning

De av statsmakterna fastlagda övergripande

målen samt verksamhetsmålen inom

verksamhetsområdet har i allt väsentligt

uppfyllts. Regeringen konstaterar att

Sjöfartsverket jämfört med i regleringsbrevet för

år 1998 uppställda mål har uppfyllt

utdelningskravet och räntabilitetsmålet.

Regeringen konstaterar vidare att soliditetsmålet

på 50 % inte uppfyllts. Soliditeten uppgick till

45,6 %. Detta beror dock på beslut om extra

inleveranser från regeringen.

Regeringen konstaterar att Luftfartsverket

jämfört med i regleringsbrevet för år 1998

uppställda mål har uppfyllt räntabilitetsmålet,

soliditetsmålet och utdelningskravet.

Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverkets revisionsberättelse för

Sjöfartsverket innehåller en invändning.

Invändningen avser att underskriven

årsredovisning inte har upprättats förrän den 22

mars 1999. (Enligt 20 § förordningen (1996:882)

om myndigheters årsredovisningar m.m. skall

den underskrivna årsredovisningen avseende det

senast avslutade räkenskapsåret, senast den 15

mars lämnas till RRV för granskning.)

Övriga myndigheter under

verksamhetsområdet har inte fått några

anmärkningar.

15.3 Sjöfart

Sjöfartsmarknaden

Sveriges geografiska läge och vårt stora beroende

av utrikeshandeln ger sjöfarten en viktig roll i det

svenska transportsystemet. Den sjöledes

transporterade utrikes godsvolymen uppgick till

133,6 miljoner ton år 1998 (131,6 miljoner ton

för år 1997). Även för transporterna inom

Sverige är sjöfarten av stor betydelse. Nästan

40 % av det totala inrikes transportarbetet utgörs

av sjötransporter.

Färjetrafiken är den sektor inom sjöfarten

som under senare år utvecklats starkast. Cirka 33

miljoner ton lastbils- och järnvägsgods

transporterades år 1998 med färjor. Det totala

antalet passagerare till Sverige ökade med

440 000 till 19,6 miljoner.

Den svenska handelsflottan minskade under

år 1998 med sex fartyg. Vid årets utgång var

antalet fartyg 412. Den negativa utvecklingen

kan nu förväntas upphöra och en viss inflaggning

är möjlig efter riksdagens beslut att höja

rederistödet och den överenskommelse om

tillfällig anställning av utländsk personal som

parterna på arbetsmarknaden träffat.

Sjöfartsverket

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Sjöfartsverkets resultat år 1998 före

skattemotsvarighet var 230,8 miljoner kronor, en

förbättring med 210 miljoner kronor jämfört

med föregående år. Budgeterat motsvarande

resultat för år 1999 är -70 miljoner kronor. För år

1998 inlevereras 120 miljoner kronor till staten.

Regeringen konstaterar att Sjöfartsverket för år

1998 inte helt uppfyllt soliditetsmålet. Soliditeten

uppgick till 45,6 %. Detta beror dock på beslut

om extra inleveranser från regeringen.

Sjöfartsverkets verksamhet har till stor del

präglats av arbetet med att förbättra

sjösäkerheten och miljöanpassa sjöfarten.

Större förändringar

Sjöfartsverkets verksamhetsstruktur ses över i

syfte att identifiera eventuella mål- och

rollkonflikter inom organisationen och förbättra

effektiviteten samt underlaget för statsmakternas

styrning. Även Handelsflottans kultur- och

fritidsråd ingår i översynen.

Mål

- Det övergripande målet för Sjöfartsverket

föreslås ligga fast .

- Målet för räntabilitet på eget kapital föreslås

ligga fast på nuvarande nivå, 7 %.

- Utdelningskravet, en tredjedel av resultat

efter skattemotsvarighet, föreslås

oförändrat.

- Det långsiktiga målet för soliditeten bör

ligga kvar på nuvarande nivå, lägst 30 %.

- Prisrestriktionen föreslås ligga fast.

Farledsavgifterna får öka med högst

nettoprisindex, räknat från och med år

1995.

Prioriteringar

Sjösäkerhets- och miljöfrågorna ges fortsatt hög

prioritet. Arbetet inom EU och det

internationella arbetet, företrädesvis inom FN:s

sjöfartsorganisation International Maritime

Organization, IMO, är för dessa frågor av

särskild betydelse.

En investeringsnivå på 432,1 miljoner kronor

föreslås för planperioden 2000 2002.

Investeringarna avser till stor del

återanskaffningar.

I ett gemensamt projekt med Göteborgs hamn

utreds tillgänglighets- och säkerhetshöjande

åtgärder för att säkerställa anlöp av större

containerfartyg och råoljetankers.

En oförändrad låneram på 110 miljoner

kronor föreslås.

15.3.1 Resultatbedömning och slutsatser

Sjöfartsverket redovisade för år 1998 ett resultat

före skattemotsvarighet på 230,8 miljoner

kronor, en förbättring med 210 miljoner kronor

jämfört med föregående år. Främsta anledningen

till resultatförbättringen är att de sociala

kostnaderna, i huvudsak pensionskostnaderna,

blev 161 miljoner kronor lägre än föregående år.

Investeringarna uppgick under år 1998 till 95,8

miljoner kronor.

Sjöfartsverkets arbete har präglats av arbete i

internationella organ med att öka sjösäkerheten

och att fortsätta miljöanpassa sjöfarten. Arbetet

bedrivs inom ramen för EU och IMO.

Regeringen konstaterar att Sjöfartsverket

uppfyllt uppställda mål avseende utdelning och

räntabilitet. Soliditetsmålet på 50 % har däremot

inte uppfyllts helt på grund av regeringsbeslut

om extra inleverans. Soliditeten blev 45,6 %,

målet för år 1998 var 50 %. Soliditetsmålet har

dock ändrats till lägst 30 % för år 1999.

15.3.2 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverkets revisionsberättelse

innehåller en invändning. Invändningen avser att

underskriven årsredovisning inte har upprättats

förrän den 22 mars 1999. Enligt förordningen

(1996:882) om myndigheters årsredovisningar

m.m. 20 § skall den underskrivna

årsredovisningen avseende det senast avslutade

räkenskapsåret, senast den 15 mars lämnas till

RRV för granskning. Årsredovisningen har i

övrigt upprättats i enlighet med förordningen

om myndigheters årsredovisning m.m.,

regleringsbrev och övriga beslut för

Sjöfartsverket. RRV bedömer årsredovisningen i

allt väsentligt rättvisande, varför RRV tillstyrker

att resultaträkningen och balansräkningen

fastställs. Regeringen har diskuterat

invändningen vid en mål- och resultatdialog med

Sjöfartsverket och erfar att verket har vidtagit

åtgärder för att förseningen inte skall upprepas.

15.3.3 Verksamhetens inriktning m.m.

Sjöfartsverkets treårsplan

Sjösäkerhet och miljö

Sjöfartsverket framhåller att frågan om

kvalitetskriterier för flaggstater kommer att

dominera det internationella sjösäkerhetsarbetet

den närmaste framtiden. Samarbetet har lett till

ett flertal säkerhetshöjande regler. Däremot har

inte alla flaggstater satt reglerna i kraft i sin

nationella lagstiftning och/eller organiserat en

tillräcklig tillsyn. Detta har uppmärksammats

inte bara inom IMO, utan även av EG

kommissionen och vissa viktiga sjöfartsnationer.

När det gäller tekniska sjösäkerhetsregler är

det internationella arbetet, med vissa undantag,

inne i ett förvaltande skede. Samma sak gäller de

mer operativa frågorna.

Sjöfartsverket har under senare år successivt

ökat sina resurser och insatser inom

miljöområdet. Verket har särskilt arbetat med

frågan om att införa ekonomiska styrmedel som

ett sätt att stimulera sjöfartens miljöanpassning.

Som en följd av detta infördes

miljödifferentierade sjöfartsavgifter år 1998.

Genomförandet av Östersjöstrategin, ett

åtgärdsprogram för att bl.a. skapa anordningar

för mottagning av fartygsgenererat avfall i

hamnarna runt Östersjön, fortsätter. En

grundläggande princip är att kostnaderna för att

använda mottagningsanordningar inte skall tas ut

genom särskilda avgifter, utan bör ingå i de

generella hamn-avgifterna.

Regeringens överväganden

Näringsdepartementet ser över Sjöfartsverkets

verksamhetsstruktur i syfte att kunna identifiera

eventuella mål- och rollkonflikter inom

organisationen och förbättra effektiviteten samt

underlaget för statsmakternas styrning. Särskilt

skall eventuella målkonflikter studeras utifrån de

affärsmässiga kraven på hur verksamheten skall

bedrivas och andra mål staten lagt fast för miljö-

regional-, närings- och transportpolitiken.

Regeringen fäster stor vikt vid det arbete

Sjöfartsverket bedriver på säkerhets- och

miljöområdet. Frågorna har hög prioritet inom

ramen för regeringens transportpolitik och det är

betydelsefullt att Sverige har en fortsatt aktiv roll

i det internationella samarbetet på dessa

områden.

Regeringen uppmärksammar den allt ökande

betydelsen av flaggstatsfrågorna. Vikten av att

prioritera frågan om flaggstatskontroll framhölls

också av regeringen i 1998 års transportpolitiska

proposition. Sverige kommer därför aktivt och

tillsammans med övriga EU länder att verka för

tillskapandet av internationella instrument som

ställer kvalitetskrav på flaggstaters

sjöfartsadministrationer.

Det är med tillfredsställelse regeringen noterar

att miljödifferentieringen av sjöfartsavgifterna

har gett ett gott resultat.

15.3.4 Ekonomiska mål och resurser

Sjöfartsverkets treårsplan

I Sjöfartsverkets treårsplan framgår att intäkterna

förväntas minska till följd av

miljödifferentierade farledsavgifter med ca 80

miljoner kronor till år 2002. En analys visar att

intäktsbortfallet från farledsavgifter efter det att

Öresundsbron öppnats för trafik blir ca 40

miljoner kronor. Volymerna i utrikes och inrikes

sjöfart beräknas öka med 2 % per år perioden

2000 2002. Sammantaget innebär antagandena

att intäkterna från farledsavgifterna i slutet av

perioden blir ca 90 miljoner kronor lägre än för

år 1998. Sjöfartsverket kan inte enbart genom

egna rationaliseringar kompensera detta

intäktsbortfall. Enligt Sjöfartsverket är det

angeläget med åtgärder från statsmakternas sida

som tydligt signalerar att man till någon del är

beredd att justera obalansen mellan kostnader

och anslag för fritidsbåtstrafiken (se avsnitt 5.6

B1 Ersättning för fritidsbåtsändamål m.m.).

Som nämndes av regeringen i förra årets

budgetproposition genomför Sjöfartsverket ett

rationaliseringsprogram. Sjöfartsverket räknar

med ett fortsatt rationaliseringsarbete fram till år

2002. För treårsperioden 2000 2002 blir

nettoeffekten av rationaliseringarna en besparing

på ca 40 miljoner kronor.

Treårsplanen, uppdaterad i augusti 1999,

innebär beräknade resultat efter finansiella poster

på 81 miljoner kronor, 43 miljoner kronor och -8

miljoner kronor för åren 2000 2002.

Sjöfartsverket föreslår ingen förändring av målet

för ränta-biliteten men påpekar att

miljödifferentieringen innebär vissa svårigheter

att bedöma hur resultatet påverkas. Anledningen

är att det i systemet finns inbyggt återbetalning

(restitution) för kväveoxidreducerande

investeringar. Nuvarande mål är att resultatet

efter skattemotsvarighet skall uppgå till 7 % av

eget kapital. I den ekonomiska planen beräknas

räntabiliteten till 6,4 %, 3,3 % och -0,8 % för

åren 2000 2002.

Sjöfartsverket har beträffande soliditeten

förordat att en sänkning bör göras på ett sätt

som är till gagn för Sjöfartsverket och

handelssjöfarten. Verket föreslår att detta i första

hand sker genom en upplösning av

resultatutjämningsfonden och motsvarande

nedskrivning av verkets anläggningstillgångar.

Sjöfartsverket föreslår ingen förändring av

nuvarande utdelningsmål som är en tredjedel av

resultatet efter skattemotsvarighet. Den totala

inleveransen (utdelning+skattemotsvarighet)

beräknas för år 1999 till 0 kronor och för

perioden 2000 2002 till 42,2, 22,2 respektive 0

miljoner kronor.

Sjöfartsverket föreslår ingen förändring av

nuvarande restriktion för prishöjningar som

innebär att avgifterna får höjas med högst

nettoprisindex. Sjöfartsverket konstaterar dock

att det miljödifferentierade avgiftssystemet kan

leda till minskade intäkter från farledsavgifterna.

Sjöfartsverket föreslår en investeringsnivå

under perioden 2000 2002 på sammanlagt 432,1

miljoner kronor. Investeringarna avser till stor

del återanskaffningar.

I ett gemensamt projekt med Göteborgs hamn

utreds tillgänglighets- och säkerhetshöjande

åtgärder för att säkerställa anlöp av större

containerfartyg och råoljetankers. Det finns två

farleder till hamnen, Torshamnsleden och

Böttöleden. Göteborgs hamn är den enda

hamnen i Norden med direktanlöpande

linjetrafik till avlägsna marknader, s.k. transocean

direktgående trafik. Utvecklingen inom den

transoceana linjesjöfarten går i riktning mot

ökade fartygsstorlekar. I Göteborg är de fysiska

förutsättningarna att ta emot stora fartyg

begränsade.

För isbrytningsverksamheten görs betydande

investeringar på grund av att de två äldsta

isbrytarna TOR och NJORD ersätts med tre

nya fartyg. Dessa tre nya fartyg kommer inte att

ägas

av verket. Sjöfartsverket har i stället slutit ett

samarbetsavtal med Bylock endast USA uppvisar en högre

andel.

Utvecklingen på teleområdet

Den svenska telemarknaden kännetecknas av en

fortsatt mycket dynamisk utveckling. Under

1998 har tillväxten varit fortsatt stark, i

synnerhet inom mobiltelemarknaden och

marknaden för internetaccess. Konkurrensen har

skärpts inom samtliga marknadssegment under

1998. Ett stort antal nya organisationer har under

1998 anmält televerksamhet till Post- och

telestyrelsen, PTS. Vid utgången av 1998 var

antalet anmälda företag ca 80 vilket var en

fördubbling i förhållande till utgången av 1997.

Nyanmälningarna avser såväl svenska som

utländska företag vilket tyder på ett fortsatt

intresse för att etablera televerksamhet på den

svenska marknaden.

Konsultföretaget Öhrlings Pricewaterhouse

Coopers (PwC) har för PTS räkning gjort en

analys av utvecklingen och

konkurrenssituationen på den svenska

telemarknaden. Rapporten Den svenska

marknaden för telekommunikation 1998

presenterades i juni 1999. Uppgifterna i detta

avsnitt är i huvudsak hämtade från denna rapport

samt från PTS rapport Konkurrenssituationen på

olika delmarknader inom

telekommunikationsområdet 1998.

Fasta teletjänster

Det finns för närvarande 13 företag som har

tillstånd att tillhandahålla fast telefoni i Sverige.

Ytterligare ca 30 företag har anmält sådan

verksamhet. Marknaden för fast telefoni uppvisar

en fortsatt volymtillväxt med fallande priser på

främst Sverigesamtal och internationella samtal.

Den totala marknaden för fast telefoni ökade i

värde med 7 procent under 1998 och uppgick till

25 018 miljoner kronor.

Telia AB är fortsatt den dominerande aktören

även om företaget tappar marknadsandelar, i

synnerhet på vissa segment. Telia hade 1998 93

procent av marknaden för nationella samtal

(1997 var andelen 96 procent) och 63 procent av

marknaden för internationella samtal (1997 var

andelen 73 procent). Den fortsatt hårda

konkurrensen vad gäller fast telefoni har

inneburit en fortsatt prispress under 1998.

Enligt PwC ökade medvetenheten bland

kundgrupper som företag och övriga

storanvändare under 1998 om vilka operatörer

som finns och vilka tjänster som dessa erbjuder.

Införandet av lika tillträde och förval den 11

september 1999 kan förväntas påverka

konkurrenssituationen väsentligt. Telefoni

baserad på IP-teknik (IP=Internet Protocol)

fortsatte växa under 1998 även om volymerna

fortfarande är mycket små.

Mobila teletjänster

Marknaden för mobila teletjänster karaktäriseras

av en fortsatt mycket kraftig tillväxt. Värdet av

marknaden för NMT och GSM har mellan

1997och 1998 ökat med 35 procent och uppgick

till 11 349 miljoner kronor. Tillväxten var

betydligt kraftigare än mellan åren 1996 och 1997

då den uppgick till 13 procent.

Antalet tillståndshavare för mobila teletjänster

har inte förändrats under 1998. Det finns f.n. tre

tillståndshavare för mobil telefoni samt en som

ännu ej påbörjat sin verksamhet.

Antalet abonnemang fortsätter att växa. Vid

årsskiftet 1998/1999 fanns det drygt 4 108 000

abonnemang vilket motsvarar 46 procent av

Sveriges befolkning. Detta innebär en ökning

med 30 procent från år 1997. Eftersom det

förekommer dubbla abonnemang, uppskattar

PwC att ungefär 42 procent av befolkningen har

mobiltelefon. Mobil telefoni kan på sikt bli ett

alternativ till den fasta telefonin. Än är

utbytbarheten mellan fast och mobil telefoni

begränsad men på sikt är det inte osannolikt att

vi kommer att se en minskning av andelen fasta

abonnemang bland befolkningen. Telia minskade

under 1998 sin andel av det totala

marknadsvärdet från 66 procent till 63 procent

(NMT 13 procent, GSM 50 procent). Tele2:s

andel förblev oförändrad, 17 procent, och

Europolitan ökade sin andel från 17 till 20

procent. Ser man till perioden 1994 till 1998 så

har Telia minskat sin andel från 87 till 63

procent. Telia minskade sin andel av

abonnemangen från 61 till 54 procent. Tele 2

ökade sin andel från 26 till 31 procent och

Europolitan ökade från 13 till 15 procent.

Operatörerna har under 1998 fortsatt att

differentiera sina erbjudanden i form av olika

abonnemangsformer och olika tjänster. Mängden

av olika typer av abonnemang gör det svårt för

konsumenterna att finna en optimal

abonnemangsform. Förändringen av de generella

prisnivåerna har varit begränsad under 1998.

Vissa kundgrupper börjar emellertid att bli mer

medvetna om de olika alternativ som finns på

marknaden. Telia har också sänkt priset för

samtal till mobiltelefon med ca 20 procent efter

att PTS krävt sänkta samtrafikpriser.

Telia har beslutat att lägga ner NMT900 innan

utgången av år 2000 vilket kan förväntas skärpa

konkurrensen mellan GSM-operatörerna.

Nätkapacitet

Begreppet nätkapacitet omfattar alla former av

överföringskapacitet i telenät från större

sammanhängande system till enstaka

förbindelser samt rent fysiska ledningar utan

elektronisk utrustning, s.k. svart fiber. Det fanns

vid utgången av 1998 ca 50 företag som anmält

tillhandahållande av nätkapacitet till PTS.

Ytterligare åtta har tillstånd till sådan

verksamhet.

Marknaden uppvisade under 1998 en relativt

stark tillväxt. Telia har den största

marknadsandelen. STOKAB, Banverket,

Teracom och Svenska Kraftnät är andra viktiga

aktörer. Internationellt sett ligger priserna för

nätkapacitet tämligen lågt i Sverige.

Telia är fortfarande det enda företaget som har

nät med nationell, regional och lokal täckning.

Konkurrensen på det lokala planet är ännu

mycket begränsad. I framtiden kommer dock

troligen konkurrensen att öka då andra tekniker

för anslutning lanseras, t.ex. via kabel-TV

och/eller via radio.

Internetanslutning

På marknaden för uppringd internetanslutning

dominerar de tre stora aktörerna: Telia, Tele2

och Telenordia. Det totala antalet abonnenter

har ökat kraftigt, vid årsskiftet 1998/99 fanns ca

1,4 miljoner abonnemang. Telia är störst med ca

460 000 abonnemang. Ett antal mindre

leverantörer har också tagit en del av marknaden

genom att erbjuda gratisabonnemang. Tillväxten

under 1998 var 118 procent. Värdet av

marknaden uppskattas till 1 700 miljoner kronor

vilket är en fördubbling i jämförelse med 1997.

En viktig anledning till den kraftiga ökningen är

köpen av s.k. hem-PC. Priserna har sjunkit

under 1998 och förväntas fortsätta sjunka. Vad

gäller andra former för anslutning, såsom ADSL

och kabel-TV, har dessa ännu ingen större

utbredning. Under 1999 kommer dock troligen

nya anslutningsformer att lanseras kommersiellt.

Fast internetanslutning erbjuds främst till

företagsmarknaden.

Konsekvenser av den tekniska och ekonomiska

utvecklingen på telemarknaden

Enligt sin instruktion skall PTS årligen redovisa

konsekvenser av den tekniska och ekonomiska

utvecklingen på telemarknaden med avseende på

tjänsteutbud, prisutveckling och servicegrad, för

bl.a. olika regioner och abonnentkategorier.

Redovisningen framgår av rapporten

Konsekvenser av den tekniska och ekonomiska

utvecklingen på telemarknaden (PTS

diarienummer 99-3908).

Prisutveckling

På abonnemangsavgifter och kringtjänster som

är förknippade med abonnemang (t.ex. flyttning)

finns sedan den 1 juli 1997 ett pristak.

Prisregleringen återfinns i regeringens

förordning SFS 1997:400 där det anges att

avgifterna för varje tjänst som ingår i pristaket i

genomsnitt per kalenderår inte får överstiga

förändringen i nettoprisindex, NPI, under

närmast föregående år. Det är endast Telia som i

dag berörs av förordningen. I PTS rapport

Uppföljning av pristak för abonnemang 1998

framgår att NPI enligt uppgift från SCB har

sjunkit med 1,8 procent samtidigt som Telias pris

för respektive tjänst varit oförändrad under 1998.

Enligt PTS håller sig Telias priser inom den ram

förordningen föreskriver.

PTS har studerat effekterna av Telias

prisomläggning som genomfördes i april 1998

och som delvis var ett resultat av den kritik som

riktades mot Telias prisförändringar i november

1997. PTS undersökning visar bl.a. att den

genomsnittliga kvartalskostnaden efter

prisomläggningen i april 1998 inte skiljer sig

markant från den genomsnittliga

kvartalskostnaden före prisomläggningen i

november 1997.

Tjänsteutbud

AXE är sedan hösten 1998 helt utbyggt i Sverige.

Anslutning med ISDN-teknik erbjuds av flera

olika operatörer, t.ex. Sonera och Global One.

Telia är dock fortfarande den i särklass största

tillhandahållaren av ISDN-anslutningar. Antalet

kanaler hos Telia har ökat med 80 000 under

1998 och uppgår nu till 300 000 etablerade

kanaler. Enligt Telia kan 85 procent av Sveriges

befolkning erbjudas ISDN-anslutning till

listpriser. Övriga erbjuds anslutning enligt offert.

Servicekvalitet

Enligt tillståndsvillkoren för fast telefoni skall

varje tillståndshavare tillgodose minimikrav på

servicekvalitet t.ex. vad gäller leveranstid,

felavhjälpning och driftsäkerhet.

En undersökning, som begränsas till Telia,

visar att Telia lever upp till kravet för leveranstid

 som innebär att denna får överskrida 17 dagar

endast i särskilda fall i glesbygd men inte i

tätorter. För felavhjälpning gäller att tiden mellan

det att ett fel anmäls och att det avhjälpts endast i

särskilda fall får överskrida två arbetsdagar och

att 55 procent av felen skall vara avhjälpta inom

åtta arbetstimmar. Resultaten visar att Telia

uppnår det sistnämnda målet. Telia klarar dock

inte att avhjälpa samtliga fel inom två

arbetsdagar. För driftsäkerhet gäller att antalet

kundanmälda fel högst skall uppgå till 160 per

1000 terminalpunkter och år. Detta krav uppnås

av Telia i såväl glesbygd som i tätort.

Allmänhetens klagomål på teleområdet

Enligt sin instruktion skall PTS årligen

rapportera till regeringen arten och omfattningen

av de klagomål som allmänheten framfört till

teleoperatörer och myndigheten. PTS har

redovisat detta i rapporten "Allmänhetens

klagomål på teleområdet" (mars 1999).

I egenskap av sektorsmyndighet på

teleområdet får PTS ta emot klagomål från

allmänheten på olika teleoperatörers verksamhet.

Flertalet klagomål som inkommer till PTS faller

dock inte inom ramen för myndighetens

tillsynsuppdrag. Vid principfrågor angående

abonnemangsvillkor, marknadsföring,

prisinformation m.m. hänvisas till

Konsumentverket. Vid rena tvister mellan

privatperson och näringsidkare hänvisas till

Allmänna reklamationsnämnden. Vid tvister

mellan näringsidkare hänvisas till allmän

domstol.

Ett relativt stort antal förfrågningar och

klagomål har inkommit per telefon. Majoriteten

av telefonkontakterna har av naturliga skäl berört

Telia AB:s verksamhet. Antalet skriftliga

redogörelser som inkommit till PTS under 1998

uppgår till ett 30-tal. Klagomålen som gäller Telia

har handlat om att abonnenten inte har

uppmärksammats om att teleräkningen överstigit

ett viss belopp (5 000 kr när det gäller Telia), att

abonnemang stängts av för snabbt i samband

med obetalda räkningar, dålig framkomlighet för

att anmäla fel, undermålig kvalitet på telelinje,

mobila samtalspotter etc.

Konsumentverket har under år 1998 fått in ca

74 skriftliga klagomål eller förfrågningar rörande

teleområdet. Ungefär dubbelt så många

förfrågningar har inkommit per telefon.

Klagomålen har huvudsakligen gällt

teleräkningens utformning, felaktiga fakturor

och samtalspriser. Därefter är det frågor som rör

fasta abonnemang och marknadsföring som

förekommer oftast.

Konsumentverket rekommenderar att

operatörerna inför en för abonnenterna valfri

kreditgräns. Telia hävdar att brev går ut till

abonnenten så snart teleräkningen uppgår till

5000 kr. Ett antal klagomål visar att detta inte

alltid fungerar i praktiken. Under sista delen av

1998 inledde Konsumentverket ett arbete med

att se över abonnemangsvillkoren för

mobiltelefoni. Konsumentverket har funnit att

bindningstiden vid köp av en ny telefon ökar i

Sverige, och anser att denna utveckling är

olycklig för konsumenterna.

Allmänna reklamationsnämnden fick under

1998 totalt 99 anmälningar som rör telefoni. Av

dessa ärenden har 64 stycken gällt köp av

telefoner och mobiltelefoner. Allmänna

reklamationsnämnden får ett begränsat antal

anmälningar om telefrågor eftersom den inte

prövar tvister som rör telefonräkningens storlek.

ARN menar att sådana ärenden blir rena

bevisfrågor och att nämndens skriftliga

förfarande inte lämpar sig för dessa typer av

ärenden.

När det gäller klagomål som framförts till

teleoperatörerna har några etablerade rutiner för

hantering och registrering av dessa klagomål inte

funnits. För att PTS skall kunna bedöma arten

och omfattningen av de klagomål som inkommit

till de tillståndspliktiga operatörerna bör

rapporteringen ske på ett enhetligt sätt. PTS har

därför under 1998 utarbetat en rekommendation

avseende hur rapporteringen av klagomål skall gå

till. Klagomål som inkommit till operatörerna

skall rapporteras halvårsvis till PTS.

Utvecklingen på postmarknaden

Under 1997 skedde en kraftig uppgång av antalet

postoperatörer med tillstånd att bedriva

postverksamhet. Antalet har minskat något

under 1998 och 1999 för att i augusti 1999 ha

stabiliserats runt 65 st. Även om det förekommer

en viss omsättning av de mindre

postoperatörerna finns det nu runt om i landet

ett antal etablerade lokala postoperatörer som

bedrivit verksamhet under flera år.

Utvecklingen under 1998 visar att av Posten

AB (Posten) distribuerade volymer brev är i

princip desamma som föregående år (ca 3 310

miljoner brev 1997 och ca 3 275 miljoner brev

1998). Även om den totala volymen brev är

ungefär densamma som föregående år torde

förskjutningen i sammansättningen av volymen,

från enstaka försändelser mot sändningar, ha

fortgått även under 1998. Enstaka försändelser är

styckförsändelser med olika format och vikt.

Sändningar däremot består oftast av minst 500-

1 000 försändelser av samma format och vikt.

Sändningar produceras och transporteras

"industriellt" och är i de flesta fall sorterade i

postnummerordning. Sändningar avser dessutom

utskick till mottagarkategorier som t.ex. TV-

innehavare, kontohavare i en bank, hyresgäster

eller skattebetalare.

CityMail Sweden AB (CityMail) har mellan

1997 och 1998 ökat sin volym (från 123,7

miljoner brev till 151,5 miljoner brev) och

därmed ökat sin andel av den totala

brevmarknaden från ca 3,5 % till ca 4,4 %.

CityMail är verksamt endast på marknaden för

försorterade storsändningar, s.k. industriell post.

SDR Gruppen AB och övriga postoperatörer har

tillsammans ca en halv procent av den totala

brevvolymen, medan Posten fortfarande har ca

95 %.

Av den totala brevmarknaden utgörs ca 45 %

av enstaka försändelser och ca 55 % av

sändningar. Privatbrevens andel av den totala

brevmarknaden brukar anges till drygt 10 %

vilket torde innebära att knappt 80 % av de

enstaka försändelserna utgörs av företagspost.

På delmarknaden för sändningar har Posten

en huvudsaklig konkurrent, CityMail. Även om

Posten och CityMail konkurrerar om sändningar

från hela landet är konkurrensen i

utdelningsledet geografiskt begränsad till

Stockholmsområdet, Göteborg och Malmö samt

numera även Gotland, genom anlitande av

entreprenör. Detta innebär att runt 30 % av

landets mottagare (hushåll och företag) omfattas.

I övriga delar av landet är Posten i princip den

enda aktören. PTS bedömer att CityMail under

1998 kan ha haft ca 26 % av marknaden för

industriell post i storstadsområdena. Överfört till

hela marknaden för sändningar skulle CityMails

andel för 1998 vara ca 8 %.

Delmarknaden för enstaka försändelser kan

lämpligen delas in i riksbrev och lokalbrev.

Posten är den enda aktören på marknaden som

erbjuder rikstäckande postservice. Enligt uppgift

från Posten är ca 85 % av all post riksbrev. I

denna mängd ingår också sändningar. Brev som

lämnas in för att delas ut på samma ort betecknas

som lokalbrev och utgör ca 15 % av all post.

Nästan alla lokalbrev torde vara

enstycksförsändelser och bör inte förväxlas med

lokalt inlämnade sändningar även om dessa i

något fall också kan utgöras av lokalbrev.

Av de i dag ca 65 verksamma postföretagen är

många mycket små och erbjuder endast lokal

service. Dessa företag distribuerar mellan 100

och 700 brev vardera per dag. Ett tiotal

lokalpostföretag är något större med en daglig

volym om 1 000 till 3 000 brev per dag och

operatör. De fem till sex största

lokalpostföretagen, av vilka ett par har regional

täckning, distribuerar upp till 7 000 brev i snitt

per dag.

Det finns inga säkra uppgifter på hur stor del

av respektive lokal marknad som dessa nyare

företag har. Även om de har varit förhållandevis

framgångsrika på några orter torde Postens

marknadsandel totalt sett ändå vara över 98,5 %

av hela delmarknaden för enstaka brev.

Den 1 juli 1998 genomfördes vissa ändringar i

postlagen som delvis syftade till att anpassa

lagstiftningen till ett nyligen beslutat EG-

direktiv (97/67/EG av den 15 december 1997).

Sedan den 1 juli 1998 får tillstånd att bedriva

postverksamhet förenas med tidsbegränsade

villkor. Dessa villkor kan innebära skyldighet att

tillhandahålla en samhällsomfattande posttjänst,

att på visst sätt fullgöra vad som krävs avseende

tillförlitlighet och skydd för den personliga

integriteten m.m. PTS, som ansvarar för

tillståndsgivning, har nu även ansvar för att

närmare ange dessa villkor. Posten är den enda

postoperatör som har fått sitt tillstånd förenat

med villkor om skyldighet att tillhandahålla en

samhällsomfattande posttjänst.

Riksdagen fattade den 2 juni 1999 beslut

(prop. 1998/99:95, bet. 1998/99:TU11, rskr.

1998/99:237) om ändringar i postlagen.

Ändringarna syftar till att skapa förutsättningar

för ett mer konkurrensneutralt och bättre

samutnyttjande av den postala infrastrukturen

och därigenom även enkelhet för postkunden.

Ändringarna trädde i kraft den 1 juli 1999 och

innebär bl.a. att en definition av

postnummersystemet har införts i postlagen och

att regeringen bemyndigats att utse en

postoperatör som tillhandahåller en

samhällsomfattande posttjänst, i dag Posten AB,

att också tillhandahålla och förvalta

postnummersystemet. En regel har införts om

att postoperatörer är skyldiga att möjliggöra att

försändelser som befordrats av andra

postoperatörer kan nå operatörernas postboxar

och andra anläggningar för postöverlämning till

mottagare. Vidare har PTS fått en utökad,

lagreglerad roll avseende frågor som rör

postnummersystemet och postboxsystemet.

Förändringar av servicenivån för post- och

kassaservice

PTS har i sin rapport Service och konkurrens II

från februari 1999 lämnat en redovisning till

regeringen om 1998 års förändringar av

servicenivån samt konkurrenssituationen i

landet.

Posttjänst

Enligt postens tillståndsvillkor skall Posten

tillhandahålla daglig service, i normalfallet fem

dagar i veckan, till alla fasta hushåll, företag och

organisationer. Ett antal avlägset belägna hushåll,

företrädesvis i skärgårdarna och i fjällvärlden, har

inte daglig postutdelning. Dessa får i stället sin

post två till fyra dagar i veckan med postväska.

Indragning av inlämnings- och utdelningsställen

måste i normalfallet godkännas av Post-och

telestyrelsen. Enligt ett avtal mellan staten och

Posten om särskilda åtaganden bör inte antalet

hushåll som saknar daglig postservice öka. Vid

utgången av 1996 var antalet hushåll som saknar

daglig postservice 1 209 st. Enligt Posten är

denna nivå i princip oförändrad och enligt PTS

finns det inga andra omständigheter som pekar

på att antalet skulle ha ökat under 1997 eller

1998.

Ett internationellt mått på servicenivån är hur

stor andel av de brev, postade för utdelning nästa

vardag, som verkligen kommer fram inom ett

dygn. Posten har tidigare redovisat en nivå strax

över 97%. De servicemått som Posten redovisat

bekräftas också av en undersökning

(Brevbefordran inom Sverige. Rapport 198:1,

Konsumentverket) som PTS genomfört

tillsammans med Konsumentverket och

Glesbygdsverket. Undersökningen omfattade

drygt 6 700 försändelser varav 97% kom fram

över natten. Under 1997 införde Posten ett nytt

system för att mäta kvaliteten i sin

brevbefordran. PTS har tagit del av systemets

uppbyggnad och funnit det tillförlitligt. Enligt

det nya systemet är det 95% av försändelserna

som kommer fram enligt angivet villkor.

Förändringen beror snarare på de olika

systemens mätmetoder än en faktiskt förändring

i servicenivån.

Enligt den information som PTS har kunnat

inhämta under 1998 har inte Posten vidtagit

några åtgärder i övrigt beträffande

brevdistributionen som har gett några generella

effekter på servicenivå utan den får anses vara

åtminstone lika god som föregående år.

Kassaservice

Regeringen tillsatte under våren 1998 en

utredning om statens ansvar för en rikstäckande

betaltjänst och kontantförsörjning, s.k.

kassaservice. Utredningen är slutförd och i dess

betänkande Kassaservice (SOU 1998:159)

föreslås bl.a. att statens ansvar för kassaservice

bör upphöra och att servicen istället skall

tillhandahållas av marknaden. Därmed bör

statens krav på Posten att tillhandahålla en

rikstäckande kassaservice upphävas samt även de

tillsynsuppgifter beträffande kassaservice som

ålagts PTS avskaffas. Betänkandet har

remissbehandlats och bereds för närvarande

inom regeringskansliet.

Enligt nu gällande avtal mellan staten och

Posten skall kassaservice tillhandahållas fem

dagar i veckan. Kassatjänsterna utförs dels vid

Postens fasta kassaställen (postkontor, Post i

butik etc.), dels av lantbrevbärarna. Den

genomgående trenden de senaste tio åren har

emellertid varit att antalet kassatransaktioner

minskar och för närvarande sjunker antalet med

ca 10% årligen. Den helt dominerande orsaken

till detta är att hushåll och företag väljer andra,

billigare och bekvämare former för sina

transaktioner.

För att möta den vikande efterfrågan på

kassatjänster har Posten de senaste åren

omstrukturerat sitt servicenät. De förändringar

som genomförts har främst bestått av övergång

från postkontor till annan serviceform (t.ex. Post

i butik) samt en viss utglesning av kontorsnätet i

större städer och dess förorter. Enligt PTS

bedömning har de förändringar som genomförts

i servicenätet under 1998 inte påverkat

rikstäckningen. PTS menar vidare att en

indragning eller flyttning av ett postkontor i en

större stad visserligen påverkar tillgängligheten

till kassaservicen för de närmast berörda, men att

de alternativ som de berörda hänvisas till finns

inom ett från rikstäckningssynpunkt acceptabelt

avstånd.

16.3.2 De viktigaste statliga insatserna på

området

Regeringen anser att frågan om IT-

omställningen inför år 2000 är av stor vikt. Den

6 maj 1999 överlämnade regeringen den andra

lägesrapporten om IT-omställningen i samhället

(skr. 1998/99:111) till riksdagen. Post- och

telestyrelsen, Statens energimyndighet,

Sjöfartsverket, Luftfartsverket och Affärsverket

svenska kraftnät har genom regeringsbeslut den

6 maj 1999 (N1999/7287/ITFoU) fått i uppdrag

att lämna ytterligare lägesrapporter om IT-

omställningen.

Statskontorets rapport Sammanhållen strategi

för samhällets IT-säkerhet (1998:18) har

remissbehandlats. Regeringen bereder nu

förslagen. Inom området finns andra rapporter

som bör beaktas i den fortsatta beredningen,

t.ex. från Arbetsgruppen om

informationskrigföring (Fö 1997:A). Förslag till

en strategi för samhällets IT-säkerhet skall

presenteras för riksdagen våren år 2000. Flera

förslag inom området har redan presenterats i

regeringens proposition Förändrad omvärld

omdanat försvar (prop. 1998/99:74).

Regeringen har i juni 1999 beslutat om

direktiv (dir. 1999:63) för en särskild utredare

med uppgift att lämna förslag till principer för att

åstadkomma en förbättrad helhetssyn när det

gäller planeringen för civilförsvar och

beredskapen mot svåra påfrestningar på

samhället i fred. En delrapport avseende frågor

som berör IT-säkerhet och skydd mot

informationskrigföring skall lämnas senast den 1

april år 2000. Uppdraget skall slutredovisas

senast den 1 februari år 2001.

IT-infrastrukturutredningen (K 1998:07) som

hade i uppdrag att utreda tillgången till avancerad

informations- och kommunikationsteknisk

infrastruktur ur ett regionalpolitiskt och socialt

perspektiv överlämnade den 11 juni 1999 sitt

betänkande till regeringen. Förslagen bereds för

närvarande.

Statens institut för kommunikationsanalys

(SIKA) har fått regeringens uppdrag att utreda

uppbyggnaden av ett samlat system för statistik

om modern informations- och

kommunikationsteknik. En första

delrapportering gjordes den 15 september 1998.

Ett preliminärt förslag avseende

ansvarsfördelningen mellan myndigheter för IT-

statistik överlämnades den 1 mars 1999.

Uppdraget skall vara slutfört senast den 30 juni

2001.

En särskild utredare har tillkallats med

uppdrag att utreda utformningen av den svenska

hanteringen av domännamn (dir. 1998:71).

Utredaren skall undersöka hur

domännamnsinnehavarnas och andra användares

behov av effektivitet, rättssäkerhet, teknisk

funktionalitet, driftsäkerhet och

kostnadseffektivitet på bästa sätt tillgodoses.

Utredaren skall lämna sitt betänkande den 15

april 2000.

Inom Regeringskansliet utarbetas för

närvarande en handlingsplan för elektronisk

handel. Arbete pågår också med att anpassa den

svenska lagstiftningen till EG:s kommande

direktiv om elektroniska signaturer och att delta i

förhandlingarna rörande direktivförslaget om

elektronisk handel.

En översyn av det samlade regelverket på

telekommunikationsområdet inom EG har

initierats av kommissionen. Under hösten 2000

förväntas förslag till ny lagstiftning presenteras.

Ett aktivt arbete bedrivs i Regeringskansliet med

att utarbeta svenska ståndpunkter vad gäller

utformningen av det framtida regelverket.

Post och telestyrelsen (PTS) är

sektorsmyndighet inom post-, tele- och

radioområdena. Myndigheten har under året

utövat tillsyn över samtliga aktörer med tillstånd.

PTS skall verka för att enskilda och

myndigheter i landets olika delar skall ha tillgång

till effektiva telekommunikationer samt verka

för ett effektivt utnyttjande av möjligheterna till

radiokommunikation. PTS utövar tillsyn över

teleoperatörerna samt handlägger ärenden som

omfattas av reglerna om anmälningsplikt och

tillståndsplikt. Tillsyn har bedrivits hos samtliga

tillståndshavare och inkluderat bl.a. kontroll av

kostnadsredovisningsvillkor, framföring av

nödsamtal samt servicekvalitet. PTS har granskat

Telias kostnadskalkyler, främst i syfte att kunna

bedöma rimligheten i prissättningen för

samtrafik och hyrda förbindelser. PTS har under

året meddelat föreskrifter om införande av

nummerportabilitet för fasta teletjänster. PTS

har vidare under 1998 beslutat att den 11

september 1999 införa det internationella

prefixet 00, lika tillträde och förval. PTS har

också genomfört en informationskampanj till

allmänheten inför förändringen.

PTS har inom verksamhetsgrenen radio

handlagt tillståndsansökningar om radiotillstånd

och störningsanmälningar. PTS har också

bedrivit förebyggande radiotillsyn.

Under verksamhetsåret har PTS upprättat en

ny svensk frekvensplan, vilken utgavs som

allmänt råd (PTSFS 1998:3). PTS har vidare

medverkat i det europeiska

harmoniseringsarbetet inom CEPT för att

säkerställa att svenska intressen och krav

tillgodoses i upprättandet av en gemensam

europeisk frekvenstabell.

PTS har vidare som uppdrag att typgodkänna

teleterminal och radioutrustning.

Arbetet inför ordförandeskapet i EU

intensifieras under år 2000 då Sverige ingår i den

sk. trojkan under perioden juli 2000 till

december 2001. Under denna period kommer

lagstiftningsfrågor om informationsteknik och

informationskommunikation att kräva

omfattande arbetsinsatser inom PTS som stöd

för regeringen. Härtill kommer angelägna

arbetsuppgifter för att säkra ett korrekt och

ändamålsenligt införande av redan antagen EG-

rättslig lagstiftning på området.

16.3.3 Slutsatser

De av statsmakterna fastlagda övergripande

målen samt verksamhetsmålen inom

verksamhetsområdet har i allt väsentligt

uppfyllts. Avvikelser från budget inom

verksamhetsområdet post- och

telekommunikation förklaras av att vissa anslag

används till upphandling samt projektstöd vilket

leder till att utbetalningarna blir ojämna. Den

övergripande inriktningen för PTS bör ligga fast.

I enlighet med vad riksdagen förordat (prop.

1993/94:38, bet. 1993/94:TU11, rskr.

1993/94:119 och prop. 1996/97:61, bet.

1996/97:TU5, rskr. 1996/97:201) samt i enlighet

med Riksdagens revisorers förslag

(1995/96:RR10) lämnas här en redovisning av

utvecklingen på post- och

telekommunikationsområdet samt hur de

grundläggande målen enligt postlagen respektive

telelagen uppnåtts.

Regeringen avser under hösten att fortlöpande

informera riksdagen med aktuell information om

läget i IT-omställningsarbetet. Regeringen avser

vidare att överlämna en ny proposition om IT till

riksdagen i början av år 2000. Denna kommer att

ges en bred uppläggning och utgöra en

uppföljning av den tidigare IT-propositionen.

Mot bakgrund av den snabba utveckling som

sker inom IT-området finns skäl att på ett

övergripande sätt, med nationellt och

internationellt perspektiv, se över den förda

politiken, målsättningar och prioriteringar. Det

gäller såväl den tekniska infrastrukturen, IT-

säkerhet, elektronisk handel som utbildnings-

och forskningsaspekter, IT-användning hos

myndigheter, inom vård och omsorg, hos svaga

grupper etc. IT berör idag snart sagt alla

områden och är av stor betydelse för utveckling

och tillväxten.

Post- och telestyrelsen har lämnat förslag till

ändringar i lagen (1993:599) om

radiokommunikation, lagen (1992:1527) om

teleterminalutrustning och telelagen (1993:597)

med anledning av ett nytt EG-direktiv om

radioutrustning och teleterminalutrustning och

om ömsesidigt erkännande av utrustningens

överensstämmelse (99/5/EG). Förslaget

remissbehandlas för närvarande. Regeringen

avser att i början av nästa år lämna en proposition

till riksdagen.

16.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelsen för år 1998

avseende myndigheten inom

verksamhetsområdet.

Regeringen har påtalat att antalet anställda

minskade under 1997 samt att andelen

akademiskt utbildade vid myndigheten varit

förhållandevis låg. Rekryteringssvårigheter

befaras även fortsättningsvis vid rekrytering av

viss kvalificerad teknisk kompetens.

Vid 1998 års utgång var antalet

tillsvidareanställda 148. Under de åtta första

månaderna 1999 har antalet anställda ökat med

elva till 159. Andelen anställda med akademisk

utbildning har samtidigt ökat från 36% till 39%.

16.5 Förslag till lag om ändring i

telelagen (1993:597)

Regeringens förslag: Möjligheten för

tillsynsmyndigheten att meddela tillståndsvillkor

enligt telelagen utvidgas till att omfatta även att

verksamheten skall bedrivas med krav på

tillgänglighet och ett effektivt

frekvensutnyttjande.

Ärendet och dess beredning: Post- och

telestyrelsen har kommit in med ett förslag till

regeringen om ändringar i telelagen (1993:597)

som innebär att vissa tillståndshavare genom

tillståndsvillkor kan åläggas skyldighet att

tillhandahålla nätkapacitet i mobila telenät till

andra på begäran. Ersättning för upplåtelse av

sådan kapacitet föreslås ske på marknadsmässiga

villkor. Avsikten med förslaget är att främja

konkurrensen på marknaden för mobila

teletjänster. Tillsynsmyndigheten föreslås vidare

få möjlighet att på ansökan av en part besluta vad

som skall gälla om tvist uppkommer i dessa

frågor. I framställningen föreslår Post- och

telestyrelsen också att det skall vara möjligt för

tillsynsmyndigheten att meddela tillståndsvillkor

om skyldighet för tillståndshavarna att uppfylla

krav på tillgänglighet och ett effektivt

frekvensutnyttjande. Förslaget har

remissbehandlats. Regeringen tar i detta

sammanhang upp till behandling endast förslaget

i den del det avser tillståndsvillkor om

tillgänglighet och ett effektivt

frekvensutnyttjande. Lagförslaget i denna del har

inte den karaktären att det kräver Lagrådets

yttrande. Post- och telestyrelsens förslag i övrigt

bereds vidare i Näringsdepartementet.

Post- och telestyrelsens förslag:

Överensstämmer i sak med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Endast Länsrätten i

Stockholm och Telia AB har särskilt

kommenterat Post- och telestyrelsens förslag i

denna del. Länsrätten anser att lagtexten behöver

förtydligas. Telia ifrågasätter allmänt behovet av

införande av tillståndsvillkor med krav på

geografisk täckning och ett effektivt

frekvensutnyttjande.

Skälen för regeringens förslag: Telelagen

(1993:597) trädde i kraft den 1 juli 1993. För viss

verksamhet enligt lagen krävs tillstånd. Dessa

meddelas av tillsynsmyndigheten, Post- och

telestyrelsen. Tillstånden får förenas med villkor.

I den ursprungliga lydelsen av lagen angavs vissa

villkor som tillstånden kunde förenas med.

Uppräkningen var dock inte avsedd att vara

uttömmande. Endast vissa centrala villkor

räknades upp. De tillståndsvillkor som kunde

ställas upp skulle bestämmas mot bakgrund av de

syften som lagen främjar. Villkor avseende t.ex.

krav på geografisk täckning av tillhandahållande

av mobila teletjänster upptogs inte i lagen. Post-

och telestyrelsen har det oaktat ålagt vissa

tillståndshavare sådana villkor. Motiveringen

härför var att ett övergripande mål för den

statliga telepolitiken är att hushåll, företag och

myndigheter skall ha tillgång till effektiva

telekommunikationer och att ett delmål

därvidlag enligt förarbetena är god tillgänglighet

och regional balans.

Genom ändringar i lagen som trädde i kraft

den 1 juli 1997 (SFS 1997:397) gjordes

uppräkningen av tillståndsvillkor uttömmande.

Skälen som angavs härför var att paragrafen mot

bakgrund av tillståndsdirektivet (97/13/EG)

måste anpassas i flera avseenden, bl.a. att det

framgent uttömmande måste regleras vilka

frågor som får regleras i form av villkor (prop.

1996/97:61 s. 96). Inte heller vid det tillfället

kompletterades lagen med en möjlighet att

meddela tillståndsvillkor med krav på geografisk

täckning. Mot bakgrund av att god tillgänglighet

och regional balans är en väsentlig del av de

telepolitiska målen anser regeringen att telelagen

skall kompletteras så att det blir möjligt för

tillsynsmyndigheten att som ett villkor för

tillståndet ställa upp krav på att operatören skall

tillhandahålla tjänsten med god tillgänglighet.

Med begreppet tillgänglighet avses inte bara

att tjänsten skall tillhandahållas med en viss

minsta geografisk utbredning över landet utan

även att villkor om krav på viss framkomlighet i

näten skall kunna meddelas. Som tidigare gäller

att varje villkor måste kunna direkt återföras till

lagens syften. Vid överväganden om ett visst

villkor behöver meddelas ingår naturligen också

en bedömning av om syftet med villkoret

tillfredsställande tillgodoses på annat sätt, t.ex.

genom rådande konkurrens.

Tillgången på radiofrekvenser är begränsad.

Enligt lagen (1993:599) om

radiokommunikation krävs därför tillstånd för

innehav och användning av radiosändare i syfte

att främja ett effektivt nyttjande av möjligheterna

till radiokommunikationer och andra

användningar av radiovågor. Frågor om tillstånd

prövas av Post- och telestyrelsen. Tillståndet

skall avse en viss radioanvändning och kan i

behövliga fall förenas med villkor angående bl.a.

tilldelad frekvens och annat som är av betydelse

för ett effektivt frekvensutnyttjande.

Dessa villkor kan enligt lagen meddelas endast

för den enskilda radiosändaren. När det gäller

större mobiltelefonisystem med flera

radiosändare finns det behov av att kunna ställa

villkor som gäller frekvensanvändningen för

systemet som helhet redan när tillståndet att

tillhandahålla mobila teletjänster meddelas enligt

telelagen. Regeringen delar därför Post- och

telestyrelsens bedömning att telelagen bör

kompletteras med en möjlighet att meddela

sådana tillståndsvillkor

16.6 Anslag för budgetåret 2000

C1 Post- och telestyrelsen:

Förvaltningskostnader för vissa

myndighetsuppgifter

Tabell 16.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

134 820

1

Anslags-

sparande

49 0721

1999

Anslag

147 391

1

Utgifts-

prognos

166 9001

2000

Förslag

11 206

2001

Beräknat

11 392

2

2002

Beräknat

11 589

2

1 Fr.o.m. år 2000 är Post och telestyrelsen avgiftsfinansierad.

2 Motsvarar 16 449 tkr i 2000 års prisnivå.

Under 1999 finansieras Post- och Telestyrelsen

(PTS) verksamhet från anslaget C1 Post- och

Telestyrelsen. Verksamhetens kostnader täcks i

huvudsak av avgifter som redovisas mot särskild

inkomsttitel (2547).

Enligt regeringens bedömning kan

verksamheten bedrivas mer effektivt om (PTS)

istället får disponera avgiftsinkomsterna.

Regeringen föreslår mot denna bakgrund att

medel motsvarande 11 206 tkr för år 2000 anslås

för att täcka förvaltningskostnaderna för

upphandling av samhällsåtaganden och

totalförsvar samtidigt som huvuddelen av PTS

verksamhetskostnader finansieras genom

avgifter.

De samhällsåtaganden som upphandlas

(handikapp, totalförsvar till viss del) finansieras

med medel från statsbudgeten.

Regeringens övervägande

Resultatinformation

PTS har under året utövat tillsyn över samtliga

aktörer med tillstånd vilket inkluderat bl.a.

kontroll av kostnadsredovisningsvillkor,

framföring av nödsamtal samt servicekvalitet.

Vidare har PTS granskat Telias kostnadskalkyler,

främst i syfte att kunna bedöma rimligheten i

prissättningen för samtrafik och hyrda

förbindelser.

Under året har myndigheten meddelat

föreskrifter om införande av nummerportabilitet

för fasta teletjänster och beslutat att den 11

september 1999 införa det internationella

prefixet 00, lika tillträde och förval. Inför denna

förändring har PTS genomfört en

informationskampanj till allmänheten.

Inom verksamhetsgrenen radio har PTS

handlagt tillståndsansökningar om radiotillstånd

och störningsanmälningar samt bedrivit

förebyggande radiotillsyn.

PTS har under 1998 upprättat en ny svensk

frekvensplan, vilken utgavs som allmänt råd

(PTSFS 1998:3).

Myndigheten har medverkat i det europeiska

harmoniseringsarbetet inom CEPT för att

säkerställa att svenska intressen och krav

tillgodoses i upprättandet av en gemensam

europeisk frekvenstabell.

Vidare har PTS som uppdrag att typgodkänna

teleterminal och radioutrustning.

Post- och telestyrelsen är ansvarig myndighet

för funktionerna Telekommunikationer mm.

samt Postbefordran vilka behandlas inom

utgiftsområde 6 Totalförsvar.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

För att balansera de stora avgiftsöverskott som

uppstod vid myndighetens tillkomst har flertalet

avgifter sänkts under de senaste åren.

Resultatbudgeten för förvaltningsverksamheten

har därmed underbalanserats. Myndigheten

beräknar att de ackumulerade avgifterna i stort

sett skall motsvara de ackumulerade kostnaderna

vid utgången av 1999.

Avgifterna beräknas därefter återgå till tidigare

nivåer. Fr. o .m. år 2000 beräknas de årliga

avgiftsintäkterna i princip motsvara de årliga

kostnaderna. Avgiftsnivåerna påverkas inte av att

myndigheten disponerar avgiftsintäkterna.

Tabell 16.3 Resultatbudget

Offentlig-

rättslig

verksamhet

Kostnader

Kostnader i

den avgifts-

finansie-

rade

verksamhet

en.

Intäkter

Resultat

Utfall

1998

135 209

127 437

119 299

-8 138

Prognos

1999

175 000

164 400

122 000

-42 400

Budget

2000

175 000

164 000

164 000

0

Budget

2001

180 000

169 000

169 000

0

Budget

2002

185 000

174 000

174 000

0

Slutsatser

På tele-, radio-, utrustnings- och post- området

har samtliga mål uppfyllts.

Riksdagen bör bemyndiga regeringen att

tillsvidare disponera avgiftsintäkter i Post- och

Telestyrelsens verksamhet. Myndighetens anslag

om 11 206 tkr skall användas för att täcka

förvaltningskostnader för verksamheterna

samhällsåtaganden och totalförsvar. Vid

anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 373

tkr.

Tabell 16.4 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

147 391

Pris- och löneomräkning

833

Justering av premier

373

Till följd av nettofinansiering

-137 391

Förslag 2000

11 206

C2 Upphandling av

samhällsåtaganden

Tabell 16.5 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

150 791

Anslags-

sparande

75 228

1999

Anslag

147 484

1

Utgifts-

prognos

173 500

2000

Förslag

157 484

2001

Beräknat

157 484

2002

Beräknat

157 484

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i samband med 1999 års ekonomiska

vårproposition minskades anslaget med 10 000 tkr.

Anslaget används till att trygga

funktionshindrades behov av effektiva

telekommunikationer och posttjänster genom

upphandling. En jämförelse mellan budget och

utfall visar på ett anslagssparande om 75 228 tkr.

Handikappåtgärderna är relaterade till volym,

dvs. antalet funktionshindrade som är i behov av

tjänsten. Detta innebär svårigheter att i förhand

skatta utfallet.

Regeringens övervägande

Resultatinformation

Ett flertal tjänster har upphandlats och drivs

enligt avtal bl.a. nummerupplysning för

synskadade, förmedlingstjänst texttelefoni,

befordran av blindskriftsförsändelser mellan

synskadade och från institutioner, utsträckt

lantbrevbärarservice för äldre och handikappade

samt drift av en databas med

samhällsinformation för personer med

funktionshinder.

För närvarande bedrivs en provisorisk

förmedlingstjänst för bildtelefoni. Tjänsten är

mycket efterfrågad och kommer efter

upphandling att permanentas. Regeringens

bedömning är att ingående överföringsbelopp

kommer att behövas för att finansiera

blindskriftsförsändelser, utsträckt

lantbrevbärarservice samt för att möta en ökad

efterfrågan på befintliga och nya tjänster inom

telekommunikationsområdet.

Tabell 16.6 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

63 0001

230 000

162 600

250 100

76 000

Nya förpliktelser

229 5002

100 800

248 500

Infriade förpliktelser*

62 152

168 200

161 000

174 100

76 000

Kostnadsförändring gentemot avtal

-348

Utestående förpliktelser vid årets slut

230 000

162 600

250 100

76 000

0

Erhållen/föreslaget bemyndigande

230 000

200 000

250 000

160 000

160 000

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser. 1) Hänför sig till

åtaganden i enlighet med övertagna avtal från Socialstyrelsen

2) Infriade förpliktelser under 1998 blev 348 tkr lägre än gjorda beställningar.

 Beställningarna är slutreglerade under 1998

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Slutsatser

Regeringen anser det vara av största vikt att de

tjänster som PTS upphandlar för

funktionshindrade personer säkras. Uppkommet

anslagssparande bör användas till finansiering av

blindskriftsförsändelser, utsträckt

lantbrevbärarservice samt för att möta ökad

efterfrågan på befintliga och nya tjänster inom

telekommunikationsområdet.

C3 Ersättning till Posten AB för

rikstäckande betalnings- och

kassaservice.

Tabell 16.7 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

200 000

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

200 000

Utgifts-

prognos

200 000

2000

Förslag

200 000

2001

Beräknat

200 000

2002

Beräknat

200 000

Anslaget används till att trygga den rikstäckande

betalnings- och kassaservicen. En tolftedel av

anslaget utbetalas månatligen till Posten AB

(publ).

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Staten har tagit på sig ett ansvar för en

rikstäckande kassaservice, vilket framgår av 1a §

postlagen (1993:1684). Bestämmelser

kompletteras av ett avtal mellan staten och

Posten AB (publ). som löper ut den 1 januari år

2000. Enligt avtalet förbinder sig posten att

tillhandahålla en daglig grundläggande

kassaservice. För denna tjänst där alternativ

saknas och det inte är kommersiellt motiverat att

bedriva verksamhet, erhåller Posten AB en

ersättning om 175 miljoner kronor. I proposition

1997/98:127 Statens ansvar på postområdet gör

regeringen bedömningen att, mot bakgrund av

att marknaden för betaltjänster genomgått

betydande förändringar under senare år, statens

ansvar för området bör ses över. Regeringen

beslutade därför den 12 mars 1998, att tillsätta en

utredning med uppgift att utreda statens ansvar

för den grundläggande betaltjänsten och

kontantförsörjningen (dir.1998:15).

Utredningen har överlämnat betänkandet

Kassaservice (SOU1998:159) vilket gått ut på

remiss. Nuvarande ordning med ersättning till

Posten AB för den rikstäckande kassaservicen

föreslås bibehållas tills vidare i väntan på

resultatet av remissbehandlingen.

Slutsatser

Regeringen har tillsatt en utredning med uppgift

att se över statens ansvar för den grundläggande

betaltjänsten och kontantförsörjningen. Den

nuvarande ordningen med ersättning till Posten

AB bör tillsvidare bibehållas i väntan på

resultatet av remissbehandlingen

C4 Ersättning till SOS Alarm Sverige

AB för alarmeringstjänst enligt

avtal

Tabell 16.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

140 000

Anslagss-

parande

0

1999

Anslag

140 000

Utgifts-

prognos

140 000

2000

Förslag

140 000

2001

Beräknat

140 000

2002

Beräknat

140 000

Regeringen har med stöd av riksdagens

bemyndigande (prop. 1993/94:150, bet.

1993/94:TU38, rskr. 1992/93:437) i juni 1994

tecknat ett alarmeringsavtal med SOS Alarm

Sverige AB i syfte att säkerställa en effektiv SOS-

tjänst och tillgodose behovet av

alarmeringstjänster för den statliga

räddningstjänsten. I alarmeringsavtalet från 1993

lades ersättningen från staten till bolaget fast för

åren 1995 och 1996. Därefter fastställs avgiftens

storlek i samband med att riksdagen beslutar om

statsbudget för budgetperioden. Bolaget skall

senast den 1 mars varje år lämna ett underlag för

kostnadsbedömning.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Regeringen avser att tillsammans med övriga

ägare göra en översyn av SOS Alarms intäkter

och kostnader. PTS har i samband med

årsredovisningen föreslagit åtgärder som leder

till ökad framkomlighet till alarmering av

räddningsorganen via nödnumret 112.

Slutsatser

Regeringen anser det angeläget att ovan nämnda

kostnadsöversyn görs. PTS har redovisat sitt

uppdrag för att förbättra framkomligheten till

nödnummer 112 Regeringen avser att ta

ställning till eventuella åtgärder.

C5 Informationsteknik:

Telekommunikation m.m.

Tabell 16.9 Anslagsutveckling

Tusentals kronor

1998

Utfall

20 366

Anslags-

sparande

11 183

1999

Anslag

60 000

1

Utgifts-

prognos

65 000

2000

Förslag

50 000

2001

Beräknat

50 000

2002

Beräknat

25 000

1 Varav 10 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

1999.

Anslaget används till att finansiera IT-

kommissionens verksamhet, 2000-delegationens

verksamhet samt ytterligare åtgärder i form av

utredningar och projektbidrag m.m. som bidrar

till att förverkliga regeringens IT-politik.

Anslaget höjdes 1999 med 25 miljoner kronor

under tre år.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Anslaget skall även i fortsättningen användas till

att finansiera IT-kommissionens verksamhet,

2000-delegationens verksamhet samt ytterligare

åtgärder i form av utredningar och projektbidrag

m.m. som bidrar till att förverkliga regeringens

IT-politik. Medlen skall vid behov därutöver

kunna användas till eventuellt ytterligare insatser

för att påskynda anpassningen av datorsystem

inför år 2000 samt upphandling av

telegramtjänst. Sparandet på anslaget uppgick till

7,3 mkr vid utgången av 1998 vilket beror på en

ojämn utbetalningstakt till projekt och

utredningar.

Statliga insatser på området

IT-kommissionen (K 1998:04) har som

övergripande uppgift att analysera

informationsteknikens påverkan på

samhällsutvecklingen. Kommissionen skall

utifrån en grundlig analys synliggöra problem

samt peka på framtida möjligheter inom IT-

området.

IT-kommissionen skall arbeta för att

informations- och kommunikationstekniken

förankras på bred bas i samhället genom att:

- Bistå regeringen med råd och förslag till

konkreta åtgärder

- Stimulera till engagemang och egna

arbetsinsatser hos så många som möjligt

- Verka för informationsspridning kring

aktuella frågor inom verksamhetsområdet

En viktig uppgift för IT-kommissionen är att

lyfta fram, belysa och ge förslag på hur

kortsiktiga frågor, som utgör hinder för

utveckling och tillväxt, skall hanteras.

Kommissionen skall också föreslå mer konkreta

insatser inom speciella områden, vars

genomförande kan stärka landets framskjutna

position på IT-området. IT-kommissionen har

för detta ändamål inrättat ett antal arbetsgrupper,

s.k. observatorier, som har till uppgift att gå

djupare in i frågor av särskilt intresse.

Observatorierna arbetar framtidsinriktat i

kunskapsnätverk för att undersöka

frågeområden som ännu inte är tillräckligt

belysta.

- Det IT-rättsliga observatoriet

- Tillväxtobservatoriet

- Observatoriet för IT-infrastrukturfrågor

Regeringen har i en skrivelse till riksdagen (skr.

1998/99:2) lämnat en redovisning av

utvecklingen på IT-området. Skrivelsen är den

andra i ordningen sedan IT-propositionen (prop.

1995/96:125) förelades riksdagen. Förutom en

beskrivning av den allmänna utvecklingen på

området redogörs för vidtagna och pågående

åtgärder inom ramen för handlingsprogrammet

för att bredda och utveckla användningen av

informationsteknik.

Regeringen anser att frågan om IT-

omställningen inför år 2000 är av stor vikt. Den 6

maj 1999 överlämnade regeringen den andra

lägesrapporten om IT-omställningen i samhället

(skr. 1998/99:111) till riksdagen. Post- och

telestyrelsen, Statens Energimyndighet,

Sjöfartsverket, Luftfartsverket samt Affärsverket

Svenska kraftnät har genom regeringsbeslut den

6 maj 1999 (1999/7287/ITFoU) fått i uppdrag

att lämna ytterligare lägesrapporter om IT-

omställningen.

2000-delegationens verksamhet under 1999 är

i huvudsak inriktad på två områden: information

och granskning. 2000-delegationen har en roll

som samordnare i informationsfrågor och

informerar kontinuerligt en bred målgrupp om

frågor som rör omställningsarbetet i samhället

via webbplats, nyhetsbrev, anföranden vid

seminarier och massmedier. I början av maj 1999

genomfördes en informationskampanj riktad till

allmänheten. Kampanjen syftade bl.a. till att

belysa olika sakfrågor som rör 2000-frågan och

att informera om samhällets anpassningsarbete.

Delegationen bevakar 2000-frågan i

massmedier. Detta sker bl.a. genom löpande

pressbevakning och medieanalyser. Särskilda

presseminarier anordnas återkommande för att

erbjuda journalister ett forum för inblickar och

diskussion kring 2000-problematiken.

Bakgrunden till det andra

verksamhetsområdet, granskningar, är de olika

tolkningar av omställningsarbetet som

förekommer. Granskningarna syftar således till

att så långt det är möjligt klarlägga

anpassningsläget i viktiga samhällssektorer,

bedöma 2000-projektens tillförlitlighet samt

fastställa i vilken utsträckning arbete återstår och

hur aktörerna avser slutföra arbetet.

Granskningar och hearingar genomförs inom ett

antal nyckelområden. Under våren och

försommaren 1999 har el- och telesektorerna

undersökts. Planering pågår för genomförande

av granskning eller hearing inom ytterligare

områden, bl.a. vattenförsörjning, miljöpåverkan,

hälso- och sjukvård och livsmedelskedjan. 2000-

delegationen redovisar en sammanfattande

lägesbeskrivning i oktober 1999. En slutlig

redovisning av uppdraget presenteras 31 mars

2000.

17 Statens järnvägar, kollektivtrafik och

samhällsköpta tjänster, m.m.

17.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar Statens järnvägar

(SJ), anslaget Ersättning till Statens järnvägar i

samband med utdelning från AB Swedcarrier,

Rikstrafiken och anslaget Viss internationell

verksamhet. Anslagen Köp av interregional

persontrafik på järnväg m.m., Ersättning till

trafikhuvudmännen för köp av viss

kollektivtrafik och Kostnader för avveckling av

Styrelsen för riksfärdtjänst föreslås slås samman

och överföras till ett anslag Rikstrafiken:

Trafikupphandling. Även anslaget Transportstöd

till Gotland föreslås att föras från

verksamhetsområdet Sjö- och luftfart och uppgå

i det nya anslaget.

Kärnverksamheten i SJ-koncernen är

järnvägstrafiken. Övriga verksamheter och

dotterbolag utgör komplement och stöd till

kärnverksamheten.

Den nya myndigheten Rikstrafiken började

sin verksamhet den 1 juli 1999 och kommer fram

till årsskiftet att bygga upp och organisera sin

verksamhet.

Rikstrafiken skall verka för utveckling och

samordning av den interregionala kollektiva

persontrafiken så att de transportpolitiska målen

uppnås. Vidare skall Rikstrafiken följa

kollektivtrafikens utveckling och särskilt

kartlägga brister i den interregionala kollektiva

persontrafiken. Det ingår också i Rikstrafikens

uppdrag att främja frivilliga samverkanslösningar,

samt att verka för att information, tidtabeller och

biljettsystem inom kollektivtrafiken samordnas.

Riks-trafiken skall verka för att

handikappanpassningen av kollektiva färdmedel

samordnas mellan samtliga trafikslag och för att

jämställdhetsaspekter beaktas inom

kollektivtrafikområdet. Rikstrafiken har från den

1 januari 2000 ansvar för administrationen av

transportstödet till Gotland och för att fastställa

taxor och turplaner för linjesjöfart på Gotland

som uppbär transportstöd.

Verksamhetsvolymen år 1998 för

verksamhetsområdet uppgick till ca 15,4

miljarder kronor och antalet anställda uppgick

till ca 15 700 personer.

17.2 Utgiftsutveckling

Tabell 7.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

19992

Förslag

anslag

20003

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

615,6

622,0

898,2

738,6

1 007,6

1 007,8

1 Inkl. beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2Exkl. anslaget B2 Transportstöd till Gotland.

3Ingående anslag är anslagen D1 Ersättning till Statens järnvägar i samband med

utdelning

från AB Swedcarrier och D4 Viss internationell verksamhet samt anslagen B2

Transportstöd till

Gotland, D2 Köp av interregional persontrafik på järnväg m.m., D3 Ersättning

till

trafikhuvudmännen för köp av viss kollektivtrafik och D5 Kostnader för

avveckling av Styrelsen

för riksfärdtjänst vilka föreslås ingå i det nya anslaget D3 Rikstrafiken:

Trafikupphandling.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

De långsiktiga ekonomiska målen för SJ-kon

cernen om en räntabilitet på eget kapital på 7 %

samt en soliditet på 30 % uppnåddes inte.

Räntabiliteten på eget kapital var negativ (-

5,4 %) och soliditeten uppgick till 8,7 %.

Resultatet exklusive jämförelsestörande poster

försämrades med 176 miljoner kronor till -439

miljoner kronor (-263 mkr), bl.a. beroende på

omstruktureringskostnader och fördröjning med

att anpassa rörelsekostnader efter en vikande

omsättning för godstransporter.

Rörelsens intäkter ökade med 7 %, till 14 798

miljoner kronor (13 862 mkr) beroende på

förbättrade snittintäkter för SJ Resor och

företagsförvärv inom SJ Cargo Group.

Resultat efter finansiella poster uppgick till

-135 miljoner kronor (-641 mkr).

Antalet anställda minskade med 5 % till

15 694 (16 517) personer.

För anslaget Köp av interregional persontrafik

på järnväg m.m. visar en jämförelse mellan

budget och utfall för budgetåret år 1998 en

balans mellan dessa. Kostnaden för den senast

genomförda upphandlingen är lägre än budgeten

tack vare att upphandlingen gjorts i konkurrens.

Under år 1998 har inom anslaget Ersättning till

trafikhuvudmännen för köp av viss

kollektivtrafik 198 miljoner kronor utbetalats.

Ersättningen är reglerad i avtal som

huvudsakligen löper till och med juni år 2000.

Regeringen beslutade den 17 december 1998 att

uppdra åt Delegationen för köp av viss

kollektivtrafik att genomföra upphandling av

trafik avseende år 2000.

Förändringar

Det transportpolitiska beslutet år 1998 innebär

viktiga förändringar som påverkar SJ:s inriktning

under de närmaste åren. De viktigaste faktorerna

är bl.a.

- minskade banavgifter,

- att det kapillära bannätet samt vissa för

järnvägssektorn gemensamma funktioner i

huvudsak förs över från SJ till Banverket,

- att skadeprövningen av linjetrafik med buss

slopas.

Därtill kommer andra förändringar i omvärld-en

i form av

- färdigställandet av Öresundsbron samt

järnvägsanslutningarna till Arlanda och

Kastrup,

- ökad konkurrens från nya tågoperatörer.

Rikstrafiken började sin verksamhet den 1 juli

1999. Delegationen för köp av viss

kollektivtrafik kommer att avvecklas vid

årsskiftet. Transportstödet till Gotland överförs

från Sjöfartsverket till Rikstrafiken.

Riksdagen har beslutat (prop. 1995/96:44, bet.

1995/96:TU7, rskr. 1995/96:99) att

Gotlandstillägget skall avvecklas successivt för

att helt upphöra år 1999. Regeringen föreslår att

tillägget behålls oförändrat på 0,4 procents nivå

även under år 2000.

Ett nytt anslag, Rikstrafiken:

Trafikupphandling, införs. Anslaget består av de

tidigare anslagen B2 Transportstöd till Gotland,

D2 Köp av interregional persontrafik på järnväg

m.m., D3 Ersättning till trafikhuvudmännen för

köp av viss kollektivtrafik och D5 Kostnader för

avveckling av styrelsen för riksfärdtjänst m.m.

Mål

Nya långsiktiga ekonomiska mål för SJ:s

verksamhet föreslås vara räntabilitet på sysselsatt

kapital på 8 % samt en nettoskuldssättningsgrad

om högst 2,5.

Syftet med statens köp av interregional

persontrafik på järnväg m.m. och ersättningen till

trafikhuvudmännen är att bidra till målet att

säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och

långsiktigt hållbar transportförsörjning för

medborgare och näringsliv i hela landet. Detta

har skett genom köp av dels regionalpolitiskt

angelägen persontrafik på järnväg dels flygtrafik

mellan Umeå och Östersund, dels genom

ersättning till trafikhuvudmännen för köp av viss

kollektivtrafik.

Prioriteringar

SJ skall erbjuda sina kunder en bra och prisvärd

service inom järnvägstransportområdet samt

kunna ge en affärsmässig avkastning på statens

kapital. Effektiviteten och lönsamheten inom SJ

måste därmed öka. För att uppnå detta krävs ett

ökat fokus på kärnverksamheten, vilken utgörs

av järnvägstrafik med en affärsmässig utveckling.

Regeringen anser i anslutning till detta att det är

av stor vikt att sådan verksamhet inom SJ-

koncernen som inte bidrar till att affärsmässigt

utveckla kärnverksamheten identifieras och

avyttras.

17.3 Resultatbedömning

SJ:s resultat för år 1998 blev sämre än

prognosticerat. De långsiktiga målen för

räntabilitet och soliditet var långt ifrån att

uppnås. Orsaken till 1998 års låga avkastning är

dels att SJ Cargo känt av en minskad efterfrågan

på transporter, dels att SJ har tagit

omstruktureringskostnader utöver avsatta

reserver. Därutöver hade SJ tekniska problem

med rullande materiel och även snöovädret i

december påverkade SJ:s resultat negativt.

Soliditeten har påverkats negativt av koncernens

dåliga resultatutveckling samt höga investeringar

i transportmedel och finansiella instrument.

Dessutom nedjusterades det egna kapitalet i 1997

års bokslut med anledning av ändrad redovisning

av trafikavtal.

SJ:s kärnrörelse har under flera års tid

bedrivits med ett negativt kassaflöde efter

investeringar. Vid utgången av år 1998 var SJ:s

egna kapital 2 miljarder kronor lägre än 10 år

tidigare, trots stora reavinster under perioden

från utförsäljningarna av tåg och fastigheter samt

dotterbolagen ASG och Swebus. Under samma

period har produktiviteten, mätt som

produktionsenheter per anställd i

järnvägsrörelsen, fördubblats. Samtidigt har dock

personalkostnaderna ökat i samma takt vilket har

inneburit att de effektiviseringar som

genomförts inte haft någon eller endast ringa

effekt på resultatet.

Riksdagen beslöt den 2 juni 1998 att godkänna

principerna för att tillskapa den nya

myndigheten Rikstrafiken.

Delegationen för köp av viss kollektivtrafik

har upphandlat trafik för år 1999 i enlighet med

sitt uppdrag. Resandet med nattåg till och från

Övre Norrland fortsätter att minska. En ny linje,

Karlstad Göteborg, upphandlades för trafikåret

1999. Trafiken på Mittlinjen mellan Östersund

och Sundsvall utökades. Antalet passagerare i

Gotlandstrafiken har ökat under senare år och

uppgick år 1998 till nära 1,2 miljoner passagerare.

Prognoserna för år 1999 tyder på en fortsatt

ökning för såväl passagerare som gods.

Höghastighetsfärjan HSC Gotland sattes i trafik

under år 1999 och tidtabellen har under året

utökats så att trafik kan upprätthållas fram till

mitten av november.

Regeringen beslutade den 15 april 1999 att

inte förlänga de avtal med trafikhuvudmännen

som grundas på en principöverenskommelse i

deras nuvarande utformning. I denna

proposition föreslår dock regeringen att medel

avsätts från Rikstrafikens anslag för att säkra

trafik, med prioritet för tågtrafik, som omfattas

av principöverenskommelsen fram till den 31

december 2000. Genom regeringens

ställningstagande om att avsätta medel från

Rikstrafikens anslag till trafik som omfattas av

principöverenskommelsen ges Rikstrafiken

rådrum att på ett tillfredsställande sätt

genomföra erforderliga bedömningar om vilken

trafik som staten bör upphandla.

Regeringen uppdrog den 17 december 1998

och den 11 februari 1999 år Delegationen för

köp av viss kollektivtrafik att för år 2000

upphandla interregional persontrafik på järnväg.

Uppdraget har redovisats till regeringen som

godkände de preliminära avtalen den 23 juni

1999. Genom uppdraget har trafikering

säkerställts på regionalpolitiskt viktiga sträckor.

Regeringen bedömer att den nya myndigheten

Riks-trafiken kommer att kunna göra

erforderliga bedömningar rörande

trafikupphandlingen samt hinna genomföra

trafikupphandlingen i rimligt god tid inför

trafikåret 2001.

17.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverkets revisionsberättelse för år

1998 avseende granskningen av SJ:s

årsredovisning, koncernredovisning,

underliggande redovisning och ledningens

förvaltning innehåller inte några anmärkningar.

I en revisionsrapport daterad 1998-12-04

framför RRV kritik mot SJ:s internrevision. SJ

har efter detta utfört ett omfattande arbete med

genomlysning och uppstramning av det interna

regelverk som styr internrevision. Man har även

genomfört vissa förändringar vad beträffar

internrevisionens roll och plats i organisationen.

Regeringen bedömer att den kritik som RRV

framfört mot SJ nu har åtgärdats.

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelsen avseende de

övriga anslagen inom verksamhetsområdet.

17.5 Personalkonsekvenser

Inrättandet av den nya myndigheten

Rikstrafiken bedöms endast innebära marginella

förändringar av antalet arbetstillfällen inom

verksamhetsområdet. Rikstrafiken kommer när

den är fullt bemannad ha ett tiotal anställda. I

vilken mån Rikstrafikens verksamhet får

konsekvenser i övrigt för antalet arbetstillfällen

inom verksamhetsområdet är svårt att bedöma.

17.6 Statens järnvägar

SJ-koncernen består av moderföretaget

affärsverket SJ och dess helägda dotterbolag AB

Swedcarrier. Koncernens sektorer är SJ Resor, SJ

Cargo Group, SJ Färjetrafik, SJ Fastigheter och

SJ Teknik. Utöver sektorerna finns

supportenheter (SJ Data och SJ Städservice)

samt koncernstaber. Kärnverksamheten i SJ-

koncernen är järnvägstrafiken. Övriga

verksamheter och dotterbolag utgör

komplement och stöd till kärnverksamheten.

17.6.1 Verksamhetens inriktning

SJ:s treårsplan

SJ:s treårsplan pekar på ett antal viktiga

omvärldsfaktorer som beräknas få stor betydelse

för SJ:s fortsatta verksamhet. Dessa är:

- Öresundsbron öppnar en ny marknad för

SJ Resor och en snabbare väg till

kontinenten för SJ Cargo Group samtidigt

som den även innebär att SJ Färjetrafik

genom Scandlines får problem med

lönsamheten. Även den borttagna

taxfreeförsäljningen beräknas påverka

Scandlines verksamhet negativt.

- De nya järnvägsanslutningarna till Arlanda

och Kastrup öppnar möjligheter för nya

reseprodukter i samarbete tåg/flyg.

- Minskade banavgifter sänker SJ:s kostnader

med ca 700 miljoner kronor per år.

- Ökad konkurrens från nya tågoperatörer

kan leda till sänkta marknadsandelar för SJ.

Transportmarknaden beräknas under perioden

2000 2002 växa med i genomsnitt 1,5 % per år

för både persontrafik och godstrafik.

Persontransporter på järnväg antas därvid öka

med ca 3 % per år och godstransporter på

järnväg med ca 6 % per år. Den stora ökningen

på godssidan förväntas komma från en ökad

befordran av s.k. högvärdigt gods (t.ex.

livsmedel). Priserna beräknas sjunka för

godstransporter och priserna för

persontransporter beräknas vara oförändrade.

SJ:s marknadsandel av persontrafiken på

järnväg beräknas bli ca 70 % av antalet

personkilometer år 2000. På grund av den ökade

konkurrenssituationen på marknaden beräknas

SJ:s andel av antalet resor endast uppgå till ca

40 %.

Regeringens överväganden

SJ:s uppdrag är att bedriva en effektiv

järnvägstrafik på affärsmässiga villkor. SJ skall

utvecklas som ett effektivt och

konkurrenskraftigt transportföretag med

järnvägstrafik som huvudverksamhet.

Regeringen anser att det är viktigt att SJ ökar

fokuseringen på sin kärnverksamhet och

effektiviteten och lönsamheten inom denna.

Målsättningen bör vara att ge kunderna en bra

och prisvärd service inom

järnvägstransportområdet. Det är i detta

sammanhang av stor vikt att sådan verksamhet

inom SJ-koncernen som inte bidrar till att

affärsmässigt utveckla kärnverksamheten

identifieras och avyttras.

Under år 1998 fattade riksdagen, med

utgångspunkt från den transportpolitiska

propositionen, några avgörande beslut för SJ:s

framtid. Besluten avsåg sänkta banavgifter samt

avreglering av den långväga busstrafiken.

Samtidigt har arbetet med att renodla

järnvägssektorns organisation inneburit att

beslut fattats om överföring av ansvar för vissa

gemensamma funktioner samt det kapillära

bannätet från SJ till Banverket.

Sänkta banavgifter ger SJ en grundläggande

möjlighet att konkurrera på rättvisa villkor. För

resenärernas del utgår regeringen ifrån att sänkta

banavgifter kommer dessa till godo i form av en

positiv inverkan på priset. Den skärpta

konkurrensen med andra tågoperatörer och med

landsvägstrafiken ger vidare förutsättningar för

att skapa den nödvändiga fokusering och

attitydförändring inom SJ som behövs för att

uppnå de av regeringen uppsatta målen.

Samtidigt har SJ:s roll inom järnvägssektorn allt

mer avgränsats och tydliggjorts, vilket

underlättar för organisationen att agera i enlighet

med de riktlinjer som regeringen lagt fast för

verksamheten.

17.6.2 Ekonomiska mål och resurser

Resultat 1998

SJ-koncernens resultat för år 1998 exklusive

engångsposter blev 176 miljoner kronor sämre

än föregående år. Båda åren påverkades resultatet

av bokföringsmässiga upplösningar av den

strukturfond som skapades av realisationsvinsten

från försäljningen av Swebus år 1996 för att täcka

kostnader i samband med omstrukturering.

Upplösning av denna fond påverkade resultatet

positivt med 627 miljoner kronor år 1997 och

302 miljoner kronor år 1998. Bortsett från denna

resultatpåverkan förbättrades resultatet från

rörelsen med 149 miljoner kronor under år 1998.

Tillväxten i den befintliga verksamheten är

tydligast inom SJ Resor där en väsentligt

förändrad kundmix har resulterat i en högre

genomsnittlig intäkt per resa trots oförändrade

priser under perioden.

Tabell 17.2 Nyckeltal m.m. SJ-koncernen

Miljoner kronor

1998

1997

Rörelsens intäkter

14 798

13 862

Rörelseresultat

10

-614

Rörelsemarginal (%)

0,1

-4,4

Resultat efter finansiella poster

-135

-641

Resultat exkl. jämförelsestörande

poster

-439

-263

Räntabilitet på sysselsatt kapital (%)

4,9

1,0

Räntabilitet på eget kapital (%)

-5,4

-19,4

Soliditet

8,7

10,6

Nettoskuldsättningsgrad

5,4

4,5

Investeringar

1 128

1 161

Antal anställda

15 694

16 517

SJ:s treårsplan

SJ redovisar för perioden 2000 2002 en

förväntad resultatförbättring som huvudsakligen

antas skapas genom lägre banavgifter och

omfattande rationaliseringsprogram över hela

företaget. Målet är att produktiviteten skall öka

med 10 % per år. Personalen beräknas minska

med 3 650 personer från år 1998, varav 870 är

effekten av det nya pendeltågsavtalet och 500

avser Scandlines neddragning av trafiken.

Nuvarande avkastningsmål om 7 % på eget

kapital förväntas uppnås medan soliditetsmålet

inte beräknas uppnås utan extra åtgärder i form

av avyttringar och/eller kapitaltillskott.

Tabell 17.3 Nyckeltal m.m. enligt treårsplan

Miljoner kronor

2000

2001

2002

Omsättning

14 600

15 300

15 850

Resultat efter finansnetto

225

330

400

Räntabilitet på eget kapital (%)

7

9

10

Räntabilitet på sysselsatt

kapital (%)

7

8

8

Soliditet (%)

11

12

14

Investeringar

1 401

1 076

557

Kassaflöde

-107

+183

+800

Antal anställda

12 965

12 369

12 043

I treårsplanen har en öppen koncernreserv lagts

in för att täcka befarade negativa effekter av bl.a.

lägre tillväxt i Sveriges ekonomi än antaget av

Konjunkturinstitutet i juni 1998 samt sänkta

marknadsandelar på grund av ökad konkurrens

från nya tågoperatörer.

Tabell 17.4 Resultatreserv perioden 2000 2002

Miljoner kronor

År 2000

290

varav på Cargo Group

170

År 2001

845

varav på Cargo Group

485

År 2002

1 125

varav på Cargo Group

645

Investeringar

Under 1990-talet har investeringsvolymen i SJ

varit hög och har under de senaste fem åren i

genomsnitt legat på ca 2 000 miljoner kronor per

år. Huvuddelen av investeringarna har avsett

förnyelse av fordonsparken, där den största

satsningen varit snabbtåget X2000. Inom SJ

Cargo Group har företagsförvärv utgjort en stor

post. Investeringarna de närmaste åren är

baserade på dels en planerad expansionstakt, dels

förnyelseinvesteringar i fordonsparken för såväl

SJ Resor som SJ Cargo Group.

SJ-koncernens investeringar under perioden

2000 2002 inom respektive sektor framgår

nedan.

Tabell 17.5 Investeringar

Miljoner kronor

2000

2001

2002

SJ Resor1

303

209

35

SJ Cargo Group

851

677

353

SJ Färjetrafik

4

2

5

SJ Fastigheter

92

62

45

SJ Teknik

52

53

50

Data

26

31

30

Staber

30

5

2

Övriga bolag

43

37

37

Summa investeringar

1 401

1 076

557

1Nya fordon för Mälardalstrafiken finansieras utanför balansräkningen.

Investeringarna avser huvudsakligen

nyanskaffning och ombyggnad av personfordon

samt nyanskaffning av godsvagnar och tåg.

Regeringens överväganden

SJ-koncernen har för år 1998 redovisat ett

resultat som exklusive jämförelsestörande poster

innebär en försämring jämfört med föregående

år med 176 miljoner kronor. Räntabiliteten på

eget kapital var negativ (-5,4 %) och soliditeten

uppgick till 8,7 %. SJ-koncernen är därmed långt

ifrån att uppnå de fastställda långsiktiga

ekonomiska målen för verksamheten. Uppsatt

mål enligt innevarande treårsplan har inte heller

uppnåtts.

SJ redovisar för perioden 2000 2002 att

nuvarande avkastningsmål om 7 % på eget

kapital förväntas uppnås medan soliditetsmålet

inte beräknas uppnås utan extra åtgärder i form

av avyttringar och/eller kapitaltillskott.

Järnvägsmarknaden såväl i Sverige som

utomlands karaktäriseras av en allt större

avreglering och ökad konkurrens. Regeringen

anser att det är av avgörande betydelse att SJ

inom en snar framtid kan nå en sådan

effektivitets- och lönsamhetsnivå att

verksamheten kan få möjlighet att utvecklas i

takt med de förändringar som sker på

marknaden. Detta förutsätter bl.a. ett ökat fokus

på kärnverksamheten, järnvägstrafik med en

affärsmässig utveckling. Vidare är det av stor

betydelse att SJ:s kapitalbas och rörelsemarginal

är sådan att den möjliggör en affärsmässig

avkastning på statens kapital. Det är samtidigt

viktigt att SJ kan erbjuda sina kunder en bra och

prisvärd service inom järnvägstransportområdet.

För att underlätta och förstärka fokuseringen

på SJ:s kapitalstruktur enligt ovan anser

regeringen att ekonomiska mål för verksamheten

bör åsättas på ett sätt som återspeglar de

förändringar som sker i SJ:s kapitalstruktur och

som påverkar kostnaden för finansiering av

verksamheten. Finansiering av en verksamhet

involverar inte endast kapital som tillskjutits av

ägaren utan även kapital som lånats upp av

externa långivare. Det är vidare viktigt att

kopplingen mellan åsatta nyckeltal och SJ:s

affärsrisk görs tydligare. Den affärsrisk som SJ

löper kan delas upp i två komponenter; dels en

rörelserisk som förknippas med resultatet av den

verksamhet man bedriver och som bl.a. påverkas

av konjunkturen och konkurrenssituationen

dels en finansiell risk som hänför sig till hur SJ

agerar på finansmarknaden och som är beroende

av bl.a. ränteläge, valutakurser och

upplåningsmöjligheter. Företagets affärsrisk

ökar med minskat eget kapital vilket samtidigt

innebär att företaget kan ha begränsade

möjligheter att överleva perioder med svagt

resultat. SJ:s nuvarande låga andel eget kapital

innebär en relativt hög finansiell risk och

regeringen anser därför att det är särskilt viktigt

att åsätta ekonomiska mål för verksamheten som

på ett tydligt sätt visar fördelningen mellan lånat

och eget kapital givet samma risknivå samt som

visar hur det kapital som faktiskt används i

verksamheten förräntar sig.

Regeringen föreslår därför att nya ekonomiska

mål för SJ för perioden 2000 2002 skall vara

avkastning på sysselsatt kapital om 8 % samt en

nettoskuldsättningsgrad om högst 2,5. Storleken

på avkastningen respektive skuldsättningen är i

paritet med vad som redovisas för liknande

verksamheter nationellt och internationellt.

Räntabilitet på sysselsatt kapital ger en bild av

förräntningen av företagets hela arbetande

kapital, eftersom måttet omfattar ett vägt

avkastningskrav för både det egna och lånade

kapitalet. Kapitalstrukturen och kostnaden för

de olika finansieringssätten kommer därmed i

ökat fokus eftersom avkastningskravet kommer

att förändras beroende på andelen lån och eget

kapital. Vad gäller skuldsättningsgraden är detta

ett mer hållbart mått än soliditet för sådana

förändringar i balansräkningen som inte påverkar

den finansiella risken. Ett exempel på en sådan

förändring kan vara att värdet i balansräkningen

på icke räntebärande tillgångar (t.ex.

kundfordringar) och icke räntebärande skulder

(t.ex. leverantörsskulder) genom en

affärshändelse båda ökar med lika mycket. Trots

att detta inte påverkar den finansiella risken

sjunker soliditeten. Skuldsättningsgraden är

däremot oförändrad.

När det gäller sektorernas rörelserisker så

påverkas dessa i hög grad av såväl pris- och

volymförändringar som förändringar i

personalkostnaderna. Nedanstående tabell visar

hur resultatet inom SJ Resedivision respektive SJ

Godstransportdivision påverkas av en

femprocentig förändring av ovanstående.

Tabell 17.6 Påverkan på resultat av femprocentig

förändring

Miljoner kronor

Pris

Volym

SJ Resedivision

45

165

SJ Godstransportdivision

90

85

Personalkostnader

200

Regeringen har inget att erinra mot

investeringsplanens inriktning eller nivå.

Regeringen anser att det är viktigt att SJ

förstärker sin konkurrenskraft inom kärnaffären

på såväl person- som godstransportmarknaden,

vilket innebär fortsatta riktade

investeringsåtgärder i syfte att anpassa utbudet av

produkter och tjänster till marknadens krav på

förnyelse och flexibilitet. Det är av stor vikt att

investeringsbesluten föregås av genomgripande

lönsamhetskalkyler för att säkerställa att SJ:s

kapital används på ett affärsmässigt effektivt sätt.

Regeringen anser därmed att den av SJ föreslagna

investeringsplanen skall godkännas.

Regeringen vill samtidigt understryka att man

anser att det är viktigt att SJ kan åstadkomma en

affärsmässig avkastning på statens kapital. Frågan

om att inleverera avkastning till staten kommer

att behandlas årligen.

Finansiella befogenheter

SJ:s investeringar har främst finansierats genom

s.k. cross-border leasing, där en utländsk

investerare har förvärvat rullande materiel och

fartyg från SJ för att därefter åter hyra tillbaka

utrustningen till SJ. Sedan år 1996 har

leasingportföljen kompletterats med ett antal

leasehold-transaktioner. En leasehold är en

nyttjanderätts-transaktion där SJ överlåter

nyttjanderätten till sin utrustning till en trust

som är bildad av en utländsk investerare, som

därefter hyr tillbaka utrustningen till SJ.

Det totala betalningsåtagandet för samtliga

finansiella leasingkontrakt uppgick vid slutet av

år 1998 till 8 865 (6 743) miljoner kronor i

koncernen. Ökningen beror på ny leasing

avseende fordon samt skulduppräkning på

befintliga leasing-avtal.

SJ hade vid ingången av år 1998 en total

låneram om 9,2 miljarder kronor. Under juni

beslutade riksdagen om en ökning av låneramen

för innevarande år med 1,5 miljarder kronor med

anledning av omfinansiering av

pensionsåtaganden.

SJ bedriver statlig affärsverksamhet inom

ramen för affärsverksformen. Detta innebär bl.a.

att SJ:s ekonomiska omslutning inte redovisas

över statsbudgeten. SJ är emellertid en integrerad

del av den statliga verksamheten och fungerar

som förvaltare av statlig egendom. Sedan 1988

års trafikpolitiska beslut har SJ haft vida

befogenheter i frågor som rör bl.a. försäljning av

fast egendom. Syftet har varit att underlätta

omstruktureringar i verksamheten och att

verksamheten skall bedrivas under

bolagsliknande förhållanden inom ramen för

affärsverksformen.

Regeringens slutsatser och överväganden

Slutsatser

Det är viktigt att SJ kan ge sina kunder en bra

och prisvärd service inom

järnvägstransportområdet. Regeringen anser

därvid att SJ under de närmaste åren måste

intensifiera arbetet med att öka sin operationella

effektivitet och lönsamhet. Produktiviteten inom

SJ-koncernen måste växa snabbare än tidigare,

snabbare än personalkostnaderna och snabbare

än i övrig svensk industri. Detta ställer stora krav

på organisationen och är av avgörande betydelse

för att SJ skall kunna utvecklas på en allt mer

konkurrensutsatt och avreglerad marknad. En

förutsättning för ett förbättrat framtida resultat

är att SJ i ökad omfattning koncentrerar sig på

kärnaffären, dvs. järnvägstrafik med en

affärsmässig utveckling.

Regeringen anser vidare att det är viktigt att SJ

kan ge en affärsmässig avkastning på statens

kapital. Detta förutsätter en konkurrenskraftig

kapitalstruktur och rörelsemarginal. Regeringen

har för avsikt att genomföra en översyn och

genomlysning av SJ:s organisation och

verksamhet för att utröna bl.a. hur en starkare

kapitalstruktur kan uppnås samt vilka

förutsättningar för utveckling och tillväxt som

finns på befintliga och nya marknader.

I enlighet med vad som framförts ovan

beträffande en förväntad affärsmässig avkastning

på statens satsade kapital i SJ föreslår regeringen

att nya långsiktiga ekonomiska mål skall åsättas

SJ:s verksamhet. Dessa skall medverka till att öka

fokuseringen på SJ:s kapitalstruktur och

finansieringskostnaden för både det egna och det

lånade kapitalet. De nya ekonomiska målen

föreslås vara avkastning på sysselsatt kapital på

8 % samt en nettoskuldsättningsgrad om högst

2,5.

Överväganden

Regeringen anser att beslutsordning och

befogenheter i huvudsak bör ligga fast under

perioden 2000 2002. Regeringen föreslår mot

denna bakgrund att riksdagen bemyndigar

regeringen att ge SJ finansiella befogenheter för

år 2000 i enlighet med vad som förordas i det

följande:

- godkänna aktieöverföringar mellan SJ och

AB Swedcarrier,

- godkänna avtal som SJ träffar om

försäljning av fast egendom och aktier inom

en ram om 3,1 miljarder kronor med

avyttringar fr.o.m. år 1994 intagna i ramen,

- fastställa beloppsgräns för försäljning av fast

egendom och aktier från SJ,

- låta SJ förvärva, förvalta och avyttra aktier

inom ramen för den beslutade

koncernstrategin,

- låta SJ besluta om organisationsfrågor vad

gäller avyttringar av verksamhetsgrenar som

inte bidrar till att stärka och stödja

järnvägsverksamheten,

- låta SJ använda den typ av finansieringsform

som ger den lägsta kostnaden för SJ sett

över investeringens ekonomiska livslängd,

- tillföra SJ utdelning från Swedcarrier.

Regeringen föreslår vidare att riksdagen

bemyndigar regeringen att under år 2000 låta SJ

få rätt att:

- ta upp lån i och utanför Riksgäldskontoret

inom en total ram om 10,7 miljarder

kronor,

- teckna borgensförbindelser till förmån för

bolag inom SJ-koncernen inom en total ram

om 1,9 miljarder kronor,

- placera kassamässigt överskott hos

Riksgäldskontoret och på marknaden.

17.7 Anslag för budgetåret 2000

D1 Ersättning till Statens järnvägar i

samband med utdelning från AB

Swedcarrier

Tabell 17.7 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

26 315

Anslags-

sparande

373 685

1999

Anslag

5 000

Utgifts-

prognos

300 000

2000

Förslag

50 000

2001

Beräknat

200 000

2002

Beräknat

200 000

Eftersom AB Swedcarrier inte står i ett

skatterättsligt koncernförhållande till

affärsverket SJ kan medel från en försäljning av

dotterbolag i AB Swedcarrier inte överföras till

SJ i form av obeskattade koncernbidrag.

Koncernbidragen är enligt skattreglerna avsedda

att användas för att skattemässigt möjliggöra en

resultatutjämning inom koncerner.

Då försäljningarna inom AB Swedcarrier

endast har begränsats till ett fåtal under de

senaste åren har ett relativt stort anslagssparande

uppkommit. I enlighet med de nya reglerna om

disposition av anslagssparande överstigande 3 %

av tilldelat anslag beslutade regeringen under

våren 1999 att SJ får disponera hela det befintliga

anslagssparandet under år 1999.

AB Swedcarrier räknar med att genomföra ett

antal större försäljningar under slutet av år 1999

och/eller år 2000 varför det stora

anslagssparandet till största del beräknas vara

förbrukat inom det närmaste året.

Regeringens slutsatser

Regeringen föreslår ett anslag på 50 miljoner

kronor för år 2000. Detta motsvarar, tillsammans

med anslagssparandet, regeringens bedömning av

hur stora realisationsvinster som kommer att

behöva överföras till SJ efter försäljningar inom

Swedcarrierkoncernen.

17.8 Rikstrafiken

Inom ramen för det transportpolitiska beslutet

den 2 juni 1998 beslöt riksdagen att godkänna

principerna för att tillskapa en

myndighetsfunktion för rikstrafikfrågor

Rikstrafiken med huvuduppgift att verka för

samordning och upphandling av viss

interregional trafik. Den 25 juni 1998 beslöt

regeringen om kommittédirektiv (Dir. 1998:46)

för en utredning om Rikstrafiken. Den 30

november 1998 redovisade utredningen ett

delbetänkande (SOU 1998:148) Rikstrafiken

vissa principfrågor, den 1 maj 1999

slutbetänkandet (SOU 1999:57) Rikstrafiken

en ny myndighet samt den 30 juni 1999 en

slutredovisning av arbetet med att bilda

myndigheten Riks-trafiken.

Rikstrafiken skall verka för utveckling och

samordning av den interregionala kollektiva

persontrafiken så att de transportpolitiska målen

uppnås. Rikstrafiken skall följa kollektivtrafikens

utveckling och särskilt kartlägga brister i den

interregionala kollektiva persontrafiken. Enligt

instruktionen skall Rikstrafiken vidare svara för

statens upphandling av transportpolitiskt

motiverad interregional kollektiv persontrafik

som inte upprätthålls i trafikhuvudmännens regi

och där det saknas förutsättningar för

kommersiell drift. Rikstrafiken får även svara för

statens upphandling av transportpolitiskt

motiverad internationell kollektiv persontrafik

som inte upprätthålls i trafikhuvudmännens regi

och där det saknas förutsättningar för

kommersiell drift.

Den nya myndigheten började sin verksamhet

den 1 juli 1999. I början av år 2000 är

myndigheten fullt uppbyggd och kommer då att

förfoga över anslagen D2 Rikstrafiken:

Administration och D3 Rikstrafiken:

Trafikupphandling som består av de tidigare

anslagen B2 Transportstöd till Gotland, D2 Köp

av interregional persontrafik på järnväg m.m. och

D3 Ersättning till trafikhuvudmännen för köp av

viss kollektivtrafik. Riks-trafiken kommer också

att överta ansvaret för eventuella utbetalningar

med anledning av att anslaget D5 Kostnader för

avveckling av styrelsen för riksfärdtjänst föreslås

avvecklas. För att Riks-trafiken skall få rådrum

att bygga upp sin verksamhet och rimlig tid att

förbereda och genomföra en upphandling

beslutade regeringen den 17 december 1998 att

uppdra åt Delegationen för köp av viss

kollektivtrafik att genomföra en upphandling av

trafik avseende år 2000. Regeringen bedömer att

inför upphandlingen kommande år bör

Rikstrafiken vara fullt operationell och fr.o.m.

upphandlingen för år 2001 övergår ansvaret fullt

ut till myndigheten. Delegationen för köp av viss

kollektivtrafik kommer att avvecklas den 31

december 1999 då Rikstrafiken fullt ut övertar

Delegationens uppgifter. Samtidigt övertar

Rikstrafiken Sjöfartsverkets ansvar för

Gotlandstrafiken.

Regeringens överväganden

Transportstöd till Gotland

Resultatinformation

Antalet passagerare i Gotlandstrafiken har ökat

under senare år och uppgick år 1998 till ca 1,2

miljoner passagerare. Lastvolymen har varierat

något över tiden men visar för de tre senaste åren

en positiv utveckling. Prognosen för år 1999

pekar på en tämligen kraftig ökning både för

passagerare och gods.

Däremot har priset på bunkerolja stigit

kraftigt som en följd av stigande råoljepriser och

en ogynnsam utveckling av dollarkursen. Trots

intäktsökningen gör de stigande

bunkeroljepriserna att prognosen för år 1999

sammantaget pekar på ett budgetöverskridande.

Sjöfartsverket hemställde inför budgetåret

1999 att anslaget skulle höjas med 15 miljoner

kronor till totalt 190 miljoner kronor för att

klara godstrafiken på ett tillfredsställande sätt

under högtrafikperioden. Regeringen delade

Sjöfartsverkets bedömning och tillstyrkte

förslaget i budgetpropositionen för år 1999.

Riksdagen beslutade i enlighet med förslaget.

I april 1999 sattes den nya höghastighetsfärjan

HSC Gotland i trafik. Inom de angivna

kostnadsramarna har kunnat inrymmas två

dagliga dubbelturer med höghastighetsfärjan

under perioden april september 1999, dvs. under

högtrafikperioden. Regeringen har mottagit ett

antal skrivelser från Gotlands kommun,

Länsstyrelsen i Gotlands län m.fl. där man begärt

att regeringen skall skjuta till medel för att denna

trafik med höghastighetsfärjan skulle kunna

upprätthållas hela året. Det har dock hittills inte

funnits möjlighet att fullt ut inrymma denna

utökning av trafikprogrammet inom de angivna

kostnadsramarna. Sjöfartsverket har dock bl.a.

genom de ökade biljettintäkterna kunnat skapa

utrymme för en utvidgning av tidtabellen så att

trafiken med snabbfärjan kan upprätthållas fram

till mitten av november.

Från och med år 2000 föreslås anslaget att

föras över till anslaget D3 Rikstrafiken:

Trafikupphandling.

Gotlandstillägget

Regeringens förslag: Avvecklingen av

Gotlandstillägget skjuts upp ett år.

Skälen för regeringens förslag:

Gotlandstilläggets avveckling, i enlighet med

riksdagens beslut (prop. 1995/96:44, bet.

1995/96:TU7, rskr. 1995/96:99), ledde till att

fraktpriserna till Gotland höjdes vilket fick

negativa konsekvenser för näringsliv och boende

på Gotland. NUTEK fick regeringens uppdrag

att utarbeta ett förslag till modell för stöd till

godstransporterna. Förslaget innebär i korthet

ett nolltaxesystem. Förslaget har

remissbehandlats och Sjöfartsverket har lämnat

ett fördjupat remissvar där man föreslår att

stödet bör göras mer effektivt. Sjöfartsverkets

förslag innebär sammanfattningsvis att en

separation av gods- och persontransporter bör

genomföras på sikt, där godstransporterna

subventioneras med ett regionalpolitiskt

transportstöd och persontransporterna

upphandlas av staten. Regeringen delar

Sjöfartverkets bedömning. Det finns dock

oklarheter i förslaget och regeringen anser att

frågan om utformningen av det framtida

transportstödet till Gotland behöver behandlas

vidare. Därför föreslog regeringen i

budgetpropositionen för år 1999 att avvecklingen

av Gotlandstillägget skulle skjutas upp ett år och

att tillägget borde vara 0,4 % även under år 1999

(prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:TU1, rskr.

1998/99:79). I Regeringskansliet bereds för

närvarande förslaget, bl.a. med syfte att klarlägga

huruvida förslaget är tillämpligt med hänsyn till

EG-rätten. Regeringen har för avsikt att ge Riks-

trafiken i uppdrag att utreda frågan vidare. I

avvaktan på att denna beredning skall slutföras

och regeringen kan ta ställning till

transportstödets slutliga utformning, föreslår

regeringen att den fortsatta avvecklingen av

Gotlandstillägget bör avvakta och att tillägget

bör vara 0,4 % även under år 2000. Regeringen

har därför i denna proposition lämnat förslag till

lag om ändring i lagen (1998:1821) om ändring i

lagen (1996:20) om upphävande av lagen

(1979:1035) med bemyndigande om utjämning

av taxor för vissa lastbilstransporter (se avsnitt

2).

Slutsatser

Regeringen noterar med tillfredsställelse

volymökningen och därmed intäktsökningen i

Gotlandstrafiken. Regeringen ser också positivt

på att trafiken med höghastighetsfärjan kan

upprätthållas längre under år 1999 än vad som

ursprungligen var planerat. Uppenbarligen fyller

trafiken med snabbfärjan ett behov även under

lågtrafikperioden och regeringen är angelägen

om att ett tillfredsställande trafikutbud kan

säkerställas även under dessa perioder.

Regeringen anser att anslaget D3 Rikstrafiken:

Trafikupphandling bör kunna inrymma en

utveckling av Gotlandstrafiken så att även trafik

under vinterhalvåret med snabbfärjan kan

möjliggöras. Det ankommer på Rikstrafiken att

slutligt bedöma behov och möjligheter för ökad

trafik år 2000.

Regeringen anser att den principiella

utgångspunkten för den framtida utformningen

av Gotlandstillägget om möjligt skall vara en

separation av gods- och persontransporter.

Avvecklingen av den nuvarande formen av

Gotlandstillägget föreslås skjutas upp till år 2000.

Ett nytt ställningstagande om avvecklingen av

Gotlandstillägget kommer att göras år 2000.

Regeringen har för avsikt att ge Rikstrafiken i

uppdrag att analysera förutsättningarna för en

separation av gods- och persontransporterna. I

uppdraget ingår att studera finansieringsformer

för ett sådant transportsystem, konsekvensanalys

av olika stödnivåer samt att söka en lösning på de

utestående frågorna rörande transportstöd.

Köp av interregional persontrafik på järnväg

m.m.

Resultatinformation

Statens köp av interregional persontrafik på

järnväg m.m. syftar till att regionalpolitiskt

angelägen persontrafik på järnväg samt flygtrafik

mellan Umeå och Östersund skall tryggas

genom upphandling. Upphandlingen har gjorts

av Delegationen för köp av viss kollektivtrafik

som är knuten till Banverket. Från och med år

2000 föreslås anslaget att föras över till anslaget

D3 Rikstrafiken: Trafikupphandling.

Delegationen kommer att avvecklas den 31

december 1999 då Rikstrafiken påbörjat sitt

arbete.

I likhet med år 1997 har nattågen till Övre

Norrland haft den högsta genomsnittliga

beläggningsgraden (70 %) under år 1998, medan

trafiken i Bergslagen/Dalarna haft den lägsta

beläggningsgraden (21 %).

För år 1999 har följande trafik upphandlats:

- Nattågen på Övre Norrland inkl.

Malmbanan

- Östersund Storlien

- Östersund Sundsvall

- Borlänge[REDACTED_EFTERNAMN]

- Gävle Borlänge Hallsberg, dagtåg

- Gävle Avesta Krylbo Hallsberg

- Västerås Katrineholm och Örebro

Mjölby, fjärrtåg dag

- Karlstad Göteborg

- Uddevalla Herrljunga-Borås

- Nässjö Falköping Skövde

- Kalmar/Karlskrona Göteborg

Antalet årsresenärer på sträckan Östersund-

Umeå uppgick under år 1998 till 12 168

personer. Den genomsnittliga resandenivån

ligger på 1 000 resenärer per månad. Variationer

förekommer under året från 1 401 passagerare i

mars till 264 passagerare under juli månad. Den

genomsnittliga kabinfaktorn varierar under året

från 44 % i mars till 8 % i juli. Den statliga

ersättningen har ökat från 383 kronor per

passagerare år 1997 till 410 kronor per

passagerare under år 1998. Subventionsgraden

var 34 % under år 1998.

Slutsatser

De senast genomförda upphandlingarna av

persontrafik visar att stora besparingar kan göras

och att trafiken utvecklas om upphandlingen

sker i tillfredsställande konkurrens. Regeringen

konstaterar dock att det med nuvarande korta

avtalsperioder om ett år och kort framförhållning

i upphandlingsarbetet försvårar för nya

operatörer att lämna anbud. Därför föreslår

regeringen att Rikstrafiken bemyndigas att inleda

upphandlingsprocessen för år 2001 snarast och

att teckna avtal om perioder upp till fem år från

och med trafikåret 2001.

Ersättning till trafikhuvudmännen för köp av

viss kollektivtrafik

Resultatinformation

Ersättning till trafikhuvudmännen för köp av viss

kollektivtrafik syftar till att säkerställa att

berörda trafikhuvudmän ersätts enligt gällande

avtal mellan staten och trafikhuvudmännen för

att de tagit över ansvaret för persontrafiken

utmed vissa länsjärnvägar. Från anslaget utbetalas

även ersättning till trafikhuvudmännen i

Dalarnas, Jämtlands, Västerbottens och

Norrbottens län för ersättningstrafik längs

Inlandsbanan. Från och med år 2000 föreslås

anslaget föras över till anslaget D3 Rikstrafiken:

Trafikupphandling.

Staten, Landstingsförbundet, Svenska

Kommunförbundet och Svenska

Lokaltrafikföreningen tecknade i samband med

det trafikpolitiska beslutet våren 1988 en

 Principöverenskommelse om lokal och regional

kollektivtrafik på järnväg m.m. (prop.

1987/88:50, bil. 1, bet. 1987/88:TU19, rskr.

1987/88:260). Principöverenskommelsen

omfattade de länsjärnvägar med persontrafik

som staten år 1987 hade ansvar för och innebär

att det utgår en statlig ersättning till

trafikhuvudmännen för att de övertagit ansvaret

för persontrafiken längs vissa länsjärnvägar. Med

principöverenskommelsen som grund tecknade

staten och respektive trafikhuvudman avtal om

en statlig ersättning omfattande 18 länsbanor.

Avtalen om ersättning för länsjärnvägarna

gäller i de flesta fall under 10 år till och med den

30 juni 2000. Ersättningen har hittills betalats via

anslaget D3 Ersättning till trafikhuvudmännen

för köp av viss kollektivtrafik. Efter begäran från

Svenska Lokaltrafikföreningen, Svenska

Kommunförbundet, Landstingsförbundet m.fl.

beslutade regeringen den 15 april 1999 att i

budgetpropositionen för år 2000 föreslå att

medel avsätts från Rikstrafikens anslag för att

säkra trafik, med prioritet för tågtrafik, som

omfattas av principöverenskommelsen fram till

den 31 december 2000. Detta för att ge

Rikstrafiken rådrum att på ett tillfredsställande

sätt genomföra erforderliga bedömningar om

vilken länsjärnvägstrafik som eventuellt bör ingå

i statens upphandling.

Slutsats

Regeringen har inte för avsikt att förlänga avtalen

som grundas på principöverenskommelsen.

Regeringen anser dock att det är väsentligt att

Riks trafiken ges rimlig tid att genomföra en

ingående kartläggning av behoven och en

bedömning av om staten bör upphandla någon

del av denna trafik. Regeringen anser att det kan

uppstå en situation där trafik motiverad ur ett

interregionalt samordningsperspektiv kan

komma att läggas ner innan myndigheten hinner

genomföra en sådan bedömning.

Mot bakgrund av att trafikutbudet i flera fall

har ändrats sedan principöverenskommelsen kan

det dock finnas anledning att bl.a. i de fall

trafiken reducerats eller numera sker med buss

minska den ersättning som staten betalar till

trafikhuvudmännen. Rikstrafiken bör därför

överlägga med respektive trafikhuvudman om

ersättningen med utgångspunkt från detta.

Medel skall, efter överläggningar med

respektive trafikhuvudman, avsättas från

Rikstrafikens anslag i enlighet med regeringens

beslut den 15 april 1999 för att säkra trafik, med

prioritet för tågtrafik, som omfattas av

principöverenskommelsen fram till den 31

december 2000.

Kostnader för avveckling av Styrelsen för

riksfärdtjänst m.m.

Resultatbedömning

Styrelsen för Riksfärdtjänst avvecklades vid

årsskiftet 1993/94. En särskild

avvecklingskommitté inrättades för att bl.a. svara

för utbetalningar av medel för resor med

Riksfärdtjänsten vilka beslutats före den 1 januari

1994 och som utförts fram t.o.m. utgången av år

1994. Avvecklingskommittén verkade t.o.m. den

30 juni 1994. Det är teoretiskt möjligt att det

efter den tidpunkten kan komma in räkningar

för sådana resor med Riksfärdtjänsten för vilka

staten har ett betalningsansvar ända fram till år

2004.

Sedan budgetåret 1994/95 har inga

utbetalningar gjorts. Regeringen sänkte därför

inför budgetåret 1999 anslaget från tidigare 285

000 kronor till 50 000 kronor.

Slutsatser

Sannolikheten för utbetalningar under de

kommande åren är relativt liten och sjunkande.

Det kan dock inte helt uteslutas att ytterligare

utbetalningar kommer att behöva ske. Med

hänsyn till de små summor det kan komma att

handla om föreslår regeringen att anslaget

överförs till Rikstrafiken som inom sitt anslag

D3 Rikstrafiken: Trafikupphandling skall ansvara

för att eventuella utbetalningar görs.

17.9 Anslag för budgetåret 2000

D2 Rikstrafiken: Administration1)

Tabell 17.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1999

Anslag

10 000

Utgifts-

prognos

10 000

2000

Förslag

10 000

2001

Beräknat

10 137

2

2002

Beräknat

10 279

3

1Nytt anslag

2,3 Motsvarar 10 000 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Med anslaget finansieras kostnader för ledning,

ekonomiadministration, personaladministration

och andra interna kostnader.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Rikstrafikens anslag för år 1999 uppgår till 10

miljoner kronor, varav Utredningen om

rikstrafiken har rätt att disponera anslaget med

upp till 5 miljoner kronor för uppbyggandet av

myndigheten. Utredningen i anspråktog 2,2

miljoner kronor fram till den 30 juni 1999.

Resterande belopp disponeras av myndigheten

och prognosen tyder på att anslaget kommer att

utnyttjas fullt ut.

Slutsatser

Regeringen anser att utredningen om

Rikstrafiken och bildandet av den nya

myndigheten har förlöpt i enlighet med

regeringens intentioner.

Tabell 17.9 Beräkning av anslaget

Tusental kronor

Anslag 1999

10 000

Förslag 2000

10 000

D3 Rikstrafiken: Trafikupphandling1)

Tabell 17.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

775 364

1

Anslags-

sparande

103 3532

1999

Anslag

805 050

3

Utgifts-

prognos

777 5504

2000

Förslag

671 050

5, 6

2001

Beräknat

790 000

2002

Beräknat

790 000

1Utfallet för de ingående anslagen är följande: B2 Transportstöd till Gotland:

191 639 000

kronor, D2 Köp av interregional persontrafik på järnväg m.m.: 385 533 000

kronor, D3

Ersättning till trafikhuvudmännen för köp av viss kollektivtrafik: 198 192 000

kronor, D5

Kostnader för avveckling av Styrelsen för riksfärdtjänst m.m.: 0 kronor.

2Anslagssparandet för de ingående anslagen är följande: B2 Transportstöd till

Gotland:

4 000 000 kronor, D2 Köp av interregional persontrafik på järnväg m.m.: 71 840

000 kronor, D3

Ersättning till trafikhuvudmännen för köp av viss kollektivtrafik: 27 513 000

kronor, D5

Kostnader för avveckling av Styrelsen för riksfärdtjänst m.m.: 0 kronor.

3Anslagen för år 1999 var följande: B2 Transportstöd till Gotland: 190 000 000

kronor, D2 Köp

av interregional persontrafik på järnväg m.m.: 405 000 000 kronor, D3 Ersättning

 till

trafikhuvudmännen för köp av viss kollektivtrafik: 205 000 000 kronor, D5

Kostnader för

avveckling av Styrelsen för riksfärdtjänst m.m.: 50 000 kronor.

4Utgiftsprognosen för år 1999 för de ingående anslagen är följande: B2

Transportstöd till

Gotland: 197 000 000 kronor, D2 Köp av interregional persontrafik på järnväg

m.m.:

385 500 000 kronor, D3 Ersättning till trafikhuvudmännen för köp av viss

kollektivtrafik:

195 000 000 kronor, D5 Kostnader för avveckling av Styrelsen för riksfärdtjänst

m.m.: 50 000

kronor.

5Nytt anslag bestående av de tidigare anslagen B2 Transportstöd till Gotland, D2

 Köp av

interregional persontrafik på järnväg m.m., D3 Ersättning till trafikhuvudmännen

 för köp av

viss kollektivtrafik och D5 Kostnader för avveckling av Styrelsen för

riksfärdtjänst m.m.

6Inkl. beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Anslaget bekostar statens upphandling av

transportpolitiskt motiverad interregional

persontrafik samt andra kostnader hänförliga till

myndighetens uppgifter.

Upphandlingen av persontrafik på järnväg

m.m. har för år 1999 skett i tillfredsställande

konkurrens. Av den anledningen har inte

anslaget Köp av interregional persontrafik på

järnväg behövt utnyttjas fullt ut. Nivån för anslag

D3 bestäms i huvudsak av de kostnader som

följer av de avtal som träffats under år 1999 för

trafik år 2000. Regeringens avsikt är att för

kommande år anpassa anslaget så att

intentionerna i den transportpolitiska

propositionen kan uppfyllas (prop. 1997/98:56,

bet. 1997/98:TU10, rskr. 1997/98:266).

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Regeringen konstaterar att det med nuvarande

korta avtalsperioder om ett år och kort

framförhållning i upphandlingsarbetet försvårar

för nya operatörer att lämna anbud. Därför

föreslår regeringen att Rikstrafiken bemyndigas

att inleda upphandlingsprocessen för år 2001

snarast. Vidare föreslås att riksdagen bemyndigar

regeringen att besluta om den ram som skall gälla

för Riks-trafikens åtaganden vad avser medel för

upphandling åren 2001 2005

.

Tabell 17.10 Beräkning av anslaget

Tusental kronor

Anslag 1999

805 050

Minskat resursbehov

-75 000

Omfördelning inom utgiftsområdet

-80 000

Överföring från anslaget A2

21 000

Förslag 2000

671 050

D4 Viss internationell verksamhet

Tabell 17.11 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

5 516

Anslags-

sparande

9 348

1999

Anslag

7 500

Utgifts-

prognos

7 500

2000

Förslag

7 500

2001

Beräknat

7 500

2002

Beräknat

7 500

Anslaget disponeras av Regeringskansliet för

kostnader för bl.a. medlemsavgifter och resor

förenade med Sveriges deltagande i

internationella organisationer m.m. Detta gäller

främst internationella luftfartsförhandlingar,

FN:s kommission för Europa (ECE),

Internationella järnvägsfördragen m.m.

(COTIF, OCTI m.m.), internationellt

samarbete vad gäller sjöfarten (IMO m.m.) samt

EU.

Anslaget har de senaste åren varit 7,5 miljoner

kronor och anslagssparandet är betydande.

Regeringens överväganden

Slutsatser

Regeringen bedömer att Sveriges stundande

uppgift som ordförandeland för EU kommer att

medföra ett ökat behov av resor. Regeringen

förutser därför att anslaget och anslagssparandet

kommer att utnyttjas i väsentligt högre

utsträckning än tidigare.

Regeringen anser att ett bidrag till en svensk

paviljong vid Millenieutställningen i USA är

angeläget. Regeringen kommer att tillsammans

med ledande svensk exportindustri exponera

begrepp som samförstånd, miljö, affärsdesign

och samhällsansvar. Med anledning av att

anslagssparandet varit betydande på anslaget

under år 1999 föreslår regeringen att anslaget och

anslagssparandet får användas för att finansiera

ett sådant bidrag.

Regeringen föreslår ett anslag till D4 Viss

internationell verksamhet på 7,5 miljoner kronor

för budgetåret 2000.

18 Kommunikationsforskning och

meteorologi

18.1 Omfattning

Verksamhetsområdet omfattar myndigheterna

Statens väg- och transportforskningsinstitut

(VTI), Kommunikationsforskningsberedningen

(KFB), Statens institut för

kommunikationsanalys (SIKA) och Statens

meteorologiska och hydrologiska institiut

(SMHI).

VTI skall åt myndigheter och andra

uppdragsgivare utföra kvalificerad tillämpad

forskning och utveckling inom områdena

infrastruktur, trafik och transporter. KFB skall

stödja sådan forsknings-, utvecklings- och

demonstrationsverksamhet som kan bidra till att

uppnå de mål som statsmakterna har lagt fast för

kommunikationssektorns utveckling. För att

bidra till att samma mål uppfylls skall SIKA

samla in, sammanställa, utveckla, analysera och

sprida planerings- och beslutsunderlag. SMHI

skall producera planerings- och beslutsunderlag

för väder- och vattenberoende verksamheter.

Verksamhetsvolymen år 1998 för

verksamhetsområdet var 651,4 miljoner kronor

och antalet anställda uppgick till 837 personer.

18.2 Utgiftsutveckling

Tabell 8.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

472,6

435,6

514,1

430,4

438,0

446,1

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

VTI uppfyllde i allt väsentligt de övergripande

målen och verksamhetsmålen. Som exempel kan

nämnas att kretsen av forskningsbeställare

vidgades och att målet att uppdragsintäkterna

skall uppgå till minst 70 % av de totala intäkterna

uppnåddes med marginal. Verksamhetsutfallet

för budgetåret 1998 var positivt och visade på ett

överskott på 1,1 miljoner kronor.

KFB uppfyllde i allt väsentligt de övergripande

målen och verksamhetsmålen. Antalet

finansierade doktorander och kvinnliga forskare

har ökat i enlighet med målet. Genom sitt

deltagande i EU:s fjärde ramprogram uppfyllde

också KFB målet att förbättra den internationella

anknytningen. Utgifterna för budgetåret 1998

översteg det tilldelade anslaget.

SIKA uppfyllde de av regeringen satta

verksamhetsmålen för år 1998.

SMHI uppfyllde i huvudsak de övergripande

målen och verksamhetsmålen.

Förändringar

Enligt riksdagens beslut i anledning av 1999 års

ekonomiska vårproposition skall KFB:s

ramanslag minskas med 15 miljoner kronor från

och med år 2000 till och med år 2002.

Utredningen Forskning 2000 (SOU

1998:128) som presenterades under år 1998

föreslog bl.a. att

sektorsforskningsmyndigheterna, däribland

KFB, skall ersättas av mer traditionella

forskningsråd. Utbildningsdepartementet har

tillsatt en arbetsgrupp för att närmare analysera

frågan om statlig finansiering av forskning och

utveckling. Inom Näringsdepartementet har det

tillsatts en utredning som särskilt skall analysera

verksamheten vid departementets myndigheter.

Från och med år 2000 har SIKA ett ansvar för

utredningar som visar hur effekter av IT påverkar

resandet.

Mål

Det transportpolitiska målet är att säkerställa en

samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt

hållbar transportförsörjning för medborgare och

näringsliv i hela landet.

VTI:s del av det transportpolitiska målet är att

åt myndigheter och andra uppdragsgivare utföra

kvalificerad forskning och utveckling inom

transportområdet. Institutets forskning och

utveckling skall bidra till att de transportpolitiska

delmålen uppfylls.

KFB:s del av det transportpolitiska målet är

att:

- lämna stöd till långsiktig

kunskapsuppbyggande forskning för att

bygga upp en för kommunikationssektorn

gemensam kunskapsbas och säkerställa

tillgången på väl fungerande

forskningsmiljöer och kompetenta forskare,

- att stödja tillämpad samhällsmotiverad

forskning och utveckling som syftar till att

skaffa fram underlag inför beslut inom

kommunikationsområdet,

- att stödja övrig tillämpad forsknings-,

utvecklings- och

demonstrationsverksamhet inom

kommunikationsområdet där en sådan

verksamhet bedöms vara av betydande

samhällsintresse samtidigt som det saknas

någon annan naturlig huvudman för

verksamheten,

- Även de post-, tele- och IT-politiska målen

i budgetpropositionen skall beaktas i

tillämpliga delar.

SIKA:s del av det transportpolitiska målet är :

- att samla in, sammanställa, utveckla

analysera och sprida sådant planerings- och

beslutsunderlag som behövs för att de mål

som statsmakterna har lagt fast för

kommunikationssektorns utveckling skall

uppfyllas,

- att särskilt verka för en samordning av

underlaget för kommunikationsplaneringen

och den statliga investeringsplaneringen,

- att verka för att samhällets behov av

grundläggande statistik om

kommunikationerna tillgodoses på ett

ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt;

där statistiken skall belysa såväl

infrastruktur och resurser som operatörer,

tjänster, transporter och miljökon-

sekvenser.

SMHI:s skall bidra till att uppfylla det

transportpolitiska målet.

Prioriteringar

Under budgetåret 2000 blir en viktig uppgift för

KFB att stimulera svenska kommunikations-

forskares deltagande i EU:s femte ramprogram

för forskning och teknisk utveckling.

18.3 Resultatbedömning

De av statsmakterna fastlagda övergripande

målen samt verksamhetsmålen inom

verksamhetsområdet har i allt väsentligt

uppfyllts. Inga anmärkningsvärda avvikelser från

budget föreligger. De övergripande

inriktningarna för de olika myndigheterna inom

verksamhetsområdet bör därför ligga fast.

18.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelsen för år 1998

avseende myndigheterna inom

verksamhetsområdet.

Personalkonsekvenser

Regeringen lämnar inte några förslag inom

området som bedöms få personalkonsekvenser.

18.5 Anslag för budgetåret 2000

E1 Statens väg- och

transportforskningsinstitut

Tabell 18.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

33 024

Anslags-

sparande

4 797

1999

Anslag

29 822

Utgifts-

prognos

32 000

2000

Förslag

30 099

2001

Beräknat

30 589

1

2002

Beräknat

31 108

2

1,2 Motsvarar 30 099 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Statens väg- och transportforskningsinstitut

(VTI) utför kvalificerad tillämpad forskning och

utveckling på uppdrag av myndigheter och andra

beställare. VTI:s verksamhet syftar till att genom

forskning och utveckling bidra till uppfyllandet

av de transportpolitiska målen. VTI svarar för

övergripande analyser och

konsekvensbeskrivningar av transportsektorns

effekter på miljön och energiförbrukningen.

Prognosen för anslagsbelastningen för

innevarande år visar på 32 000 000 kronor vilket

innebär att anslagssparandet, efter regeringens

beslut om om indragning, beräknas uppgå till

742 000 kronor.

Regeringens övervägande

Resultatinformation

De totala intäkerna uppgick för budgetåret 1998

till 148 296 000 kronor, varav 33 024 000 kronor

var anslagsmedel och 115 72 000 kronor

utgjordes av avgifter och andra intäkter. De

totala kostnaderna uppgick under samma period

till 147 178 000 kronor. Resultatet efter

finansiella kostnader och intäkter utgjordes av ett

överskott på 1 376 406 kronor.

De av regeringen angivna verksamhetsmålen

har i huvudsak uppfyllts. Uppdragsintäkterna

uppgick år 1998 till 77 % av de totala intäkterna,

vilket innebär att målet om 70 % uppnåtts. VTI

har vidgat kretsen av forskningsbeställare och

Vägverkets andel har minskat något jämfört med

föregående år. Trots det är Vägverket den största

beställaren och står för ungefär hälften av VTI:s

intäkter. Även målet om långsiktig kunskaps-

uppbyggnad har uppfyllts år 1998.

VTI har under år 1998 slutit ett avtal med

Vägverket och

Kommunikationsforskningsberedningen om

investeringar i en ny fordonssimulator om totalt

ca 18 miljoner kronor.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 18.3 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt

-kostnad)

Utfall 1998

115 300

113 900

1 400

Prognos 1999

126 000

126 000

1 000

Budget 2000

126 000

126 000

0

Slutsats

Regeringen anser att VTI har en viktig funktion

som sektorsforskningsorgan inom

kommunikationssektorn. Inte minst

utvecklingen av de nationella basresurserna,

exempelvis fordonssimulatorn och

krocktestbanan, bidrar till att skapa goda

förutsättningar för den tillämpade forskningen

inom bl.a. miljö- och trafiksäkerhetsområdet.

Tabell 18.4 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

29 822

Pris- och löneomräkning

277

Förslag 2000

30 099

E2 Kommunikationsforsknings-

beredningen

Tabell 18.5 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

165 220

Anslags-

sparande

37 530

1999

Anslag

169 277

Utgifts-

prognos

195 000

2000

Förslag

155 851

1

2001

Beräknat

159 006

2

2002

Beräknat

162 373

3

1Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten i

 samband med den

ekonomiska vårpropositionen samt andra indragningar beslutade av regeringen för

budgetåret

1999.

2,3 Motsvarar 155 851 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Kommunikationsforskningsberedningen (KFB)

är ett sektorsforskningsorgan inom

kommunikationssektorn med uppgift att lämna

stöd till långsiktig, kunskapsuppbyggande

forskning i syfte att säkerställa tillgången på väl

fungerande forskningsmiljöer och kompetenta

forskare. KFB skall stödja samhällsmotiverad

forskning, utveckling och

demonstrationsverksamhet.

Utgifterna för budgetåret 1998 översteg det

tilldelade anslaget, men KFB hade trots

överskridandet ett visst anslagssparande.

Anslagssparandet kan till stor del förklaras av att

KFB:s anslag de senaste åren ökat och att det

tagit tid att bygga upp nya forskningsmiljöer.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Regeringen bedömer att KFB har en god mål-

uppfyllelse, bl.a. har antalet finansierade

doktorander och kvinnliga forskare ökat. KFB

satsade 43 % av medlen på långsiktig kunskaps-

uppbyggnad. Målet på 40 % har därmed

uppnåtts. KFB har också uppfyllt målet att

förbättra den internationella anknytningen

genom sitt deltagande i EU:s fjärde ramprogram.

KFB är nu engagerat i uppbyggnaden av det

femte ramprogrammet och har även övertagit

sekretariatet för Nordisk transportforskning.

KFB, Vägverket och Banverket har från och med

år 1998 infört gemensamma ansöknings- och

beslutsperioder.

Forskningens kvalitet och relevans har följts

upp genom att 25 % av forskningsstödet har

utvärderats. Det är fem procentenheter över det

uppsatta målet. Projekt avseende kollektivtrafik

och samhällsbetalda resor har tilldelats 31,6

miljoner kronor vilket är något mer än målet på

30 miljoner kronor.

Utredningen Forskning 2000 (SOU

1998:128) som presenterades under år 1998

föreslog bl.a. att

sektorsforskningsmyndigheterna, däribland

KFB, skulle ersättas av mer traditionella

forskningsråd. Utbildningsdepartementet har

tillsatt en arbetsgrupp för att närmare analysera

frågan om statlig finansiering av forskning och

utveckling. KFB är en av de aktörer med FoU-

verksamhet som granskas i en pågående

utredning om hur Näringsdepartementets

myndigheter bättre kan organiseras med hänsyn

till deras bidrag till innovationssystemet och

därmed till samhällsutveckling och tillväxt.

Under år 1998 inleddes EU:s femte

ramprogram för forskning och teknisk

utveckling. Programmet är viktigt som finansiär

av svenska forskare och som kunskapskälla för

den svenska transportsektorn.

Enligt riksdagens beslut i anledning av 1999

års ekonomiska vårproposition skall KFB:s ram-

anslag minskas med 15 miljoner kronor från och

med år 2000 till och med år 2002. KFB har inte

för avsikt att göra neddragningar inom något

utpekat verksamhetsområde.

Regeringen har under våren 1999 fattat beslut

om reservationsanslaget E3 Bidrag till forskning

om el- och hybridfordon (äldre). Beslutet

innebär att KFB får disponera 10 miljoner

kronor av anslaget under år 2000.

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Det är angeläget att KFB kan besluta om

fördelning av medel för forskningsprojekt som

löper över längre perioder. Regeringen anser

därför att det även fortsättningsvis skall vara

möjligt för KFB att fatta beslut om femåriga

förpliktelser.

Tabell 18.6 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

Anslag E2

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

246 100

226 716

220 716

233 716

251 716

Nya förpliktelser

140 054

170 000

170 000

170 000

170 000

Infriade förpliktelser1

159 438

176 000

157 000

152 000

152 000

Utestående förpliktelser vid årets slut

226 716

220 716

233 716

251 716

269 716

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

290 000

300 000

300 000

300 000

300 000

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Slutsatser

Regeringen finner att det inte nu finns anledning

att peka ut några områden som mer prioriterade

än andra. Minskningen av KFB:s anslag under

perioden 2000 2002 bör därför inte drabba något

utpekat område. KFB bör i stället göra

bedömningar och anpassa verksamheten efter de

förutsättningar som råder. En viktig uppgift för

KFB är dock att stödja svenskt deltagande i EU:s

femte ramprogram för forskning och utveckling.

Samverkansprogrammet för forskning och

utveckling av mer miljövänliga fordon som

beskrivs under utgiftsområde 21 berör också

utgiftsområdena 22 och 24. Avsikten är att medel

från anslaget E2

Kommunikationsforskningsberedningen skall

sättas av för att delfinansiera projektet under

åren 2003 2005.

Tabell 18.7 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

169 277

Pris- och löneomräkning

1574

Av regeringen beslutad indragning

-15 000

Förslag 2000

155 851

E3 Statens institut för

kommunikationsanalys (SIKA)

Tabell 18.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

39 490

Anslags-

sparande

2 511

1999

Anslag

43 852

Utgifts-

prognos

46 400

2000

Förslag

44 218

2001

Beräknat

45 000

1

2002

Beräknat

45 833

2

1Motsvarar 44 218 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2Motsvarar 44 218 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Anslaget används till statistik inom

samhällsområdet transporter och

kommunikationer samt till myndighetens

förvaltningskostnader. Anslaget används även till

statistik inom färdtjänstområdet. Ansvaret för

denna statistik är övertagen från Socialstyrelsen.

Det redovisade anslagssparandet på 2 511 000

kronor är en följd av att kostnader för anlitade

konsulter och metodutveckling som börjar falla

ut först under år 1998.

Enligt SIKA:s prognos för nuvarande

budgetår kommer anslaget att överskridas med

2 500 000 kronor vilket innebär att

anslagssparandet kommer att förbrukas.

SIKA bildades den 1 juni 1995 genom en

ombildning av DPU (Delegationen för prognos

och utvecklingsverksamhet). Omfattningen av

institutets verksamhet har kontinuerligt vuxit

sedan dess; när DPU bildades år 1994 omfattade

organisationen fem tjänster, vid utgången av år

1998 hade SIKA 22 anställda. Verksamheten

finansieras främst genom anslag.

SIKA är statistikansvarig myndighet för

officiell statistik inom samhällsområdet

transporter och kommunikationer. Till detta

räknas vägtransporter, flygverksamhet,

järnvägstransporter och sjöfart. SIKA ansvarar

även för statistik om post- och televerksamhet.

SIKA ger bl.a. ut skrifterna Observationer och

Kommunikationer där delar av statistiken

presenteras.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Vid årsskiftet 1998/99 genomfördes en

förändring av SIKA:s interna organisation. Två

avdelningar (Utredning/Utveckling respektive

Statistik) delades då upp på tre (Analys,

Utredning respektive Statistik) samt en

utvecklingsenhet skapades som en stabsfunktion.

Verksamhetsgrenen samordning och

utveckling har svarar för 44 % av de totala

kostnaderna och Kommunikationsstatistik och

nulägesbeskrivningar för 56 %. Verksamhetens

totala kostnader har ökat med 35 % under år

1998 jämfört med föregående budgetår. En stor

del av denna ökning kan förklaras av den

intensiva satsningen på att utveckla kalkyl- och

analysverktygen inför inriktningsplaneringen.

SIKA har under året arbetat med att ta fram

gods- och persontrafikmodeller. SIKA har även

under året redovisat hur arbetet med översynen

av samhällsekonomiska kalkylprinciper och

kalkylvärden på kommunikationsarbetet skall

läggas upp.

Bland andra utredningsuppdrag som SIKA

arbetat med under året kan även nämnas att

SIKA har följt länens arbete med

infrastrukturplanering för att utvärdera hur

processen för framtagandet av länsplanerna har

motsvarat riksdagens och regeringens krav,

upprättat lägesanalys inför planeringsperioden

2002 2011 samt arbetat med att ta fram underlag

för etappmål.

Slutsatser

Regeringen anser att SIKA skall arbeta analytiskt

med IT-frågor från ett

kommunikationsperspektiv. Regeringen anser

även att det är viktigt att SIKA prioriterar arbetet

med framtagande av statistik, särskilt sådan

statistik som fördes tidigare av Statistiska

Centralbyrån och Socialstyrelsen.

Tabell 18.9 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

43 852

Pris- och löneomräkning

16

Teknisk justering

350

Summa

44 218

Vid anslagsberäkningen har en tenisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringar. Anslaget har tillförts 350 000

kronor.

E4 Bidrag till Sveriges

Meteorologiska och Hydrologiska

Institut

Tabell 18.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

186 312

Anslags-

sparande

23 797

1999

Anslag

192 690

Utgifts-

prognos

211 500

2000

Förslag

200 212

2001

Beräknat

203 418

1

2002

Beräknat

206 807

2

1 Motsvarar 200 212 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 200 212 tkr i 2000 års prisnivå.

Sveriges meteorologiska och hydrologiska

institut (SMHI) är central

förvaltningsmyndighet för meteorologiska,

hydrologiska och oceanografiska frågor. SMHI

skall bidra till att skydda liv och egendom samt

till skyddet av miljön, en hållbar försörjning och

en effektiv användning av energi och andra

naturresurser. Dessutom skall institutet

understödja en samhällsekonomiskt effektiv och

långsiktigt hållbar transportförsörjning för

medborgare och näringslivet i hela landet. SMHI

skall bidra till dessa mål genom att affärsmässigt

tillhandahålla planerings- och beslutsunderlag för

väder- och vattenberoende verksamheter samt

understödja samhälleliga uppdragsgivares och

kommersiella kunders ansträngningar att värna

om miljön.

SMHI:s anslag skall användas till uppgifter

som är nödvändiga för att tillgodose samhällets

allmänna behov av prognoser, varningar och

beredskap samt till sådana samhällsnödvändiga

uppgifter som nyttiggör den kompetens SMHI

bygger upp i denna verksamhet. I huvudsak ingår

dessa uppgifter i institutets s.k. infrastruktur,

som är ett samlat begrepp för datainsamling,

förädling, slutproduktion, distribution,

forskning och utveckling samt internationell

samverkan som nödvändiga stödfunktioner.

Infrastrukturen utgör grunden för den

verksamhet som SMHI bedriver. Av institutets

driftsanslag (ramanslaget exklusive bidrag till

internationella organisationer) om ca 137

miljoner kronor tillfaller 131 miljoner kronor,

dvs. 96 %, infrastrukturen. SMHI bedömer att ca

70 % av infrastrukturens kostnader avser

meteorologisk verksamhet.

SMHI:s övriga verksamhet, som består av

uppdragsverksamhet och affärsverksamhet,

finansieras med avgifter. Uppdragsverksamheten

sker inom ramen för SMHI:s myndighetsansvar

men bekostas med full kostnadstäckning av

andra myndigheter. Affärsverksamheten bedrivs

på kommersiella villkor på en helt eller delvis

konkurrensutsatt marknad.

Den kompetens som byggs upp inom

infrastrukturen kommer till nytta vid

framtagande av beslutsunderlag för

samhällsplanering. Finansiering av särskilda

satsningar för utveckling av nya beslutsunderlag

har fått sökas hos andra myndigheter. Inom vissa

viktiga områden finns dock ingen naturlig

beställare och då måste ramanslaget användas.

Genom Sveriges geografiska läge är det

naturligt att från svensk sida ta initiativ till och

leda stora delar av de gemensamma

ansträngningarna när det gäller

Östersjösamarbetet. SMHI har i många år

deltagit i planeringsarbetet inom olika

internationella organ för att genom ökad

samverkan kunna tillgodose de behov och krav

på planerings- och beslutsunderlag som behövs

för ökad säkerhet till sjöss och för ett

ekonomiskt och uthålligt nyttjande av havets

resurser. Inom SMHI:s ansvarsområde kan

noteras att en lång rad extrema händelser

inträffat under perioden 1992-1998 vilka kan ha

samband med mänsklig aktivitet och störningar.

SMHI ingår som en pusselbit i ett

världsomspännande sökande efter samband

mellan mänsklig aktivitet och vissa extrema

meteorologiska, hydrologiska och

oceanografiska fenomen under senare år. I detta

ingår en långsiktig övervakning av klimatets

förändring.

SMHI agerar som Sveriges representant i de

internationella organisationerna EUMETSAT,

ECMWF, WMO och IOC. Via EUMETSAT

erhåller SMHI meteorologiska satellitdata vilket

är ett mycket viktigt underlag för

väderprognoser. Medlemskapet i ECMWF ger

SMHI tillgång till de bästa medellånga numeriska

väderprognoserna i världen. WMO är den

internationella meteorologiska organisationen

och är en del av FN-organisationen. Sverige

bekostar medlemsavgifterna till dessa

internationella organisationer genom anslag till

SMHI. IOC är ett FN-organ som organiserar

internationella program för övervakning och

kartläggning av förhållandena i havet

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Bokslutet för den anslagsfinansierade

verksamheten år 1998 visar ett underskott i

driftsbudgeten på 13 miljoner kronor som täcks

av anslagssparande. Budgeten för år 1999 innebär

att återstoden av anslagssparandet inom

anslagsposten för infrastruktur och

beslutsunderlag för samhällsplanering, 8,4

miljoner kronor, kommer att förbrukas.

Bokslutet för affärsverksamheten år 1998 visar

på en fortsatt ökning av omsättningen men ett

sämre rörelseresultat än föregående år. Från och

med år 1998 bidrar inte längre

affärsverksamheten direkt till SMHI:s

infrastruktur. Istället skall en avgift om 9 % av

affärsverksamhetens omsättning inlevereras till

staten. Syftet med denna förändring är bl.a. att ge

infrastrukturen en säkrare finansiering. För att

effekten skulle vara neutral för statsbudgeten

räknades SMHI:s ramanslag upp med 14.4

miljoner kronor för år 1998. Den inbetalade

avgiften uppgick detta år till 15,3 miljoner

kronor.

Infrastrukturen har under 1990-talet

genomgått en omfattande rationalisering.

Antalet anställda har minskat från drygt 800

personer år 1990 till 567 personer år 1998.

Antalet bemannade väderobservationsstationer

har sjunkit från ca 145 till 32. Det finns planer på

en ytterligare nerdragning till 20 stationer. Enligt

en förstudie som SMHI utfört skulle en

nerdragning därutöver av de bemannade

stationerna leda till att kvaliteten i

infrastrukturen allvarligt försämras, vilket

medför sämre kvalitet i varningar, beredskap och

prognoser.

SMHI:s infrastruktur är av mycket stort värde

för många intressenter och är ibland en

nödvändig förutsättning för deras verksamhet.

Några myndigheter har därför genom avtal

förbundit sig att bidra till finansieringen av

SMHI:s infrastruktur. De viktigaste

bidragsgivarna är Försvarsmakten (12 miljoner

kronor), Luftfartsverket (8,4 miljoner kronor)

och Naturvårdsverket (2,7 miljoner kronor).

SMHI hade vid årsskiftet 1998/1999

samarbetsavtal med Luftfartsverket,

Sjöfartsverket, Vägverket, Försvarsmakten,

Naturvårdsverket, Räddningsverket, Sveriges

geologiska undersökning och Statens

strålskyddsinstitut.

Vad gäller finansieringen av SMHI:s

infrastruktur bör olika sektorers intressen och

ansvar få slå igenom i ökad utsträckning.

Landtrafikens, luftfartens, sjöfartens, miljö- och

energisektorns bidrag bör öka. Sektorernas

bidrag till infrastrukturen bör därför ses över i

takt med att nya avtal tecknas eller de existerande

revideras.

Till självkostnadspris utför SMHI uppdrag åt

olika myndigheter. Bl.a. utför institutet tillsyn av

vattenregleringar, uppdrag åt Räddningsverket

och vissa miljöövervakningsuppdrag. Den

budgeterade omsättningen för denna

uppdragsverksamhet är 12,9 miljoner kronor för

år 1999. SMHI ställer också data till förfogande

för icke kommersiell forskning till

uttagskostnad. Värdet av dessa data uppgick 1998

till 6,4 miljoner kronor.

Avgifterna till de internationella

organisationerna EUMETSAT, WMO och

ECMWF har år 1999 stigit från 69,9 miljoner kr

till 82,5 miljoner kronor. År 2000 stiger de till

87,5 miljoner kronor. Därefter sjunker de till 82

miljoner kronor år 2001 för att plana ut på 68

miljoner kronor år 2002.

Enligt SMHI:s budget för år 1999 kommer

hela det ingående anslagssparandet inom

anslagsposten Infrastruktur och beslutsunderlag

för samhällsplanering om 8,4 miljoner kronor att

förbrukas under året.

Regeringen konstaterar att det viktigaste

verksamhetsmålet för SMHI, nämligen det som

rör varningar till skydd för liv och egendom, inte

uppfylldes för år 1998. Inte heller målet för

väderprognoserna uppfylldes detta år.

Måluppfyllelsen för båda dessa mål var dessutom

lägre än för de två föregående åren.

Träffsäkerheten ifråga om prognoser varierar

naturligt. Dessutom har SMHI haft problem

med sin detaljerade väderprognosmodell

HIRLAM. SMHI ser likafullt allvarligt på att

målet för träffsäkerheten i prognoserna inte nås

och avser att utreda orsakerna närmare. Den

hydrologiska, oceanografiska och

meteorologiska prognosverksamheten har under

år 1998 sammanförts till en enhet och den

samverkan som detta avses leda till kan förväntas

medföra en ökad kvalitet i prognoserna.

Av SMHI:s årsredovisning framgår att övriga

verksamhetsmål har uppfyllts.

Tabell 18.11 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

8 900

8 900

0

Prognos 1999

11 800

11 800

0

Budget 2000

15 000

15 000

0

Tabell 18.12 Affärsverksamhet

Tusental kronor

Affärsverksamhett

Intäkter

(varav tjänste-

export)

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

170 500

161 800

8 700

Prognos 1999

176 100

178 700

-2 600

Budget 2000

189 000

179 000

10 000

Slutsatser

Regeringen anser att de åtgärder som SMHI

vidtar med anledning av att två av

verksamhetsmålen inte uppfyllts är tillräckliga.

För åren 2001 och 2002 har SMHI inte längre

något anslagssparande som kan täcka de ökade

avgifterna till internationella organisationer.

Dessutom kan SMHI, enligt regeringens

bedömning, få svårt att på lång sikt vidmakthålla

kvaliteten på sitt observationsnät med nuvarande

intäkter. Regeringen avser att återkomma till

denna fråga i samband med vårpropositionen år

2000.

Tabell 18.13 Beräkning av anslget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

192 690

Pris- och löneomräkning

1 061

Justering av premier

6 461

Förslag 2000

200 212

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts

6 461 000 miljoner kronor.

19 Länsstyrelsernas verksamhet och roll

inom transportområdet

19.1 Länsstyrelsernas huvuduppgifter

Länsstyrelserna ansvarar bl.a. för

tillståndsgivning och tillstånd för den

yrkesmässiga trafiken, körkortsadministration,

frågor som rör lokala trafikföreskrifter,

överlastavgifter, hastighetsbestämmelser,

miljöfarliga transporter samt upprättande och

fastställande av länsplaner för regional

infrastruktur.

Det övergripande målet för länsstyrelserna är

att se till att utvecklingen inom

kommunikationssektorn på regional och lokal

nivå sker i överensstämmelse med de av riksdag

och regering beslutade kommunikationspolitiska

målen. Länsstyrelserna skall utnyttja sin

sektorsövergripande kompetens för att göra

avvägningar och ta nödvändiga initiativ till

samverkan och samordning.

Riksdagen beslutade 1997 om en ny form för

länsbaserad regional investeringsplanering.

Länsstyrelserna och i försökslänen

självstyrelseorganen, fick därmed ett större

ansvar i arbetet med upprättande av planer för

åren 1998 2007 jämfört med vad man hade

inför föregående planer avseende åren 1994

2003. Syftet var att den regionala

investeringsplaneringen skulle få en ökad

förankring i samhället och att samordningen

mellan olika intressenter med ansvar för

transportinfrastrukturen skulle öka. De regionala

planernas omfattning utökades också avsevärt.

Ansvaret för genomförande av planerna ligger

dock på trafikverken.

Regeringen avser att även fortsättningsvis ge

länsstyrelserna och i försökslänen

självstyrelseorganen, en viktig roll i den

långsiktiga infrastrukturplaneringen. Regeringen

har därför låtit Statens institut för

kommunikationsanalys (SIKA) göra en

jämförelse mellan länsstyrelsernas insatser i de

två senaste planeringsomgångarna. Slutsatsen

blev att länsstyrelserna kraftigt ökat sina

arbetsinsatser inom området och istället

prioriterat ned andra uppgifter såsom remisser,

granskning av detaljplaner och plansamråd.

SIKA gör samtidigt bedömningen att minst

hälften av de ökade resurskrav som ställdes på

planeringen i den senaste omgången bör kunna

ersättas med vunna erfarenheter, bättre underlag

och en bättre organiserad planeringsprocess i den

pågående planeringsomgången. Regeringen

föreslår att 2 028 000 kr överförs från

utgiftsområde 22 till länsstyrelsernas

administrationsanslag på utgiftsområde 18 för att

förstärka länsstyrelsernas och i förekommande

fall självstyrelseorganens arbete med den

långsiktiga planeringen av åtgärder i

transportinfrastrukturen. Höjningen är i nivå

med det ökade resursbehov som SIKA

konstaterat. Det utökade anslaget skall användas

för en fortsatt god förankring och för att

förbättra och konkretisera motiveringar och

effektbeskrivningar i kommande underlag och

länsplaner.

19.2 Resultatbedömning

Yrkestrafik

Målet är att länsstyrelserna i samverkan med

Vägverket skall effektivisera handläggningen av

yrkestrafik- och körkortsärenden.

Arbetet med att effektivisera handläggningen

av yrkestrafikfrågor som sker inom ramen för

Länsstyrelsernas arbetsgrupp för körkortsfrågor

och yrkesmässig trafik (LAKY) har givit goda

erfarenheter. De utbildningar som har

arrangerats under året i samverkan med

Vägverket har lett till en effektivare

handläggning genom den fördjupade kunskap

som förvärvats. Likaså har samarbetet mellan

flera länsstyrelser med att ta fram enhetliga

beslutsmallar bidragit till en ökad effektivitet.

Vid några länsstyrelser har man i större

omfattning också utnyttjat modern teknik för att

sprida information till allmänheten.

Målet är att den yrkesmässiga trafiken skall

bedrivas under lika konkurrensvillkor mellan

företagen. Länsstyrelserna bör särskilt skärpa

tillståndsprövningen och uppföljningen av

lämpligheten hos dem som har tillstånd för

yrkesmässig trafik inklusive den ekonomiska

tillsynen.

Samverkan med andra berörda myndigheter

har framförts som ett mycket gott och effektivt

medel att nå en effektivare tillsyn av

yrkestrafiken. Under året har nya

samverkansprojekt påbörjats och inom ramen

för pågående projekt/arbetsgrupper har

samarbetet fördjupats. Samverkan mellan

myndigheter har i många län varit mycket

fruktbart och synes lett till en effektivare tillsyn

av yrkestrafiken. Samordning av insatserna hos

berörda myndigheter leder till högre effektivitet

än om varje myndighet agerar var för sig.

Regeringens bedömning är

sammanfattningsvis att länsstyrelsernas insats

under 1998 har varit god i arbetet med att

effektivisera handläggning och förbättra

situationen inom den yrkesmässiga trafiken.

Även om måluppfyllelsen kan bedömas som

relativt tillfredsställande är situationen inom den

yrkesmässiga trafiken inte fullt godtagbar. Trots

goda insatser från tillsynsmyndigheterna måste

regeringen även detta år konstatera att det

återstår en hel del att göra innan vi kan tala om

en yrkestrafik som bedrivs under lika

konkurrensvillkor.

Körkort

Länsstyrelserna skall i samverkan med Vägverket

effektivisera handläggningen av yrkestrafik- och

körkortsärenden.

Handläggningen har effektiviserats genom

olika utbildningsinsatser som i flera fall skett i

samarbete med Vägverket. Länsstyrelserna har i

ganska stor utsträckning bedrivit ett internt

rationaliseringsarbete.

Målet är att de från trafiksäkerhetssynpunkt

allvarligaste trafikbrotten inom länet prioriteras

och att hanteringen av körkortsingripanden i

landet är tillräcklig.

Regeringen bedömer att målet för gemensam

praxis har uppfyllts. De flesta länsstyrelser

prioriterar de från trafiksäkerhetssynpunkt

allvarligaste trafikbrotten. Däremot är det oklart

om prioriteringen i samtliga fall har skett utifrån

de ur trafiksäkerhetssynpunkt allvarligaste

trafikbrotten.

Samarbetet mellan länsstyrelserna och

Vägverket har hittat en bra form genom

inrättandet av länsstyrelsernas arbetsgrupp för

körkorts- och yrkestrafikhandläggning (LAKY).

Länsstyrelsernas redovisning av hur de verkat för

att uppnå målet minskade trafikbrott och vilka

effekter detta givit upphov till behöver dock

förbättras, liksom redovisningen av tillståndet i

länet avseende polisrapporterade trafikförseelser,

lagakraftvunna domar och beslutade

körkortsingripanden.

Infrastruktur

Länsstyrelserna skall redovisa de åtgärder som

under året genomförts enligt länsplanen för re-

gional transportinfrastruktur och som har

särskilt stor betydelse för att uppnå den regionala

målbild som definierats i planen.

Under 1998 har länsplaner för regional

transportinfrastruktur avseende åren 1998 2007

fastställts. Långsiktiga planer för en tioårsperiod

upprättas vart fjärde år, så arbetet med

länsplanerna har för länsstyrelser, och i

försökslänen för självstyrelseorganen, varit en

prioriterad uppgift inom

kommunikationsområdet särskilt under början

av 1998. I samtliga län har samverkan med andra

parter skett och arbetet har lett till en ökad

kunskap och samsyn mellan länets aktörer om

länets gemensamma behov.

De åtgärder från länsplanerna som genomförts

under 1998 bidrar till ökad uppfyllelse av de

transportpolitiska målen, även om planerna inte

kunnat följas fullt ut på grund av att

anslagstilldelningen varit lägre än plannivån för

1998

Jord- och skogsbruk,

fiske med anslutande

näringar

23

Förslag till statsbudget för 2000

Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 237

2 Lagförslag 239

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1708) om

 EG:s förordningar om miljö- och strukturstöd 239

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1710) om

EG:s förordningar om jordbruksprodukter 241

3 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar 243

3.1 Omfattning 243

3.2 Utgiftsutveckling 244

3.3 Resultatbedömning 245

3.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 245

3.3.2 Viktiga statliga insatser inom utgiftsområdet samt

information om effekter 250

3.3.3 Regeringens bedömningar och slutsatser 256

3.4 Skatteavvikelser 259

3.5 Utgiftsutveckling 260

4 Internationellt arbete 263

4.1 Omfattning 263

4.2 Utgiftsutveckling 263

4.3 Resultatbedömning och slutsatser 264

4.4 Anslag 264

A1 Bidrag till vissa internationella organisationer m.m. 264

5 Jordbruk och trädgårdsnäring 265

5.1 Omfattning 265

5.2 Utgiftsutveckling 265

5.3 Resultatbedömning 266

5.4 Revisionens iakttagelser 268

5.5 Bedömning av personalkonsekvenser 268

5.6 Hållbart jordbruk 269

5.6.1 Ändringar i lagen (1994:1708) om EG:s förordningar om

miljö- och strukturstöd 269

5.7 Ändringar i lagen (1994:1710) om EG:s förordningar om

jordbruksprodukter 270

5.8 Handel med mjölkkvoter 270

5.9 Anslag 272

B1 Statens jordbruksverk 272

B2 Stöd till jordbrukets rationalisering m.m. 274

B3 Djurregister 275

B4 Statens utsädeskontroll 276

B5 Statens växtsortnämnd 277

B6 Miljöförbättrande åtgärder i jordbruket 278

B7 Bekämpande av växtsjukdomar 279

B8 Miljö-, struktur- och regionala åtgärder 280

B9 Från EG-budgeten finansierade miljö-, struktur-

och regionala åtgärder 282

B10 Arealersättningar och djurbidrag m.m. 285

B11 Intervention och exportbidrag för jordbruksprodukter 286

B12 Räntekostnader för förskotterade arealersättningar m.m. 288

B13 Jordbrukets blockdatabas 289

6 Fiske 291

6.1 Omfattning 291

6.2 Utgiftsutveckling 291

6.3 Resultatbedömning 292

6.4 Revisionens iakttagelser 296

6.5 Översyn av fiskeriadministrationen 296

6.6 Strukturstöd för perioden 2000 2006 297

6.7 Anslag 297

C1 Fiskeriverket 297

C2 Strukturstöd till fisket m.m. 298

C3 Från EG-budgeten finansierade strukturstöd

till fisket m.m. 299

C4 Fiskevård 300

7 Rennäring 303

7.1 Omfattning 303

7.2 Utgiftsutvecklingen 303

7.3 Resultatbedömning och slutsatser 303

7.4 Anslag 304

D1 Främjande av rennäringen m.m. 304

D2 Ersättningar för viltskador m.m. 306

D3 Stöd till innehavare av fjällägenheter m.m. 306

8 Djurskydd och djurhälsovård 309

8.1 Omfattning 309

8.2 Utgiftsutveckling 309

8.3 Resultatbedömning 310

8.4 Anslag 311

E1 Statens veterinärmedicinska anstalt 311

E2 Bidrag till distriktsveterinärorganisationen 313

E3 Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande åtgärder 314

E4 Centrala försöksdjursnämnden 316

E5 Bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar 318

9 Livsmedel 321

9.1 Omfattning 321

9.2 Utgiftsutveckling 321

9.3 Resultatbedömning 322

9.4 Revisionens iakttagelser 322

9.5 Bedömning av personalkonsekvenser 322

9.6 Anslag 323

F1 Statens livsmedelsverk 323

F2 Livsmedelsekonomiska institutet 324

F3 Kostnader för livsmedelsberedskap 325

F4 Livsmedelsstatistik 326

F5 Jordbruks- och livsmedelsstatistik finansierad

från EG-budgeten 327

F6 Åtgärder inom livsmedelsområdet 327

10 Utbildning och forskning 329

10.1 Omfattning 329

10.2 Utgiftsutveckling 329

10.3 Resultatbedömning 330

10.4 Revisionens iakttagelser 330

10.5 Växtgenetisk forskning 330

10.6 Anslag 332

G1 Sveriges lantbruksuniversitet 332

G2 Skogs- och jordbrukets forskningsråd:

Förvaltningskostnader 334

G3 Skogs- och jordbrukets forskningsråd:

Forskning och kollektiv forskning 335

G4 Bidrag till Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien 337

11 Skogsnäring 339

11.1 Omfattning 339

11.2 Utgiftsutveckling 339

11.3 Resultatbedömning 340

11.4 Revisionens iakttagelser 340

11.5 Bedömning av personalkonsekvenser 341

11.6 Anslag 341

H1 Skogsvårdsorganisationen 341

H2 Insatser för skogsbruket 342

H3 Internationellt skogssamarbete 343

H4 Från EG-budgeten finansierade medel för

skogsskadeövervakning 343

Tabellförteckning

Anslagsbelopp 238

3.1 Utgiftsutvecklingen 244

3.2 Antal jordbruksföretag 245

3.3 Den ekonomiska utvecklingen i jordbruket i form av

driftsöverskott i sektorn 246

3.4 Produktion och export av papper och massa 246

3.5 Fångstvärde (motsv.) i svenskt fiske åren 1995 1997 247

3.6 Skatteavvikelser 259

3.7 Utgiftsutvecklingen 260

3.8 Avvikelser från den ekonomiska vårpropositionen 261

4.1 Utgiftsutvecklingen 263

4.2 Anslagsutvecklingen 264

5.1 Utgiftsutvecklingen 265

5.2 Direktstöd, miljöstöd, miljöersättning m.m. 265

5.3 Anslagsutvecklingen 272

5.4 Offentligrättslig verksamhet 273

5.5 Uppdragsverksamhet 273

5.6 Beräkning av anslaget för 2000 274

5.7 Anslagsutvecklingen 274

5.8 Anslagsutvecklingen 275

5.9 Beräkning av anslaget för 2000 276

5.10 Anslagsutvecklingen 276

5.11 Offentligrättslig verksamhet 277

5.12 Uppdragsverksamhet 277

5.13 Beräkning av anslaget för 2000 277

5.14 Anslagsutvecklingen 277

5.15 Offentligrättslig verksamhet 278

5.16 Beräkning av anslaget för 2000 278

5.17 Anslagsutvecklingen 278

5.18 Anslagsutvecklingen 279

5.19 Anslagsutvecklingen 280

5.20 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B8) 280

5.21 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B10) 281

5.22 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B12) 281

5.23 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 282

5.24 Beräkning av anslaget för 2000 282

5.25 Anslagsutvecklingen 282

5.26 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B9) 283

5.27 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B11) 283

5.28 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B13) 283

5.29 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 284

5.30 Beräkning av anslaget för 2000 285

5.31 Anslagsutvecklingen 285

5.32 Stödbelopp 285

5.33 Djurbidrag 285

5.34 Anslagsutvecklingen 286

5. 35 Anslagsutvecklingen 288

5.36 Beräkning av anslaget 289

5.37 Anslagsutvecklingen 289

6.1 Utgiftsutvecklingen 291

6.2 Anslagsutvecklingen 297

6.3 Uppdragsverksamhet 298

6.4 Tjänsteexport 298

6.5 Beräkning av anslaget för 2000 298

6.6 Anslagsutvecklingen 298

6.7 Anslagsutvecklingen 299

6.8 Anslagsutvecklingen 300

7.1 Utgiftsutvecklingen 303

7.2 Anslagsutvecklingen 304

7.3 Beräkning av anslaget för 2000 306

7.4 Anslagsutvecklingen 306

7.5 Beräkning av anslaget för 2000 306

7.6 Anslagsutvecklingen 306

8.1 Utgiftsutvecklingen 309

8.2 Anslagsutvecklingen 311

8.3 Uppdragsverksamhet 313

8.4 Beräkning av anslaget för 2000 313

8.5 Anslagsutvecklingen 313

8.6 Uppdragsverksamhet 314

8.7 Beräkning av anslaget för 2000 314

8.8 Anslagsutvecklingen 314

8.9 Beräkning av anslaget för 2000 316

8.10 Anslagsutvecklingen 316

8.11 Beräkning av anslaget 318

8.12 Anslagsutvecklingen 318

9.1 Utgiftsutvecklingen 321

9.2 Anslagsutvecklingen 323

9.3 Offentligrättslig verksamhet 324

9.4 Uppdragsverksamhet 324

9.5 Beräkning av anslaget för 2000 324

9.6 Anslagsutvecklingen 324

9.7 Beräkning av anslaget för 2000 325

9.8 Anslagsutvecklingen 325

9.9 Beräkning av anslaget för 2000 326

9.10 Anslagsutvecklingen 326

9.11 Beräkning av anslaget för 2000 327

9.12 Anslagsutvecklingen 327

9.13 Anslagsutvecklingen 327

9.14 Beräkning av anslaget för 2000 328

10.1 Utgiftsutvecklingen 329

10.2 Anslagsutvecklingen 332

10.3 Kostnad per plats vid SLU 332

10.4 Uppdragsverksamhet 333

10.5 Beräkning av anslaget för 2000 333

10.6 Anslagsutvecklingen 334

10.7 Beräkning av anslaget för 2000 335

10.8 Anslagsutvecklingen 335

10.10 Beräkning av anslaget för 2000 336

10.9 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser 336

10.11 Anslagsutvecklingen 337

11.1 Utgiftsutvecklingen 339

11.2 Anslagsutvecklingen 341

11.3 Offentligrättslig verksamhet 341

11.4 Uppdragsverksamhet 341

11.5 Beräkning av anslaget för 2000 342

11.6 Anslagsutvecklingen 342

11.7 Anslagsutvecklingen 343

11.8 Anslagsutvecklingen 343

20 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:1708) om EG:s förordningar

om miljö- och strukturstöd (avsnitten 2 och

5.6.1),

2. antar regeringens förslag till lag om ändring

i lagen (1994:1710) om EG:s förordningar

om jordbruksprodukter (avsnitten 2 och

5.7),

3. bemyndigar regeringen att tillämpa ett

svenskt landsbygdsprogram enligt förord-

ning (EG) nr 1257/99 (avsnitt 5.6),

4. godkänner regeringens riktlinjer för syste-

met för handel med mjölkkvoter (avsnitt

5.8),

5. godkänner att Statens jordbruksverk skall

ha tillgång till en kredit på myndighetens

särskilda räntekonto för EU-verksamhet i

Riksgäldskontoret på 5 500 000 000 kronor

(avsnitt 5.9),

6. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B8 Miljö-, struktur-

och regionala åtgärder, fatta beslut om stöd

som inklusive tidigare åtaganden innebär

utgifter på högst 2 555 000 000 kronor efter

år 2000 (avsnitt 5.9),

7. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B9 Från EG-budge-

ten finansierade miljö-, struktur- och regio-

nala åtgärder, fatta beslut som inklusive

tidigare åtaganden innebär utgifter på högst

2 769 000 000 kronor efter år 2000 (avsnitt

5.9),

8. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B10 Arealersättning

och djurbidrag m.m., fatta beslut som in-

klusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 3 800 000 000 kronor efter år 2000

(avsnitt 5.9),

9. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget B11 Intervention och

exportbidrag för jordbruksprodukter, fatta

beslut som inklusive tidigare åtaganden

innebär utgifter på högst 1 600 000 kronor

under år 2001 (avsnitt 5.9),

10. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget E3 Djurhälsovård och

djurskyddsfrämjande åtgärder, fatta beslut

som inklusive tidigare åtaganden innebär

utgifter på högst 1 600 000 kronor under år

2001 (avsnitt 8.4),

11. bemyndigar regeringen att under år 2000, i

fråga om ramanslaget G3 Skogs- och jord-

brukets forskningsråd: Forskning och kol-

lektiv forskning, fatta beslut om stöd som

inklusive tidigare åtaganden innebär utgifter

på högst 155 000 000 kronor efter år 2000

(avsnitt 10.5),

12. för år 2000 anvisar anslagen under utgifts-

område 23 Jord- och skogsbruk, fiske med

anslutande näringar enligt följande upp-

ställning:

Anslagsbelopp

Tusental kronor

Anslag

Anslagstyp

A1

Bidrag till vissa internationella organisationer m.m.

ramanslag

37 089

B1

Statens jordbruksverk

ramanslag

249 096

B2

Stöd till jordbrukets rationalisering m.m.

ramanslag

22 000

B3

Djurregister

ramanslag

15 993

B4

Statens utsädeskontroll

ramanslag

1 058

B5

Statens växtsortnämnd

ramanslag

1 410

B6

Miljöförbättrande åtgärder i jordbruket

reservationsanslag

26 934

B7

Bekämpande av växtsjukdomar

ramanslag

2 629

B8

Miljö- struktur- och regionala åtgärder

ramanslag

2 118 000

B9

Från EG-budgeten finansierade miljö- struktur och regionala

åtgärder

ramanslag

1 717 500

B10

Arealersättning och djurbidrag m.m.

ramanslag

1 321 000

B11

Intervention och exportbidrag för jordbruksprodukter

ramanslag

1 546 000

B12

Räntekostnader för förskotterade arealersättningar, m.m.

ramanslag

79 700

B13

Jordbrukets blockdatabas

ramanslag

17 990

C1

Fiskeriverket

ramanslag

65 514

C2

Strukturstöd till fisket m.m.

ramanslag

30 890

C3

Från EG-budgeten finansierade strukturstöd till fisket m.m.

ramanslag

80 000

C4

Fiskevård

ramanslag

20 000

D1

Främjande av rennäringen m.m.

ramanslag

35 700

D2

Ersättningar för viltskador m.m.

ramanslag

63 000

D3

Stöd till innehavare av fjällägenheter m.m.

ramanslag

1 538

E1

Statens veterinärmedicinska anstalt

ramanslag

85 188

E2

Bidrag till distriktsveterinärorganisationen

obetecknat anslag

75 669

E3

Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande åtgärder

ramanslag

22 381

E4

Centrala försöksdjursnämnden

ramanslag

8 202

E5

Bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar

ramanslag

90 950

F1

Statens livsmedelsverk

ramanslag

121 089

F2

Livsmedelsekonomiska institutet

ramanslag

8 045

F3

Kostnader för livsmedelsberedskap

ramanslag

16 518

F4

Livsmedelsstatistik

ramanslag

22 290

F5

Jordbruks- och livsmedelsstatistik finansierad från EG-budge-

ten

ramanslag

3 700

F6

Åtgärder inom livsmedelsområdet

ramanslag

30 000

G1

Sveriges lantbruksuniversitet

ramanslag

1 175 012

G2

Skogs- och jordbrukets forskningsråd: Förvaltningskostnader

ramanslag

11 304

G3

Skogs- och jordbrukets forskningsråd: Forskning samt kollektiv

forskning

ramanslag

208 320

G4

Bidrag till Skogs- och lantbruksakademien

obetecknat anslag

929

H1

Skogsvårdsorganisationen

ramanslag

280 584

H2

Insatser för skogsbruket

ramanslag

105 700

H3

Internationellt skogssamarbete

ramanslag

1 405

H4

Från EG-budgeten finansierade medel för skogsskade-

övervakning

ramanslag

6 000

Summa

9 726 327

21 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

21.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1708) om EG:s

förordningar om miljö- och strukturstöd

Härigenom föreskrivs att rubriken till lagen (1994:1708) om EG:s förord-

ningar om miljö- och strukturstöd samt 1, 2, 6 och 7 §§ skall ha följande ly-

delse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Lag om EG:s förordningar om

miljö- och strukturstöd

Lag om EG:s förordningar om

strukturstöd och om stöd till utveck-

ling av landsbygden

1 §

I denna lag ges bestämmelser som

behövs för att EG:s miljö- och struk-

turstöd skall kunna genomföras i

Sverige.

I denna lag ges bestämmelser som

behövs för att EG:s strukturstöd och

stöd till utveckling av landsbygden

skall kunna genomföras i Sverige.

Med EG:s förordningar om miljö-

och strukturstöd avses i denna lag

EG:s förordningar om stöd till

1. gemenskapsinitiativ och andra

av gemenskapen prioriterade mål för

strukturfonderna, med undantag för

stöd från Fonden för fiskets utveck-

ling,

2. miljövänliga brukningsmetoder

inom lantbruket och bevarande av

odlingslandskapet,

3. skogliga åtgärder inom jordbru-

ket, och

4. förtidspensionering av jordbru-

kare.

Med EG:s förordningar om

strukturstöd och om stöd till utveckling

av landsbygden avses i denna lag EG:s

förordningar om

1. stöd till gemenskapsinitiativ och

andra av gemenskapen prioriterade

mål för strukturfonderna, med

undantag för stöd från Fonden för

fiskets utveckling, och

2. stöd från Europeiska utvecklings-

och garantifonden för jordbruket

(EUGFJ) till utveckling av landsbyg-

den.

2 §

Tillsyn och annan kontroll över

efterlevnaden av reglerna i EG:s för-

ordningar om miljö- och strukturstöd

utövas av den eller de myndigheter

som regeringen bestämmer.

Tillsyn och annan kontroll över

efterlevnaden av reglerna i EG:s för-

ordningar om strukturstöd och om

stöd till utveckling av landsbygden

utövas av den eller de myndigheter

som regeringen bestämmer.

Regeringen får föreskriva att en tillsynsmyndighet får överlåta åt någon

annan myndighet att utöva viss tillsyn.

Om tillsyn överlåts, skall vad som sägs om tillsynsmyndighet i lagen gälla

även den myndighet till vilken tillsyn har överlåtits.

6 §

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får före-

skriva att ränta skall betalas på be-

lopp enligt EG:s förordningar om

miljö- och strukturstöd om mottaga-

ren inte är berättigad till beloppet

och detta skall återbetalas.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får före-

skriva att ränta skall betalas på be-

lopp enligt EG:s förordningar om

strukturstöd och om stöd till utveckling

av landsbygden om mottagaren inte

är berättigad till beloppet och detta

skall återbetalas.

7 §

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får före-

skriva att avgifter skall tas ut för till-

synen enligt denna lag och för kartor

som tillhandahålls i ärenden om stöd

enligt EG:s förordningar om miljö-

och strukturstöd.

Regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer får före-

skriva att avgifter skall tas ut för till-

synen enligt denna lag och för kartor

som tillhandahålls i ärenden om stöd

enligt EG:s förordningar om struk-

turstöd och om stöd till utveckling av

landsbygden.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000. Äldre föreskrifter gäller fort-

farande för stöd som beviljats före ikraftträdandet.

21.2

21.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1710) om EG:s

förordningar om jordbruksprodukter

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:1710) om EG:s förordningar om

jordbruksprodukter skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

I denna lag ges bestämmelser som behövs för att den pris- och marknads-

reglering som ingår i EG:s gemensamma jordbrukspolitik skall kunna genom-

föras i Sverige.

Med EG:s förordningar om jordbruksprodukter avses i denna lag EG:s för-

ordningar om

1. marknadsreglering av jordbruksprodukter,

2. produkter som omfattas av

Romfördragets bilaga II men som

inte omfattas av någon marknads-

reglering,

2. produkter som omfattas av

Romfördragets bilaga I men som

inte omfattas av någon marknads-

reglering,

3. produkter som har framställts av jordbruksprodukter

4. uppgiftsskyldighet i fråga om inkomstförhållanden och driftsekonomiska

förhållanden i jordbruket, och

5. särskilda omräkningskurser som används inom den gemensamma jord-

brukspolitiken.

Denna lag tillämpas inte i fråga om sådana bestämmelser i EG:s förord-

ningar om jordbruksprodukter som helt faller inom tillämpningsområdet för

livsmedelslagen (1971:511).

Denna lag träder i kraft den 15 januari 2000.

22 Jord- och skogsbruk, fiske med

anslutande näringar

22.1 Omfattning

Utgiftsområde 23 omfattar jordbruk och träd-

gårdsnäring, fiske, rennäring, djurskydd och

djurhälsovård, livsmedelskontroll, utbildning och

forskning samt skogsnäring. Utgiftsområdet

omfattar 40 anslag fördelade på 8 verksamhets-

områden, där det dominerande området är jord-

bruks- och trädgårdsnäring. Inom utgiftsområ-

det ryms följande myndigheter: Statens

jordbruksverk, Statens utsädeskontroll, Statens

växtsortnämnd, Fiskeriverket, Statens veteri-

närmedicinska anstalt, Centrala försöks-

djursnämnden, Statens livsmedelsverk, Livs-

medelsekonomiska institutet, Sveriges

lantbruksuniversitet, Skogs- och jordbrukets

forskningsråd samt Skogsstyrelsen och

skogsvårdsstyrelserna.

Jordbruksdepartementet ansvarar för utgifts-

område 23. För frågor som rör skogsnäringen

och Skogsvårdsorganisationen ansvarar dock

Näringsdepartementet. Jordbruksdepartementet

har vidare ett samordningsansvar för frågor som

rör samerna. Sametinget redovisas emellertid

under utgiftsområde 1, Rikets styrelse.

För budgetåret 2000 föreslås att sammanlagt

9 726,3 miljoner kronor anslås för utgiftsområ-

det. Anslagna medel för utgiftsområdet minskar

med ca 2 247,5 miljoner kronor jämfört med

budgetåret 1999. Ungefär 60 procent av utgif-

terna finansieras från EU-budgeten. Merparten

av EU-stödet avser obligatoriska åtgärder såsom

arealersättning, djurbidrag, intervention och

exportbidrag. Därtill kommer delfinansierade

frivilliga stöd och ersättningar som förutsätter

nationell medfinansiering. Till dessa hör det nya

landsbygdsprogrammet och strukturåtgärder

inom fiskerinäringen.

Utgiftsområde 23 år 1999 (prognos)

- EU-stöd (7,38 mdkr): Finansiering från

EU-budgeten. Arealstöd, intervention,

miljöersättningar, m.m. En del av EU-stö-

det förutsätter nationell medfinansiering.

- Nationell medfinansiering av EU-stöd

(1,77 mdkr): T.ex. strukturstöd, miljö-

ersättningar och regionalstöd.

- Forskning och utbildning (1,31 mdkr):

SLU, SJFR och stöd till forskning.

- Myndigheter (0,8 mdkr): Jordbruksverket,

Skogsvårdsorganisationen, m.fl. (ej SLU

och SJFR).

- Övrigt (0,99 mdkr): Nationellt stöd, be-

kämpande av smittsamma husdjurssjuk-

domar, m.m.

Utgifterna inom utgiftsområdet styrs till stor del

av EG:s regelverk och kan påverkas endast ge-

nom förändringar av den gemensamma jord-

brukspolitiken, Common Agriculture Policy

(CAP). Återflödet från EU bruttoredovisas i

den svenska statsbudgeten, dvs. inkomsterna

från EU redovisas på inkomsttitel och utbetal-

ningarna redovisas som en kostnad på statsbud-

geten. Anslag avseende EU-medel för utgiftsom-

råde 23 återfinns i avsnitt 5, 6, 9 och 11. Anslag

för EU-finansierade stöd skall med viss tidsför-

skjutning motsvara inbetalningar från EU-bud-

geten till statsbudgetens inkomstsida.

22.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

19981

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

19992

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

11 836

11 974

12 245

9 726

13 969

14 121

1 Inklusive ianspråktagna reserverade medel från budgetåren 1995/96 och 1998.

2 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Utgifterna inom utgiftsområdet ökade kraftigt

det förlängda budgetåret 1995/96 och är nu mer

än dubbelt så höga jämfört med åren före EU-

medlemskapet (löpande priser), vilket förklaras

av att ett antal nya EU-stöd införts.

Utgiftsutvecklingen budgetåren 1994/95 2000

Miljoner kronor

Mål

De viktigaste målen inom utgiftsområdet anges

nedan. Övriga mål inom utgiftsområdet redo-

visas i avsnitten för respektive verksamhets-

område. Uppföljningen på utgiftsområdesnivån

sker framför allt gentemot dessa mål:

- reformerad gemensam jordbrukspolitik och

fiskeripolitik,

- hållbar livsmedelsproduktion för ökad mil-

jöanpassning, sysselsättning, regional balans

och uthållig tillväxt,

- produktion av säkra livsmedel med hög

kvalitet och förstärkning av konsument-

perspektivet,

- gott djurskydd och gott hälsotillstånd bland

djur i människans tjänst,

- värnande av jordbrukets natur- och kultur-

värden samt minimering av jordbrukets ne-

gativa miljöpåverkan.

Övergripande mål på jordbrukets och fiskets

områden inom EU:s gemenskapspolitik framgår

av avsnitt 3.3.2.

Prioriteringar

- konkurrenskraftig miljö- och djurskydds-

anpassad livsmedelsproduktion till nytta för

konsumenterna,

- reformering av den gemensamma jord-

brukspolitiken med fortsatt marknads-

anpassning och implementering av det nya

landsbygdsprogrammet,

- förberedelser inför reformeringen av den

gemensamma fiskeripolitiken och imple-

mentering av det nya strukturfonds-

programmet på fiskets område,

- säkra livsmedel och andra åtgärder för att

stärka konsumentperspektivet inom livs-

medelsområdet,

- förbättrad djurtillsyn och gott hälsotillstånd

bland husdjur, försöksdjur och djur som

hålls i fångenskap,

- forskning och utveckling, bl.a. inom områ-

det växtgenetiska resurser.

Jordbruksdepartementet prioriterar också arbe-

tet med att stärka samernas ställning samt förbe-

redelserna inför det svenska ordförandeskapet år

2001. Dessa verksamheter hör dock till utgifts-

område 1, Rikets styrelse.

22.3 Resultatbedömning

22.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Jordbruket

Jordbruket beräknas sysselsätta ca 85 000 perso-

ner, varav ca 25 procent kvinnor, i knappt 86 000

företag. Sektorn består således till övervägande

del av småföretag. Strukturomvandlingen inom

jordbrukssektorn har inneburit att antalet före-

tag och antalet sysselsatta inom sektorn har

minskat.

Tabell 22.2 Antal jordbruksföretag

1990

1995

1996

1997

1998

99 241

92 546

90 854

88 387

85 598

Den genomsnittliga årliga förändringen

1990 94

1994 98

-0,8 %

-2,9 %

De kvarvarande företagen har emellertid blivit

större och mer produktiva. Besättningsstorle-

karna har ökat, t.ex. har för mjölkföretag den

genomsnittliga besättningsstorleken ökat från 22

kor år 1990 till 30 kor år 1998. Antalet mjölk-

företag har sjunkit från knappt 26 000 år 1990 till

knappt 15 000 år 1998. Jordbruket skapar också

sysselsättning i angränsande näringar, såsom

livsmedelsindustri, handel och verkstadsindustri

och bär upp en viktig del av landsbygdens in-

frastruktur.

År 1997 var 11 202 mjölkkor anslutna till

Kontrollföreningen för ekologisk odling,

KRAV, vilket var 2 procent av det totala antalet

mjölkkor.

Åkerarealen är till stor del koncentrerad till

slättbygderna i södra och mellersta Sverige.

Spannmålsodlingen har ökat efter EU-inträdet i

hela landet utom i inre Norrland och i delar av

skogsbygderna i Småland och uppgick år 1998

till knappt 1,3 miljoner hektar. Arealen vall som

ökade i början av 1990-talet har efter EU-med-

lemskapet minskat på grund av återgång till

spannmål. Arealen oljeväxter har sjunkit sedan år

1994 och utgjorde år 1998 ca 50 000 hektar.

Den totala spannmålsskörden uppgick till ca

5,6 miljoner ton år 1998 vilket är något mindre

än föregående år. 1998 års totala skörd av olje-

växter uppgick till ca 124 000 ton.

Totalskörden av matpotatis på odlingar om

minst 0,5 hektar uppgick till ca 792 000 ton år

1998, vilket är en minskning med 9 procent

jämfört med år 1997. Totalskörden för potatis

för stärkelseframställning ökade med ca 20 pro-

cent till 406 000 ton. Den totala skörden för

sockerbetor uppgick till nästan 2,6 miljoner ton,

vilket är något mindre än föregående år.

Storleken på mjölkproduktionen regleras

inom EU genom ett system med mjölkkvoter.

Den svenska mjölkproduktionen uppgick under

perioden den 1 april 1998 den 31 mars 1999 till

ca 3 274 000 ton, vilket motsvarar 99,22 procent

av den svenska landskvoten. Se vidare avsnitt 5.8

Handel med mjölkkvoter.

Produktionen av griskött har ökat under se-

nare år. Däremot har produktionen av nötkött

minskat något under år 1998 samtidigt som an-

talet företag med nötkreatur i Sverige har fortsatt

att minska. Antalet företag med nötkreatur har

minskat under hela 1990-talet. Den genomsnitt-

liga årliga minskningen har sedan år 1994 hållit

sig runt 4,5 procent, vilket är en något kraftigare

minskning än den som skedde i början av 1990-

talet. Produktionen av fjäderfäkött minskade

något under år 1998 efter flera år av produk-

tionsökningar. Den totala konsumtionen av kött

fortsatte att öka under året.

Antalet nötkreatur har varit relativt oförändrat

under de senaste åren, men minskade med drygt

2 procent år 1998 jämfört med år 1997. År 1998

var antalet suggor 5 procent lägre än år 1997.

Geografiskt återfinns större delen av nötkreatu-

ren inom stödområdena medan grisar och fjä-

derfä är koncentrerade till slättbygderna.

Cirka två tredjedelar av antalet mjölkkor och

övriga nötkreatur finns inom stödområdena.

Besättningsstorlekarna är mindre inom stödom-

rådena. Andelen företag med nötkreatur är

emellertid något större.

I sektorskalkylen beräknas jordbrukssektorns

totala intäkter och kostnader. Skillnaden mellan

dessa utgör sektorns driftsöverskott, vilket dock

inte kan likställas med jordbrukarnas totala in-

komster då de flesta jordbrukshushåll också er-

håller inkomster från annan verksamhet.

Tabell 22.3 Den ekonomiska utvecklingen i

jordbruket i form av driftsöverskott i sektorn

Miljoner kronor

1995

1996

1997

1998

prel

1999

(prognos)

Intäkter

30 390

30 214

31 120

30 834

32 050

Kost-

nader

26 767

28 010

27 905

27 402

27 504

Drifts-

över-

skott

3 623

2 204

3 214

3 431

4 546

Åren 1995 och 1996 påverkades driftsöverskot-

ten av återbetalningar av det svenska omställ-

ningsstödet samt av att vissa stödutbetalningar

ägde rum först år 1997. År 1998 påverkades

vegetabilieintäkterna främst genom att dålig kva-

litet på skörden sänkte priserna. På animaliesidan

skedde ett kraftigt prisfall på griskött. De lägre

kostnaderna år 1998 beror i huvudsak på sänkta

räntekostnader.

Enligt Jordbruksverkets uppföljning uppgick

det totala stödet till jordbruket år 1998 prelimi-

närt till ca 15,7 miljarder kronor, vilket motsva-

rade cirka hälften av jordbrukets intäkter. De

direkta stöden ökade med 6 procent till 6,6

miljarder kronor. Marknadsprisstödet, dvs. att

priserna i EU upprätthålls på en högre nivå än på

världsmarknaden, ökade från 6,9 miljarder kro-

nor år 1997 till 9,1 miljarder kronor år 1998, be-

roende framför allt på sänkta priser på världs-

marknaden.

Lönsamhetsutvecklingen under senare år har

varierat mellan olika produktionsgrenar. I såväl

spannmåls- som sockerproduktionen steg lön-

samheten år 1995 i samband med prishöjningar

samt höjda arealbidrag för spannmål. Därefter

har lönsamheten för spannmål successivt blivit

lägre i samband med fallande priser. För socker-

betor sjönk lönsamheten något år 1996 och har

därefter varit i stort sett oförändrad. Lönsamhe-

ten för nötköttsproduktion sjönk år 1996 på

grund av prissänkningar. Under åren 1997 och

1998 har lönsamhetsutvecklingen varit positiv

men varierat mellan olika stödområden. Den po-

sitiva lönsamhetsutvecklingen beror framför allt

på högre avräkningspriser. För mjölkproduktio-

nen sjönk lönsamheten år 1995 och var därefter i

stort sett oförändrad under år 1996. I samband

med lägre priser sjönk lönsamheten något år

1997 och var därefter oförändrad år 1998. För

grisköttsproduktionen har lönsamheten varierat

kraftigt under 1990-talet. Lönsamheten steg fram

till år 1993 men har därefter sjunkit, främst till

följd av fallande priser på griskött.

Skogsnäringen

Produktionen av svenska skogsindustriproduk-

ter var under år 1998 fortsatt hög. Sammanlagt

uppgick produktionen av papper och papp till

9,9 miljoner ton, massaproduktionen till

10,5 miljoner ton och produktionen av sågade

trävaror till 14,9 miljoner m3. Insamling och

förbrukning av returpapper fortsatte att öka.

Återvinningen av pappersprodukter utgjorde 64

procent av papperskonsumtionen. I hela världen

är återvinningen av pappersprodukter 45 procent

av papperskonsumtionen och i EU 50 procent.

En mycket stor del av de producerade trä- och

pappersprodukterna exporterades. Det sam-

manlagda exportvärdet uppgick till 93 miljarder

kronor. Nettoexportvärdet var ca 75 miljarder

kronor (det samlade nettoexportvärdet för samt-

liga varugrupper var 130 miljarder kronor).

Tabell 22.4 Produktion och export av papper och massa

Miljoner ton

1996

1997

1998

Produktion

 Papper

9,0

9,8

9,9

 Massa

9,8

10,5

10,5

Export

 Papper

7,3

7,9

8,0

 Massa

2,6

2,8

2,8

Sysselsättningen i skogsnäringen har fortsatt att

minska. Det beräknade antalet sysselsatta var år

1997 ca 92 000 jämfört med 175 000 år 1980.

Den indirekta sysselsättning som näringen gene-

rerar bedöms vara av samma storleksordning re-

spektive år, dvs. ca 85 000 personer.

Arealen skogsmark och träd- och buskmark

enligt internationella definitioner uppgår till ca

30 miljoner hektar. Därav är ca 8 miljoner hektar

skyddade på olika sätt för avverkning. Arealen

skyddad skogsmark ökar i takt med de åtgärder

som höjda ersättningsanslag medger och genom

frivilliga åtgärder. Den sammanlagda avverk-

ningen år 1998 beräknas till närmare 75 miljoner

skogskubikmeter eller ungefär samma volym

som året före. Priserna på rundvirke var ungefär

desamma åren 1998 och 1997.

Skogsvårdsorganisationen slutförde år 1998

nyckelbiotopsinventeringen av småskogsbrukets

skogsmarksinnehav, vilket omfattar nära 11,9

miljoner hektar.

Fisket

Den svenska fiskerinäringen omfattar yrkesfisket

såväl i hav som i sötvatten, förstahandsmottag-

ning av fisk, lagring, beredning, vattenbruk samt

import och export av fisk och fiskeriprodukter.

Vidare ingår i verksamhetsområdet fritidsfisket

och fiskevården.

Det svenska fisket ger arbetstillfällen och in-

komster till framför allt kustsamhällena. Det

finns i Sverige ca 2 500 licensierade yrkesfiskare.

Under den senaste femårsperioden har antalet

minskat med ca 17 procent. År 1997 sysselsattes

inom vattenbruket ca 1 000 personer och i fisk-

beredningsindustrin drygt 2 000 personer. Här-

utöver beräknas ca 500 personer vara anställda i

företag som till viss del sysslar med beredning av

fisk. Vidare skapas sysselsättning i angänsande

näringar såsom förpacknings- och varvsindustrin

samt inom transportsektorn och turistnäringen.

Svenskt havsfiske utnyttjar de levande resur-

serna (fisk och skaldjur) i framför allt den

svenska fiskezonen i Östersjön samt i Kattegatt

och Skagerrak. I den delen av Nordsjön som ut-

gör EU-vatten har Sverige rätt till ett begränsat

fiske. För övrigt ges fisket vissa möjligheter att,

efter förhandlingar och byten, utnyttja andra

staters fiskezoner, företrädesvis i Östersjön. EU

har ett avtal med Norge som medger uttag i

norsk nordsjözon.

De ekonomiskt sett viktigaste bestånd som

det svenska fisket har tillgång till är torskbestån-

den i Östersjön. Enligt Internationella havs-

forskningsrådets (ICES) rapport i maj 1999 är

beståndssituationen sådan att fisket bör minskas.

Samma bedömning gäller även för sill- och

skarpsillbestånden i centrala Östersjön, samt för

torsk i Kattegatt. För tunga, sill, skarpsill och

havskräfta i Kattegatt och Skagerrak anses det

nuvarande fisketrycket vara anpassat till en lång-

siktig hållbar utveckling.

Fångsterna från saltsjöfisket har minskat

något i vikt sedan år 1995 medan värdet ökat

under den senaste femårsperioden. Avkastningen

från saltsjöfisket ökade med 21 miljoner kronor

under år 1997. Torsk, huvudsakligen fångad i

Östersjön, är den värdemässigt viktigaste arten

(309 mkr). Bestånden har emellertid under de

senaste åren varit svaga, vilket varit till nackdel

speciellt för de mindre fartygen. Foderfisket,

främst skarpsill och sill, står i dag för de största

landningarna (79 %) och är värdemässigt det

näst viktigaste fisket (218 mkr). Detta fiske har

sedan år 1991 ökat i volym med 246 procent och

med drygt 500 procent i värde. Därefter är det

konsumtionsfiske av sill/strömming och nord-

havsräka som inbringar störst värde (111 mkr

respektive 92 mkr).

Tabell 22.5 Fångstvärde (motsv.) i svenskt fiske åren

 1995 1997

Miljoner kronor

År

1995

1996

1997

Saltsjöfisket

913

984

1 005

Varav landningar utomlands

225

171

264

Sötvattensfisk

41,6

40,4

43,2

Vattenbruket

153

136

128

Totalt

1 107,6

1 160,4

1 176,2

Den svenska fiskeflottan bestod år 1998 av ca

2 200 fartyg. Av dessa har fler än 2 000 enheter

ett tonnage som är mindre än 50 bruttoton och

flottan karakteriseras av en relativt hög ålder

(medelålder 38 år). Flottans totala kapacitet har

minskat, såväl i bruttoton som i motorstyrka

sedan år 1995 med ca 10 procent.

I det svenska vattenbruket sker produktion

både för konsumtionsändamål och för utsätt-

ningar. Den absolut största volymen avser odling

av regnbåge. I övrigt är det främst musslor,

röding, ål och kräftor som odlas för konsumtion.

Matfiskproduktionen inom vattenbruket har

sjunkit under 1990-talet. Minskningen har

främst avsett produktionen av regnbåge. Under

år 1997 minskade den totala produktionens värde

med 8 miljoner kronor. Den minskade produk-

tionen kan till viss del förklaras av den tidvis

mycket stora priskonkurrensen på marknaden

för laxfisk.

Röding- och musselodlingarna bedöms ha

gynnsamma förutsättningar för ökad avsättning

till höga priser. Färska blåmusslor visar ett bety-

dande handelsöverskott. En produktionsökning

kan förutses för röding och även för blåmusslor

under förutsättning att toxinproblemen kan

lösas.

Generellt sett är fiskberedningsindustrin i hög

grad beroende av tillgång på importerade råvaror

samtidigt som den är starkt exportorienterad.

Importen sker främst från Norge och Island. För

merparten av företagen har tillträdet till den ge-

mensamma marknaden inneburit ökade möjlig-

heter till avsättning för produkterna. Antalet an-

ställda har ökat sedan medlemskapet dels

beroende på den ökade exporten, dels på att vissa

företag valt att flytta produktionsenheter till

Sverige. Försäljningsvärdet av produktionen år

1997 i svensk fiskberedningsindustri låg på drygt

2,5 miljarder kronor (exklusive företag med

mindre än 10 anställda). Detta gör sektorn till

den värdemässigt viktigaste inom fiskerinä-

ringen. I jämförelse med övrig livsmedelsindustri

är förädlingsvärdet lågt inom den svenska fiskbe-

redningsindustrin. En orsak till detta kan vara att

priset på råvarorna är relativt högt. Kostnaden

för råvarorna har bedömts utgöra närmare hälf-

ten av de totala rörelsekostnaderna.

Vid en internationell jämförelse är de svenska

beredningsföretagen relativt små. Standarden vad

avser teknik och kvalitet är dock hög och många

företag bedöms kunna ställa om produktionen

snabbt för att efterkomma nya krav från kunder

och konsumenter.

Rennäringen

Cirka tio procent av den samiska befolkningen

arbetar inom rennäringen, dvs. ca 2 500 personer.

År 1998 fanns det 917 renskötselföretag, varav

700 i Norrbotten, 118 i Västerbotten, 94 i Jämt-

land och 5 i Dalarna. Renantalet i Sverige har

minskat under senare år. År 1997 fanns det när-

mare 240 000 renar, medan det tillåtna antalet

renar uppgår till närmare 280 000 djur. Slaktåret

1998/99 uppgick slakten till drygt 1 300 ton, vil-

ket motsvarar en produktion av ca 5 kilo kött per

s.k. livren.

Utifrån beräkningar av total årsproduktion är

den genomsnittliga förvärvs- och kapitalin-

komsten för ett renskötselföretag ca 110 000

kronor per år. Det är svårt att bedöma ren-

näringens lönsamhet utifrån tillgänglig slaktsta-

tistik, beroende på att många renskötselföretag

har inkomster från olika kombinationsnäringar

som jakt, fiske, hantverk m.m. Rennäringens

lönsamhet sammanhänger också med möjlighe-

terna att minska förlusterna, bl.a. på grund av

rovdjursskador som har ökat i omfattning.

Djurskydd och djurhälsa

Redan i dag ger djurskyddslagen (1988:534) ett

gott skydd för djuren. Det pågår kontinuerligt

en dialog mellan Jordbruksdepartementet, olika

myndigheter och intresseorganisationer, t.ex.

djurskyddsföreningar, i frågor som gäller djur-

skydd. Detta samarbete har resulterat i att de

svenska djurskyddsbestämmelserna ständigt för-

bättras.

Inom äggproduktionen pågår avvecklingen av

nuvarande burhållningssystem och en successiv

övergång sker till system för frigående höns eller

till s.k. inredda burar med krav på rede, sittpinne

och sandbad, dvs. en successiv övergång till sys-

tem som klarar de funktionskrav, som föreskrivs

i djurskyddslagen. Under en övergångstid ställs

samtidigt högre djurskydds- och djurhälsokrav

på nuvarande traditionella inhysningssystem

genom särskilda dispenser. Vid utgången av år

2002 skall alla inhysningssystem för värphöns

uppfylla funktionskraven.

Den statliga distriktsveterinärorganisationen

har viktiga uppgifter att fylla när det gäller såväl

djurhälsan, djurskyddet som s.k. officiella upp-

drag. Organisationens ekonomi har under de se-

naste åren haft en positiv utveckling och är nu i

ekonomisk balans, vilket medför att belastningen

på anslaget har minskat. Den positiva ekono-

miska utvecklingen har även inneburit möjlig-

heter till en ökad kunskapsuppbyggnad i fråga

om t.ex. veterinärmedicin och datahantering.

Smittskyddssituationen i Sverige är förhållan-

devis god. Arbetet med att i beredskapsavseende

förhindra spridning av allvarliga smittsamma

djursjukdomar till Sverige är mycket viktigt.

Under år 1998 har det ändå utbrutit sjukdomar,

bl.a. swollen head syndrome (TRT/SHS) hos

fjäderfä i Skåne, som inte gick att stoppa på

grund av att sjukdomen snabbt fick alltför stor

spridning. Vidare fortsätter arbetet med att klar-

lägga smittspridningsvägarna för den problema-

tiska zoonosen enterohemorrhagisk Escherichia

coli (EHEC).

I syfte att utrota eller hålla förekomsten av

smittämnen för vissa djursjukdomar på en låg

nivå har under år 1998 tre nya, frivilliga kontroll-

och bekämpningsprogram inrättats, nämligen

program för paratuberkolos hos nötkreatur, por-

cine respiratory and reproductive syndrome

(PRRS) hos svin och kaprin artrit och encefalit

(CAE) hos get. Kontrollprogrammet för

nötkreatursjukdomen infektiös bovin rhinotra-

keit (IBR) har lett till att Sverige genom beslut i

EU under år 1998 fått status som IBR-fritt.

Sverige planerar att under år 1999 ansöka hos

EG-kommissionen om nationell friförklaring

från nötkreatursjukdomen leukos.

Baserat bl.a. på vetenskapligt material som

Sverige har sammanställt, beslöt EU:s minister-

råd (jordbruk) i december 1998 att återkalla

godkännandet som fodertillsatser av fyra anti-

biotikasubstanser. De fyra som återkallades är de

som utgör den största risken för människors och

djurs hälsa, dvs. sådana substanser som även an-

vänds som läkemedel. Efter detta beslut återstår

fyra antibiotikasubstanser godkända som foder-

tillsatser inom EU.

Regeringen beslutade i december 1998 att ut-

lösa den s.k. skyddsklausulen i EG:s direktiv om

fodertillsatser. Härmed kan Sverige i avvaktan på

EG-kommissionens beslut upprätthålla sitt

totalförbud mot användning av antibiotika som

tillväxtbefrämjare även sedan det fyraåriga

undantaget enligt anslutningsfördraget löpt ut.

Säkra livsmedel

Säkra livsmedel är ett mångfacetterat begrepp

som omfattar många aspekter. Konsumtion av

livsmedel skall inte leda till sjukdomar och pro-

duktionen skall ske på ett, för djur och natur,

etiskt och miljövänligt sätt. Vidare menas att

resthalter av bekämpningsmedel och veterinär-

medicinska preparat skall vara låga. För konsu-

menterna innebär begreppet en försäkran om

sunda och säkra produkter.

Reglerna på livsmedelsområdet är till stora

delar harmoniserade inom EU, vilket betyder att

Sverige inte kan ha egna regler. Däremot kan

Sverige påverka reglernas innehåll genom aktivt

arbete inom EU och andra internationella fora,

t.ex. Codex Alimentarius.

Den misstänksamhet hos konsumenterna som

uppkommit efter den senaste tidens problem

inom livsmedelsproduktionen och livsmedels-

hanteringen (t.ex. galna kosjukan och de belgiska

dioxinskandalerna) har medfört en större insikt

om att varje länk i produktionskedjan har bety-

delse för det slutliga livsmedlet. Sålunda måste

hanteringen i varje led vara hygienisk och an-

svarsfull.

För konsumenten är det viktigt att veta vad ett

livsmedel innehåller. Trots att vissa framsteg har

gjorts återstår fortfarande ett omfattande arbete

för att förbättra märkningen av livsmedel.

Livsmedelsindustrin

De areella näringarna bidrar till sysselsättning i

efterföljande led, främst inom livsmedelsindust-

rin. Den svarar för ungefär 64 000 anställda eller

ca 10 procent av antalet sysselsatta inom hela in-

dustrin. Därmed är livsmedelsindustrin den

tredje största branschen från sysselsättningssyn-

punkt. De största delbranscherna har mätts efter

antalet anställda: bageriindustri, slakteri- och

charkuteriindustri samt mejeri- och glassindustri.

Även om det råder stora skillnader mellan olika

branscher, karakteriseras livsmedelsindustrin av

betydande storleksvariation samt av att den är

spridd över hela landet. Livsmedelsindustrin bi-

drar också till att skapa verksamhet inom andra

områden såsom maskin- och förpackningsin-

dustri, specialiserade forskningsinstitut och kon-

sultföretag. Den svenska livsmedelsindustrin

genomgår för närvarande strukturförändringar i

ett raskt tempo. Förändringarna sker bl.a. som

en anpassning till den ökade internationalise-

ringen efter Sveriges inträde i EU samt på grund

av strukturförändringar i Sveriges närområde.

Livsmedelskonsumtionen

Konsumtionsvärdet av livsmedel, alkoholhaltiga

drycker och tobak beräknas preliminärt till ca

188,6 miljarder kronor år 1998 jämfört med

185,1 miljarder kronor år 1997. Av detta sam-

manlagda värde år 1998 svarade livsmedel för

146,4 miljarder kronor.

Den totala konsumtionen av kött ökade

volymmässigt med 3,3 procent mellan åren 1997

och 1998 för att år 1998 ligga på 72 kg per per-

son.

Marknaden för griskött präglades under år

1997 av svinpestutbrottet på den europeiska

kontinenten. Under år 1998 ökade produktionen

av griskött när de drabbade medlemsstaterna åter

utnyttjade sin fulla produktionskapacitet och

övriga medlemsstater, som en reaktion på de

höga priserna år 1997 och den förväntade pro-

duktionsminskningen i de drabbade länderna,

ökade sin produktion. Produktionen minskade

emellertid inte med mer än en procent, vilket

fick till följd att priserna sjönk kraftigt under år

1998. Under år 1998 ökade svenskarna sin kon-

sumtion av griskött med 6,2 procent till 37,7 kilo

per person.

Konsumtionen av nöt- och kalvkött har ökat

med 2,5 procent för att år 1998 ligga på närmare

21 kilo per person. Även konsumtionen av fjä-

derfäkött har fortsatt att öka och uppgår nu till

9,7 kilo per person att jämföra med 9,2 kilo år

1997.

Mjölkkonsumtionen har fortsatt att minska

och uppgick år 1998 till ca 142 liter per person

och år. Av den totala mjölkkonsumtionen sva-

rade lätt- och mellanmjölk samt lättfil för 52

procent.

Den totala konsumtionen av fisk i Sverige

minskade år 1998 från 122,7 miljoner kilo till

119,8 miljoner kilo.

De svenska livsmedelspriserna sjönk med 2,6

procent från år 1990 till år 1998 och enbart jord-

bruksreglerade produkter sjönk med 9,6 procent.

Om effekten av momsändringar borträknas visar

det sig däremot att priserna på jordbruksregle-

rade livsmedel steg nominellt med 0,2 procent

under samma period. Samtidigt visar KPI totalt

att priserna på samtliga varor totalt har ökat med

23,8 procent mellan åren 1990 1998, vilket inne-

bär att realt har livsmedelspriserna sjunkit med

21,4 procent varav de jordbruksreglerade livs-

medlen realt sjunkit med 27,1 procent. Under

perioden justerades också momssatsen för livs-

medel. I januari 1992 sänktes matmomsen från

25 till 18 procent. Matmomsen höjdes till

21 procent i januari 1993 och sänktes sedan år

1996 till 12 procent.

År 1998 var livsmedelspriserna i Sverige

ungefär 10 procent högre än den genomsnittliga

livsmedelsprisnivån i EU. Mellan åren 1990 1998

har prisutvecklingen på livsmedel i Sverige varit

långsammare än i övriga EU-länder.

Utrikeshandeln

Utrikeshandeln med livsmedel och jordbruks-

råvaror är liten i förhållande till den totala utri-

keshandeln med varor, 7 procent av importen

och 3 procent av exporten. Under år 1998 var

exporten i stort sett oförändrad till värde, medan

importen ökade med 9 procent jämfört med år

1997. Värdet på exporten var 18 447 miljoner

kronor och på importen 39 193 miljoner kronor.

Importen är således ungefär dubbelt så stor som

exporten.

Över 60 procent av exporten gick till övriga

EU-länder och 68 procent av importen kom från

dessa länder. Av enskilda länder är det liksom

under år 1997 USA, Finland, Norge och Dan-

mark som är de största exportmarknaderna.

Stora svenska exportprodukter är fisk och skal-

djur (17 % av livsmedelsexporten), spann-

målsprodukter (17 %), diverse livsmedel (12 %)

samt starksprit (12 %). Märkbart är att

starkspritens roll som viktig exportvara har gått

ned från 18 procent år 1995 till 12 procent år

1998. De fyra länder som står för störst andel av

importen är liksom de var år 1997 Danmark,

Nederländerna, Norge och Tyskland. De största

importprodukterna är frukt och grönsaker (25 %

av livsmedelsimporten), fisk och skaldjur (13 %)

samt kaffe, te och kakao m.m. (12 %).

22.3.2 Viktiga statliga insatser inom

utgiftsområdet samt information om

effekter

Reformerad gemensam jordbrukspolitik och

fiskeripolitik

En stor del av verksamheterna inom utgiftsom-

rådet jord- och skogsbruk samt fiske med anslu-

tande näringar sker inom ramen för den gemen-

samma jordbrukspolitiken och den gemensamma

fiskeripolitiken. I skrivelse 1998/99:60 till riks-

dagen har regeringen redogjort för verksamheten

i EU under år 1998.

Den gemensamma jordbrukspolitiken

Den gemensamma jordbrukspolitiken

(Common Agricultural Policy, CAP) är som

helhet EU:s mest omfattande samarbetsområde.

Politiken genomförs med stöd av gränsskydd

mot tredje land, interna marknadsregleringar,

exportsubventioner samt miljö-, struktur- och

landsbygdsåtgärder. Politikens övergripande mål

formuleras i artiklarna 32 37 i EG-fördraget.

Riksdagen har beslutat om riktlinjerna för

Sveriges arbete med jordbruks- och livsmedels-

politiken inom Europeiska unionen (prop.

1997/98:142, bet. 1997/98:JoU23, rskr.

1997/98:241). Av beslutet framgår att Sverige

skall verka för en jordbruks- och livsmedelspoli-

tik inom EU vars övergripande mål är att:

- främja ett brett och varierat utbud av säkra

livsmedel till skäliga priser,

- främja en hållbar jordbruks- och livs-

medelsproduktion,

- bidra till global livsmedelssäkerhet.

För att nå dessa tre övergripande mål krävs att

jordbrukspolitiken reformeras i en marknads-

orienterad riktning. Marknadsordningarna i den

gemensamma jordbrukspolitiken bör avvecklas

och i stället bör politiken bygga på riktade insat-

ser för att säkerställa miljövärden och minska

negativa miljöeffekter från jordbruket, landsbyg-

dens utveckling, ett stärkt djurskydd och vissa

regionala mål. En ny jordbruks- och livsmedels-

politik bör också medföra lägre samhällsekono-

miska kostnader och på sikt lägre budgetkostna-

der.

I mars 1998 presenterade EG-kommissionen sitt

förslag till en reform av den gemensamma jord-

brukspolitiken. Detta gjorde kommissionen

inom ramen för sitt förslag Agenda 2000. Syftet

med den föreslagna reformen var bl.a. att öka

jordbrukets konkurrenskraft genom en ökad

marknadsorientering med sänkta administrativa

priser. Ytterligare utgångspunkter var att under-

lätta utvidgningen av unionen samt att stärka

EU:s ställning inför kommande WTO-förhand-

lingar.

Den svenska uppfattningen var att kommis-

sionens förslag var ett steg i rätt riktning. Resul-

tatet av förhandlingarna om Agenda 2000 som

avslutades under våren 1999 blev emellertid inte

lika långtgående som förslaget.

För jordbruksgrödor innebär reformen att

interventionspriset för spannmål sänks med

15 procent. Dessutom har kommissionen fått i

uppdrag att noga följa marknaden för att se om

det behövs ytterligare sänkning av interventions-

priset. Lantbrukarna kompenseras för prissänk-

ningen genom att arealersättningen höjs. Areal-

stödet till oljeväxter sänks i tre steg fr.o.m.

skörden år 2000 för att år 2002 vara på samma

nivå som för spannmål.

På nötköttsområdet sänks de institutionella

priserna med totalt 20 procent i tre steg fr.o.m.

den 1 juli 2000 och interventionsuppköpen ges

en minskad betydelse. Som kompensation för att

priserna sänks höjs direktbidragen, bl.a. genom

att det införs två nya stödformer; dels generella

slaktbidrag, dels s.k. nationella kuvert som inne-

bär att varje medlemsstat får ett visst belopp som

kan fördelas enligt nationella önskemål inom

vissa givna ramar.

På mjölkområdet innebär beslutet om Agenda

2000 att kommissionen skall lägga fram en rap-

port år 2003 i syfte att avveckla nuvarande kvot-

system efter år 2006. Kvoterna i EU höjs med

totalt 2,4 procent och interventionspriserna på

smör- och skummjölkspulver sänks i tre etapper

med sammanlagt 15 procent. Prissänkningen in-

leds under regleringsåret 2005/06. Som kompen-

sation för de sänkta priserna införs ett system

med direktbidrag och nationella kuvert som ba-

serar sig på mjölkkvoten.

Beslutet om Agenda 2000 innebär att en ny

landsbygdsförordning börjar gälla den 1 januari

2000. Landsbygdsförordningen är en samman-

slagning och förenkling av ett antal befintliga

förordningar och omfattar både struktur- och

miljöåtgärder i jordbruket inklusive skogsåtgär-

der samt åtgärder för att främja ekonomisk

diversifiering och sysselsättning på landsbygden.

Endast de delar i landsbygdsförordningen som

omfattar miljöersättningar i jordbruket är obli-

gatoriska för medlemsländerna. Mellan övriga

åtgärder skall det vara balans och valet av åtgär-

der får inte snedvrida konkurrensen mellan re-

gioner. Medlemsstaten skall göra program på den

geografiska nivå som den anser vara lämplig.

Landsbygdsprogrammet tas även upp under av-

snitt 5.6.

Den horisontella förordningen, som träder i

kraft år 2000, är något helt nytt i den gemen-

samma jordbrukspolitiken. Förordningen ställer

bl.a. krav på medlemsstaterna att vidta miljöåt-

gärder. Detta kan varje land välja att göra genom

allmänna obligatoriska miljökrav i lagstiftningen,

stöd till miljöåtaganden i jordbruket eller genom

att ställa särskilda miljökrav som ett villkor för

att betala ut direktstöd, s.k. cross-compliance.

Den horisontella förordningen ger också möjlig-

het för medlemsstaterna att införa s.k. module-

ring, vilket innebär att medlemsstaten får dra in

direktstöd om sysselsättningen på ett jord-

bruksföretag är under en viss nivå, om inkoms-

ten överstiger en viss nivå eller om direktstöden

överstiger en viss nivå. Väljer medlemsstaten att

tillämpa cross-compliance och/eller modulering

skall de indragna direktstöden användas till åt-

gärder för landsbygdsutveckling.

Specifikt för Sverige innebär beslutet om

Agenda 2000 stöd till gräsensilage och ersättning

för torkningskostnader för spannmål i norra

delarna av landet. Sverige fick också gehör för

sitt krav på en ökning av antalet bidragsrätter för

såväl am- och dikor som för handjur i för-

hållande till kommissionens förslag. Sverige får

därmed behålla de nivåer som fastställdes i an-

slutningsfördraget. En förhandlingsframgång för

Sverige är att producenter, i motsats till kommis-

sionens förslag, dessutom får räkna vall som an-

vänds för produktion av vinterfoder som under-

lag vid beräkning av extensifieringsbidrag.

Syftet med de prissänkningar som beslutet om

Agenda 2000 innebär är bl.a. att EU:s jordbruks-

produktion skall bli konkurrenskraftig på

världsmarknaden och att därmed behovet av in-

tervention och exportbidrag skall minska. Jord-

brukarna kompenseras för prissänkningarna

genom högre direktstöd. Det är emellertid inte

sannolikt att de beslutade prissänkningarna är

tillräckliga för att kostnaderna för intervention

och exportbidrag skall minska lika mycket som

kostnaden för direktstöd ökar. Europeiska rådet

satte dock vid beslutet om Agenda 2000, årliga

tak för jordbruksutgifterna under det finansiella

perspektivet för åren 2000 2006. Vid risk för att

dessa tak överskrids kommer därför åtgärder att

vidtas.

En mer detaljerad beskrivning av reformens

tillämpning och dess effekter i Sverige ges i av-

snitt 5 Jordbruk och trädgårdsnäring.

Sverige verkar för en jordbruks- och livsmedels-

politik inom EU vars övergripande mål bl.a. är

att främja en hållbar jordbruks- och livsmedels-

produktion. I rådsslutsatserna från toppmötet i

Cardiff i juni 1998 pekas jordbrukssektorn sär-

skilt ut som en av de sektorer inom vilka en

strategi för integrering av miljöhänsyn och hållbar

utveckling skall utvecklas. Vid toppmötet i Wien i

december 1998 avlämnade EU:s jordbruks-

ministrar en inledande rapport. I slutsatserna

från Wienmötet uppmanas bl.a. jordbrukssek-

torn att fortsätta det påbörjade arbetet med att ta

fram strategier för att integrera miljöhänsyn och

hållbar utveckling. Sektorn uppmanas också att

ta fram en uppsättning indikatorer. Arbetet med

strategin och indikatorer skall redovisas vid

toppmötet i Helsingfors i december 1999.

Den gemensamma fiskeripolitiken

Den gemensamma fiskeripolitiken (Common

Fisheries Policy, CFP) är en fullt utvecklad

gemenskapspolitik, vilken i likhet med jord-

brukspolitiken innebär att alla gemenskapens

länder omfattas av samma bestämmelser. CFP

reglerar alla aspekter på fisket från havet till kon-

sumenten.

Fiskeripolitikens övergripande mål formuleras

i artiklarna 32 37 i EG-fördraget. Politiken be-

står av tre delar: resurspolitik, strukturpolitik och

marknadspolitik samt bestämmelser om kontroll

i syfte att övervaka efterlevnaden av regelverket.

Grundförordningen, (EEG) nr 3760/92, anger

de allmänna målen för den gemensamma fiskeri-

politiken. Målen är att skydda och bevara de le-

vande marina akvatiska resurser som är tillgäng-

liga och får utnyttjas. Dessa resurser skall

långsiktigt utnyttjas på ett ändamålsenligt och

ansvarsfullt sätt under de ekonomiska och sociala

förhållanden som passar sektorn.

I den pågående översynen av CFP skall rege-

ringen verka för att producenterna ges en möj-

lighet att utveckla sin näring genom en ökad

marknadsanpassning och en förenkling av regel-

verket, samtidigt som hänsyn tas till konsumen-

ternas behov samt till följderna för det marina

ekosystemet.

År 2002 kommer ett beslut avseende fiskeri-

politikens framtida inriktning att fattas. Kom-

missionen har dock på många områden inte velat

avvakta till dess utan har redan föreslagit eller ta-

git upp till diskussion sådana förändringar som

man har ansett och anser vara nödvändiga för att

få fiskeripolitiken att fungera bättre.

Inom ramen för integrering av miljöhänsyn

och hållbar utveckling i EG:s fiskeripolitik verkar

Sverige för ett långsiktigt och ekonomiskt bär-

kraftigt fiske genom tillämpningen av försiktig-

hetsprincipen. I rådsslutsatserna från toppmötet i

Köln i juni 1999 utpekas fisket som en av de

sektorer inom vilka en strategi för integrering av

miljöhänsyn och hållbar utveckling skall utveck-

las. Arbetet skall redovisas under år 2000. Vidare

skall kommissionen i enlighet med sin strategi

för bevarande och uthålligt nyttjande av biolo-

gisk mångfald före februari 2000 presentera en

aktionsplan för bevarande och hållbart nyttjande

inom fiskesektorn.

Huvudsyftet med strukturpolitiken är att komma

till rätta med den överkapacitet som råder inom

gemenskapens flotta. För detta har s.k. fleråriga

utvecklingsprogram (FUP) upprättats för re-

spektive medlemsstat.

I det för perioden 1997 2001 löpande fleråriga

utvecklingsprogrammet (FUP IV) för dimen-

sionering av fiskeflottans kapacitet har över-

föringar skett mellan olika segment av den

svenska fiskeflottan. Efter denna omfördelning

ligger den svenska fiskeflottans kapacitet inom

ramen för programmet.

Det stöd som i enlighet med EU:s struktur-

politik har beviljats till fiskerinäringen under

perioden 1995 1999 speglar det uppdämda in-

vesteringsbehovet inom näringen. I hela EU har

ansökningarna vida överskridit tillgängliga

medel. I Sverige har 187 miljoner kronor utbeta-

lats från Fonden för fiskets utveckling (FFU)

under perioden januari 1995 april 1999. Den

svenska totalramen för perioden är ca 360 miljo-

ner kronor.

Det förhandlingsarbete som bedrivits avse-

ende gemenskapens framtida regional- och

strukturpolitik (Agenda 2000) har delvis berört

fiskeområdet. Även i nästkommande program-

period för strukturfonderna, åren 2000 2006,

kommer FFU att finansiera strukturåtgärder

inom fiskerinäringen i hela gemenskapen.

Inom resurspolitiken har under året förändringar

genomförts i förordningen om tekniska beva-

randeåtgärder i Västerhavet. Besluten avser bl.a.

begränsning i antalet typer av nät med olika

maskstorlekar. De nya tekniska regleringarna

innebär en väsentlig förbättring i skyddet av ung

icke lekmogen fisk och är därmed ett stort steg

framåt mot förbättrad fiskevård.

Beslut har tagits om en förvaltningsplan för

östersjötorsk. Gemenskapen har även enats om

en långsiktig förvaltningsplan för sill i Nordsjön

och konsultationer pågår om andra viktiga be-

stånd. Förberedelser för en plan angående sill

och skarpsill i Östersjön har inletts. Genom för-

valtningsplanerna har strategier för nyttjande och

vård av bestånden upprättats.

Under år 1998 beslutades om omfattande för-

ändringar i kontrollförordningen. Ändringarna

avser bl.a. kontroll av tredje lands fartyg, kon-

troll efter landning och utökat kontrollsamarbete

mellan EU:s medlemsstater och kommissionen.

Ändringarna träder i kraft under år 1999 och

förväntas ge en ökad snabbhet och kvalitet i

kvotadministrationen samt ökade möjligheter till

effektiv kontroll av tredje lands fiskefartyg vid

fiske i svenska vatten och vid landning i Sverige.

Inom marknadspolitiken har diskussionerna

kring ett kommissionsförslag om en ny mark-

nadsordning för fiske och vattenbruk inletts.

Förslaget presenterades vid rådet i mars 1999 och

behandlas nu i rådsarbetsgruppen för interna fis-

keripolitiska frågor.

Målsättningen i förslaget är förbättrad över-

skådlighet, ökad marknadsanpassning och för-

bättrad balans mellan tillgång och efterfrågan.

Förslaget innebär bl.a. ökade bidrag till föräd-

lingsindustrin för att kunna ta till vara det

överutbud som eventuellt kan uppstå vid ned-

dragna ersättningsnivåer enligt återtagssystemet.

En bättre balans mellan tillgång och efterfrågan

är tänkt att uppnås genom att producentorgani-

sationerna ges ett ökat ansvar. De skall bl.a. upp-

rätta s.k. operativa program med fångstplaner,

preliminära saluföringsplaner och förebyggande

åtgärder för att anpassa utbudet. Producentorga-

nisationerna är berättigade till bidrag för de ad-

ministrativa kostnader som blir följden av nya

ålägganden.

Livsmedelsekonomiska institutet

Behovet av samhällsekonomiska analyser på

jordbruks- och livsmedelsområdet har ökat avse-

värt de senaste åren. Alltsedan Sverige blev med-

lem i EU bedrivs jordbruks- och livsmedelspoli-

tiken inom ramen för EU:s gemensamma

jordbrukspolitik. Detta innebär att alla större

förändringar av politiken som Sverige önskar

genomföra kräver överenskommelser med övriga

medlemsländer. En av förutsättningarna för att

på lång sikt kunna påverka den gemensamma

politiken är att Sverige kan presentera genom-

arbetade samhällsekonomiska utredningar och

analyser. Tillgången till denna typ av beslutsun-

derlag är en nödvändighet även i andra samman-

hang, t.ex. inför de kommande förhandlingarna

inom Världshandelsorganisationen (WTO) och

den förestående utvidgningen av EU. Rege-

ringen har därför inrättat Livsmedelsekonomiska

institutet som påbörjade sin verksamhet den 1

juli 1999. En annan viktig uppgift för institutet är

att bistå regeringen med samhällsekonomiska ut-

värderingar av olika styrmedels effektivitet.

Genom att marknadsordningarna inom jord-

brukspolitiken sannolikt kommer att få en

mindre roll medan de riktade stödens betydelse

ökar finns också ett behov av kvalificerade analy-

ser av dessa stöds effektivitet. Institutet skall

också öka kunskapen om dessa frågor bland all-

mänheten. Livsmedelsekonomiska institutets

verksamhet utgör således ett komplement till

den verksamhet som bedrivs av andra myndig-

heter inom jordbruks- och livsmedelsområdet.

Produktion av säkra livsmedel med hög kvalitet

och förstärkning av konsumentperspektivet

Delar av de statliga insatserna på detta område

redovisas i avsnitt 8 om djurskydd och djurhälsa.

För att en konsument skall kunna göra ett

medvetet val krävs att denne besitter en viss kun-

skapsnivå och har tillgång till information. Livs-

medelsverket har under år 1998 genomfört en

undersökning av språket i märkningen av im-

porterade livsmedel. Resultatet visar att det är

vanligt att livsmedel inte är märkta på svenska.

Det finns dock möjlighet att påverka detta

genom att informera om gällande märkningskrav

och att utnyttja detaljhandelns möjlighet att på-

verka tidigare handelsled.

Sverige har på det internationella planet bl.a.

arbetat för obligatorisk märkning av vissa aller-

giframkallande ingredienser samt utförligare

deklaration av sammansatta ingredienser.

Codexkommissionen, som är Codex

Alimentarius beslutande organ, fattade i juli 1999

beslut om en lista med allergiframkallande ingre-

dienser som måste innehållsdeklareras och beslöt

vidare att sänka gränsen från 25 till 5 procent för

sammansatta ingredienser som inte behöva dek-

lareras. I praktiken innebär det senare exempelvis

att om en pytt-i-panna innehåller 5 procent falu-

korv eller mer måste även falukorvens ingredien-

ser deklareras. För allergiker och även för andra

konsumenter innebär detta en utförligare in-

formation om produkten. Sverige kommer att

arbeta för att dessa regler också skall ingå i EG:s

märkningsregler.

EU har nyligen avslutat arbetet med ett regel-

verk för märkning av genmodifierad soja och

majs. Reglerna innehåller krav på märkning av

alla produkter framställda av genmodifierade

organismer, där DNA eller protein som härrör

från genmodifieringen kan påvisas.

Under år 1998 inleddes ett nordiskt projekt

som går ut på att jämföra märkningen av livs-

medel i de nordiska länderna och undersöka hur

konsumenterna använder märkningen.

Utredningen Livsmedelstillsyn i Sverige

(SOU 1998:61) behandlar ett antal frågor om

organisation, ansvarsfördelning och finansiering

av tillsynen. Den 22 juli 1999 gav regeringen i

uppdrag åt Livsmedelsverket att senast den 1 juni

2000 lämna en utförlig redovisning av de eko-

nomiska konsekvenserna av de förslag som förs

fram i utredningen. Frågan om livsmedelstillsy-

nen uppmärksammas även i länens regeländ-

ringsförslag inom ramen för de regionala tillväxt-

avtalen.

Inom EU har ett omfattande arbete påbörjats

med att ta fram gemensamma hygienregler för

samtliga livsmedel samt för att göra reglerna mer

lättillgängliga genom att samla dem i en rättsakt.

För närvarande finns reglerna spridda i flera olika

förordningar och direktiv som dessutom till-

kommit vid olika tidpunkter, vilket gör regelver-

ket svåröverskådligt.

Sverige har nått flera framgångar i EU-arbetet

med gränsvärden för rester av bekämpnings-

medel.

Dåliga matvanor och osund livsstil är stora hot

mot folkhälsan. Enligt den senaste riksom-

fattande kostundersökningen "Riksmaten 1997

98" har fettintaget minskat sedan den förra

undersökningen år 1989 medan fiberintaget är

oförändrat. Det arbete som Livsmedelsverket

och andra aktörer har utfört på området bedöms

ha haft en icke obetydlig effekt på svenskarnas

matvanor.

Under våren 1999 tillsatte Jordbruksdeparte-

mentet en prisarbetsgrupp som fick till uppgift

att närmare studera hur konsumentpriserna har

utvecklats sedan början av 1990-talet i för-

hållande till avräkningspriserna. Arbetsgruppens

resultat publicerades i en rapport. Av denna rap-

port framgår att en rad händelser har haft bety-

delse för prisutvecklingen på livsmedel under

perioden: 1990 års beslut att avreglera svenskt

jordbruk, Sveriges medlemskap i den Europeiska

unionen 1995 och momsförändringarna på livs-

medel, senast en sänkning från 21 procent till 12

procent den 1 januari 1996.

Livsmedelsindustrin

Sedan år 1996 har den som förädlar eller saluför

produkter från jord- eller skogsbruket kunnat

söka ett särskilt stöd. Under år 1998 användes ca

60 miljoner kronor av statliga medel för att i hu-

vudsak förbättra hygienen, djurskyddet och

miljöstandarden i livsmedels- och jordbruks-

företag. De sektorer som erhållit mest stöd är

nöt-, gris- och fårkött samt mjölk och mejeri-

produkter. Finansieringen av stöden kommer

från statliga medel till knappt 30 procent och

resterande drygt 70 procent från EG:s jord-

bruksfond.

Särskilda satsningar görs med statliga medel

för att främja export av livsmedelsprodukter.

Verksamheten bedrivs i ett särskilt projekt, Food
[REDACTED_EFTERNAMN] Sweden. Målsättningen med verksamheten

är att medverka till en ökad export av livsmedel,

som främst är baserade på svenska råvaror och

som är förädlade i Sverige. Huvudinriktningen

på verksamheten är kompetens- och kun-

skapsutveckling, mässdeltagande och åtgärder

för att profilera den svenska jordbruks- och

livsmedelsmodellen.

Gott hälsotillstånd och gott djurskydd bland djur i

människans tjänst

Genom en omorganisation inom Jordbruksver-

ket, som innebär att en djurskyddsenhet inrät-

tats, breddas kompetensen och ett samlat ansvar

för tillämpningen av djurskyddslagen uppnås,

vilket innebär att djurskyddet förstärks. Även

förutsättningarna för att stödja länsstyrelser och

kommuner i deras djurskyddsarbete förstärks

genom inrättandet av den nya djurskyddsen-

heten.

Inom ramen för det landsomfattande

transportprojekt som Jordbruksverket bedriver

på djurskyddsområdet genomförs för närvarande

regional utbildning av tillsynspersonal och sys-

tematisk kontroll av djurtransporter. Projektet

skall avslutas och utvärderas under år 2000.

En åtgärdsplan har utarbetats av Jordbruks-

verket och Centrala försöksdjursnämnden för att

stärka djurskyddet för försöksdjuren. Detta

kommer bl.a. att leda till bindande föreskrifter

till stöd för de djurförsöksetiska nämnderna vid

den etiska bedömningen av djurförsök och ett

starkare skydd för djur som används i djurför-

sök.

Riksdagen antog den 1 mars 1998 regeringens

proposition Ändringar i djurskyddslagen (prop.

1997/98:28). Ändringarna innebär bl.a. skärpta

krav vad gäller användningen av försöksdjur. För

sådan användning krävs inte bara tillstyrkande

utan även ett godkännande av en djurförsöks-

etisk nämnd. Bestämmelsen om att djur skall

hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett

sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger

dem möjlighet att bete sig naturligt utvidgades

till att även omfatta försöksdjur.

Riksdagen har den 20 maj 1999 beslutat en

zoonoslag samt en ny epizootilag (prop.

1998/99:88). Zoonoslagen innehåller bestämmel-

ser om sådana sjukdomar eller smittämnen hos

djur som kan spridas naturligt genom smitta från

djur till människa, eller tvärtom, men som inte är

av den karaktären att de faller under epizooti-

lagen. Mer om detta framgår under anslag E5

Bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar.

Värnande av jordbrukets natur- och

kulturmiljövärden samt minimering av jordbrukets

negativa miljöpåverkan

Jordbrukets miljöersättningsprogram

Riksdagens ställningstagande till propositionen

Hållbart fiske och jordbruk (prop. 1997/98:2,

bet. 1997/98:JoU9, rskr. 1997/98:116) är ett av

de viktigaste underlagen för regeringens bedöm-

ningar och förslag till åtgärder för att uppnå ett

ekologiskt hållbart jordbruk och fiske.

Ett av de viktigaste styrmedlen för att uppnå

miljöeffekter i jordbruket, är miljöersättnings-

programmet som verkar i full omfattning sedan

år 1998 med en kostnadsram av 2 800 miljoner

kronor per år. Miljöersättningsprogrammet har

fr.o.m. år 1999 utökats avseende delprogrammet

för miljökänsliga områden till att omfatta även

de utrotningshotade husdjursraserna lin-

derödssvin och finullsfår. Dessutom har ett del-

program för bevarande av värdefulla natur- och

kulturmiljöer i renskötselområdet införts från

och med år 1999.

Erfarenheterna av miljöersättningsprogram-

met är positiva. Anslutningen till de olika åtgär-

derna är god, särskilt för att bevara den biolo-

giska mångfalden och kulturmiljövärden i

odlingslandskapet. Miljöersättningsprogrammet

har också bidragit till den positiva utvecklingen

inom den ekologiska produktionen. Anslut-

ningen är dock lägre för åtgärder som syftar till

att minska växtnäringsförlusterna. Anslutningen

till åtgärden för resurshushållande jordbruk har

t.ex. varit mycket låg.

Ekologisk produktion

Regeringens bedömning är att målet att minst 10

procent av Sveriges åkerareal skall vara ekolo-

giskt odlad år 2000 kommer att uppnås. Till-

sammans med en ökad efterfrågan av ekologiska

livsmedel har miljöersättningsprogrammet sti-

mulerat den positiva utvecklingen. Jordbruks-

verket har på regeringens uppdrag tagit fram ett

förslag till ett nytt mål för den ekologiska pro-

duktionen efter år 2000.

Hållbar livsmedelsproduktion för ökad

miljöanpassning, sysselsättning, regional balans

och uthållig tillväxt

EU:s strukturfondsprogram

EU:s gemensamma struktur- och regionalpolitik

är det viktigaste medlet för att minska regionala

obalanser och skillnader i ekonomisk utveckling

mellan regionerna i unionen. Under innevarande

programperiod för strukturfonderna (åren 1994

1999) tillfaller ca 12 miljarder kronor Sverige

från EG-budgeten. Av dessa medel skall 39 pro-

cent användas inom de geografiskt avgränsade

målområdena 2, 5b och 6 medan 11 procent av-

ser s.k. 5a-åtgärder inom jordbruk och fiske.

Besluts- och utbetalningstakten har under en

stor del av programperioden varit låg vad avser

projektstöden inom mål 5b och 6 samt gemen-

skapsinitiativen. Detta kan bl.a. förklaras med en

förhållandevis sen programstart och att det tar

tid att lära sig och sprida kännedom om ett nytt

system. Under den senare tiden av perioden har

dock beslutstakten ökat betydligt. Genom om-

fördelningar mellan åtgärder och ihopslagningar

av åtgärder under år 1999 beräknas i princip hela

den avsatta ramen förbrukas. Även utbetal-

ningstakten har ökat och utbetalningar kan

fortgå t.o.m. år 2001.

Skördeskador

Sverige upplevde år 1998 en ovanligt kylig, sol-

fattig och nederbördsrik växtodlingssäsong. Mot

bakgrund av en skrivelse från Lantbrukarnas

Riksförbund (LRF) med önskemål om en kart-

läggning av skördeutvecklingen och en diskus-

sion om möjliga åtgärder, tillsattes i november en

särskild arbetsgrupp med uppdrag att dels kart-

lägga omfattningen av de ekonomiska förlus-

terna till följd av 1998 års skördeskador, dels re-

dovisa möjligheterna för berörda företag att

hantera den uppkomna situationen med hänsyn

tagen till de åtgärder som vidtagits eller vidtas

inom ramen för tillgängliga medel.

Arbetsgruppen presenterade sin rapport i mars

1999. Rapporten visade att det inte var fråga om

någon katastrofal situation för lantbruket och

trädgårdsnäringen i stort. Däremot kan enskilda

lantbrukare och trädgårdsföretag ha drabbats

mycket hårt. Situationen bedömdes dock inte

vara sådan att staten har ett ansvar för eventuella

ekonomiska förluster på grund av väderleksför-

hållandena år 1998. Regeringen undersökte ändå

i samråd med LRF möjligheterna att vid utbetal-

ning av medel från EU för valutaförändringar få

rikta medlen till företag som drabbats av omfat-

tande skördeskador, utan att staten därigenom

skulle ta på sig något särskilt ansvar för de in-

träffade skadorna. EG-kommissionen medgav

emellertid inte ett sådant förfarande.

22.3.3 Regeringens bedömningar och

slutsatser

Reformerad gemensam jordbrukspolitik och

fiskeripolitik

Den gemensamma jordbrukspolitiken

Regeringens bedömning av beslutet om Agenda

2000 är att reformen av jordbrukspolitiken är ett

steg i rätt riktning mot en mer marknadsinriktad

politik. Sannolikt är reformen emellertid inte till-

räckligt omfattande för att uppnå de mål som

sattes upp för reformen, dvs. öka jordbrukets

konkurrenskraft genom en ökad marknads-

orientering med sänkta administrativa priser, un-

derlätta utvidgningen av unionen samt stärka

EU:s ställning inför kommande WTO-förhand-

lingar. Det kan därför inte uteslutas att det

kommer att bli nödvändigt med en ytterligare

och mer genomgripande reform tidigare än pla-

nerat.

I slutet av år 1999 inleds en ny förhandlings-

runda inom ramen för Världshandelsorganisatio-

nen (WTO) med syftet att underlätta handeln

med bl.a. jordbruksprodukter. EU har åtagit sig

att i kommande förhandlingar fortsätta reform-

processen mot långtgående successiva sänk-

ningar av stöd och skydd i jordbruket. Dessutom

kommer redan nuvarande WTO-åtaganden i

vissa sektorer att ge EU svårigheter om inte be-

slut fattas om mer långtgående reformer än vad

beslutet om Agenda 2000 innebär. Genom att

den s.k. fredsklausulen inom WTO löper ut år

2003 sätts EU under tryck att, om ingen för-

längning förhandlas fram, reformera jordbruks-

sektorn ytterligare för att inte riskera att hamna i

handelstvister. I Sverige har under året arbetet

med att ta fram underlagsmaterial till förhand-

lingarna intensifierats. I arbetet deltar förutom

de olika departementen även berörda myndig-

heter. På uppdrag av Jordbruksdepartementet

och Utrikesdepartementet har Jordbruksverket

tillsammans med Kommerskollegium gjort en

rapport om jordbruket i de kommande WTO-

förhandlingarna.

Även ur ett utvidgningsperspektiv är reformen

sannolikt otillräcklig. De sänkta interventions-

priserna på spannmål, nötkött och mejeripro-

dukter är inte tillräckliga för att möta de nya

medlemsstaternas prisnivå. Enligt svensk upp-

fattning borde överenskommelsen om Agenda

2000 vidare ha innehållit ett beslut om degressiva

direktstöd, dvs. de direktstöd till jordbruket som

är en kompensation för prissänkningar borde

trappas ned successivt över tiden. Detta skulle

bl.a. ha underlättat utvidgningsförhandlingarna

eftersom EU ännu inte har beslutat om dessa

stöd skall utgå till de blivande medlemsländerna.

Det bör i sammanhanget understrykas att

EU:s jordbrukspolitik påverkar handelsström-

marna redan innan utvidgningen kommit till

stånd. Europaavtalen mellan EU och kandidat-

länderna utformades med avsikten att de skulle

vara till kandidatländernas fördel. Resultatet har

dock visat sig vara motsatsen, mycket på grund

av att EU med hjälp av exportbidrag ökat sin ex-

port till kandidatländerna betydligt. Den ökade

exporten från EU i kombination med en förlorad

marknad på grund av bl.a. nedgången i den ryska

ekonomin har ytterligare försvårat konkurrens-

situationen för kandidatländerna.

Det är även svårt för kandidatländerna att

hävda sig i konkurrensen till följd av EG:s kvali-

tetsnormer för livsmedelsprodukter. Det är där-

för viktigt att Sverige, under förmedlemskaps-

perioden, stödjer kandidatländerna i bl.a. dessa

avseenden. Detta sker exempelvis i form av pro-

jekt, seminarier och praktik i Sverige och i kan-

didatländerna.

Regeringens bedömning är alltså att beslutet

om Agenda 2000 inte är tillräckligt för att

underlätta utvidgningen av unionen och för-

stärka EU:s ställning inför WTO-förhandling-

arna. Regeringen gör dessutom den

bedömningen att reformen av jordbrukspolitiken

sannolikt inte kommer att få tillräckligt långtgå-

ende effekter för att ett hållbart jordbruk skall

kunna uppnås. Sverige bör därför på olika sätt

även fortsättningsvis verka för en jordbrukspoli-

tik vars övergripande mål är hållbar jordbruks-

och livsmedelsproduktion, global livsmedelssä-

kerhet och säkra livsmedel till skäliga priser.

Den gemensamma fiskeripolitiken

Fisket måste bedrivas på ett långsiktigt hållbart

sätt. Den gemensamma fiskeripolitiken bör ut-

vecklas så att den bättre bidrar till detta mål. I

samband med den förestående översynen av den

gemensamma fiskeripolitiken bör Sverige aktivt

verka för en sådan utveckling. De beslut som

fattats inom EU och som rör frågor om nyttjan-

det av fiskresurserna har tagit sin utgångspunkt i

att genomföra den internationellt stadfästa för-

siktighetsprincipen, vilken Sverige ställer sig

bakom. Två av de huvudsakliga instrumenten

som gemenskapen använder sig av är långsiktiga

förvaltningsstrategier och införandet av nya tek-

niska bevarandeåtgärder. För att säkerställa

efterlevnaden av regelverket är det viktigt med

en effektiv fiskerikontroll. Regeringens bedöm-

ning är att arbetet och de beslut som fattats

under år 1998 ligger i linje med den övergripande

målsättningen och främjar ett ansvarsfullt nytt-

jande av resurserna. Regeringens förslag för att

åstadkomma ett hållbart fiske har redovisats i

propositionen Hållbart fiske och jordbruk (prop.

1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9, rskr.

1997/98:116).

Sveriges ordförandeskap i EU

Under det första halvåret 2001 kommer Sverige

att inneha ordförandeskapet i EU. Det svenska

ordförandeskapet skall genomföras på ett sådant

sätt att det väcker respekt hos och bidrar till goda

relationer med övriga medlemsländer. Jord-

bruksdepartementets del av Regeringskansliets

samlade EU-arbete är mycket omfattande och

ordförandeskapet kommer därför att i hög grad

innebära nya och ökade arbetsuppgifter. Förbe-

redelsearbetet har pågått under en längre period

och går nu in i en mer intensiv fas för att fram-

över ta mer omfattande resurser i anspråk. En

viktig del är arbetsprogrammet under ordföran-

deskapsperioden med bl.a. förhandlingar om

nästa fleråriga program för fiskeflottan och om

en reform av marknadsordningen för olivolja. En

annan resurskrävande uppgift inför ordförande-

skapet är planeringen och genomförandet av

jordbruksministrarnas informella rådsmöte.

Produktion av säkra livsmedel med hög kvalitet

och förstärkning av konsumentperspektivet

Konsumenternas intressen skall stärkas. Det är

av oerhörd vikt att konsumenterna kan ha för-

troende för de varor som erbjuds och kan lita på

att de produkter som de köper är säkra.

De svenska konsumenterna blir alltmer med-

vetna om olika produktionsmetoder som an-

vänds inom jordbruket och efterfrågar produkter

som tagits fram på ett hygieniskt och etiskt

acceptabelt sätt. Detta gäller i särskilt hög grad

de animala livsmedlen, där konsumenterna ställer

höga krav på ett gott djurskydd och en god djur-

hälsa.

Arbetet med att följa och analysera prisut-

vecklingen på livsmedel från jord till bord får be-

dömas vara intressant ur ett konsumentperspek-

tiv. I en nära framtid kommer effekterna av

Agenda 2000, den kommande utvidgningen av

EU och den förestående förhandlingsrundan i

WTO att få betydelse för prisutvecklingen på

livsmedel. För konsumenterna är det viktigt med

saklig och riktig information om livsmedel och

prisutvecklingen på dessa. Det är därmed av be-

tydelse att fortsätta arbetet med att följa och

analysera prisutvecklingen i de olika leden samt

lönsamhetsutvecklingen i förädlingsledet. Det

nybildade Livsmedelsekonomiska institutet

kommer att ha en viktig roll i ett sådant analys-

arbete.

Regeringen föreslår därför att särskilda resurser

avsätts för åtgärder inom livsmedelsområdet.

Livsmedelsindustrin

Svensk jordbruks- och livsmedelsproduktion har

av tradition varit inriktad på att förse hemma-

marknaden med livsmedel. Konkurrenssituatio-

nen och exportmöjligheterna har kraftfullt

ändrats för den svenska livsmedelsindustrin i och

med medlemskapet i EU. Det är viktigt att

möjligheterna till svensk livsmedelsexport tas till

vara, inte bara för att skapa sysselsättning inom

livsmedelssektorn, utan också för att behålla den

sysselsättning som redan finns. Regeringen

föreslår en tidsbegränsad satsning för att

förbättra möjligheterna för export av livsmedel

som är producerade i Sverige.

Gott hälsotillstånd och gott djurskydd bland djur i

människans tjänst

I Sverige anser vi att det föreligger ett tydligt

samband mellan det sätt på vilket jordbruket och

djurhållningen bedrivs och kvaliteten hos de

livsmedel som blir resultatet. Detta innebär bl.a.

att ett bra foder, god djurhållning och ett gott

djurskydd kombinerat med god hygien i djur-

hanteringen ger hög livsmedelskvalitet. Detta har

betydelse för hur konsumenterna värdesätter

livsmedlen. Ett gott hälsotillstånd och gott djur-

skydd bland husdjuren är därför viktiga faktorer

för att hela kedjan inom livsmedelsproduktionen

skall leda till en god slutprodukt, dvs. ett bra

livsmedel till nytta för konsumenterna. I begrep-

pet livsmedelskvalitet ingår alltså inte enbart

slutprodukternas beskaffenhet, utan också om-

ständigheterna under vilka de producerats. Såväl

av omsorg om djuren som av denna anledning är

ytterligare förbättringar av djurskyddstillsynen

fortsatt prioriterade.

Sverige har internationellt sett en erkänt god

smittskydds- och djurhälsosituation. Det är av

största vikt att även fortsättningsvis förhindra att

allvarliga smittsamma djursjukdomar kommer

till Sverige.

Arbetet med frågan om antibiotikatillsatser är

högt prioriterad. Statens veterinärmedicinska an-

stalts vetenskapliga arbete med att dokumentera

den svenska antibiotikaresistenssituationen är

betydelsefullt och ökar trovärdigheten för den

officiella svenska antibiotikapolicyn.

Värnande av jordbrukets natur- och

kulturmiljövärden samt minimering av jordbrukets

negativa miljöpåverkan

Jordbrukets miljöersättningsprogram

Erfarenheterna av miljöersättningsprogrammet

är goda. Miljöåtgärder bör därför även fortsätt-

ningsvis tillämpas under kommande program-

period. Miljöprogramutredningen har i betän-

kandet Jordbruk och miljönytta (SOU 1999:78)

lämnat förslag till fortsatt inriktning på och

innehåll i ett nytt svenskt miljöprogram för

jordbruket för perioden 2001 2005. Betänkandet

har remitterats. Förslaget kommer att hanteras

inom ramen för ett kommande samlat lands-

bygdsprogram (se även avsnitt 5.6). Inom lands-

bygdsprogrammet kan olika former av miljöåt-

gärder integreras så att miljönyttan förstärks och

administrativa förenklingar uppnås.

Hållbar livsmedelsproduktion för ökad

miljöanpassning, sysselsättning, regional balans

och uthållig tillväxt

EU:s strukturfondsprogram

Under år 1999 har inom ramen för Agenda 2000

framförhandlats en ny strukturfondsförordning,

en förordning för landsbygdens utveckling samt

en förordning avseende Fonden för fiskets ut-

veckling (se även avsnitten 5.6 och 6.6) som

omfattar strukturfondsperioden 2000 2006. Så-

väl landsbygdsåtgärder, medfinansierade av

Jordbruksfondens utvecklingssektion, som

strukturåtgärder inom fiskerinäringen skall in-

tegreras i mål 1-programmen, men programme-

ras horisontellt utanför mål 1-området. Under år

1999 har regeringen uppdragit åt berörda länssty-

relser inom respektive mål 1-program att ut-

arbeta förslag till utvecklingsplaner för mål 1-

regionerna. Bland insatsområden som bör

övervägas har bl.a. angivits insatser inom jord-

bruk, skog, fiske och renskötsel. Införande och

utformning av en särskild åtgärd för det fjällnära

jordbruket skall övervägas. Genom kopplingar i

uppdraget till såväl de horisontella landsbygds-

och fiskeprogrammen som de länsvisa priorite-

ringar som lyfts fram i de regionala tillväxtavta-

len är avsikten att åtgärder för landsbygdens och

fiskerinäringens utveckling inom mål 1 skall an-

passas till regionala behov och strategier som på

ett naturligt sätt utgör en del av helheten för en

effektiv landsbygdsutvecklings- och fiskeripoli-

tik i Sverige.

Den nya strukturfondsförordningen innebär att

gemenskapsinitiativet LEADER+ till fullo

kommer att finansieras av Jordbruksfonden.

Interreg-programmen kommer även fortsätt-

ningsvis att kunna innefatta åtgärder för lands-

bygdens utveckling även om finansieringen helt

sker genom EU:s regionala fond. Programarbete

för de två gemenskapsinitiativen inleds under

hösten 1999. Gemenskapsinitiativet Pesca kom-

mer inte att fortsätta under nästa programperiod

utan liknande åtgärder kommer att integreras i

det horisontella stödet till fiskerinäringen.

Regeringen avser att utse länsstyrelserna i

Norrbottens och Jämtlands län till förvaltnings-

myndigheter för norra respektive mellersta

Norrlands mål 1-program enligt den definition

av uppgiften som anges i artikel 9n, Rådets för-

ordning (EG) nr 1260/99 om allmänna bestäm-

melser för strukturfonderna (se utg.omr. 19).

Förvaltningsmyndigheterna kommer att vara be-

slutande och utbetalande myndigheter för pro-

jektstöd avseende landsbygdsutveckling finansie-

rade av Jordbruksfondens utvecklingssektion.

För att uppnå en enhetlig och för lantbrukarna

översiktlig organisation kommer strukturstöd

inom mål 1 även fortsättningsvis att beslutas av

länsstyrelserna och Jordbruksverket och utbeta-

las av Jordbruksverket. Vad avser strukturåtgär-

der inom fiskerinäringen kommer beslut att fat-

tas av länsstyrelserna och Fiskeriverket och

utbetalas av Fiskeriverket. För insatsområdet för

samer kommer Sametinget att vara beslutande

instans.

22.4 Skatteavvikelser

Avvikelser från en enhetlig beskattning kan

uppfattas som en skatteförmån om t.ex. en viss

grupp av skattskyldiga omfattas av en skattelätt-

nad i förhållande till den enhetliga normen. En

förmån av samma storlek som den som erhålls

genom avvikelsen från en enhetlig beskattning

skulle i princip kunna upnås med hjälp av en

offentlig transferering. Genom en sådan analys

kan skatteavvikelser kvantifieras. Nedan redovi-

sas nettoberäknade, saldopåverkande skatteavvi-

kelser åren 1999 och 2000 inom utgiftsområdet, i

syfte att ge en total bild av det samlade stödet till

utgiftsområdet.

Tabell 22.6 Skatteavvikelser

Miljoner kronor

Avvikelse

Skatteavvikelse netto

1999

2000

Uttag av bränsle m.m.

150

150

Avverkningsrätt till skog1

Avgångsvederlag till jordbrukare1

Anläggning av skog m.m.

210

220

Skogsavdrag1

Skogs- och upphovsmannakonto

30

30

Ingående skatt på jordbruksarrende1

Bränsleförbrukning inom

växthusnäringen

70

70

Elförbrukning inom växthusnäringen

20

20

Summa

480

490

1 Summa saknas då någon korrekt summa ej kan beräknas för skatteavvikelsen.

Uttag av bränsle

Enligt huvudregeln i kommunalskattelagen (KL

22 § 1 st 1 p anv) är uttag ur näringsverksamhet

skattepliktigt. Uttag av bränsle för uppvärmning

är dock undantaget från skatteplikt om fastighe-

ten är taxerad som lantbruksenhet. Skatteavvi-

kelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt.

Avverkningsrätt till skog mot betalning som skall

erläggas under flera år

Enligt god redovisningssed uppkommer intäkten

när bindande avtal träffats. Enligt gällande lag-

stiftning (KL 24 § 5 st p 1 anv) tillämpas dock i

detta fall kontantprincipen, vilket innebär att be-

skattningen uppskjuts, varför en räntefri kredit

uppstår i näringsverksamhet. Räntan på krediten

bör utgöra underlag för inkomstskatt och sär-

skild löneskatt.

Avgångsvederlag till jordbrukare

I vissa fall är avgångsvederlag till jordbrukare inte

skattepliktigt. Skatteavvikelsen avser inkomst-

skatt och särskild löneskatt.

Anläggning av ny skog

Utgifter för anläggning av ny skog och dikning

som främjar skogsbruk får omedelbart kost-

nadsföras. Samma avdragsmöjligheter gäller även

för bär- och fruktodlingar för inköp och plante-

ring av träd och buskar. Skatteavvikelsen utgörs

av ränteeffekten på den omedelbara avskriv-

ningen.

Tabell 22.7 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

19992

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

Internationellt samarbete

38

38

38

38

38

38

Jordbruk och trädgårdsnäring

9 483

9 084

9 712

7 119

11 270

11 403

Fiske

147

190

185

196

197

199

Rennäring m.m.

88

95

104

100

95

95

Djurskydd och djurhälsovård

301

279

333

282

285

289

Livsmedel

187

176

194

202

194

197

Utbildning och forskning

1 254

1 290

1 311

1 396

1 432

1 456

Skogsnäring

338

351

368

394

458

445

Totalt för utgiftsområde 23

11 836

11 974

12 245

9 726

13 969

14 121

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2 Inklusive ianspråktagna reserverade medel från budgetåren 1995/96, 1997 och

1998.

Skogsavdrag

Vid avyttring av skog medges fysisk person

under innehavstiden avdrag med högst 50 pro-

cent av anskaffningsvärdet, medan avdraget för

juridiska personer är begränsat till 25 procent.

Vid taxeringen för ett visst beskattningsår med-

ges avdrag med högst halva den avdragsgrund-

ande skogsintäkten. Syftet med avdragsrätten är

att undanta rena kapitaluttag från beskattning. Å

andra sidan saknas anledning att medge avdrag

när värdeökningen på skogstillväxten överstiger

gjorda uttag. Skatteavvikelsen uppkommer

genom den schablon som är vald för beräkning

av avdragets storlek och avser inkomstskatt och

särskild löneskatt.

Skogs- och upphovsmannakonto

Skogskontolagen ger möjlighet till uppskov av

beskattning av de intäkter som är hänförliga till

skogsbruk. De medel som sätts in på skogskonto

utgör underlag för avdrag vid taxeringen. Av-

sättningen begränsas i tid till 10 år på skogskonto

och 20 år på skogsskadekonto. Avkastningen på

skogskonto beskattas med 15 procent. Skatteav-

vikelsen avser räntan på skattekrediten. Räntan

på krediten bör utgöra underlag för inkomstskatt

och särskild löneskatt.

Ingående skatt på jordbruksarrende

Avdragsrätten omfattar hela den ingående skat-

ten på jordbruksarrende, även om värdet av

bostad ingår i arrendet.

Bränsleförbrukning inom växthusnäringen

Från och med år 1996 är växthusnäringen skatte-

befriad från energiskatt för all användning av fos-

sila bränslen. Före år 1996 debiterades 15 pro-

cent av energiskattesatserna. Normen utgörs av

full skattesats på dessa bränslen.

Elförbrukning inom växthusnäringen

Växthusnäringen är skattebefriad för all använd-

ning av elektrisk kraft. Normen utgörs av nor-

malskattesatsen på el.

22.5 Utgiftsutveckling

Prognosen för innevarande år tyder på att utgif-

terna blir 0,4 miljarder kronor högre än år 1998.

Utfallet förklaras i huvudsak av de nya miljöer-

sättningar som införts samt att anslutningen till

vissa stödformer inom miljöersättnings-

programmet har ökat. Miljöstödet fick en ökad

anslutningsgrad under år 1998 men utbetalning-

arna av stöden sker på grund av en viss eftersläp-

ning mellan beslut om och utbetalning av stöd

delvis först under år 1999 och följande år. Ytter-

ligare skäl till de högre prognostiserade utgif-

terna är ökad intervention samt ökade export-

bidrag på grund av låga världsmarknadspriser.

Tabell 22.8 Avvikelser från den ekonomiska

vårpropositionen

Miljoner kronor

Ekonomisk vårproposition

12 725

B1

Statens jordbruksverk

+1

B3

Djurregister

+2

B8

Miljö-, struktur- och regionala åtgärder

-29

B12

Räntekostnader för förskotterade arealer-

sättningar m.m.

-0,3

D1

Främjande av rennäringen m.m.

-1,3

D2

Ersättningar för viltskador m.m.

+7

E1

Statens veterinärmedicinska anstalt

+2

E2

Bidrag till distriktsveterinärorganisatio-

nen

-5,2

E3

Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande

åtgärder

+1,7

E4

Centrala försöksdjursnämnden

+1

F1

Statens livsmedelsverk

+9

F3

Kostnader för livsmedelsberedskap

-7,2

F4

Livsmedelsstatistik

-2,2

F6

Åtgärder inom livsmedelsområdet

+20

G3

Skogs- och jordbrukets forskningsråd

+9,2

H2

Insatser för skogsbruket

+20

Tekniska justeringar 1

-3 026 373

Budgetpropositionen för 2000

9 726 327

1 Teknisk justering av förvaltningsanslag (se bilaga 1, avsnitt 4),

valutakursföränd-

ringar, förändrad utbetalningstidpunkt för arealersättning år 2000.

Ovan framgår vilka rampåverkande anslagsjuste-

ringar som görs i denna proposition.

23 Internationellt arbete

23.1 Omfattning

Verksamhetsområdet internationellt arbete inom

jordbruks- och fiskeområdet omfattar framför

allt verksamheten inom Förenta nationernas

jordbruks- och livsmedelsorganisation (FAO),

övriga FN-organ, OECD samt regionala organ

och nordiskt samarbete.

23.2 Utgiftsutveckling

Tabell 4.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

38

38

38

37

37

37

Verksamhetsutfall

FAO har en avgörande roll för att övervaka de

globala naturresurserna avseende jordbruk, fiske

och skog. Verksamheten syftar bl.a. till att före-

slå politiskt relevanta förbättringar i förvaltning-

en av naturresurserna och organisationen utgör

ett forum för mellanstatligt samarbete och för-

handlingar. Exempel härpå är de under år 1999

färdigförhandlade handlingsplanerna avseende

fiskerikapacitet, bifångst av sjöfågel och hajfiske,

samt de pågående förhandlingarna om ett revide-

rat internationellt åtagande för växtgenetiska

resurser, där avsikten är att harmonisera åtagan-

det med konventionen om biologisk mångfald.

Ytterligare exempel är det arbete som bedrivits

av FAO-kommittén sedan Världslivsmedels-

toppmötet år 1996 med att följa upp toppmötets

handlingsplan. Sverige har under ett antal år

arbetat för att stärka FAO:s normativa verksam-

het, bl.a. genom att förbättra analyskapaciteten.

Med denna utgångspunkt har Sverige spelat en

aktiv och framträdande roll inom flera av FAO:s

arbetsområden och bidragit till att stärka FAO:s

arbete i ovannämnda avseenden. Uppföljningen

av världslivsmedelstoppmötet har även varit en

del av det nordiska samarbetet genom uppfölj-

ningen av den nordiska handlingsplanen för

livsmedelssäkerhet.

Mål

Sveriges internationella samarbete på jordbruks-,

fiske- och livsmedelsområdet följer samma rikt-

linjer som lagts fast för Sveriges arbete inom

Europeiska unionen inom dessa områden. I det

globala perspektivet är det framför allt två olika

aspekter av jordbrukspolitiken och dess målsätt-

ningar som är av betydelse. Produktionen skall

dels genom riktade åtgärder utvecklas till att bli

långsiktigt hållbar från både ekologisk och eko-

nomisk utgångspunkt, dels skall produktionen

ske på marknadens villkor i enlighet med frihan-

delns principer. Båda dessa målsättningar är bl.a.

nödvändiga delar av arbetet med att förbättra den

globala livsmedelssituationen. Det internationella

samarbetet, bl.a. inom FAO, bör främst syfta till

att skapa ett långsiktigt hållbart nyttjande av de

globala naturresurserna på jordbrukets, fiskets

och skogens områden samt en friare handel med

livsmedel.

Prioriteringar

I det svenska arbetet främst inom ramen för

FAO prioriteras uppföljningen av världslivs-

medelstoppmötet och genomförandet av Upp-

förandekoden för ansvarsfullt fiske, bl.a. för-

stärkning av de regionala fiskekommissionerna

samt förbättring av den globala beståndsöver-

vakningen.

23.3 Resultatbedömning och

slutsatser

Regeringen anser att den internationella verk-

samhet som ligger inom Jordbruksdepartemen-

tets verksamhetsområde är av central betydelse

för departementets arbete avseende hållbart glo-

balt resursutnyttjande i enlighet med interna-

tionella åtaganden och regeringens målsättning. I

detta sammanhang spelar arbetet med FAO en

betydande roll. Sverige har bl.a. genom EU ver-

kat för att innehållet i FAO:s nya strategiska

långsiktsplan överensstämmer med regeringens

syn på FAO som fackorgan.

Inom verksamhetsområdet återfinns en rad

andra internationella samarbeten. Inom OECD

stöder Sverige den kontinuerliga uppföljningen

av den jordbrukspolitiska utvecklingen, mot

bakgrund av uppgjorda åtaganden om reforme-

ring av jordbrukspolitiken. Detta inbegriper vik-

tiga frågor som bl.a. strävan mot ökad konsu-

ment-, miljö- och djurhänsyn genom jordbruks-

politiska reformer. Inom OECD:s fiskeverk-

samhet stöder Sverige främst arbetet med att

analysera dels fiskesubventionernas effekter på

bestånden, dels de ekonomiska effekterna av en

övergång till ansvarsfullt fiske, särskilt när det

gäller effekterna på yrkesfiskarnas inkomster av

ett återuppbyggande av överutnyttjade bestånd.

Jordbruk och fiske är två av de sju sektorer som

ingår i Baltic 21 (Agenda 21 för Östersjön) vars

mål är en uthållig utveckling. Sverige har aktivt

tagit del i det pågående arbetet. Arbetet har även

bedrivits inom ramen för Helcom. De båda

sektorerna omfattas också av nordiska stats-

ministrarnas deklaration om ett hållbart Norden.

Svenskt deltagande i Internationella havsforsk-

ningsrådets (ICES) verksamhet sker främst i

arbetsgruppsmöten för att utarbeta underlag för

beslut om förvaltning av fiskbestånd. Det nor-

diska samarbetet har bl.a. avsett foderantibiotika

och salmonella, förvaltning av genetiska resurser,

utbildning och forskning samt miljöaspekter

knutna till jord- och skogsbrukssektorn. Gen-

bankens arbete i närområdet har hittills bl.a. bi-

dragit till att dessa länder kunnat ta sitt ansvar att

följa biodiversitetskonventionen i en svår eko-

nomisk situation. Den nordiska kontaktgruppen

för internationell skogspolitik vars mandat

utvidgades år 1997 till att omfatta alla internatio-

nella skogsfrågor inklusive handel har bl.a. tagit

initiativ till en nordisk studie för att bygga upp

en kunskapsbas om livscykelanalys och trä-

produkter, som skall kunna utnyttjas av nordisk

träindustri.

23.4 Anslag

A1 Bidrag till vissa internationella

organisationer m.m.

Tabell 23.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

37 560

Anslags-

sparande

178

1999

Anslag

37 989

Utgifts-

prognos

38 167

2000

Förslag

37 089

2001

Beräknat

37 089

2002

Beräknat

37 089

De utgifter som belastar anslaget är huvudsak-

ligen medlemsavgifter och kostnader för delta-

gande i olika möten som de internationella orga-

nisationerna anordnar. Den dominerande posten

är kostnaden för FAO-medlemskapet.

Vidare används anslaget till att finansiera del-

tagande i vissa internationella konferenser och

dylikt. En del av anslaget avser kostnader för

bilateralt forskarutbyte med länder i Central-

och Östeuropa.

Regeringens överväganden

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

37 089 000 kronor för år 2000. Anslagsbehoven

för åren 2001 och 2002 beräknas vara oföränd-

rade.

24 Jordbruk och trädgårdsnäring

24.1 Omfattning

Verksamhetsområdet jordbruk och trädgårdsnä-

ring omfattar vegetabilie- och animalieproduk-

tion, miljö-, struktur- och regionalpolitiska åt-

gärder samt jordbruksadministration på jord-

bruksområdet. Verksamhetens tyngdpunkt är

genomförande och tillämpning av EG:s gemen-

samma jordbrukspolitik (CAP).

Jordbruksverket är central förvaltningsmyn-

dighet inom verksamhetsområdet. Länsstyrelsen

svarar för den regionala administrationen. Vidare

har Fiskeriverket, Tullverket, Naturvårdsverket,

Riksantikvarieämbetet och Skogsvårdsorganisa-

tionen visst ansvar inom området. Övriga myn-

digheter med ansvar inom verksamhetsområdet

är Statens utsädeskontroll och Statens växtsort-

nämnd.

24.2 Utgiftsutveckling

Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

19991

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

9 483

9 554

9 712

7 119

11 270

11 403

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med 1999 års ekonomiska vårproposition.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Direktstöden, vilka främst består av utbetalning

av arealersättning och djurbidrag, utgör en del av

EG:s marknadsordningsåtgärder. År 1998 fick ca

57 000 jordbrukare arealersättning och 34 000

djurbidrag.

Direktstöd utgår också i form av bl.a. miljöer-

sättningar och regionala stöd. Som en följd av

EU-medlemskapet har direktstöden ökat vä-

sentligt. Utbyggnaden av miljöersättnings-

programmet och en successivt ökad anslutning

har inneburit en ytterligare ökning av stöden.

Direktstöden ökade år 1997 på grund av utbetal-

ning av miljöersättningar för bevarande av biolo-

gisk mångfald och värdefulla kulturmiljöer

(infördes år 1996). Ökningen år 1998 berodde

huvudsakligen på utbetalning av miljöersätt-

ningar för flerårig vallodling (infördes år 1997).

Den totala nivån på direktstöden som den redo-

visas i Jordbruksverkets sektorskalkyl framgår av

tabell 5.2.

Tabell 24.2 Direktstöd, miljöstöd, miljöersättning m.m.

Miljoner kronor

1995

1996

1997

1998

1999

(prognos)

2000

(prognos)

5 140

5 766

6 523

7 158

7 320

3 764

Sverige har alltsedan tidpunkten för EU-med-

lemskapet fullt ut tagit del av EG:s obligatoriska

stödsystem. Det nationellt medfinansierade

stödsystemet har successivt byggts ut och blivit

mer komplext, vilket har medfört en ökad admi-

nistration. Detta har inneburit återkommande

inkörningsproblem. Informationsbehovet, såväl

mellan olika myndigheter som mellan myndig-

heterna och jordbrukarna, har varit mycket stort.

Administrationen på såväl central som på re-

gional nivå har ökat i och med medlemskapet i

EU. För Jordbruksverket har det inneburit att ca

80 procent av verkets förvaltningskostnader ex-

klusive distriktsveterinärverksamheten är EG-

relaterade. Motsvarande siffra för länsstyrelserna

är ca 15 procent. Lantbruksverksamheten utgör

20 procent av länsstyrelsernas totala kostnader

varav 82 procent är EG-relaterade.

Förändringar

I mars 1999 fattade Europeiska rådet ett beslut

om Agenda 2000. Den 17 maj 1999 beslutade

EU:s ministerråd (jordbruksrådet) om de för-

ordningar som skall gälla på jordbruksområdet.

(Se avsnitt 3.3.2 Viktiga statliga insatser inom ut-

giftsområdet samt information om effekter och

5.3 Resultatbedömning.)

Prioriteringar

Regeringen lägger inom ramen för budgetpropo-

sitionen ett särskilt förslag till riksdagen om att

ändra villkoren för handeln med mjölkkvoter.

Förslaget innebär att ett system med fri handel

med mjölkkvoter införs.

Det är av särskild vikt att kontroll- och till-

synsverksamheten kan bedrivas på ett effektivt

sätt och att systemen och kontrollfunktionerna

utvecklas och effektiviseras kontinuerligt. Brister

på dessa områden eller överskridanden av tids-

frister för utbetalningar kan medföra att Sverige

inte ersätts fullt ut från EG:s jordbruksfond för

redan utbetalade bidrag.

Regeringen bereder ett svenskt förslag till nytt

landsbygdsprogram (se avsnitt 5.6 Hållbart jord-

bruk).

24.3 Resultatbedömning

Jordbrukets produktionsresurser i Sverige har

generellt utnyttjats i hög grad. Sedan EU-inträ-

det har produktionen av spannmål, socker, stär-

kelse, mjölk, griskött, fågelkött och ägg ökat

eller uppnått en hög andel av tilldelad kvot i de

fall då produktionen begränsas. Produktionen av

oljeväxter följer dock inte denna trend utan hal-

verades år 1998, men har under år 1999 åter-

hämtat sig.

En stor del av EG:s regelverk är tvingande och

baseras på generella regler som skall tillämpas

inom hela gemenskapen. I dessa fall har rege-

ringen mycket små möjligheter, åtminstone på

kort sikt, att påverka regelverkets tillämpning

och ambitionsnivå.

Tillämpningen av Agenda 2000

I följande avsnitt redogörs för Agenda 2000 och

effekterna för direktstöden på vegetabilie- och

nötköttssidan. Vad gäller medfinansierade stöd

på miljö- och landsbygdsområdet tas dessa upp

under avsnitt 5.6 Hållbart jordbruk samt anslag

B8 och B9.

Jordbruksgrödor spannmål, oljeväxter m.m.

Beslutet om Agenda 2000 innebär en sänkning av

det garanterade interventionspriset för spannmål

i två steg med sammanlagt 15 procent. Produ-

centerna kompenseras till hälften via höjd areal-

ersättning. För oljeväxter och oljelin sker en ut-

fasning under tre år av de hittillsvarande stöden

så att det år 2002 utgår samma arealersättning

som för spannmål, medan ersättningar för utta-

gen areal redan år 2000 är på samma nivå som för

spannmål.

För spannmåls- och oljeväxtodlingen i norra

Sverige (stödområdena 1 3) erhåller odlaren

dessutom torkningsersättning motsvarande 19

euro per ton spannmål, vilket innebär ett tillägg

för dessa grödor om 30 procent utöver den ordi-

narie arealersättningen. Sverige erhöll även, inom

ramen för en oförändrad total basareal, rätt att

betala ut arealersättning för gräsensilage på

samma villkor som för jordbruksgrödor.

Basarealer

Basarealen för gräsensilage har fastställts till 0,13

miljoner hektar och den för jordbruksgrödor till

1,6 miljoner hektar. Om endera av basarealerna

inte utnyttjas fullt ut får outnyttjad areal föras

över till den andra basarealen. Detta innebär att

hela den svenska basarealen beräknas kunna ut-

nyttjas fullt ut, vilket innebär ett ökat återflöde

av EG-medel med ca 300 miljoner kronor.

Regionalisering jordbruksgrödor

För jordbruksgrödor, exklusive oljeväxter, har

Sverige alltsedan medlemskapet varit indelat i

fem avkastningszoner där en utjämning av av-

kastningsskillnaderna över landet har skett

genom att endast 55 procent av den faktiska av-

kastningsskillnaden för de olika zonerna jämfört

med medelnivån har slagit igenom i arealersätt-

ningen.

Beslutet om Agenda 2000 har ändrat förut-

sättningarna för regionaliseringen av arealersätt-

ningen för övriga grödor, spannmål, oljelin,

proteingrödor och uttagen areal. För att ta hän-

syn till detta avser regeringen att senare under

hösten genomföra förändringar av nuvarande re-

gionalisering.

Gräns för frivilligt uttag av mark ur produktion

I beslutet om Agenda 2000 ingår ett obligato-

riskt uttag av mark om 10 procent för större

producenter om de vill komma i åtnjutande av

arealersättningen. Dessutom är frivilligt uttag

möjligt. Varje medlemsstat skall fastställa en övre

gräns för hur stor andel av arealen som en lant-

brukare har möjlighet att frivilligt ta ur produk-

tion. Den gränsen får dock inte sättas lägre än 10

procent.

Regeringen bereder för närvarande frågan om

vilken gräns för frivilligt uttag som skall gälla för

år 2000. Vid odling av s.k. non-food grödor

kommer det som tidigare finnas möjlighet att

lägga hela arealen som uttagen areal. Markan-

vändningen är då fortfarande aktiv. Undantag

kan även komma att beviljas av miljöskäl.

Nötkött

På nötköttsområdet träder Agenda 2000 i kraft

den 1 januari 2000. Tillämpningen av Agenda

2000 kommer på nötköttsområdet att innebära

introduktion av två nya bidragsformer, nationella

kuvert och slaktbidrag. Dessutom ändras reg-

lerna för extensifieringsbidraget. Troligen kom-

mer den centrala djurdatabasen att utnyttjas för

bl.a. beräkning av djurtäthet när det gäller exten-

sifieringsbidraget. I samband med tillämpningen

av Agenda 2000 kommer det s.k. 90-taket samt

begränsningen för mjölkproducenter med mer

än 120 000 kilo mjölkkvot avseende rätt att

inneha bidragsrätter att tas bort. (Se anslag B10

Arealersättning och djurbidrag m.m.)

Miljöfrågor

Under året har anslutningen till miljöersättning-

arna för att främja biologisk mångfald och kul-

turmiljövärden samt genetisk variation ökat.

Därmed ökar förutsättningarna för att bevara,

tydliggöra och utveckla dessa värden. Verksam-

heten med utbildning, information och demon-

strationsprojekt har medverkat till att skötselåt-

gärderna i miljöstöden förbättrats samt bidragit

till bättre kunskaper hos lantbrukarna om värdet,

bevarandet och skötseln av den biologiska

mångfalden och kulturmiljövärden.

Preliminära bedömningar av anslutningen till

miljöersättningar för ekologisk produktion

under år 1999 visar att ca 9 procent av åkerarea-

len nu odlas ekologiskt och förutsättningarna är

goda för att nå målet 10 procent till år 2000.

De indikatorer som Jordbruksverket använt

sig av för att bedöma jordbrukets miljöpåverkan

bedömer regeringen vara användbara. Jordbruks-

verkets analys av dessa visar att effektiviteten av

insatta fosforgödselmedel har ökat markant

under perioden 1985 1995, främst beroende på

rådgivning om behovsanpassad gödsling. Kväve-

effektiviteten har däremot inte förbättrats under

samma tidsperiod. Åtgärder för att minska kvä-

veförlusterna från jordbruket bedöms inte ha på-

verkat situationen i någon större utsträckning.

Kväveutlakningen kan därför sägas vara på

samma nivå som år 1995. Mängden kadmium i

mängden försåld handelsgödsel ligger på en låg

nivå, särskilt vid en internationell jämförelse.

Jordbruksverket har av regeringen fått i uppdrag

att utarbeta ett förstärkt åtgärdsprogram med

sektorsmål mot växtnäringsförluster från jord-

bruket före den 31 december 1999. En lägesbe-

skrivning av uppdraget skall lämnas till den par-

lamentariska beredningen om mål i

miljöpolitiken före den 1 oktober 1999. Jord-

bruksverket har också regeringens uppdrag att

göra en översyn av vilka delmål och åtgärder som

behövs för att nå miljökvalitetsmålet Ett rikt

odlingslandskap och del av miljökvalitetsmålet

 Bara naturlig försurning . Förslagen skall redo-

visas senast den 1 oktober 1999.

Analysen visar också att användningen av be-

kämpningsmedel har åter ökat efter en längre

tids minskning. Orsaken är delvis en förändrad

prisrelation mellan bekämpningsmedel och me-

kanisk bekämpning, delvis ett resultat av den

gemensamma jordbrukspolitiken, t.ex. trädes-

regler, ökad odlingsareal. Kemikalieinspektionen

har av regeringen fått i uppdrag att inom ramen

för miljökvalitetsmålet "Giftfri miljö" föreslå åt-

gärdsstrategier.

Den statliga jordbruksadministrationen

De svenska myndigheternas kostnader för hante-

ring av EG-stöden inom jordbruksområdet upp-

gick år 1998 till 465 miljoner kronor netto.

Jämfört med året innan är det en minskning med

43 miljoner kronor. Minskningen beror bl.a. på

att övriga kostnader, som t.ex. kostnaden för

uppbyggnaden för blockdatabasen, var lägre.

Mellan åren 1997 och 1998 ökade emellertid

kostnaderna främst för kontrollinsatser, admi-

nistration av den s.k. blockdatabasen och infö-

randet av miljöersättningen för resurshushål-

lande konventionellt jordbruk. Även kostnader

för offentlig lagring av i huvudsak spannmål

ökade betydligt under året. Hanteringskostna-

derna som andel av utbetald ersättning varierade

år 1998 mellan 2,7 procent för arealersättning

och 11,4 procent för miljöersättning. I genom-

snitt har hanteringskostnadernas andel varit 5,1

procent både år 1998 och år 1997.

Betänkandet Effektivare hantering av EU:s

direktstöd till jordbruket (SOU 1998:147) från

utredningen om myndighetsorganisation på

jordbrukets område mot bakgrund av det

svenska EU-medlemskapet presenterades i

december 1998. Utredningen konstaterade att

det råder stora skillnader i länsstyrelsernas admi-

nistrativa effektivitet vid hanteringen av EG:s

jordbruksstöd. Betänkandet behandlades vid en

hearing i april 1999. I betänkandet redovisas och

föreslås olika rationaliserings- och besparingsåt-

gärder. Vidare anges att de administrativa kost-

naderna för direktstöden till följd av Agenda

2000 antas öka med 70 miljoner kronor, oaktat

möjliga rationaliseringsåtgärder, och att utveck-

lingskostnaderna för miljöersättning och struk-

turstöd antas uppgå till 100 150 miljoner kronor.

Under åren 1997 1999 har särskilda medel an-

visats till Jordbruksverket och länsstyrelserna för

att täcka kostnaderna för den ökade administra-

tionen. Vid beräkningen av anslagsbehovet för

administration år 1999 har den tidigare nämnda

utredningens bedömning av rationaliserings- och

besparingsmöjligheter beaktats så långt som

möjligt. Vissa inkörningsproblem kvarstår fort-

farande, främst inom de stödsystem som införts

vid en senare tidpunkt. För att få till stånd en

mer enhetlig och effektivare handläggning be-

slutade regeringen i juli 1998 en förordningsänd-

ring som bl.a. innebär att Jordbruksverket i

egenskap av utbetalande myndighet, får rätt att

meddela föreskrifter om handläggning av

stödärenden och om det underlag som krävs för

utbetalning av stöd. Jordbruksverket har därefter

utarbetat gemensamma rutiner för hanteringen

av EG-stödansökningarna i syfte att förenkla

handläggningen och bidra till lika behandling av

ärendena.

År 1998 ålades tio medlemsstater finansiella

sanktioner av EG-kommissionen på sammanlagt

motsvarande 129 miljoner kronor på grund av

överskridna tidsgränser vid utbetalning av EG-

stöd. Sverige ålades ingen sanktion i denna del. I

dessa siffror ingår dock inte för sent gjorda

tilläggsbetalningar för BSE, vilka har behandlats

separat. Härvid ålades Sverige skyldighet att kor-

rigera felaktiga tilläggsutbetalningar för BSE på

sammanlagt 33 000 kronor eftersom Jordbruks-

verket inte hade följt den strikta tidsgränsen för

utbetalningar. Sverige har under år 1999 drabbats

av sin första sanktion på grund av att en länssty-

relse felaktigt godkänt en arealersättningsutbe-

talning på 2,3 miljoner kronor under räkenskaps-

året 1996. För att sanktioner skall kunna

undvikas krävs en stark kontrollfunktion. Jord-

bruksverket har under verksamhetsåret gjort

uppföljningsbesök på länsstyrelser och tullkon-

tor. Inom ramen för den speciella satsning som

görs för att stärka kontrollfunktionen av

medelshanteringen inom staten har Jordbruks-

verket beviljats anslag till fem sådana projekt för

år 1999.

Behovet av information från myndigheterna

till jordbrukarna har visat sig vara fortsatt

mycket stort. Den höga felprocenten i bl.a. de

inkomna stödansökningarna har inneburit att

Jordbruksverket i enlighet med gällande EG-

regler beslutat att behålla utökade kontrollfrek-

venser, vilket medförde ett fortsatt extra resurs-

behov för länsstyrelserna år 1999. Jordbruks-

verket och länsstyrelserna arbetar även med

kvalitetshöjande åtgärder i kontrollarbetet. Som

ett led i arbetet med att effektivisera kontroller

gav regeringen Jordbruksverket i uppdrag att på

nytt tillämpa fjärranalys i kontrollarbetet fr.o.m.

år 1999.

24.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invänd-

ningar i revisionsberättelsen för år 1998 avseende

Jordbruksverket, Statens utsädeskontroll och

Statens växtsortnämnd.

24.5 Bedömning av

personalkonsekvenser

Vid årsskiftet 1998/99 var 821 personer anställda

vid Jordbruksverket varav distriktsveterinäror-

ganisationen tog i anspråk 267 personer. Medel-

åldern bland de anställda var 42 år och perso-

nalomsättningen 9 procent. Av verkets anställda

(utom distriktsveterinärerna) var 55 procent

kvinnor och 45 procent män. Av distriktsveteri-

närerna var 38 procent kvinnor och 62 procent

män.

För åren 2000 2002 kommer Jordbruksverket

med stor sannolikhet att få en rad nya arbets-

uppgifter i samband med Agenda 2000, det

svenska ordförandeskapet i EU, den kommande

WTO-förhandlingen och EU-utvidgningen. Det

kommer därmed att finnas ett behov av att fort-

sätta med kompetensförsörjande åtgärder.

24.6 Hållbart jordbruk

Regeringens förslag: Regeringen föreslår att riks-

dagen bemyndigar regeringen att tillämpa ett

svenskt landsbygdsprogram i enlighet med för-

ordning (EG) nr 1257/99.

Skälen för regeringens förslag: Som en del i den

nya jordbrukspolitiken har en ny förordning

(EG) nr 1257/99 om stöd till utveckling av

landsbygden antagits. Rådsförordningen ersätter

nio nuvarande förordningar om struktur-, miljö-

och landsbygdsåtgärder med anknytning till den

gemensamma jordbrukspolitiken. Följande

stödformer ingår: Investeringar i jordbruksföre-

tag, startstöd, kompetensutveckling, förtidspen-

sionering, kompensationsbidrag i mindre gyn-

nade områden, miljövänligt jordbruk, förbättrad

bearbetning och saluföring av jordbrukspro-

dukter, skogsbruk samt åtgärder för att främja

anpassning och utveckling av landsbygden.

Medlemsländerna skall senast sex månader efter

det att förordningen trädde i kraft den 3 juli

1999, lämna förslag till EG-kommissionen om

hur man inom ramen för ett landsbygdsprogram

för den kommande budgetperioden 2000 2006

avser att tillämpa förordningens åtgärder. Åtgär-

der för miljövänligt jordbruk är obligatoriska för

medlemsländerna.

Regeringen tillsatte år 1998 en utredning med

uppgift att lämna förslag till fortsatt inriktning

för och innehåll i ett nytt svenskt miljöprogram

för jordbruket för perioden 2001 2005. Mil-

jöprogramutredningen lämnade sitt betänkande i

juni 1999. En promemoria har tagits fram inom

Jordbruksdepartementet och Näringsdeparte-

mentet som syftar till att utgöra ett underlag för

arbetet med det samlade landsbygdsprogrammet

i vilken förutom miljöåtgärder även struktur-

och landsbygdsåtgärder ingår. Miljöpro-

gramutredningens förslag och departe-

mentspromemorian har remitterats.

Vid tidpunkten för regeringens beslut om

budgetpropositionen har EG-kommissionens

beslut om fördelning av medel till landsbygdsåt-

gärder ännu inte delgivits regeringen. Regeringen

har på grund härav för avsikt att närmare redo-

göra för innehållet i ett svenskt landsbygds-

program genom en skrivelse om hållbart jord-

bruk i anslutning till att ett förslag överlämnas

till EG-kommissionen.

Ekologisk produktion

Det nuvarande miljöersättningsprogrammet har

tillsammans med en ökad efterfrågan av ekolo-

giska livsmedel stimulerat den positiva utveck-

lingen av den ekologiska produktionen och det

är regeringens bedömning att målet, att minst 10

procent av Sveriges åkerareal skall vara ekolo-

giskt odlad år 2000, kommer att uppnås. Jord-

bruksverket har på regeringens uppdrag tagit

fram ett förslag till ett nytt mål för den ekolo-

giska produktionen efter år 2000 och förslaget

har remitterats. Regeringen har för avsikt att när

det gäller frågan om den ekologiska produktio-

nen återkomma till riksdagen i den kommande

skrivelsen om hållbart jordbruk.

24.6.1 Ändringar i lagen (1994:1708) om

EG:s förordningar om miljö- och

strukturstöd

Regeringens förslag: Lagen (1994:1708) om EG:s

förordningar om miljö- och strukturstöd ändras

så att bestämmelserna i lagen, utöver stöd från

strukturfonderna, kommer att gälla stöd från

Europeiska utvecklings- och garantifonden för

jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbyg-

den.

Ärendet och dess beredning

Lagändringen innebär endast en anpassning till

ändringarna i EG:s regelverk och har därför inte

varit föremål för någon särskild beredning.

Skälen för regeringens förslag: Antagandet av

rådets förordning (EG) 1257/1999 om stöd från

Europeiska utvecklings- och garantifonden för

jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbyg-

den föranleder ändringar i lagen (1994:1708) om

EG:s förordningar om miljö- och strukturstöd.

Regeringen föreslår att 1, 2, 6 och 7 §§ lagen änd-

ras så att bestämmelserna i lagen, utöver stöd

från strukturfonderna, kommer att gälla stöd

från Europeiska utvecklings- och garantifonden

för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av lands-

bygden. Vidare föreslås att lagens rubrik ändras.

24.7 Ändringar i lagen (1994:1710)

om EG:s förordningar om

jordbruksprodukter

Regeringens förslag: Lagen (1994:1710) om EG:s

förordningar om jordbruksprodukter ändras så

att det i 1 § 2 hänvisas till bilaga I i stället för till

bilaga II.

Ärendet och dess beredning

Lagändringen innebär endast en anpassning till

en ändring i EG:s regelverk och har därför inte

varit föremål för någon särskild beredning.

Skälen för regeringens förslag: Genom

Amsterdamfördraget omnumrerades EG-för-

dragets artiklar. Även bilagorna till fördraget fick

en annan nummerordning. Således har förutva-

rande bilaga II nu blivit bilaga I. Med anledning

härav bör den hänvisning som finns i 1 § lagen

(1994:1710) om EG:s förordningar om jord-

bruksprodukter ändras.

24.8 Handel med mjölkkvoter

Regeringens bedömning: Ett system med fri han-

del med mjölkkvoter som även fortsättningsvis

tar hänsyn till mjölkproduktionens betydelse för

jordbruket i norra Sverige bör införas.

Bakgrund

Sedan den 1 januari 1995 tillämpar Sverige EG:s

mjölkreglering. Regelverket innebär bl.a. att

mjölkproduktionen i EU begränsas med hjälp av

s.k. mjölkkvoter. Systemet regleras i rådets för-

ordning (EEG) nr 3950/92 samt i kommissio-

nens förordning (EEG) nr 536/93.

Sverige har tilldelats en total mjölkkvot om

3 303 000 ton vid 4,33 procent fetthalt. Mjölk-

kvoterna är fördelade på gårdsnivå. Systemet

innebär att en mjölkproducent som överskrider

sin kvot skall betala en s.k. tilläggsavgift om

mjölkproduktionen i landet som helhet över-

skrider den totala mjölkkvoten.

Riksdagen har fastslagit att handel med kvoter

bör hanteras inom ramen för ett system med

administrativt fastställda priser (bet.

1994/95:UU5, rskr. 1994/95:63). Jordbruksver-

ket har ansvaret för att administrera handeln med

mjölkkvoterna och för att fastställa det administ-

rativa priset på mjölkkvot. Handel med mjölk-

kvoter sker sedan den 1 juni 1997 inom två

regioner . Region 1 motsvarar stödområdena 1,

2a, 2b och 3 och region 2 övriga landet.

Resultat av handeln med mjölkkvoter

Sverige har alltså valt införa ett administrativt

system för handel med mjölkkvoter. Jordbruks-

verket administrerar systemet och mjölkprodu-

center kan en gång om året lämna bindande

intresseanmälningar för att köpa eller sälja

mjölkkvot. Jordbruksverket fastställer priset på

mjölkkvot och detta har sedan starten uppgått

till 1,50 kr per kilo. Handeln får inte innebära att

mjölkkvoter förs över från den ena kvotregionen

till den andra.

Sedan systemet med mjölkkvoter infördes har

fem handelsomgångar med kvoter genomförts.

Utvecklingen visar på en allt större skillnad mel-

lan utbud och efterfrågan. Vid vissa tillfällen har

efterfrågan varit större än utbudet i en kvotre-

gion samtidigt som det motsatta förhållandet har

rått i en annan region. Trenden är dock att utbu-

det av kvot blir allt större i förhållande till efter-

frågan. Resultatet av årets handelsomgång visar

på en kraftig obalans mellan utbud och efterfrå-

gan. Skillnaden mellan utbud och efterfrågan i

hela landet uppgick till 137 miljoner kilo. Mot-

svarande skillnad året dessförinnan var 55,4 mil-

joner kilo.

Utfallet av kvothandeln har lett till att köpare

och säljare fått en tilldelning av kvot som har av-

vikit från deras önskemål. Vid vissa tillfällen har

köpare i kvotregion 1 fått köpa mindre än vad de

har anmält. Vid flera tillfällen har säljare inte

kunnat sälja hela den kvot som de har önskat av-

yttra. Systemet har också medfört att mjölkpro-

ducenter har "spekulerat" i utfallet av kvothan-

deln och därför angivit kvantiteter i köpanmälan

som inte motsvarar de verkliga önskemålen.

Eftersom värdet på kvoten har fastställts i förväg

har marknadsjämvikt ej uppnåtts. I stället har det

resulterat i obalans mellan utbud och efterfrågan.

Någon kapitalisering av kvoterna har inte kunnat

äga rum i detta system. I företag med god lön-

samhet har kapitaliseringen skett genom ökat

markvärde eller höjda arrenden.

Jordbruksverkets utredning

Mot bakgrund av den allt starkare obalansen i

handeln med mjölkkvoter gav regeringen den 18

februari 1999 Jordbruksverket i uppdrag att ut-

värdera nuvarande system och tillämpning vid

handeln med mjölkkvoter i Sverige. Jordbruks-

verket skulle också komma med förslag på sys-

tem som leder till att balans mellan utbud och

efterfrågan kan uppnås i handeln med mjölk-

kvoter. Efter det att utredningen lämnats över till

regeringen har LRF och Svensk Mjölk beretts

möjlighet att yttra sig över utredningen.

Jordbruksverket anser i sin utredning att det

nuvarande systemet för handel med mjölkkvoter

har flera brister. Erfarenheterna har, enligt Jord-

bruksverket, visat att det är förenat med be-

tydande svårigheter att skapa balans mellan ut-

bud och efterfrågan. Jordbruksverket anser också

att svårigheterna har ökat över tiden.

En annan modell för handel med mjölkkvoter

är att införa en kvotbörs, en form av administra-

tiv handel. I Danmark finns en sådan börs sedan

år 1998. Kvotpriset fastställs genom att mjölk-

producenterna får anmäla hur mycket de önskar

köpa och sälja och till vilket pris. Anbuden ger en

utbuds- och efterfrågekurva. I skärningspunkten

mellan kurvorna finns jämviktspriset som sedan

utgör det administrativt fastställda priset på

kvoten. Resultatet av en handelsomgång genom

en kvotbörs är att producenter som har angivit

att de vill sälja till ett pris lägre eller lika med

jämviktspriset får sälja till jämviktspriset. Produ-

center som har angivit att de vill köpa till ett pris

högre eller lika med jämviktspriset får köpa till

jämviktspriset. Övriga sälj- respektive köpbud

avvisas och berörda producenter får försöka igen

vid nästa tillfälle. I Danmark anordnas två han-

delsomgångar per år.

Jordbruksverket konstaterar att balans kan

skapas mellan utbud och efterfrågan med en

kvotbörs. Det är producenterna själva som avgör

till vilket pris de är beredda att köpa eller sälja

kvot. Jordbruksverket anser emellertid att om en

kvotbörs genomförs två eller fler gånger per år

kan det medföra administrativa svårigheter.

Vidare blir det förmodligen ett antal producenter

som inte får köpa eller sälja alls.

Ett system med fri handel med mjölkkvoter

innebär att mjölkproducenterna genom avtal

sinsemellan kommer överens om den kvantitet

mjölkkvot som skall köpas och säljas och till vil-

ket pris. Handel med kvoter kan genomföras

löpande under året. Eftersom värdet på kvoten

kan variera leder detta till balans mellan utbud

och efterfrågan. Kapitalisering av markvärdet

undviks genom detta förfarande. Däremot kan

värdet på kvoten öka vid förbättrad lönsamhet.

Genom en övergång från administrativt sys-

tem till ett system där köpare och säljare avgör

priset kommer fördelningen av kvoterna och

därmed strukturutvecklingen att i viss utsträck-

ning påverkas. Jordbruksverket gör bedöm-

ningen att detta kommer att gynna mjölkpro-

duktionens långsiktiga konkurrensförmåga.

Jordbruksverket bedömer inte att en friare han-

del med mjölkkvoter i någon högre grad kom-

mer att påskynda en strukturutveckling som av

regionalpolitiska eller miljömässiga skäl kan vara

mindre gynnsam.

Jordbruksverket anser att de administrativa

vinsterna kommer att vara begränsade oavsett

vilket system som väljs. De största vinsterna

skulle enligt Jordbruksverket uppstå vid en över-

gång till ett frihandelssystem.

Jordbruksverket förordar i utredningen en

övergång till frihandel med kvoter. Jordbruks-

verket anser att ett sådant system bäst uppfyller

kravet att skapa balans mellan utbud och efter-

frågan. Det ger, enligt Jordbruksverket, den en-

skilde jordbrukaren den bästa informationen och

minskar därigenom osäkerheten.

LRF och Svensk Mjölk har beretts möjlighet

att yttra sig över utredningen. Svensk Mjölk an-

ser, mot bakgrund av den kraftiga obalans som

rått i de två de senaste handelsomgångarna för

mjölkkvoter, att det är angeläget att göra föränd-

ringar i det nuvarande regelverket. Svensk Mjölk

påpekar att en viktig utgångspunkt är att hitta en

prisnivå som ger långsiktig balans mellan utbud

och efterfrågan på kvot och förordar i sitt ytt-

rande en övergång till ett system med fri handel

med mjölkkvoter. Även LRF tillstyrker i sitt ytt-

rande en övergång till fri handel med mjölkkvo-

ter.

Regeringens bedömning: EG:s mjölkreglering tilll-

lämpas från den 1 januari 1995. Systemet med

mjölkkvoter leder till begränsningar i jordbru-

kets möjligheter att utveckla sin konkurrenskraft

och därmed skapa långsiktigt livskraftiga jord-

bruksföretag. Regeringen arbetar därför tillsam-

mans med flera medlemsstater för att avveckla

kvotsystemet. EG-kommissionen skall också

lägga fram en rapport år 2003 i syfte att avveckla

nuvarande kvotsystem. Så länge systemet kvar-

står bedömer regeringen emellertid att ett system

med fri handel med mjölkkvoter är bäst lämpat

att begränsa den negativa påverkan av kvotsys-

temet och i stället gynna effektiviteten och kon-

kurrenskraften i mjölkproduktionen. Det ligger

även i konsumenternas intresse att produktionen

sker så effektivt och till en så låg kostnad som

möjligt. Systemet med fri handel med mjölk-

kvoter bör samtidigt ges en sådan utformning så

att det även fortsättningsvis tas hänsyn till

mjölkproduktionens stora betydelse för jord-

bruket i norra Sverige.

24.9 Anslag

B1 Statens jordbruksverk

Tabell 5.3 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

206 053

Anslags-

kredit

14 079

1999

Anslag

229 907

Utgifts-

prognos

250 000

2000

Förslag

249 096

2001

Beräknat

252 868

1

2002

Beräknat

256 821

1

1 Motsvarar 249 096 tkr i 2000 års prisnivå.

Anslaget för verksamheten år 1998 var drygt 220

miljoner kronor. Skillnaden mellan utgifter och

anslag för budgetåret 1998 beror på senarelagda

systemutvecklingsarbeten m.m. samt på en rela-

tivt hög personalomsättning, vilket i sin tur har

medfört att ärendebalanser uppstått. Jordbruks-

verket har till följd av EU-medlemskapet ålagts

ansvar för en mängd nya verksamheter utan att

medel har tillskjutits till förvaltningsanslaget i

motsvarande utsträckning. Under år 1998 till-

kom ytterligare arbetsuppgifter i form av nya

miljöersättningar (resurshushållande konventio-

nellt jordbruk). Dessutom har kostnaderna ökat

för utveckling av IT-baserade stödsystem. För

budgetåret 1999 har verket liksom tidigare fått

disponera medel från anslaget B12 Komplette-

rande åtgärder inom jordbruket för att täcka de

ökade administrationskostnaderna. Från och

med budgetåret 1999 har Jordbruksverket över-

tagit ansvaret för jordbruksstatistiken från Livs-

medelsekonomiska samarbetsnämnden (LES).

Jordbruksverket har även haft ansvaret för av-

vecklingen av LES.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Jordbruksverkets del av effektmålen inom ut-

giftsområde 23 är att verka för en konkurrens-

kraftig, miljö- och djurskyddsanpassad livsme-

delsproduktion till nytta för konsumenterna.

Jordbruksverket är vidare funktionsansvarig

myndighet för funktionen Livsmedelsförsörj-

ningar m.m. inom det civila försvaret (se anslag

F3 Kostnader för livsmedelsberedskap).

Mot bakgrund av de stora förändringar som

EU-medlemskapet föranlett och de krav som

ställts på Jordbruksverket anser regeringen att

verket har klarat sina uppgifter väl. Jordbruks-

verkets verksamhet exklusive distriktsveterinär-

verksamheten har i huvudsak kommit att inrikta

sig mot tillämpningen av EG:s regleringar och

stödsystem. Utformningen och fördelningen av

stöd skall bidra till ett livskraftigt jordbruk i

mindre gynnade områden, till en konkurrens-

kraftig miljöanpassad produktion samt till ut-

veckling av landsbygden. Verksamheten skall

bedrivas genom att korrekt och effektivt hantera,

kontrollera och betala ut stöd enligt regelverket.

Detta skall ske på ett sådant sätt att finansiella

sanktioner från EG-kommissionen undviks. Av

detta följer bl.a. att Jordbruksverket har till upp-

gift att vara fondkoordinator för EG-stöden.

Verket skall även arbeta för enhetlighet och lika-

behandling genom att sprida information och

kunskap om regelverket.

Under året distribuerades till jordbrukarna

informationsbroschyrer. Information om de

olika EG-stöden till jordbruket gjordes tillgäng-

liga via internet. En kvalitativ utredning under

verksamhetsåret 1998 har uppskattat att ca 90

procent av jordbrukarna har tagit del av infor-

mationsmaterialet. Flertalet anser att materialet

var tillräckligt för att de skulle kunna ansöka om

stöd på egen hand.

Under år 1998 erhöll ca 76 400 lantbrukare

någon typ av jordbruksstöd (revalveringsstöd

och pristillägg ej inräknat). Motsvarande andel år

1997 uppgick till ca 75 100. Ökningen år 1998

beror bl.a. på det nya stödet för flerårig vall-

odling.

För att undvika sanktioner är det enligt rege-

ringens uppfattning bl.a. angeläget att verket

även fortsättningsvis bedriver en omfattande in-

formationsverksamhet gentemot såväl jordbru-

kare som mot länsstyrelser. Åtgärder bör också

vidtas för att effektivisera kontrollverksamheten

samtidigt som åtgärder vidtas för att begränsa

kontrollbehoven.

Anslutningsgraden för miljöersättningarna har

generellt varit god men varierar mellan olika åt-

gärder. En närmare redovisning av miljö-

programmets resultat lämnas under anslaget B8

Miljö-, struktur- och regionala åtgärder.

Förberedelsearbetet för tillämpningen av

Agenda 2000 har påbörjats. En stor kostnad i

detta utgörs av översyn och stora ombyggnader

av IT-systemen.

Den 1 oktober 1999 träder den nya epizooti-

lagen och den nya zoonoslagen i kraft. Zoo-

noslagen kommer enligt regeringens bedömning

att innebära ökade kostnader på grund av nya

arbetsuppgifter för Jordbruksverket, som skall

vara tillsynsmyndighet och ha en ledande roll i

arbetet med att förebygga och bekämpa zoo-

noser. (Se även anslag E5 Bekämpande av smitt-

samma husdjurssjukdomar.)

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 24.4 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet 1

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt

kostnad)

Utfall 1998

33 080

30 122

2 958

Prognos 1999

32 000

29 000

3 000

Budget 2000

33 800

30 800

3 000

1 Den offentligrättsliga verksamheten gäller områdena växtinspektion,

kvalitetsinspek-

tion av frukt och grönsaker, foderkontroll, införsel av djur,

köttklassificering, m.m.

Distriktsveterinärorganisationens offentligrättsliga avgifter redovisas under

anslaget

E2 Bidrag till distriktsveterinräorganisationen.

Tabell 24.5 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet1

Intäkter

Kostnader

Resultat

(intäkt

kostnad)

Utfall 1998

8 829

8 555

274

Prognos 1999

9 000

9 000

0

Budget 2000

9 100

9 100

0

1 Uppdragsverksamheten utgörs av vattenhushållning.

Distrikvsveterinärverksamheten

redovisas under anslaget E2 Bidrag till distriktsveterinärorganisationen.

Avgiftsinkomsterna härrör från växtinspektion,

kvalitetskontroll av frukt och grönt, vattenhus-

hållning, foderkontroll, införsel av djur, köttklas-

sificering m.m. Under år 2000 skall den avgifts-

finansierade verksamheten bedrivas i oförändrad

omfattning. För denna period beräknas intäk-

terna och kostnaderna till 34 respektive 31 mil-

joner kronor.

Eftersom utbetalningar av EG-stöd ersätts i

efterskott från EG-budgeten uppstår ett kredit-

behov för Jordbruksverket. Regeringen bedömer

detta kreditbehov till 5,5 miljarder kronor för år

2000.

Slutsatser

Implementeringen av Agenda 2000 och det nya

landsbygdsprogrammet ställer fortsatta krav på

utveckling och effektivisering av administratio-

nen. Jordbruksverket och länsstyrelserna bör i

likhet med innevarande år inom ramen för anvi-

sade medel på anslag B8 Miljö-, struktur- och

regioinala åtgärder få disponera resurser för så-

dana åtgärder.

Regeringen bedömer att 1 000 000 kronor bör

tillföras anslaget på grund av Jordbruksverkets

ökade arbetsuppgifter enligt ny lagstiftning inom

områdena epizooti och zoonos.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 19 070 000 kro-

nor.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

249 096 000 kronor för år 2000. Anslagsbehoven

för åren 2001 och 2002 beräknas vara oföränd-

rade i fasta priser.

Tabell 24.6 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

229 907

Pris- och löneomräkning

+1 119

Justering av premier

+19 070

Justering av tillfällig nivåökning 1999

-2 000

Överföring från E2

+1 000

Förslag 2000

249 096

B2 Stöd till jordbrukets

rationalisering m.m.

Tabell 5.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

18 084

Anslags-

sparande

13 317

1999

Anslag

22 000

Utgifts-

prognos

24 408

2000

Förslag

22 000

2001

Beräknat

22 000

2002

Beräknat

22 000

Från anslaget betalas bidrag till yttre och inre

rationalisering enligt förordningen (1978:250)

om statligt stöd till jordbrukets rationalisering

(omtryckt 1988:999). Enligt tidigare regerings-

beslut lämnas även statsbidrag för åtgärder mot

översvämningar i Emån. Bidrag lämnas också en-

ligt förordningen (1987:606) om statligt regio-

nalt stöd till jordbruks- och trädgårdsföretag.

Jordfondens verksamhet regleras i förordningen

(1989:281) om jordfonden.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Bidrag till jordbrukets rationalisering

Från anslaget görs utbetalningar endast för tidi-

gare beslutade stödåtgärder. Stöd lämnas framför

allt till vissa omarronderingsprojekt i Dalarnas

län. Projektens slutförande är bl.a. beroende av

om fastighetsbildningsförättningarna överklagas

till domstol. Från tidigare års bidragsramar finns

reserverade medel som ingår som upparbetade

kostnader i framför allt de äldre projekten. Jord-

bruksverket har i en rapport, daterad den 22 feb-

ruari 1996, redovisat att avvecklingen av om-

arronderingsprojekten för berörda län kan

beräknas ta fem år för Västra Götalands och

Gävleborgs län samt tio år för Dalarnas län.

Behovet av medel för utbetalning av tidigare

beslutade stöd bedöms bli begränsat. Regeringen

beräknar kostnaderna till 5 miljoner kronor för

år 2000.

Täckande av förluster på grund av

statlig kreditgaranti

Från anslaget finansieras utgifter för att täcka

förluster på grund av statlig garanti för lån till

jordbrukets yttre och inre rationalisering, förvärv

och drift av jordbruk, maskinhållning inom

jordbruket, trädgårds- och rennäringens rationa-

lisering, regionalt stöd till trädgårdsföretag i

norra Sverige m.m.

Det finns en möjlighet att lämna kreditgaran-

tier till trädgårds- och rennäringsföretag. Det är

dock för närvarande mycket liten efterfrågan på

dessa lånegarantier. Garantilånestocken minskar i

dagsläget nästan lika mycket som det amorteras,

dvs. i ökande takt eftersom amorteringarnas re-

lativa andel ökar med tiden.

Regeringen beräknar kostnaderna till 17 mil-

joner kronor.

Jordfonden

På jordfonden bokförs kostnader för länsstyrel-

sernas förvärv, överlåtelse och förvaltning av

jordfondsfastigheter samt köpeskilling för sålda

fastigheter. Överskott och underskott i verk-

samheten regleras mot statsbudgetens inkomst-

sida. Så länge det finns en inlösenskyldighet vid

vissa fall av vägrat förvärvstillstånd måste jord-

fonden finnas kvar. Bokföringsrutinerna för

fonden ändrades fr.o.m. den 1 januari 1998 för

att ge en klarare överblick av fondens innehav av

fastigheter och pengar. Bokfört värde beräknas

uppgå till ca 130 miljoner kronor.

Riksdagen har beslutat att utvärdera vissa be-

stämmelser i jordförvärvslagen och fastighets-

bildningslagen. Regeringen har därefter beslutat

om kommittédirektiv (dir. 1999:40) till en sär-

skild utredare som skall redovisa resultatet senast

den 1 juni år 2000.

Ströängar

Från anslaget finansieras utgifter i samband med

ströängsindragningen.

Riksdagen behandlade år 1990 flera motioner

med yrkanden om en översyn av avvittringens

slutförande i Västerbottens och Norrbottens

läns lappmarker (bet. 1989/90:BoU12, rskr.

1989/90:209). Riksdagen ansåg inte att en sådan

översyn var motiverad men uttalade bl.a. att de

problem som sammanhänger med ströängarna

borde undersökas närmare. Riksdagen påpekade

särskilt vikten av att klarhet skapas om vilka rät-

tigheter som finns för dem som bor i området.

Mot bakgrund av riksdagens uttalande har inom

Jordbruksdepartementet en översyn gjorts av

vissa frågor som rör ströängarna. Översynen har

redovisats i en departementspromemoria (Ds

1997:37) Ströängar.

I promemorian beskrivs de rättigheter som är

knutna till ströängarna och konsekvenserna av

att det finns ströängar. Det konstateras att strö-

ängarna orsakar endast begränsade problem för

skogsbruket och i övrigt. En avveckling föreslås

ske genom fastighetsreglering. För att underlätta

genomförandet av fastighetsregleringar föreslås

att staten avstår från sin återlösningsrätt.

Förslagen i promemorian har remissbehand-

lats. En sammanställning av remissyttrandena

finns i Jordbruksdepartementet (dnr Jo97/1275).

Flertalet remissinstanser instämmer i den be-

dömning och de förslag som redovisas i prome-

morian. Hovrätten för Övre Norrland och

Sametinget förespråkar dock att ett

indragningsförfarande skall genomföras. Same-

tinget påpekar att en utebliven avveckling av

ströängarna medför att oklarheter kvarstår om

ströängarnas rättsställning och därmed också om

hur de förhåller sig till de samiska rättigheterna.

Som konstateras i promemorian medför före-

komsten av ströängar i praktiken endast begrän-

sade problem varför något omedelbart behov av

åtgärder inte föreligger. Mot bakgrund av det

arbete som i andra sammanhang för närvarande

bedrivs angående samernas rätt till mark anser

regeringen att promemorians förslag för närva-

rande inte bör genomföras.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

22 000 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara oförändrade.

B3 Djurregister

Tabell 5.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

20 521

Anslags-

sparande

3 924

1999

Anslag

14 000

Utgifts-

prognos

16 800

2000

Förslag

15 993

2001

Beräknat

16 310

1

2002

Beräknat

16 655

1

1 Motsvarar 15 993 tkr i 2000 års prisnivå.

Anslaget skall täcka investeringskostnader och

driften för en databas för registrering av nötkrea-

tur. Jordbruksverket har på regeringens uppdrag

träffat avtal med Svensk Mjölk om arbetsfördel-

ningen m.m. mellan verket och Svensk Mjölk.

Jordbruksverket har ett kontor i Söderhamn för

den del av hanteringen som bedrivs av verket.

Kontoret har under år 1999 ca 17 fast anställda

för hanteringen av djurregistret. Databasen är i

drift sedan den 1 januari 1998. Delar av system-

utvecklingsarbetet som skall underlätta och

effektivisera hanteringen genomförs under år

1999. Registret finansieras med avgifter som in-

levereras på inkomsttitel.

Under år 2000 fortsätter arbetet med att ut-

veckla ett grisregister över förflyttningar av

grupper av grisar. Syftet med grisregistret är

främst att möjliggöra en spårning av smittade

djur vid eventuella sjukdomsutbrott.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Kostnaderna för driften av databasen för regist-

rering av nötkreatur har belastat anslaget fr.o.m.

budgetåret 1998. Under år 1999 kommer arbetet

med att införa ett grisregister att påbörjas. An-

slaget för år 1999 kommer att tas i anspråk för

uppbyggnaden av grisregistret. Grisregistret upp-

rättas i enlighet med direktiv 97/12/EG av den

17 mars 1997 om ändring och uppdatering av di-

rektiv 64/432/EEG om djurhälsoproblem som

påverkar handeln med nötkreatur och svin inom

gemenskapen. Regeringen har även fortsätt-

ningsvis för avsikt att ta anslaget i anspråk för

fortsatt investering och drift av grisregistret. I

likhet med databasen för registrering av nötkrea-

tur kommer grisregistret att finansieras genom

att avgifter inlevereras på inkomsttitel. Ett be-

myndigande att ta ut sådana avgifter finns i lagen

(1994:1710) om EG:s förordningar om jord-

bruksprodukter. Kostnaden för investering och

drift år 2000 beräknas uppgå till ca 4 miljoner

kronor. Finansieringen av gjorda investeringar

och drift sker genom att intäkterna från avgiften

inlevereras till inkomsttitel på statsbudgeten.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

15 993 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara oförändrade i

fasta priser.

Tabell 24.9 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

14 000

Pris- och löneomräkning

-7

Ökat resursbehov

+2 000

Förslag 2000

15 993

B4 Statens utsädeskontroll

Tabell 24.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

583

Anslags-

sparande

790

1999

Anslag

1 002

Utgifts-

prognos

1 400

2000

Förslag

1 058

2001

Beräknat

1 074

1

2002

Beräknat

1 091

1

1 Motsvarar 1 058 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens utsädeskontroll är centralt organ för cer-

tifiering av utsädesvaror. Denna verksamhet

finansieras med avgifter.

Statens utsädeskontroll utför också viss kvali-

tetskontroll utanför certifieringssystemet. Denna

verksamhet är anslagsfinansierad liksom myn-

dighetens internationella verksamhet.

Statens utsädeskontrolls del av effektmålen

inom utgiftsområde 23 är att bidra till att ett full-

gott utsäde används i landet med syfte bl.a. att

minska användningen av bekämpningsmedel för

att på så sätt främja en effektiv och hållbar växt-

odling i landet.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Statens utsädeskontrolls årsredovisning uppvisar

ett negativt resultat för år 1998. Jämfört med

föregående år innebär resultatet dock en bety-

dande förbättring. I resultatet ingår vidare en-

gångskostnader för speciella projekt avseende

utökade analyser av eget utsäde. Den andel av det

totala utsädesbehovet som täcks av certifierat ut-

säde varierar mellan olika växtslag. De senaste tre

åren har den totalt certifierade kvantiteten av

fröburna växtslag ökat konstant medan certifie-

ringen av utsädespotatis har varit i stort sett

oförändrad. Ökad användning av certifierat ut-

säde innebär att sundare utsäde används, vilket

får antas vara ett sätt att påverka behovet av be-

kämpningsmedel i jordbruket.

Den anslagsfinansierade verksamheten om-

fattade under budgetåret 1997 ca 2,4 procent av

den totala omsättningen, samma andel som

under föregående år. Denna består huvudsakli-

gen av internationell verksamhet och av kvali-

tetskontroll av prydnadsväxter, som ligger

utanför certifieringssystemet.

Den avgiftsfinansierade verksamheten skall

drivas med full kostnadstäckning. Under år 1998

har fördelningen av omkostnader ändrats för att

få fram ett mer rättvisande påslag. Samtidigt har

omkostnaderna minskat kraftigt till följd av att

1997 års engångskostnader för utredning avse-

ende ett nytt ADB-system har fallit bort.

Tabell 24.11 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

19 355

18 877

478

Prognos 1999

20 145

20 000

145

Budget 2000

20 145

20 000

145

Tabell 24.12 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

5 963

6 706

-743

Prognos 1999

5 930

6 000

-70

Budget 2000

4 830

5 000

-170

Slutsatser

Statens utsädeskontroll har under 1990-talet

genomfört omfattande kostnadsreduktioner. I

syfte att ytterligare öka kostnadseffektiviteten

diskuteras nu bl.a. möjligheten att samutnyttja

personal med andra organisationer. Statens utsä-

deskontrolls andel av den totala certifieringen

har ökat samtidigt som den totala certifieringen i

absoluta tal har ökat jämfört med tidigare år. En-

ligt regeringens bedömning finns inte någon an-

ledning att ändra inriktning på verksamheten.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk juste-

ring gjorts av anslaget. Justeringen har genom-

förts för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för avtalsförsäk-

ringarna. Anslaget har tillförts 50 000 kronor.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

1 058 000 kronor för år 2000. Anslagsbehoven

beräknas vara oförändrade i fasta priser åren 2001

och 2002.

Tabell 24.13 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

1 002

Pris- och löneomräkning

+6

Justering av premie

+50

Förslag 2000

1 058

B5 Statens växtsortnämnd

Tabell 24.14 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

1 476

Anslags-

sparande

716

1999

Anslag

1 371

Utgifts-

prognos

1 587

2000

Förslag

1 410

2001

Beräknat

1 432

1

2002

Beräknat

1 455

1

1 Motsvarar 1 410 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens växtsortnämnd handlägger ärenden om

växtförädlarrätt enligt växtförädlarrättslagen

(1997:306) och är behörig myndighet i frågor

som rör Internationella unionen för skydd av

växtförädlingsprodukter (UPOV). Växtsort-

nämnden fullgör vidare de uppgifter som får ut-

föras av ett nationellt organ enligt rådets förord-

ning (EG) nr 2100/94 om gemenskapens

växtförädlarrätt. Nämnden handlägger också

ärenden enligt utsädesförordningen (1993:1375)

om intagning av växtsorter i sortlistan.

Växtsortnämndens del av effektmålen inom

utgiftsområde 23 är att bidra till att växtodlingen

i landet har tillgång till sådana växtsorter som

möjliggör en anpassning till de allmänna od-

lingsförutsättningarna i landet och till behovet av

en uthållig växtodling. Nämnden skall därför

pröva ärenden i fråga om godkännande av

växtsorter för intagning i sortlistan med ut-

gångspunkt i dessa kriterier. Växtsortnämnden

skall erbjuda en kostnadseffektiv service i ären-

den om växtförädlarrätt och sortlista.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Växtsortnämndens verksamhet för år 1998 visar

ett negativt resultat, 59 000 kronor. Nämnden

har ett ackumulerat anslagssparande på 716 000

kronor. Under år 1998 godkände nämnden 30

sorter för intagning i sortlistan. En påtaglig ten-

dens är att andelen utländska sorter ökar.

Växtsortnämnden har vid godkännande tagit

hänsyn till sådana förbättringar som innebär

ökad anpassning till odlingsförutsättningarna i

landet.

Intäkterna från årsavgifter för växtförädlar-

rätten och från ansökningsavgifterna för sortlis-

tan har varit högre än beräknat. Det försämrade

resultatet beror på ADB-kostnader för ett nytt

ansökningssystem.

Tabell 24.15 Offentligrättslig verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter

som får

disponeras

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

1 312

1 497

-185

Prognos 1999

1 300

1 350

-50

Budget 2000

1 300

1 350

-50

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

I och med att sortlisteprövningen avgiftsbelagts

drivs nämndens hela verksamhet med full kost-

nadstäckning. För 98 procent av nämndens upp-

drag är annan än staten uppdragsgivare.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd kom-

pensation för premierna för avtalsförsäkringarna.

Anslaget har tillförts 33 000 kronor.

Enligt regeringens bedömning finns inte

någon anledning att ändra inriktning på

Växtsortnämndens verksamhet. Regeringen be-

dömer anslagsbehovet till 1 410 000 kronor för

år 2000. Anslagsbehoven beräknas vara oföränd-

rade i fasta priser åren 2001 och 2002.

Tabell 24.16 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

1 371

Pris- och löneomräkning

+6

Justering av premie

+33

Förslag 2000

1 410

B6 Miljöförbättrande åtgärder i

jordbruket

Tabell 24.17 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

43 710

Anslags-

sparande

44 415

1999

Anslag

26 740

Utgifts-

prognos

38 900

2000

Förslag

26 934

2001

Beräknat

27 391

1

2002

Beräknat

27 877

1

1 Motsvarar 26 934 tkr i 2000 års prisnivå.

Anslaget disponeras av Jordbruksverket för att

inom skilda handlingsprogram, huvudsakligen

genom försöks- och utvecklingsverksamhet,

styra utvecklingen inom jordbruket och träd-

gårdsnäringen mot minskat växtnäringsläckage,

minskad ammoniakavgång, säkrare och minskad

användning av kemiska bekämpningsmedel, be-

varande av biologisk mångfald och ökad andel

ekologisk produktion. Likaså disponeras anslaget

för uppföljning och utvärdering av den gemen-

samma jordbrukspolitikens miljöeffekter.

Anslagsbehållningen som under åren 1997

2001 skall utnyttjas för försöks- och utvecklings-

verksamhet avseende miljöförbättrande åtgärder

är för perioden intecknad för flerårig verksamhet

och kommer löpande att utnyttjas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

För budgetåret 1999 har anvisats 26,7 miljoner

kronor. Från anslaget har medel använts för för-

söks- och utvecklingsverksamhet inom vardera

bekämpningsmedelsprogrammet och program-

met för minskat växtnäringsläckage. Anslaget har

även använts för försöks- och utvecklingsverk-

samhet samt marknadsstödjande åtgärder för

ekologisk produktion. Dessutom har medel an-

vänts för funktionstest av lantbrukssprutor och

utvärdering och uppföljning av den gemen-

samma jordbrukspolitikens miljöeffekter.

Målet med handlingsprogrammet för be-

kämpningsmedel är att hälso- och miljöriskerna

skall fortsätta att minska. Resultatet av hand-

lingsprogrammet åren 1986 1996 är att miljö-

och hälsoriskerna reducerats med 65 procent

respektive 76 procent (beräknat som miljö- samt

hälsoindex gånger försåld volym bekämpnings-

medel). Under åren 1997 och 1998 har dock an-

vändningen av bekämpningsmedel ökat. Orsa-

ken är delvis en förändrad prisrelation mellan

bekämpningsmedel och mekanisk bekämpning,

delvis ett resultat av den gemensamma jord-

brukspolitiken, t.ex. ökad odlingsareal.

Förutsättningarna är goda för att uppnå målet

tio procent ekologiskt odlad åkerareal år 2000.

Anslutningen till miljöprogrammet år 1999

pekar mot att ca 9 procent av åkerarealen nu od-

las ekologiskt.

Växtnäringsförluster genom kväveläckage och

ammoniakavgång är ett av jordbrukets största

miljöproblem. Miljömålen har inte nåtts trots

arbete inom befintliga åtgärdsprogram.

Slutsatser

Enligt Jordbruksverkets bedömning kommer det

att krävas åtgärder utöver de som anges i hand-

lingsprogrammet för bekämpningsmedel för att

de uppställda målen skall nås till år 2001. Kemi-

kalieinspektionen har regeringens uppdrag att

inom ramen för miljökvalitetsmålet "Giftfri

miljö" föreslå åtgärdsstrategier.

Jordbruksverket har på regeringens uppdrag

föreslagit ett nytt mål för den ekologiska pro-

duktionen efter år 2000.

Regeringen har gett Jordbruksverket i upp-

drag att till den 31 december 1999 redovisa ett

förstärkt åtgärdsprogram för att minska kväve-

läckaget till jordbruket. Jordbruksverket har

dessutom i uppdrag att föreslå delmål och sek-

torsmål för jordbruket vad gäller miljökvalitets-

målen "Bara naturlig försurning" och "Ingen

övergödning" till den 1 oktober 1999.

Regeringen anser att medel inom anslaget skall

användas för att genomföra handlingsprogram-

men vad avser försöks- och utvecklingsverksam-

het m.m. För år 2000 innebär det att försöks-

och utvecklingsverksamheten bör omfatta åtgär-

der motsvarande 8,5 miljoner kronor inom be-

kämpningsmedelsprogrammet och 8,5 miljoner

kronor inom programmet för minskat växt-

näringsläckage. Försöks- och utvecklingsverk-

samhet samt marknadsstödjande åtgärder inom

området ekologisk produktion skall kunna om-

fatta åtgärder motsvarande 14 miljoner kronor,

varav högst 2 miljoner kronor för marknads-

stödjande åtgärder. Kostnader avseende mark-

nadsstödjande åtgärder bör få belasta anslaget,

men på sikt är det rimligt att marknadsaktörerna

tar det fulla ansvaret för sådana åtgärder. Utöver

dessa ändamål bör medel kunna rymmas för ut-

värdering och uppföljning av den gemensamma

jordbrukspolitikens miljöeffekter, för utbildning

om utrustning i anslutning till verksamheten

med funktionstester av lantbrukssprutor samt

för internationellt standardiseringsarbete.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

26 934 000 kronor för år 2000. Anslagsbehoven

beräknas vara oförändrade i fasta priser åren 2001

och 2002.

B7 Bekämpande av växtsjukdomar

Tabell 5.18 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

2 114

Anslags-

sparande

496

1999

Anslag

2 629

Utgifts-

prognos

3 125

2000

Förslag

2 629

2001

Beräknat

2 629

2002

Beräknat

2 629

Anslaget belastas med kostnader för åtgärder

mot växtskadegörare enligt växtskyddslagen

(1972:318) samt för vissa förluster till följd av

sådana åtgärder. Kostnaderna för beredskapsåt-

gärder mot karantänskadegörare finansieras

också med detta anslag, liksom kostnaderna för

undersökningar av växtprover som av Jord-

bruksverkets växtinspektion överlämnas för

laboratoriemässig diagnostisering. Vidare har

efter medlemskapet i EU tillkommit kostnader

för verifiering av de svenska skyddade zonerna

och marknadskontroll.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Det fytosanitära läget är i stort sett gott. Växt-

material som når Sverige är generellt av hög

sundhetsstatus och få avvisningar har behövt

göras i importkontrollen. Genom god samverkan

med tullverket har en sundhetsmässig uppfölj-

ning av införd matpotatis från kontinenten kun-

nat ske. Detta mot bakgrund av en allt för hög

förekomst av potatissjukdomar i flera länder. Ett

nytt system för exportkontroll av virke har in-

förts som förbilligar exportförfarandet för före-

tagen. Produktionskontrollen fungerar väl och

systemet med s.k. växtpass accepteras av de flesta

aktörerna. Arbetet med att göra marknadskon-

trollen mer effektiv och mer riskstyrd har ut-

vecklats vidare under året men är fortfarande

under uppbyggnad. Arbetet med kartläggning

och bekämpning av vissa potatissjukdomar fort-

skrider eftersom kunskapen om smittoläget

fortfarande i vissa hänseenden är otillräcklig.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

2 629 000 kronor för år 2000. Anslagsbehoven

för åren 2001 och 2002 beräknas vara oföränd-

rade.

B8 Miljö-, struktur- och regionala

åtgärder

Tabell 24.19 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall 1

1 740 106

Anslags-1

sparande

975 174

1999

Anslag 1

2 194 500

Utgifts-1

prognos

2 060 200

2000

Förslag

2 118 000

2001

Beräknat

2 118 000

2002

Beräknat

2 118 000

1 Redovisningen baseras på en sammanslagning av de tidigare anslagen B8, B10

samt

B12.

Anslaget ersätter de tidigare anslagen B8, B10

och B12 genom att strukturstöden inom livsme-

delssektorn, de regionala stöden till jordbruket

och de kompletterande åtgärderna kommer att

ingå i ett nytt svenskt landsbygdsprogram (se

även avsnitt 5.6). Till anslaget förs även det na-

tionella stödet till jordbruket i norra Sverige i

likhet med tidigare.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Nedan redovisas utvecklingen av 1999 års anslag

som motsvarar de åtgärder som kommer att ut-

göra basen för det nya landsbygdsprogrammet.

1999 års anslag B8 Strukturstöd inom

livsmedelssektorn

Tabell 24.20 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B8)

Tusental kronor

1998

Utfall

80 631

Anslags-

sparande

113 905

1999

Anslag

107 500

Utgifts-

prognos

108 000

Under anslaget har anvisats medel för de av

Sverige tillämpade horisontella strukturstöden

inom jordbruket som ingår i EG:s strukturstöd

för mål 5a (investeringsstöd till lantbrukare,

startstöd till yngre jordbrukare samt stöd till be-

arbetning och avsättning av jord- och skogs-

bruksprodukter). Bestämmelser om strukturstö-

den finns i förordningen (1995:1195) om

startstöd till yngre företagare med jordbruks-,

trädgårds- och renskötselföretag, förordningen

(1995:1271) om investeringsstöd till den som

förädlar eller saluför produkter från jordbruket

eller skogsbruket och förordningen (1996:1431)

om investeringsstöd till företagare med jord-

bruks-, trädgårds- eller renskötselföretag. Målet

för åtgärderna är att bidra till en rationell pro-

duktion av säkra livsmedel med hög kvalitet och

att utveckla livsmedelsproduktionen så att ökad

sysselsättning, regional balans och uthållig till-

växt erhålls.

För samtliga stöd under anslaget gäller att ut-

betalningar oftast sker senare än under ansök-

ningsåret. Vad gäller investeringsstöd till lant-

brukare och stöd till bearbetning och avsättning

av jord- och skogsbruksprodukter beror utbetal-

ningstakten på den faktiska investeringstakten.

Detta gör det svårt att årsvis budgetera utbetal-

ningarna under anslaget. Åtaganden ingångna år

1999 kommer alltså att belasta anslaget under

den kommande perioden.

Investeringsstöd till lantbrukare började tilläm-

pas under år 1997. Intresset för stödet har varit

relativt stort. Under år 1998 beviljades totalt

1 229 stöd, vilket kommer att ge investeringar

om totalt ca 640 miljoner kronor.

Beslut om startstöd till yngre jordbrukare inne-

bär ett åtagande för en femårsperiod. År 1998

beviljades 182 startstöd till företag. Detta mot-

svarade en ökning med 30 beviljade stöd jämfört

med år 1997. Av dessa företag hade hälften

mjölkproduktion som huvudsaklig produk-

tionsinriktning. Under år 1998 genomförde

Jordbruksverket en enkätundersökning om

startstödet och investeringsstödet.

Intresset för att ansöka om stöd för bearbetning

och avsättning av jord- och skogsbruksprodukter

har hittills varit mycket stort, främst inom

mjölk- och köttsektorerna. Inom mål 6-området

har dock intresset varit mindre än förväntat.

Totalt har under programperioden fram till maj

1999 stöd om 275 miljoner kronor beviljats.

Under 1999 års ansökningsperiod har ansök-

ningar inkommit om totalt mer än 260 miljoner

kronor. Resterande belopp att bevilja är endast ca

70 miljoner kronor.

1999 års anslag B10 Regionala stöd till jordbruket

Tabell 24.21 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B10)

Tusental kronor

1998

Utfall

728 102

Anslags-

kredit

-35 122

1999

Anslag

717 000

Utgifts-

prognos

739 600

Under anslaget har medel anvisats för det av EG

medfinansierade kompensationsbidraget till

norra respektive södra Sverige samt för det na-

tionella stödet till jordbruket i norra Sverige.

Bestämmelser om de regionala stöden finns i

förordningen (1995:1174) om kompensationsbi-

drag till jordbruk i bergsområden och mindre

gynnade områden samt i förordningen (1996:93)

om nationellt stöd till jordbruket i norra Sverige.

Kompensationsbidrag lämnas som areal- eller

djurbidrag i de områden som fastställts som

bergsområden eller mindre gynnade områden

(s.k. LFA-områden). Stödet säkerställer fortsatt

markanvändning för jordbruksändamål och bi-

drar därmed till en livskraftig landsbygd. Vidare

är stödet viktigt för bevarandet av landskapet.

Kompensationsbidraget integreras genom be-

slutet om Agenda 2000 i EG-förordningen för

landsbygdens utveckling och kommer därmed

att ingå i det svenska landsbygdsprogrammet

fr.o.m. år 2000.

Enligt anslutningsfördraget får Sverige lämna

nationellt stöd för att upprätthålla produktionen

i norra Sverige (stödområdena 1 3). Stöd kan

lämnas för slaktsvin, suggor, getter, ägg, potatis,

bär och grönsaker samt som pristillägg och

transportstöd för mjölk. Stödet är beräknat

utifrån förutsättningen att den totala stödnivån

före EU-medlemskapet skall kunna upprätthål-

las.

Anslaget överskreds under år 1998 huvudsak-

ligen beroende på ökade stödvolymer för kom-

pensationsbidraget i norra Sverige. Så beräknas

även ske under år 1999. År 2000 träder det nya

landsbygdsprogrammet i kraft varvid stödnivå-

erna för kompensationsbidraget kommer att an-

passas för att underskott skall undvikas.

1999 års anslag B12 Kompletterande åtgärder

inom jordbruket

Tabell 24.22 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B12)

Tusental kronor

1998

Utfall

931 373

Anslags-

sparande

896 392

1999

Anslag

1 370 000

Utgifts-

prognos

1 212 600

Anslaget har använts i huvudsak för att finansiera

de kompletterande åtgärderna inom den gemen-

samma jordbrukspolitiken, vilka är obligatoriska

för Sverige som medlemsstat i EU. Dessa är dels

miljöåtgärder inom jordbruket, vilka är förenliga

med miljöskydds- och naturvårdskraven och

som utformats i enlighet med rådets förordning

(EEG) nr 2078/92 av den 30 juni 1992 om pro-

duktionsmetoder inom jordbruket, dels skogs-

bruksåtgärder inom jordbruket i enlighet med

rådets förordning (EEG) nr 2080/92 av den 30

juni 1992 om en gemenskapsordning för stöd till

skogsbruksåtgärder inom jordbruket. Bestäm-

melser finns även i förordningen (1997:1336) om

miljöstöd och förordningen (1997:22) om stöd

till skogliga åtgärder inom jordbruket. Knappt

hälften av kostnaderna för åtgärderna finansieras

av EG.

Inom anslaget har också finansierats ett natio-

nellt anläggningsstöd för plantering av

energiskog i enlighet med rådets förordning

(EEG) nr 1765/92 av den 30 juni 1992 om upp-

rättande av ett stödsystem för producenter av

vissa jordbruksgrödor. Närmare bestämmelser

finns i förordningen (1997:75) om anläggnings-

stöd till plantering av fleråriga grödor för pro-

duktion av biomassa.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Startstöd till yngre jordbrukare, stöd till bear-

betning och avsättning av jord- och skogsbruks-

produkter, (tidigare anslag B8, post 2 repektive

3), samt kompletterande åtgärder (tidigare anslag

B12, post 1) är stödformer som bygger på fler-

åriga åtaganden mellan staten och stödmotta-

garna.

Tabell 24.23 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

3 150 000

2 706 611

2 532 111

-

-

Nya förpliktelser

936 000

1 050 000

1 747 500

-

-

Infriade förpliktelser 1

-1 379 389

-1 224 500

-1 618 500

-1 359 500

-1 354 500

Utestående förpliktelser vid årets slut

2 706 611

2 532 111

2 661 111

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam2

3 255 000

2 532 000

2 555 000

-

-

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

2 Differensen mellan utestående förpliktelser vid årets slut och föreslagen

bemyndiganderam täcks av anslagssparande.

Det innebär att staten åtar sig framtida eko-

nomiska förpliktelser som inte ryms inom ramen

för redan anvisade anslagsmedel, vilket framgår

av tabell 5.23. Beräkningen grundar sig på anta-

gandet om en oförändrad omfattning av lands-

bygdsprogrammet. Av denna anledning föreslås

riksdagen bemyndiga regeringen att godkänna

beslut om stöd som innebär utgifter på högst

2 555 miljoner kronor efter år 2000.

Slutsatser

Regeringen har för avsikt att överlämna ett för-

slag till landsbygdsprogram till EG-kommissio-

nen.

Mot bakgrund av vad som anförts i avsnitt 5.6

Hållbart jordbruk bör det nya anslaget motsvara

tidigare nivåer. Eventuella förändringar av anslag

och bemyndiganderamar kommer att föreslås

riksdagen i 2000 års ekonomiska vårproposition.

Vid beräkning av anslaget för budgetåret 2000

skall dock hänsyn tas till vad regeringen anfört i

1999 års ekonomiska vårproposition (prop.

1998/99:100) om engångsvis minskning av an-

slaget för kompletterande åtgärder inom jord-

bruket. Anslaget bör därutöver tillfälligt sänkas

för att finansiera åtgärder vad avser växtgenetiska

resurser samt åtgärder inom livsmedelsområdet.

Implementeringen av Agenda 2000 och nya

landsbygdsprogrammet ställer fortsatta krav på

utveckling och effektivisering av administratio-

nen. Jordbruksverket och länssyrelserna bör i

likhet med innevarande år inom ramen för anvi-

sade medel få disponera resurser för sådana åt-

gärder.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

2 118 000 000 kronor för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslagsbehoven vara oföränd-

rade.

Tabell 24.24 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Överföring från anslaget B8

110 000

Överföring från anslaget B10

717 000

Överföring från anslaget B12

1 320 000

Överföring till anslaget F1

-5 000

Överföring till anslaget F6

-20 000

Överföring till anslaget G3

-4 000

Förslag 2000

2 118 000

B9 Från EG-budgeten finansierade

miljö-, struktur- och regionala

åtgärder

Tabell 24.25 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall 1

1 223 298

Anslags-1

sparande

1 152 094

1999

Anslag 1

1 760 000

Utgifts-1

prognos

1 616 200

2000

Förslag

1 717 500

2001

Beräknat

1 717 500

2002

Beräknat

1 717 500

1 Redovisningen baseras på en sammanslagning av de tidigare anslagen B9, B11

samt

B13.

Anslaget ersätter de tidigare anslagen B9, B11

och B13 genom att strukturstöden inom livsme-

delssektorn, de regionala stöden till jordbruket

och de kompletterande åtgärderna kommer att

ingå i ett nytt svenskt landsbygdsprogram (se

även avsnitt 5.6). Till anslaget förs även Jord-

bruksfondens utvecklingssektions finansiering av

mål 1- och LEADER+-programmen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Här redovisas utvecklingen av 1999 års anslag

som motsvarar de åtgärder som kommer att ut-

göra basen för det nya landsbygdsprogrammet

enligt beskrivning under anslaget B8 Miljö-,

struktur- och regionala åtgärder.

1999 års anslag B9 Från EG-budgeten

finansierade strukturstöd

Tabell 24.26 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B9)

Tusental kronor

1998

Utfall

89 782

Anslags-

sparande

129 021

1999

Anslag

127 500

Utgifts-

prognos

122 200

Under anslaget har anvisats ett belopp motsva-

rande EG:s finansiering av strukturstöden inom

livsmedelssektorn; investeringsstöd till lantbru-

kare, startstöd till yngre jordbrukare och stöd till

bearbetning och avsättning av jord- och skogs-

bruksprodukter, som redovisas under 1999 års

anslag B8 Strukturstöd inom livsmedelssektorn.

Vad gäller stöd till bearbetning och avsättning av

jord- och skogsbruksprodukter så har en ökning

av EG-medel skett för att kompensera de valu-

taförändringar som skett.

1999 års anslag B11 Från EG-budgeten

finansierade regionala stöd

Tabell 24.27 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B11)

Tusental kronor

1998

Utfall

256 471

Anslags-

sparande

185 512

1999

Anslag

325 000

Utgifts-

prognos

343 500

Under anslaget har anvisats ett belopp motsva-

rande EG:s finansiering av regionala stöd till

jordbruket dels kompensationsbidrag till norra

respektive södra Sverige, dels övriga regionala

stöd till den del de finansieras av EG:s jord-

bruksfond och är hänförliga till den struktur-

fondsperiod som löper mellan åren 1995 1999.

I regionala stöd innefattas stöd till lands-

bygdsutveckling inom nuvarande mål 5b, mål 6

och de s.k. gemenskapsinitiativen, Leader II och

Interreg II, som delfinansieras av Jordbruksfon-

den. År 1999 är sista år för att fatta beslut om

dessa projektstöd. Utbetalningar av beslutade

medel fortgår t.o.m. år 2001. Utbetalningstakten

har under större delen av programperioden varit

låg, vilket resulterat i ett stort anslagssparande.

Beslutsramen beräknas dock intecknas i sin hel-

het och utbetalningstakten öka betydligt under

tiden fram t.o.m. år 2001.

Kompensationsbidraget kommer fr.o.m. år

2000 att ingå i det svenska landsbygdsprogram-

met. Ökade stödvolymer har medfört att an-

slagsposterna för kompensationsbidrag över-

skreds år 1998. Så beräknas även ske under år

1999. År 2000 träder det nya landsbygds-

programmet i kraft varvid stödnivåerna för

kompensationsbidraget kommer att anpassas för

att underskott skall undvikas.

Under strukturfondsperioden 2000 2006

kommer Jordbruksfonden att ge stöd till insatser

för landsbygdsutveckling i mål 1 och gemen-

skapsinitiativet LEADER+. De projekt som

under innevarande strukturfondsperiod med-

finansierats av Jordbruksfonden i nuvarande mål

5b motsvaras under perioden 2000 2006 av åt-

gärder för landsbygdsutveckling inom ramen för

landsbygdsprogrammet.

1999 års anslag B13 Från EG-budgeten

finansierade kompletterande åtgärder

Tabell 24.28 Anslagsutvecklingen (1999 års anslag B13)

Tusental kronor

1998

Utfall

877 046

Anslags-

sparande

837 561

1999

Anslag

1 307 500

Utgifts-

prognos

1 150 500

Anslaget har använts för att anvisa ett belopp

motsvarande EG:s finansiering av komplette-

rande åtgärder inom jordbruket. Även informa-

tions-, utbildnings- och rådgivningsinsatser för

jordbrukare och skogsägare med jordbruksmark

har omfattats. Den nationella finansieringen av

vissa informations-, utbildnings- och rådgiv-

ningsinsatser för skogsägare sker över 1999 års

anslag B12 Kompletterande åtgärder inom jord

Tabell 24.29 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tusental kronor

1998

utfall

1999

prognos

2000

beräknat

2001

beräknat

2002

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

3 120 000

3 023 608

2 952 108

-

-

Nya förpliktelser

896 000

1 329 000

1 897 000

-

-

Infriade förpliktelser 1

-992 392

-1 400 500

-1 882 500

-1 679 500

-1 504 500

Utestående förpliktelser vid årets slut

3 023 608

2 952 108

2 966 608

-

-

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam2

3 339 000

2 589 000

2 769 000

-

-

1 Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

2 Differensen mellan utestående förpliktelser vid årets slut och föreslagen

bemyndiganderam täcks av anslagssparande.

bruket och anslaget H1 Skogsvårdsorganisatio-

nen: Förvaltningskostnader.

Anslaget har också använts för EG:s med-

finansiering avseende stöd till vitaliseringsgöds-

ling av försurningsdrabbad skogsmark. Detta in-

går som en del i det svenska programmet för

stöd till skogsbruksåtgärder enligt rådets förord-

ning (EEG) nr 2080/92 av den 30 juni 1992 om

en gemenskapsordning för stöd till skogs-

bruksåtgärder inom jordbruket. Motsvarande

nationell finansiering har skett över anslaget H2

Insatser för skogsbruket.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Startstöd till yngre jordbrukare, stöd till bear-

betning och avsättning av jord- och skogspro-

dukter, (tidigare anslag B9, posterna 2 repektive

3), regionala stöd (tidigare anslag B11, post 4)

samt kompletterande åtgärder (tidigare anslag

B13, post 1) är stödformer som bygger på fler-

åriga åtaganden mellan staten och stödmotta-

garna.

Det innebär att staten åtar sig framtida eko-

nomiska förpliktelser som inte ryms inom ramen

för redan anvisade anslagsmedel, vilket framgår

av tabell 5.29. Av denna anledning föreslås riks-

dagen bemyndiga regeringen att godkänna beslut

om stöd som innebär utgifter på högst 2 769

miljoner kronor efter år 2000.

Beräkningen grundar sig på antagandet om en

oförändrad omfattning av landsbygdsprogram-

met.

Slutsatser

Regeringen bedömer enligt samma resonemang

som under anslaget B8 anslagsbehovet till

1 717 500 kronor för år 2000.

Mot bakgrund av vad som anförts i avsnitt 5.6

Hållbart jordbruk bör de nya anslagen motsvara

tidigare nivåer. Eventuella förändringar av anslag

och bemyndiganderamar kommer att föreslås

riksdagen i 2000 års ekonomiska vårproposition.

Vid beräkning av anslaget för budgetåret 2000

skall dock hänsyn tas till vad regeringen anfört i

1999 års ekonomiska vårproposition (prop.

1998/99:100) om engångsvis minskning av an-

slaget för från EG-budgeten finansierade komp-

letterande åtgärder inom jordbruket.

Fördelningen mellan strukturfonderna av de

EG-medel som Sverige erhåller för mål 1 under

perioden 2000 2006 är ännu inte klar. Länssty-

relserna i de två mål 1-regionerna skall senast den

1 oktober 1999 till regeringen redovisa förslag till

utvecklingsplaner vari ingår en finansiell uppdel-

ning mellan fonderna. Efter regeringsbehandling

skall förslagen överlämnas till och godkännas av

EG-kommissionen. Fördelningen mellan fon-

derna väntas bli klar i början av år 2000.

Tilldelningen till gemenskapsinitiativen, där-

ibland LEADER+, blir troligtvis klar under år

1999.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

1 717 500 000 kronor. För åren 2001 och 2002

beräknas anslagsbehoven vara oförändrade.

Tabell 24.30 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Överföring från B9

125 000

Överföring från B11

325 000

Överföring från B13

1 267 500

Förslag 2000

1 717 500

B10 Arealersättningar och djurbidrag

m.m.

Tabell 5.31 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

4 372 510

Anslags-

sparande

1 107 222

1999

Anslag

3 650 000

Utgifts-

prognos

3 996 800

2000

Förslag1

1 321 000

2001

Beräknat

5 269 500

2002

Beräknat

5 407 400

1 Förslaget utgår ifrån att en förskjutning av utbetalningen av

arealersättningar sker till

januari 2001.

Från anslaget utbetalas direktbidrag i form av

arealersättning, djurbidrag m.m. Anslaget är ob-

ligatoriskt för alla medlemsländer inom EU och

finansieras helt från EG-budgeten.

Arealersättning lämnas för odling av spann-

mål, oljeväxter, baljväxter, oljelin, gräsensilage

och areal uttagen ur produktion. Vidare finns

arealbaserade ersättningssystem för bl.a. spå-

nadslin, odling av vicker m.m. Ett villkor för er-

sättning är att åkermark tas ur livsmedels- eller

foderproduktion. För år 1998 gällde att 5 pro-

cent skulle tas ur produktion. En förändring till

10 procent gäller för år 1999. Det totala bidraget

är begränsat till en maximiareal, kallad basareal.

För svenskt vidkommande uppgår basarealen till

drygt 1,73 miljoner hektar. Av denna betalades

ersättning till jordbrukarna år 1998 för knappt

1,6 miljoner hektar.

Det agromonetära systemet innehåller regler

om kompensation då valutakursförändringar le-

der till lägre stödbelopp i nationell valuta. Den 1

juli 1998 sänktes den svenska frysta kursen för

arealersättning och därmed kan s.k. komplette-

rande kompensationsstöd som finansieras av

EG-budgeten utnyttjas under tre år. Även den 1

juli 1999 sänktes växelkursen för arealersätt-

ningen, vilket utlöste ytterligare ett komplette-

rande kompensationsstöd på tre år.

För oljeväxter finns en särskild basareal, som

för Sveriges vidkommande är 123 300 hektar.

Oljeväxtodlingen har minskat kraftigt sedan EU-

inträdet och under år 1998 odlades ca 50 000

hektar. År 1999 skedde en återhämtning till ca

72 000 hektar.

Följande stödbelopp per hektar för grödor

tilldelades Sverige år 1999 (preliminära belopp):

Tabell 24.32 Stödbelopp

Grödor

Antal hektar

Genomsnittligt stöd-

belopp

Spannmål

1 200 000

2 029 kr/ha

Baljväxter

30 000

2 933 kr/ha

Uttagen areal

270 000

2 570 kr/ha

Oljelin

34 000

3 924 kr/ha

Oljeväxter

72 000

3 367 kr/ha

Djurbidrag lämnas för am- och dikor, handjur av

nöt samt för tackor och getter. Bidraget baseras

på tilldelade bidragsrätter. Sverige tilldelades föl-

jande bidragsrätter för år 1999:

Tabell 24.33 Djurbidrag

Djur

Bidragsrätter

Bidrag från EG

Am- och dikor

155 000

1 372 kr/ko

Handjur

226 328

1 278 kr/tjur

1 029 kr/stut

Tackor

180 000

228 kr/tacka (prel.)

Utöver bidragen per djur betalades år 1999 ex-

tensifieringsbidrag ut till producenter av handjur

och am- och dikor om djurtätheten på företaget

var mindre än 1,4 djurenheter per hektar. Ett

högre extensifieringsbidrag beviljades om djur-

tätheten var mindre än 1,0 djurenheter per hek-

tar.

Beräkningen av anslaget har grundats på ett

fullt utnyttjande av stöden. Anslagssparande har

uppstått på anslaget, bl.a. genom att alla stöd inte

utnyttjats maximalt. Det ackumulerade anslags-

sparandet år 1998 medförde en engångsvis ned-

dragning av anslaget för år 1999 med 650 miljo-

ner kronor, vilket aviserades i 1999 års

budgetproposition.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under år 1998 utnyttjades 91 procent av den to-

tala basarealen, dvs. arealen odlades med ersätt-

ningsberättigade grödor eller var uttagen ur

livsmedels- eller foderproduktionen. Utnyttjan-

det av basarealen har varit relativt oförändrad de

senaste två åren.

Även djurbidragen har varit relativt oföränd-

rade. Kvoten för handjursbidrag utnyttjades till

fullo medan utnyttjandet av bidragsrätterna för

am- och dikor var 89 procent och för tackor

86 procent. Av den maximala kvoten kunde en-

dast ca 147 500 bidragsrätter utnyttjas år 1998 då

resterande del av kvoten hade frysts. Räknat på

tillgänglig del av kvoten är utnyttjandet

94 procent år 1998.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Arealersättning avseende år 2000 om ca 3,7 mil-

jarder kronor utbetalas först i januari 2001. Det

innebär att staten åtar sig framtida ekonomiska

förpliktelser som inte ryms inom ramen för re-

dan anvisade anslagsmedel. Av denna anledning

föreslås riksdagen bemyndiga regeringen att

godkänna stöd som innebär utgifter på högst

3 800 000 000 kronor efter år 2000.

Slutsatser

Den jordbrukspolitiska reformen, Agenda 2000,

innebär att nya regler kommer att införas för

arealersättningen och djurbidragen under år

2000. (Se avsnitt 3.3.2 Viktiga statliga insatser

inom utgiftsområdet samt information om

effekter.) Arealersättningen för spannmål kom-

mer att öka medan en sänkning kommer att ske

för övriga grödor. Dessutom kommer arealer-

sättningar att införas för gräsensilage. Tork-

ningsersättning utgår för spannmål och olje-

växter i stödområdena 1 3. Beslutet om Agenda

2000 ger möjlighet att utbetala arealersättningar i

januari. Denna möjlighet utnyttjas, vilket för år

2000 innebär en förskjutning av utbetalningar

motsvarande ca 3,7 miljarder kronor. För am-

och dikobidraget innebär beslutad reform i stort

att bidragsbeloppen höjs och att am- och dikobi-

drag även kan sökas för kvigor. Bidragsbeloppen

höjs även för handjur. Dessutom återgår antalet

bidragsrätter för såväl am- och dikor som för

handjur till ursprungsnivå. Sverige får behålla de

nivåer som fastställdes i anslutningsfördraget.

Slaktbidrag är en ny stödform som kommer att

införas och Sverige har liksom de andra med-

lemsstaterna tilldelats ett nationellt kuvert som

på objektiva grunder skall betalas ut till produ-

centerna. Sverige avser att dela ut medel ur det

nationella kuvertet som ett tillägg på slaktbidra-

gen för tjurar, stutar och kvigor.

På grund av förskjutningen av utbetalningen

av arealstödet för år 2000 anpassas anslagsnivån

engångsvis nedåt. Anslagsutvecklingen är dock

stigande, vilket är en konsekvens av den jord-

brukspolitiska reformen Agenda 2000. På nöt-

köttsområdet utgår kompensation i form av

stegvis höjda djurpremier för den prissänkning

på 20 procent som genomförs under tre år.

Vid beräkningen av anslaget för budgetåret

2000 har hänsyn tagits till kompensation från

EG-budgeten för valutakursförändringar. Dessa

har beräknats till ca 450 miljoner kronor för år

2000.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

1 321 000 000 kronor för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslagsbehoven till

5 634 324 000 respektive 5 739 392 000 kronor.

B11 Intervention och exportbidrag för

jordbruksprodukter

Tabell 5.34 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

1 528 446

Anslags-

sparande

1 421 628

1999

Anslag

1 550 000

Utgifts-

prognos

1 611 600

2000

Förslag

1 546 000

2001

Beräknat

1 526 000

2002

Beräknat

1 516 000

Under anslaget finansieras kostnader för inter-

vention, stöd i form av produktions-, konsum-

tions- och marknadsföringsbidrag, exportbidrag

samt stöd till biodling i enlighet med EG:s regler.

Anslaget är obligatoriskt och finansieras från

EG-budgeten, förutom vissa s.k. tekniska kost-

nader till följd av offentlig lagring, vilka för när-

varande är högre än den schablonersättning som

ersätts av EG. Dessa merkostnader regleras

under anslaget B12 Räntekostnader för förskotte-

rade arealersättningar m.m.

Exportbidrag lämnas för att täcka skillnaden

mellan gemenskapspris och världsmarknadspris

och möjliggöra export till tredje land. Det totala

medelsbehovet för anslaget är beroende av flera

svårkontrollerbara och oförutsägbara faktorer.

Ett exempel är överskottsproduktion som upp-

kommer inom gemenskapen av exempelvis

spannmål. Andra faktorer är påverkan av varia-

tioner i skördeutfall samt differensen mellan

hemmamarknads- och världsmarknadspris.

Ytterligare ett exempel är att en starkare svensk

valuta skulle innebära att den svenska marknaden

blir mer attraktiv för exportörer från övriga

medlemsländer. Detta kan leda till större över-

skott på den svenska marknaden, vilket får di-

rekta effekter på hur mycket som måste betalas

ut som exportbidrag och i form av olika inter-

ventionsåtgärder i Sverige.

Ett ackumulerat anslagssparande år 1998 har

medfört en engångsvis neddragning av anslaget

för år 1999 med 300 miljoner kronor, vilket avi-

serades i 1999 års budgetproposition.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Offentlig lagring

Intervention av spannmål och skummjölkspulver

beräknas svara för de största utgifterna under an-

slaget. Avgörande för anslagsbelastningen är

årsmånsvariationer såväl inom landet som inom

andra medlemsstater samt marknadsutveck-

lingen. Av betydelse är också utvecklingen av

kronans värde gentemot övriga valutor. Utgif-

terna ersätts i efterskott av EG:s jordbruksfond.

Under år 1998 ökade den offentliga lagringen på

grund av en hög spannmålsskörd år 1997. År

1998 uppgick utgifterna till 665 miljoner kronor

efter gjord reglering av statens merkostnader för

offentlig lagring om ca 24 miljoner kronor.

Övrig intervention

Övrig intervention omfattar bl.a. stöd till privat

lagring av t.ex. smör, ost och nötkött, stöd vid

förbrukning av t.ex. mjölk och mejeriprodukter

till skolbarn, framställning av konditorivaror,

socker och stärkelse som används i industrin

samt lagerersättning avseende socker. År 1998

uppgick utgifterna till 341 miljoner kronor.

Exportbidrag

Exportbidrag omfattar obearbetade och bearbe-

tade jordbruksprodukter som exporteras till län-

der utanför EU. Den största utgiften i denna del,

468 miljoner kronor för år 1998, utgörs av ex-

portbidrag för obearbetade produkter. För ex-

port av bearbetade produkter utbetalades samma

år 109 miljoner kronor. År 2000 kommer licen-

ser att införas på bearbetade produkter.

Med utgångspunkt i den WTO-bundna basni-

vån skall bidragsbetalningarna minska med

6 procent år 2000 och med 3 procent det första

halvåret 2001. Reduktionen är en konsekvens av

åtaganden om exportbidrag enligt GATT-avtalet.

Under år 1998 minskade exportbidraget med

sammanlagt 172 miljoner kronor i förhållande till

föregående år. Detta berodde dels på den dåliga

spannmålsskörden år 1998, dels på den ekono-

miska krisen i Ryssland som medförde en sänkt

export av jordbruksprodukter för Sverige. År

1998 uppgick de sammanlagda utgifterna till 577

miljoner kronor. Under perioden januari t.o.m.

juli 1999 har ca 485 miljoner kronor utbetalats.

Stöd till biodling

Stödet till biodlingen uppgår till sammanlagt 3,2

miljoner kronor. Hälften, dvs. 1,6 miljoner kro-

nor, finansieras av EU och redovisas under detta

anslag. Från och med år 1999 samlades de natio-

nella stöden till biodling på anslaget E3 Djurhäl-

sovård och djurskyddsfrämjande åtgärder.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Det av EU till hälften medfinansierade stödet till

biodlingen, totalt omfattande 3,2 miljoner kro-

nor, beviljas för ett år i taget och löper i enlighet

med EU:s verksamhetsår under perioden den 16

oktober till den 15 oktober. Den svenska med-

finansieringen anvisas under anslag E3 Djurhäl-

sovård och djurskyddsfrämjande åtgärder. För att

beslut för år 2000 skall kunna fattas om stöd till

biodlingen under EU:s verksamhetsår fordras

bemyndigande för utestående förpliktelser. Av

denna anledning föreslås riksdagen bemyndiga

regeringen att under år 2000, i fråga om ram-

anslaget B11 Intervention och exportbidrag för

jordbruksprodukter, fatta beslut som inklusive

tidigare åtaganden innebär utgifter på högst

1 600 000 kronor under år 2001.

Slutsatser

Som nämnts ovan är utgifterna svåra att pro-

gnostisera. Framför allt den okända pris- och

marknadsutvecklingen medför att medelsbeho-

vet varierar kraftigt mellan åren. Eventuella ned-

dragningar av bidragsnivåerna under andra halv-

året 2001 och år 2002 kan bli en konsekvens av

kommande WTO-förhandlingar som börjar i

slutet av år 1999.

Vid beräkning av anslaget för budgetåret 2000

skall hänsyn tas till vad regeringen anfört i 1999

års ekonomiska vårproposition (1998/99:100)

om engångsvis minskning av anslaget för Inter-

vention och exportbidrag för jordbruksproduk-

ter. Vid beräkningen av anslaget har konsekven-

ser av Agenda 2000 beaktats.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

1 546 000 000 kronor för år 2000. För åren 2001

och 2002 beräknas anslagsbehoven till

1 526 000 000 respektive 1 516 000 000 kronor.

B12 Räntekostnader för förskotterade

arealersättningar m.m.

Tabell 5. 35 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

42 492

Anslags-

sparande

72 545

1999

Anslag

80 000

Utgifts-

prognos

60 000

2000

Förslag

79 700

2001

Beräknat

79 700

2002

Beräknat

79 700

Under anslaget redovisas de räntekostnader som

uppstår för staten till följd av att ersättningen

från EG:s jordbruksfonds garantisektion erhålls i

efterskott. Anslaget får även belastas med even-

tuella finansiella sanktioner och straffavgifter

som EG-kommissionen kan komma att ålägga

Sverige. Anslaget får också tillföras kursvinster

och belastas med kursförluster som uppstår till

följd av att medlemsstaten bär kursrisken inom

EG:s jordbruksfonds utvecklingssektion. Ansla-

get får dessutom belastas med s.k. tekniska kost-

nader för offentlig lagring i den mån ersättning

inte erhålls från EG-budgeten. Vid ett omvänt

förhållande, dvs. om EG:s schablonersättning för

de tekniska kostnaderna överstiger de faktiska

kostnaderna, tillförs anslaget medel från in-

komsttitel 6116 Offentlig lagring.

Ersättningar för stöd m.m. som finansieras

från jordbruksfondens garantisektion men som

förskotteras från statsbudgeten avräknas i prin-

cip inom 35 60 dagar. De stöd som är aktuella är

arealersättningar, djurbidrag, intervention, pro-

duktions- och konsumtionsstöd m.m., miljöer-

sättningar, kompensationsbidrag samt övriga

stöd inom förordningen för landsbygdsutveck-

ling i den mån utbetalningar av dessa sker till

stödtagare utanför mål 1-området.

För de stöd som betalas ut från jordbruksfon-

dens utvecklingssektion gäller två olika metoder.

För mål 5a, utom stöd till bearbetning och av-

sättning av jord- och skogsbruksprodukter, för-

skotterar EU-medlemsstaten 80 procent av jord-

bruksfondens utvecklingssektions andel av

stödet och avräkning sker för avslutat kalenderår.

För stödet till bearbetning och avsättning betalar

EU 80 procent av sin andel i förskott och reste-

rande 20 procent då stödberättigade kostnader

motsvarande beloppet för ett kalenderår enligt

finansieringsplanen betalats ut.

En jämförelse mellan budget och utfall bud-

getåret 1998 visar fortfarande på en lägre belast-

ning av anslaget än beräknat. Detta beror på svå-

righeter att uppskatta i vilken utsträckning

jordbrukarna skulle komma att utnyttja aktuella

stödformer, en tämligen låg räntenivå samt att

Sverige under år 1998 inte varit föremål för

finansiella sanktioner.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Sverige har under år 1999 drabbats av sin första

sanktion på grund av att en länsstyrelse felaktigt

godkänt en arealstödutbetalning på 2,3 miljoner

kronor under räkenskapsåret 1996. Under år

2000 kan Sverige komma att drabbas av ännu en

sanktion på grund av felaktiga djurbidragsutbe-

talningar på ca 4,6 miljoner kronor gjorda av

Jordbruksverket under räkenskapsåren 1995/96.

Slutsatser

Ekobrottsmyndigheten, anslag B2 i utgiftsom-

råde 4 Rättsväsendet, föreslås få uppgifter som

nu ligger på EU-bedrägeridelegationen inom

Finansdepartementet. Ekobrottsmyndighetens

nya uppgifter föreslås finansieras bl.a. från anslag

B12 med 300 000 kronor.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

79 700 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara oförändrade.

Tabell 24.36 Beräkning av anslaget

Tusental kronor

Anslag 1999

80 000

Överföring till UO4 B2

-300

Förslag 2000

79 700

B13 Jordbrukets blockdatabas

Tabell 24.37 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

26 670

Anslags-

sparande

9 938

1999

Anslag

18 040

Utgifts-

prognos

27 000

2000

Förslag

17 990

2001

Beräknat

18 332

1

2002

Beräknat

18 698

1

1 Motsvarar 17 990 tkr i 2000 års prisnivå.

Anslaget avser att täcka kostnader för den digi-

tala blockdatabas varpå de arealbaserade EG-stö-

den beräknas. Den kartavgift som skall finansiera

kostnader uppkomna under anslaget skall enligt

förordningen (1997:183) om kartavgift i ärenden

om jordbruksstöd gälla stödansökningar inläm-

nade från och med år 1998.

Kostnaden för uppbyggnad av blockdatabasen

har blivit något högre än de ursprungliga beräk-

ningarna beträffande digitaliseringsarbetet och

utvecklandet av ett IT-system. Regeringen be-

slutade därmed den 22 december 1998 att öka

anslaget med 6,4 miljoner kronor. Databasen

finansieras med avgifter som inlevereras på in-

komsttitel. Avgifterna skall täcka såväl den årliga

driftkostnaden som, på sikt, utgifterna för den

gjorda investeringen. Eftersom avgifterna är

fastlagda innebär kostnadsökningen att investe-

ringsutgiften kommer att täckas vid en senare

tidpunkt än vad som tidigare antagits.

Utgiftsprognosen för år 1999 beräknas uppgå till

ca 27 miljoner kronor, vilket inkluderar ut-

vecklingskostnader för blockdatabasen samt ut-

skrift av brukarkartor och nyttjanderättsavgif-

terna avseende år 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under år 1998 har databasen vidareutvecklats

och uppdaterats. Ett geografiskt informations-

system (GIS) har skapats för handläggning och

ajourhållning av blockinformation. Finansiering

av kostnaderna för investering och drift sker

genom att intäkterna från kartavgiften inlevere-

ras till inkomsttitel på statsbudgeten. Avgifterna

beräknas ge full kostnadstäckning. Under år

1998 har samtliga lantbrukare som ansökt om

arealersättningar erhållit blockkartor. Kartavgif-

ternas förenlighet med EG-rätten har ifrågasatts

och är föremål för domstolsprövning.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

17 990 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara oförändrade i

fasta priser.

25 Fiske

25.1 Omfattning

Fiskeriverket är central myndighet för såväl för-

valtning av fiskresurserna som för främjandet av

en livskraftig fiskerinäring. Fiskeriverket skall

vidare främja forskning och bedriva utvecklings-

verksamhet på fiskeområdet. År 1998 (1997)

hade Fiskeriverket 252 (242) årsarbetskrafter.

Under år 1998 var verkets totala verksamhets-

kostnader 183,8 (185,7) miljoner kronor, varav

31 (34) procent eller 57,1 (63,6) miljoner kronor

finansierades av anslagsmedel.

På regional nivå har länsstyrelserna ansvaret

för fiskefrågor, främst fiskevård och EG:s

strukturstöd. Verksamheten har i relation till

länsstyrelsernas totala verksamhet ökat något

under de senaste åren. Under år 1998 (1997) var

51 (50) årsarbetskrafter sysselsatta med fiske-

frågor inom länsstyrelserna. Fiskefrågorna står

för en liten andel av länsstyrelsernas totala verk-

samhetskostnader ca 1,9 (1,8) procent. Totalt

förbrukade länsstyrelserna 46,6 (44,1) miljoner

kronor inom fiskeområdet.

Kustbevakningen, som tillhör utgiftsområde 6

Totalförsvar, svarar för tillsyn och kontroll av

såväl yrkesfiske som fritidsfiske. Av myndig-

hetens totala budget används ca 23 procent för

övervakning av fiske. Kustbevakningens över-

vakning sker till havs, i kustvattnen samt i

Vänern och Mälaren enligt lagen (1982:395) om

Kustbevakningens medverkan vid polisiär över-

vakning och enligt fiskelagen (1993:787) med

tillhörande författningar. Kontrollen till havs

omfattar svenska och utländska fiskefartyg inom

såväl den ekonomiska zonen som inom sjöterri-

toriet. Myndigheten utför även landnings-

kontroller.

25.2 Utgiftsutveckling

Tabell 6.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

147

190

185

196

197

199

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Orsaken till att utgiftsprognosen för år 1999

understiger anslaget är att det råder en viss efter-

släpning mellan beslut om och utbetalning av

strukturstödsmedel. Regeringen har den 10 juni

1999 beslutat att det anslagssparande som över-

stiger 3 procent disponeras av myndigheten.

Förändringar

Budgetåret 1998 präglades av ytterligare effekti-

visering av tillämpningen av EG:s gemensamma

fiskeripolitik. Detta arbete medförde ett antal

förändringar, bl.a. beslut om

- ytterligare regleringar i förordningen om

nya tekniska bevarandeåtgärder i Väster-

havet,

- ett nytt satellitbaserat övervakningssystem

(VMS) för fiskefartyg och ett gemensamt

kontrollsystem för öppet hav i Nordost-

atlanten,

- att upprätta en långsiktig förvaltningsstra-

tegi för östersjötorsken,

- en långsiktig förvaltningsstrategi för sill i

Nordsjön och Östersjön,

- ett nationellt aktionsprogram för östersjö-

laxen,

- en ny rådsförordning avseende Fonden för

fiskets utveckling,

- omfördelning av fartygskapacitet mellan

olika segment av den svenska fiskeflottan

inom ramen för den sammanlagda kapaci-

tetsnedskärningen.

Mot bakgrund av betänkandet Fiskeriadminist-

rationen i ett EU-perspektiv (SOU 1998:24) har

Fiskeriverket beslutat att en ny organisation skall

gälla fr.o.m. den 1 januari 1999. Syftet har främst

varit att närmare koppla FoU-verksamheten till

verkets myndighetsuppgifter.

Prioriteringar

EG-kommissionen inledde redan år 1998 en all-

män översyn av den gemensamma fiskeripoliti-

ken. Översynen ingår i förberedelserna för den

revision av fiskeripolitiken som skall vara av-

slutad till år 2002. Regeringen kommer att prio-

ritera detta arbete, som skall ske i samverkan

med näringen och andra berörda intressenter.

Frågan kan komma att bli en av de viktigare

under det svenska ordförandeskapet första halv-

året 2001.

Arbetet med integrering av miljö- och fiske-

frågor fortsätter bl.a. genom miljökvalitetsmål,

ekosystemansatsen samt miljömärkning av fisk.

Under året skall en sektorsrapport om integre-

ringen av miljö- och fiskefrågor inom ramen för

Cardiffprocessen utarbetas och avrapporteras till

Europeiska rådet.

Prioriterade frågor är även införande av över-

enskommelser med anledning av Baltic 21-arbe-

tet, förvaltningsstrategi för torsk, som bl.a. inne-

bär införande av nya selektiva redskap samt

strategier för sill och skarpsill i Östersjön som

baseras på försiktighetsprincipen. Det pågående

arbetet med att genomföra den internationellt

antagna aktionsplanen för den vilda östersjölaxen

kommer även att fortgå. Från svensk sida har ett

nationellt åtgärdsprogram för östersjölaxen ut-

arbetats.

Beträffande nordsjöfisket skall särskilt bevakas

konsultationerna mellan EU och Norge om de

nya långsiktiga förvaltningsstrategierna för en

rad bottenlevande arter samt för makrill. Arbetet

baseras på försiktighetsprincipen.

Frågan om avrapportering av artsammansätt-

ningen vid svenska landningar i Danmark måste

lösas.

I samband med reformeringen av gemenska-

pens struktur- och regionalpolitik, som skett

inom ramen för Agenda 2000, har nya regler

fastställts för Fonden för fiskets utveckling. För-

handlingarna avseende det detaljerade regel-

verket för strukturåtgärder inom fiskerinäringen,

den s.k. tillämpningsförordningen, förväntas vara

avslutade under hösten 1999. Detta innebär att

det nya strukturprogrammet fördröjs. Det är

emellertid viktigt att det nationella arbetet fort-

går och att ett program kan godkännas och im-

plementeras så snart som möjligt under år 2000.

25.3 Resultatbedömning

Målen för den svenska fiskeripolitiken och för

Fiskeriverkets verksamhet är att på ett långsik-

tigt, hållbart sätt verka för en ansvarsfull hus-

hållning med fiskresurserna så att

- de ger en god långsiktig avkastning,

- den biologiska mångfalden säkerställs,

- konkurrenskraftiga företag utvecklas,

- tillgången på fisk av god kvalitet till fördel

för konsumenterna säkras.

Såväl en god avkastning som bevarandet av den

biologiska mångfalden är aspekter på en an-

svarsfull hushållning med fiskresurserna. In-

förandet av nya förvaltningsåtgärder, ett aktivt

miljövårdsarbete, särskilda åtgärder för vård av

vissa bestånd samt ett allmänt fiskevårdsarbete är

viktiga verksamheter. Allmänhetens fiskemöjlig-

heter på allmänt vatten främjas framför allt av

fiskevårdsarbete men även av andra resursbeva-

rande insatser.

Långsiktiga förvaltningsstrategier, i enlighet

med försiktighetsprincipen, och införandet av

nya tekniska bevarandeåtgärder är två av de

huvudsakliga instrument som använts i regle-

ringen av hur fiskeresurserna nyttjas. De effekter

som uppnåtts är bl.a. en väsentlig förbättring i

skyddet av ung icke lekmogen fisk och ett sta-

bilare och uthålligare fiske.

Det kritiska tillståndet för flera av världens

stora fiskbestånd är utgångspunkten för det

multilaterala fiskerisamarbetet. Under året har

flera framsteg gjorts. Dessa syftar bl.a. till att för-

stärka dels de regionala fiskerikommissionerna,

dels FAO:s globala övervakning och analys av

beståndssituationen.

Uppgiften att genomföra en Agenda 21 för

Östersjön, kallad Baltic 21, utgör tillsammans

med arbetet inom ramen för Nordsjökonferen-

sen, grunden för en vidare integrering av fiske-

och miljöfrågor. Under året har Sverige deltagit i

utarbetandet av en plan för Baltic 21-arbetet på

fiskets område. Uppföljning och genomförande

av denna plan kommer att ske såväl internatio-

nellt inom ramen för Fiskerikommissionen för

Östersjöns verksamhet som nationellt av ansva-

riga myndigheter.

Målet är att minst 50 procent av den poten-

tiella reproduktionskapaciteten i samtliga vild-

laxälvar skall uppnås senast år 2010 för staterna

runt Östersjön. Sverige har under en följd av år

vidtagit fiskereglerande åtgärder för att förbättra

situationen för de svenska laxbestånden. Åtgär-

derna har resulterat i att det totala uttaget av lax i

Östersjön kraftigt har begränsats. Fiskeri-

kommissionen för Östersjön beslutade år 1997

om en internationell aktionsplan för den vilda

östersjölaxen och tillsatte samtidigt en övervak-

ningsgrupp för arbetet med aktionsplanen.

Arbetet inriktas på klassificering av vildlaxälvar

och stopp för utsättningar av odlad lax i dessa

älvar senast år 2005. Andra åtgärder för att stärka

vildlaxbestånden är terminalfiske och fettfen-

klippning. Härigenom möjliggörs en ökad in-

riktning av fisket mot odlad lax utan att vildlax-

beståndet hotas.

På regional nivå är länsstyrelserna viktiga

aktörer. Effektmålen för länsstyrelsernas arbete

på fiskeområdet är att medverka till

- ansvarsfull hushållning med fiskresurserna,

- utveckling av konkurrenskraftiga företag

inom fiskerinäringen.

Regeringens bedömning är att länsstyrelsernas

insatser har bidragit till att uppnå målen dels

genom att fördela EU-stöd till bl.a. fiskbered-

ningsindustrin och vattenbruk, dels genom sitt

fiskevårdsarbete. Enligt regeringens uppfattning

är det angeläget att arbetet med att öka mätbar-

heten i resultaten fortsätter.

I budgetpropositionen för år 1999 föreslog

regeringen att Svensk Fisk i framtiden skall

bedrivas i en fristående organisation. Enligt reg-

leringsbrev för år 1999 är inriktningen att

verksamheten skall vara avvecklad under år 1999.

Regeringen avser därför att återkomma med

närmare redovisning av ärendet.

Fiskeriverkets nya organisation kommer en-

ligt regeringens bedömning att möjliggöra en

tydligare koppling mellan verkets kärnverksam-

het och den FoU-verksamhet som krävs för att

utföra verksamheten på ett ändamålsenligt sätt.

Fiskevård

Fiskevårdsarbetet syftar till en god miljö, effektiv

användning av resurserna och en hållbar försörj-

ning och ingår som en del i ansträngningarna att

bygga ett ekologiskt hållbart samhälle. I detta

arbete måste långsiktiga åtgärder prioriteras. För

budgetåret 1998 höjdes anslaget till fiskevård

från 4,6 miljoner kronor till 20 miljoner kronor.

Genom denna satsning kan bl.a. aktionsplanen

för biologisk mångfald på fiskets område i allt

väsentligt genomföras. Fiskeriverket har lämnat

en redogörelse till regeringen om hur de samlade

statliga medlen till fiskevård har använts.

Genomgången visar att sammanlagt minst 73

miljoner kronor användes till fiskevård under år

1998. Verket administrerade ca 55 miljoner

kronor av dessa medel och länsstyrelserna ca 18

miljoner kronor. Därutöver gav regeringen i

1998 års regleringsbrev länsstyrelserna i uppdrag

att redovisa behovet av fiskevård under perioden

1999 2001. Rapporterna bör kunna utgöra

underlag för Fiskeriverkets vidare planering av

den allmänna fiskevården och fördelningen av

fiskevårdsmedel.

En väsentlig del av Fiskeriverkets och läns-

styrelsernas arbete med fiskevård gynnar fritids-

fisket. I arbetet med fiskevård ingår bl.a. bildan-

det av fiskevårdsområden. Dessa områden har

stor betydelse för såväl fritidsfisket som fiske-

vården.

Fiskeriverket fortsätter sin översyn av använd-

ningen av fiskeavgifter fastställda enligt 6 kap.

5 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser

om vattenverk. Målet är att ta fram underlags-

material i de fall otidsenliga bestämmelser om

avgifternas användning hindrar ett genomföran-

de av biologiskt riktiga åtgärder. De fonderade

medlen uppgick vid 1998 års utgång till ett bok-

fört värde på drygt 74 miljoner kronor.

Marknadsfrågor

Ur ett producentperspektiv har marknaden för

fisk och skaldjur varit gynnsam under år 1998

och marknadspriserna har ökat, i synnerhet för

vitfisk. Detta är en utveckling som kunde obser-

veras redan under år 1997 och som resulterat i

minskade återtag. Kostnaden för återtag av fisk

har under åren 1997 och 1998 varit ca 3,5 miljo-

ner kronor per år, vilket är avsevärt lägre än mot-

svarande belopp för åren 1996 och 1997 då ca

13,5 respektive 10,5 miljoner kronor utbetalades.

Att beloppen minskat beror främst på att mark-

naden för torsk förbättrats.

EG-kommissionen lämnade i februari 1999 ett

förslag till ny förordning om den gemensamma

organisationen av marknaden för fiskeri- och

vattenbruksprodukter.

Kommissionens målsättning är att den nya

organisationen av marknaden bl.a. skall bidra till

en ansvarsfull förvaltning av resurserna, att åter-

tag av fisk skall minska och att marknaden skall

bli mer överskådlig samt att konsumenternas

kunskap om fisk- och vattenbruksprodukter

skall förbättras. För att uppnå dessa mål inne-

håller kommissionens förslag till ny förordning

ändrade eller nya bestämmelser inom sex om-

råden: konsumentinformation, nya uppgifter för

producentorganisationerna, branschorganisa-

tioner och branschavtal, ändrade ersättningsvill-

kor för återtag, ändrade ersättningsvillkor för

tonfisk samt införande av tullsuspensioner för

fiskarter som inte kan tillhandahållas i tillräcklig

utsträckning inom unionen. Enligt förslaget skall

den nya förordningen börja gälla den 1 januari

2001 och arbetet med den pågår för närvarande

på rådsnivå.

Redan i maj 1996 startade ett nordiskt sam-

arbete om miljömärkning av fisk. Bakgrunden

var ett alltmer ökande konsumentintresse för

miljömärkta livsmedelsprodukter, även för fisk.

Det nordiska initiativet ledde till att FAO i

oktober 1998 diskuterade möjligheten till att ut-

arbeta tekniska riktlinjer för en miljömärkning.

EG-kommissionen har även tagit upp frågan och

i juni 1999 hållit en första diskussion. Kommis-

sionen har för avsikt att under hösten 1999 åter-

komma i frågan.

Strukturpolitik

EG:s finansiella instrument för att uppnå de

strukturpolitiska målen på fiskets område är

Fonden för fiskets utveckling (FFU). De mål

som har lagts fast för FFU är att

- bidra till att uppnå en varaktig balans mellan

resurser och deras nyttjande,

- stärka utvecklingen av ekonomiskt livskraf-

tiga företag inom sektorn samt

- förbättra marknadsutbudet och förädlings-

värdet för fiskets och vattenbrukets pro-

dukter.

Fiskerinäringen har under programperioden

1995 1999 beviljats stöd inom ramen för mål 5a

fiske, såväl inom som utanför mål 6, och gemen-

skapsinitiativet Pesca. Mål 5a skall bidra till en

modernisering och omstrukturering av hela fis-

kerinäringen, medan Pesca är särskilt riktat till 15

fiskeberoende kommuner i Sverige. Pesca syftar

till att skapa kompletterande sysselsättning för

yrkesfiskare, arbetslösa fiskare samt andra yrkes-

kategorier vars försörjning påverkats negativt av

nedgången i fisket. Utöver dessa program kan

också projekt med anknytning till fisket stödjas

inom ramen för andra strukturprogram, exem-

pelvis mål 5b och gemenskapsinitiativet Leader.

Beträffande mål 5a-åtgärder, vilka omfattar

den huvudsakliga delen av strukturstödet, kan

konstateras att investeringsviljan inom fiskeri-

näringen genomgående varit hög, främst för in-

vesteringar i beredningsindustrin, i fiskehamnar

och inom flottan. Inom mål 6 har investeringarna

främst avsett vattenbruksanläggningar. Utfallet

per den 30 juni 1999 visar att närmare 84 procent

av programperiodens tillgängliga medel från

FFU har tagits i anspråk. Nationell och privat

medfinansiering är en förutsättning för att ut-

nyttja de medel som finns avsatta från FFU.

Enligt den oberoende utvärdering som per den

31 december 1998 gjorts av programmet är upp-

fyllelsen av de övergripande målen genomgående

god. Stödets effekter bedöms som goda och en

tredjedel av projekten bedöms ha haft större

effekt än förväntat.

Inom såväl yrkesfisket som beredningsindust-

rin har investeringarna främst avsett kvalitets-

och hygienförbättrande åtgärder samt insatser

för arbetsmiljön. För fiskeflottans del har stöd-

åtgärderna syftat till att hålla flottans kapacitet på

en långsiktigt hållbar nivå samtidigt som det

krävts en förnyelse och modernisering för att

öka de svenska fiskeföretagens konkurrenskraft.

Detta gäller i synnerhet mot bakgrund av att de

svenska fiskefartygen har en relativt hög medel-

ålder. Genom stöd till förnyelse och modernise-

ring har fiskerinäringen fått del av den utveckling

som skett på fartygssidan vad gäller förbättrad

säkerhet, möjligheter till mer rationell hantering

av fångsten samt möjlighet att kunna leverera

fångst med högre kvalitet. Detta är en förutsätt-

ning för en bättre lönsamhet i fiskeföretagen.

Inom beredningsindustrin har investeringarna

resulterat i snabb anpassning till EG:s bestäm-

melser på hygienområdet, produktionsökning

och ökat antal sysselsatta.

Den totala produktionen från vattenbruket

har successivt minskat under de senaste åren. För

att långsiktigt ha god lönsamhet och effektivt

kunna möta konkurrens från utländska företag

behöver genomsnittsproduktionen per odling

öka. För att denna utveckling skall bli möjlig

måste dock de miljörelaterade konflikterna ut-

redas och minskas.

De investeringar som medfinansierats inom

vattenbruket har främst avsett modernisering av

befintliga anläggningar medan antalet nyetable-

ringar har varit färre än förväntat. Investe-

ringsvolymen inom vattenbruket har inte varit så

stor som strukturprogrammet förutsatt. Vissa

medel har därför omfördelats till åtgärder för

beredningsindustrin.

Gemenskapsinitiativet Pesca har under år 1998

och första halvåret 1999 utvecklats bättre än tidi-

gare år. Under år 1998 har medel för offentlig

medfinansiering tillförts programmet och där-

med underlättat genomförandet. Samtidigt har

ett antal större strategiska projekt beviljats

medel, bl.a. ett center för säkerhetsutbildning av

yrkesfiskare. Per den 30 juni 1999 hade 41 pro-

cent av tillgängliga EG-medel tagits i anspråk,

vilket kan jämföras med 18 procent vid samma

tidpunkt året innan. Då utnyttjandet av pro-

grammet har varit relativt lågt har 1,7 miljoner

kronor, efter önskemål från kommissionen,

överförts från det svenska Pesca-programmet till

ett Peace-initiativ på Nordirland.

Vattenbruket

I februari 1998 bildades Matfiskodlarnas Produ-

centorganisation, som bl.a. skall främja med-

lemmars ekonomiska intressen genom att sälja

fisk och övriga vattenbruksprodukter som med-

lemmar levererar till producentorganisationen.

Inom Jordbruksdepartementet har en arbets-

grupp tillsatts för att bl.a. ta fram förslag till

övergripande policy för vattenbruket. Arbets-

gruppen skall senast den 1 december 1999 över-

lämna en rapport till regeringen.

Yrkesfiskets konkurrenssituation

Utredningen (Jo 1998:05) om konkurrenssitua-

tionen för det svenska yrkesfisket lade i januari

1999 fram betänkandet Yrkesfiskets konkurrens-

situation (SOU 1999:3). Utredningen föreslår

att det nu gällande avdraget för ökade levnads-

kostnader vid fiske ersätts av ett nytt avdrag

benämnt yrkesfiskaravdrag. Vidare lägger utred-

ningen fram förslag på metoder för att

möjliggöra resultatutjämning vid fartygsbyte.

Betänkandet har remissbehandlats. Ärendet

bereds för närvarande i Regeringskansliet.

System för ersättning av skador på fiskefartyg och

fiskeredskap till följd av dumpade kemiska

stridsmedel och liknande produkter

För yrkesfiskare inträffar ibland skador på fiske-

fartygen och fiskeredskapen till följd av dumpade

stridsmedel och liknande produkter framför allt

vid trålning. Statskontoret har på uppdrag av

Jordbruksdepartementet utrett och lagt förslag

på ett system för ersättning. Kostnader för ska-

dor som uppstår i samband med dumpade

kemiska stridsmedel o.dyl. skall delas av staten

och näringen. Statskontoret föreslår att yrkes-

fiskare själva eller via sina branschorganisationer

ser över försäkringsskyddet och utnyttjar de

möjligheter som finns inom de kommersiella

försäkringarnas ram. Vidare föreslår Statskonto-

ret att i den mån kostnader kvarstår, då kommer-

siella försäkringslösningar är fullt utnyttjade, bör

dessa ersättas av en statlig försäkring via en fond.

Statskontoret uppskattar att antalet incidenter

orsakade av såväl dumpade kemiska stridsmedel

som av liknande produkter årligen uppgår till ca

25 stycken. För närvarande rapporteras till myn-

digheterna endast skador som orsakas av dum-

pade kemiska stridsmedel. Sedan år 1984 har

endast åtta fall rapporterats och den senaste

incidenten inträffade år 1992.

Ett flertal remissinstanser gavs tillfälle att yttra

sig över Statskontorets rapport. Endast Sveriges

Fiskares Riksförbund (SFR) motsatte sig

Statskontorets förslag och anser att en försäk-

ringslösning inte är möjlig utan förordar en

anslagsfinansiering.

Enligt regeringens bedömning bör inga åtgär-

der vidtas med anledning av Statskontorets för-

slag. Staten ersätter redan i dag en stor del av

skadorna såsom eskort till hamn, ersättning för

saneringskostnader och arbetslöshetsersättning

under den period då sanering pågår. Dessutom

utreds för närvarande frågan om en ny sanerings-

anläggning i Karlskrona. Övriga kostnader för

uppkomna skador bör kunna täckas genom för-

säkringslösningar.

Mot denna bakgrund vidtar regeringen inte

några ytterligare åtgärder.

25.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några invänd-

ningar i revisionsberättelsen för år 1998 avseende

Fiskeriverket.

25.5 Översyn av

fiskeriadministrationen

En särskild utredare har sett över fiskeriadmi-

nistrationen och överlämnade i januari 1998 be-

tänkandet Fiskeriadministrationen i ett EU-per-

spektiv (SOU 1998:24) till regeringen. Förslag

från utredningen redovisades i budgetproposi-

tionen för år 1999, utgiftsområde 23.

I detta sammanhang behandlas utöver vad som

tidigare sagts endast förslaget om samordning av

kvalitets- och landningskontrollen.

Samordnad kvalitets- och landningskontroll

Regeringens bedömning: Uppgiften att utföra

kvalitetskontroll av fisk i svenska hamnar skall

överföras från Fiskeriverket till Kustbevak-

ningen.

Utredningens förslag: Fiskeriverket bör som

ansvarig myndighet för den gemensamma fiske-

ripolitiken i Sverige få uppgiften att utföra den

samordnade kvalitets- och landningskontrollen

av fisk i svenska hamnar.

Remissinstanserna: Såväl Fiskeriverket som

Kustbevakningen har förordat att den egna

myndigheten skall utföra den samordnade kva-

litets- och landningskontrollen av fisk i svenska

hamnar. Riksrevisionsverket (RRV) ifrågasätter

utredningens slutsatser om fiskerikontrollens

framtida kostnader mot bakgrund av utredning-

ens bristfälliga beräkningsunderlag. RRV anser

att Kustbevakningen borde få utförandeansvar

mot bakgrund av säsongsmässig variation, bättre

flexibilitet i kontrollorganisationen samt möjlig-

het till variation av kontrollinsatser efter behov.

Statskontoret anser dock att utredningens för-

slag om att Fiskeriverket skall överta landnings-

kontrollen från Kustbevakningen är rimlig.

Skälen för regeringens bedömning: Den

obligatoriska fiskerikontrollen ingår i den

gemensamma fiskeripolitiken och skall utövas

enligt EG:s kontrollförordning ((EEG) nr

2847/93). Svensk lagstiftning innehåller ytter-

ligare bestämmelser om fiskerikontrollen. Redan

i dag utgör fiskerikontrollen en betydande del av

Kustbevakningens verksamhet. Detta rör sig om

kontroll och övervakning till sjöss, men omfattar

också landningskontroll i hamnar, inklusive

kontroll av industrilandningar. Fram till nu har

dock kontrollen av industrilandningar utförts

främst av Fiskeriverket inom ramen för ett EG-

finansierat metodprojekt. Regional kvalitets-

kontroll svarar Fiskeriverket för.

Kustbevakningen bör få en sammanhållande

uppgift inom fiskerikontrollen genom att även

ansvaret för kvalitetskontroll av fisk överförs till

myndigheten. Motivet till detta är behovet av en

effektivare och förbättrad svensk fiskerikontroll.

Genom denna åtgärd kan ambitionsnivån för-

bättras för landningskontrollen redan under år

2000. Vidare uppnås ekonomiska fördelar då

kvalitets- och landningskontrollen samordnas.

Avgörande för regeringens bedömning har varit

Kustbevakningens organisation liksom dess

regionala närvaro. Genom en utökad myndig-

hetssamverkan bör även rapporterings- och

andra administrativa rutiner kunna förbättras.

Fiskeriverket skall, såsom ansvarig myndighet

avseende den gemensamma fiskeripolitiken i

Sverige, även framgent, ha det övergripande

ansvaret för den del av politiken som hänför sig

till EG:s kontrollförordning på fiskets område.

Fiskerikontrollen utgör redan i dag en priori-

terad del av Kustbevakningens verksamhet.

Regeringen anger också årligen mål för denna

verksamhet. Regeringen avser dock att införa ett

nytt mål för fiskerikontrollen (utg.omr. 6, anslag

C1). Regeringen är angelägen om att de två

berörda myndigheterna i den framtida verksam-

heten årligen redovisar hur EG:s krav på en god

fiskerikontroll säkerställs samt genomförda

kvalitetsförbättringar. Detta förutsätter att ett

samarbetsavtal upprättas mellan Fiskeriverket

och Kustbevakningen.

Fiskeriverket och Kustbevakningen skall

gemensamt få i uppdrag att utarbeta ett riskana-

lysbaserat kontrollsystem. Systemet skall säker-

ställa att en högkvalitativ kontroll förhindrar att

svenska fiskekvoter överskrids. Systemet skall,

utifrån ett behovs- och riskanalysperspektiv,

belysa uppläggning, omfattning, periodicitet

samt utförande av kontrollverksamheten. Vidare

bör det innefatta preciserade riktlinjer för hur

olika fiskarter skall övervakas.

Regeringen gör bedömningen att Kustbevak-

ningen kan utföra kvalitetskontrollen samt ett

utökat antal landningskontroller utan att sär-

skilda resurser tillförs.

Den gemensamma fiskeripolitiken skall revi-

deras senast år 2002. Inom ramen för detta arbete

behandlas även fiskerikontrollen. Mot denna

bakgrund anser regeringen att den svenska fiske-

rikontrollen bör utvärderas senast år 2004.

25.6 Strukturstöd för perioden

2000 2006

Sedan början av år 1999 har ett förslag om en ny

tillämpningsförordning avseende strukturåtgär-

der inom fiskerinäringen behandlats i EU. För-

ordningsförslaget omfattar regler för vilka åtgär-

der som är stödberättigade inom respektive

verksamhetsgren, bl.a. fiskeflottan, vattenbruket

och beredningsindustrin samt villkor för att

kunna erhålla stöd. Förslaget innehåller även

riktlinjer för maximalt finansiellt bidrag som får

beviljas enskilda projekt. Förslaget till ny för-

ordning skall fastställas under hösten 1999.

I huvudsak kommer åtgärder som i dag om-

fattas av mål 5a-fiske att vara stödberättigade

även under nästa programperiod, dvs. perioden

2000 2006. De förändringar som kan förutses,

jämfört med nuvarande förordning, är att kopp-

lingen mellan beviljandet av stöd och uppfyllan-

det av det fleråriga utvecklingsprogrammet för

flottan förstärks och att det småskaliga kustfisket

prioriteras tydligare. Vidare har strukturåtgär-

dernas syfte att bidra till att ge nytt liv till om-

råden som är beroende av fiske blivit mer uttalat.

Sverige stöder målsättningen med strukturstödet

på fiskets område.

25.7 Anslag

C1 Fiskeriverket

Tabell 25.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

57 072

Anslags-

kredit

1 768

1999

Anslag

59 058

Utgifts-

prognos

59 089

2000

Förslag

65 514

2001

Beräknat

66 579

1

2002

Beräknat

67 703

1

1 Motsvarar 65 514 tkr i 2000 års prisnivå.

För budgetåret 1997 ålades Fiskeriverket ett

besparingskrav på 6 miljoner kronor samt en

riktad lokalkostnadsbesparing på 3,6 miljoner

kronor. Samtidigt har kraven på verksamheten

ökat på fiskerikontrollens område och genom att

verkets uttalade roll på miljöområdet förstärkts.

Dessa faktorer har i hög grad påverkat arbetet

under år 1998.

Vid utgången av budgetåret 1998 utnyttjade

Fiskeriverket 1,8 miljoner kronor av anslags-

krediten, vilket är en minskning jämfört med de

2,6 miljoner kronor som utnyttjades vid före-

gående årsskifte.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Fiskeriverket har utförligt redovisat sina presta-

tioner, resultatet av dessa och kopplingen till de

operativa målen. Av resultatredovisningen fram-

går att verket har arbetat i linje med de över-

gripande målen i regleringsbrevet. Enligt rege-

ringen bör ytterligare insatser göras i syfte att

förtydliga resultatredovisningen bl.a. vad gäller

kopplingen till uppställda mål samt analyser och

motiveringar av gjorda insatser. För att bidra till

en tydligare redovisning pågår för närvarande en

översyn av Fiskeriverkets effekt- och verksam-

hetsmål.

Mot bakgrund av de stora förändringar som

EU-medlemskapet inneburit för Fiskeriverket

samt verkets förstärkta roll på miljöområdet

menar regeringen att verket har utfört sina upp-

gifter väl.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Fiskeriverket bedriver uppdragsverksamhet och

tjänsteexport. För budgetåret 1998 erhöll Fiske-

riverket 41,8 miljoner kronor i avgiftsintäkter

från sin uppdragsverksamhet och tjänsteexport.

Avgiftsintäkterna får disponeras av Fiskeriver-

ket.

Avgiftsintäkterna i uppdragsverksamheten (se

tabell 6.3) härrör från Fiskeriverkets undersök-

ningsfartyg och från utredningskontoren. Ut-

redningskontoren svarade under år 1998 för ca

63 procent av dessa intäkter. För åren 1999 och

2000 förutses en likartad omslutning.

Tabell 25.3 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

 (som får

 dispone-

ras)

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Kostnads-

täckning

%

Utfall 1997

18 733

17 724

1 009

106

Utfall 1998

17 764

17 804

- 40

100

Prognos 1999

17 500

17 600

- 100

Budget 2000

18 500

18 500

0

Fiskeriverkets tjänsteexport (se tabell 6.4) är

hänförlig till Swedmars (Swedish Centre for

Coastal Development and Management of

Aquatic Resources) internationella konsultverk-

samhet, bl.a. grundat på ett avtal med SIDA. En

viss ökning av omslutningen har skett under år

1998. Motsvarande omslutning förväntas även

för budgetåren 1999 och 2000.

Tabell 25.4 Tjänsteexport

Tusental kronor

Tjänsteexport

Intäkter

 (som får

 disponeras)

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Kostnads-

täckning

%

Utfall 1997

18 643

18 535

107

101

Utfall 1998

23 991

23 879

112

100

Prognos 1999

21 000

21 000

0

Budget 2000

22 000

22 000

0

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd kom-

pensation för premierna för avtalsförsäkringarna.

Anslaget har tillförts 6 376 000 kronor.

Regeringen bedömer anslagsbehovet för år

2000 till 65 514 000 kronor. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara oförändrade i

fasta priser.

Tabell 25.5 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

59 058

Pris- och löneomräkning

+275

Justering av lokalkostnader

-195

Justering av premier

+6 376

Förslag 2000

65 514

C2 Strukturstöd till fisket m.m.

Tabell 25.6 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

17 915

Anslags-

sparande

26 962

1999

Anslag

30 890

Utgifts-

prognos

29 697

2000

Förslag

30 890

2001

Beräknat

30 890

2002

Beräknat

30 890

Från anslaget lämnas framför allt stöd till åtgär-

der som medfinansieras av EG inom ramen för

gemenskapsprogrammet för mål 5a-fiske, såväl

inom som utanför mål 6, och gemenskapsinitia-

tivet Pesca. Från och med år 2000 kommer an-

slaget att utnyttjas för strukturåtgärder inom fis-

kerinäringen även under perioden 2000 2006.

Fördelningen mellan strukturfonderna av de

EG-medel som Sverige erhåller för mål 1 under

perioden 2000 2006 är ännu inte klar. Läns-

styrelserna i de två mål 1-regionerna skall senast

den 1 oktober 1999 till regeringen redovisa för-

slag till utvecklingsplaner vari ingår en finansiell

uppdelning mellan fonderna. Efter regerings-

behandling skall förslagen överlämnas till och

godkännas av EG-kommissionen. Fördelningen

mellan fonderna väntas bli klar i början av år

2000.

Anslaget får också disponeras för äldre stöd-

former som inte omfattas av strukturprogram-

men. Bestämmelser finns i förordningen

(1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskeri-

näringen. Anslaget kan bl.a. användas för att

täcka förluster vid statlig kreditgaranti till fiske-

och fiskberedningsföretag. En jämförelse mellan

budget och utfall för år 1998 visar på ett under-

utnyttjande på drygt 10 miljoner kronor, medan

det ackumulerade anslagssparandet uppgår till

närmare 25 miljoner kronor. Anslagssparandet

avser dock beslutade men inte utbetalade medel.

Tillgängliga medel beräknas således komma att

utnyttjas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Genomförandet av strukturprogrammen över-

vakas gemensamt av EG-kommissionen och

Sverige av en s.k. övervakningskommitté. Fiske-

riverket svarar för sekretariatsfunktionen i

kommittén. Övervakningskommittén ansvarar

för att åtgärderna överensstämmer med valda

prioriteringar och uppställda mål. Åtgärderna har

genomförts i enlighet med strukturprogrammet.

Anslaget får även användas för att täcka

eventuella förluster orsakade av lämnade fiske-

rilån och kreditgarantier för lån. Detta påverkar

hur mycket av anslaget som kan utnyttjas till

strukturstöd. För budgetåret 1998 uppgick kre-

ditförlusterna till 300 000 kronor och återbetal-

ning av infriade garantier till 170 000 kronor.

Fiskeriverket har bedömt att ca 2 miljoner kro-

nor sannolikt kommer att återbetalas, medan

osäkra fordringar uppgår till 6,25 miljoner kro-

nor.

Slutsatser

En ny strukturfondsperiod inleds år 2000. Inom

såväl som utanför mål 1 är det ännu oklart vilka

medel från EG som kommer att avsättas för

strukturåtgärder inom fiskerinäringen under

perioden 2000 2006. Då förslaget på ny tillämp-

ningsförordning ännu inte beslutats är det oklart

vilka åtgärder som slutligen kommer att om-

fattas. Arbetet med att prioritera insatser och be-

döma finansieringsbehoven återstår till stora

delar. Regeringen avser att återkomma i frågan

till riksdagen i annat sammanhang.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

30 890 000 kronor för år 2000. Anslagsbehoven

för åren 2001 och 2002 beräknas vara oföränd-

rade.

C3 Från EG-budgeten finansierade

strukturstöd till fisket m.m.

Tabell 25.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

53 726

Anslags-

sparande

107 833

1999

Anslag

80 000

Utgifts-

prognos

76 833

2000

Förslag

80 000

2001

Beräknat

80 000

2002

Beräknat

80 000

Under anslaget anvisas det belopp som motsva-

rar EG:s medfinansiering av strukturstöd till

fisket m.m. som redovisas under anslag C2

Strukturstöd till fisket m.m. För svenska struk-

turåtgärder har i Fonden för fiskets utveckling

för perioden 1995 1999 avsatts 48,2 miljoner

euro, vilket motsvarar ca 409,7 miljoner kronor.

Av dessa medel avser 42 miljoner euro mål 5a-

åtgärder utanför mål 6-området, 4 miljoner euro

är bidrag för mål 5a-åtgärder inom mål 6-områ-

det och 2,18 miljoner euro avser Pesca-

programmet. Pesca-programmet finansieras även

med 590 000 euro från Europeiska regional-

fonden och med 990 000 euro från Europeiska

socialfonden vilka administreras av NUTEK

respektive AMS.

En jämförelse mellan budget och utfall för

budgetåret 1998, visar på ett underutnyttjande på

ca 31 miljoner kronor medan det ackumulerade

anslagssparandet uppgår till närmare 108 miljo-

ner kronor. Anslagssparandet avser dock beslu-

tade men inte utbetalade medel. Tillgängliga

medel beräknas således komma att utnyttjas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Gemenskapen har beslutat om ett satellitbaserat

kontrollsystem för fiskefartyg. För år 1998 läm-

nades 4,65 miljoner kronor i EG-bidrag för ut-

rustning på fartyg, landbaserad utrustning samt

installation. Även nationella medel har avsatts för

detta ändamål. Regeringen beslutade den 20 maj

1998 att Fiskeriverket får disponera återstående

prisregleringsmedel för att täcka kostnader för

ett satellitbaserat kontrollsystem för fisket, varav

högst 2 miljoner kronor får användas för under-

håll och drift av systemen på fiskefartyg för tids-

perioden juli 1998 t.o.m. december 1999. Det är

ännu för tidigt att göra en bedömning av vilka

effekter som uppnåtts. Fiskeriverket skall senast

den 1 mars 2000 avrapportera medelsanvändning

och uppnådda resultat till regeringen.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

80 000 000 kronor för år 2000. En ny struktur-

fondsperiod inleds år 2000. Inom såväl som

utanför mål 1 är det ännu oklart vilka medel från

EG som kommer att avsättas för strukturåtgär-

der inom fiskerinäringen under perioden 2000

2006. Då förslaget på ny tillämpningsförordning

ännu inte beslutats är det oklart vilka åtgärder

som slutligen kommer att omfattas. Arbetet med

att prioritera insatser och bedöma finansierings-

behoven återstår till stora delar. Regeringen avser

att återkomma i frågan till riksdagen i annat

sammanhang.

C4 Fiskevård

Tabell 25.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

18 532

Anslags-

sparande

3 521

1999

Anslag

20 000

Utgifts-

prognos

19 000

2000

Förslag

20 000

2001

Beräknat

20 000

2002

Beräknat

20 000

Fiskevårdens mål är att långsiktigt verka för livs-

kraftiga och rika fiskbestånd i svenska vatten. En

ansvarsfull hushållning med fisktillgångarna syf-

tar till att långsiktigt verka för biologisk mång-

fald genom att främja ett rikt och varierat fisk-

bestånd och ett optimalt utnyttjande av våra

fisktillgångar. I detta sammanhang bör även

kulturmiljövärden beaktas. Miljömålet på fiskets

område är att fisk, kräft- och blötdjur samt deras

näringsorganismer skall bevaras i livskraftiga

naturligt reproducerande bestånd.

Regeringen redovisade i proposition Hållbart

fiske och jordbruk (prop. 1997/98:2, bet.

1997/98:JoU9, rskr. 1997/98:116) en ökad sats-

ning på en förbättrad fiskevård. Ett förstärkt

fiskevårdsarbete har möjliggjorts genom att an-

slaget för fiskevården höjdes år 1998 från 4,6

miljoner kronor till 20 miljoner kronor.

Fiskeriverket disponerar anslaget för fiske-

vård. Det används för

- bildande av fiskevårdsområden,

- fisketillsyn,

- främjande av den biologiska mångfalden

och biotopvård,

- insatser för bevarandet av hotade arter,

- utsättning av fisk.

En jämförelse mellan budget och utfall för bud-

getåret 1998 visar på ett anslagssparande på ca 3,5

miljoner kronor, vilket avser beslutade men ej

utbetalda medel.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Allmän fiskevård finansieras för närvarande del-

vis av anslaget för fiskevård men också av vatten-

avgiftsmedel i enlighet med vattendomar. Ansla-

get används till fiskevård, främst i allmänna och

enskilda vatten med fritt handredskapsfiske i

kustområdena och i sjöarna Vänern, Vättern,

Hjälmaren, Mälaren samt Storsjön i Jämtland.

Länsstyrelserna har innevarande år tilldelats 14

miljoner kronor för arbetet med biologisk

mångfald, biotopvård och bevarande av hotade

arter. Återstoden av medlen har fördelats på ut-

sättningar, bildande av fiskevårdsområden, fiske-

tillsyn och fiskevårdsplanering.

På uppdrag av regeringen arbetar Fiskeriver-

ket med att ta fram ett system för uppföljning

och utvärdering av verkets respektive länsstyrel-

sernas åtgärder för fiskevård samt effekterna av

dessa åtgärder.

Fiskerikommissionen för Östersjön antog år

1997 den internationella aktionsplanen för öster-

sjölaxen. Hösten 1998 utarbetade Fiskeriverket

ett nationellt åtgärdsprogram för genomförandet

av den internationella aktionsplanen. Åt-

gärdsprogrammet består huvudsakligen av regle-

ring av laxfisket, fiskevårdande åtgärder, inklu-

sive fettfenklippning, biotop- och miljöförbätt-

rande åtgärder samt vetenskaplig uppföljning.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet för år 2000

till 20 000 000 kronor. Anslagen för åren 2001

och 2002 beräknas vara oförändrade.

26 Rennäring

26.1 Omfattning

Rennäringen främjas i första hand genom statligt

pristillägg på renkött, ersättning för vissa mer-

kostnader till följd av Tjernobylolyckan och

genom att staten svarar för vissa kostnader för

renskötselanläggningar liksom viss planläggning

rörande renskötseln. De skador som vilda djur

orsakar tamdjur och annan egendom ersätts om

vissa förutsättningar är uppfyllda. Staten svarar

för underhåll och upprustning av byggnaderna på

de drygt 110 kvarvarande fjällägenheterna.

Sametinget ingår i Jordbruksdepartementets

verksamhetsområde men redovisas under ut-

giftsområde 1, Rikets styrelse.

26.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 7.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

90

94

104

100

95

95

1 Inklusive ianspråktagna reserverade medel från budgetåren 1995/96 och 1998.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Slaktuttaget har under slaktåret 1998/99 ökat

med 2 000 till ca 49 000 renar. Cirka 200 slakt-

kroppar kasserades på grund av för höga cesium-

halter. Antalet slaktade renar bedöms även i fort-

sättningen i stort vara oförändrat.

Prioriteringar

Rennäringspolitiska kommittén (dir. 1997:102)

fortsätter sitt arbete med en översyn av stödet till

rennäringen och samisk kultur, rennäringsadmi-

nistrationen och rennäringslagstiftningen.

Kommittén skall redovisa sitt uppdrag senast vid

utgången av år 1999.

Utredningen om ILO:s konvention nr 169

överlämnade i mars 1999 sitt betänkande

Samerna ett ursprungsfolk i Sverige: Frågan om

Sveriges anslutning till ILO:s konvention nr 169

(SOU 1999:25). Betänkandet remissbehandlas

för närvarande. Betänkandet innehåller åtskilliga

förslag som rör rennäringens rättsliga förhållan-

den.

26.3 Resultatbedömning och

slutsatser

Länsstyrelserna i de berörda länen skall utöva

sådan tillsyn att naturbetesmarkernas långsiktiga

produktionsförmåga bevaras och ger en uthållig

och god avkastning samtidigt som den biologiska

mångfalden behålls. Genom närvaro vid renräk-

ningar och kontroll av renlängder skall läns-

styrelserna övervaka att samebyarnas högsta

tillåtna renantal inte överskrids. År 1997 fanns

det närmare 240 000 renar medan det tillåtna

antalet renar uppgår till 280 000 djur. Länsstyrel-

sernas arbete med tillsynen har fungerat väl.

26.4 Anslag

D1 Främjande av rennäringen m.m.

Tabell 7.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

34 361

1

Anslags-

sparande

52 073

2

1999

Anslag

37 000

Utgifts-

prognos

42 500

3

2000

Förslag

35 700

2001

Beräknat

37 000

2002

Beräknat

37 000

1 Därutöver har 1 890 tkr tagits i anspråk av reserverade medel från 1995/96 års

anslag D2 Främjande av rennäringen.

2 Därutöver återstod 3 153 tkr av reserverade medel från 1995/96 års anslag D2

Främjande av rennäringen.

3 Därutöver beräknas 3 153 tkr tas i anspråk av reserverade medel från 1995/96

års

anslag D2 Främjande av rennäringen.

De utgifter som belastar anslaget är

- underhåll av vissa riksgränsstängsel och ren-

skötselanläggningar för vilka staten har

underhållsansvaret,

- statens del av kostnaderna för redovisning

av markanvändningen, riksintressen och

marker som är värdefulla eller känsliga för

renskötseln, natur- och kulturmiljövården,

- framtagande av en ny inventeringsmetod

för renbetet,

- prisstöd till rennäringen enligt förord-

ningen (1986:255) om pristillägg på ren-

kött,

- ersättning till följd av Tjernobylolyckan

som kan lämnas till jordbruksföretag, ren-

skötselföretag och till den som helt eller

delvis försörjer sig på att fiska till husbehov

eller för försäljning enligt förordningen

(1994:246) om ersättning för vissa mer-

kostnader och förluster med anledning av

Tjernobylolyckan,

- övriga åtgärder för främjande av ren-

näringen som beslutas efter överläggningar

mellan staten och rennäringen,

- samfinansiering av EU-projekt för utveck-

ling av rennäringen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Antalet slaktade renar fortsätter att ligga på en

låg men något ökande nivå. Slaktåret 1998/99

slaktades ca 49 000 renar. Drygt 200 slakt-

kroppar kasserades år 1998 på grund av för höga

cesiumhalter.

Riksgränsstängsel m.m.

Enligt ett till konventionen (SÖ 1972:15) mellan

Sverige och Norge om renbetning m.m. an-

slutande protokoll skall Sverige och Norge be-

kosta och underhålla vissa stängsel. Stängslen ut-

sätts för stora påfrestningar vilket leder till

avsevärda skador, främst i samband med snö-

smältningen. Staten har även skyldighet att svara

för underhållet av vissa andra renskötselanlägg-

ningar.

Konventionen gäller t.o.m. den 30 april 2002.

Regeringen har ingått ett avtal med Norge om

upprättande av och mandat för en blandad

svensk-norsk renbeteskommission. Kommissio-

nens arbete har påbörjats och ett betänkande

skall avges senast den 30 april 2000. Renbetes-

kommissionen har till uppgift att utreda frågan

om det ena landets renskötande samer har behov

av fortsatt renbetning i det andra landet. Kom-

missionen skall därför i nödvändig utsträckning

undersöka betestillgångarna och driftsförhållan-

dena i de aktuella områdena i Sverige och Norge

samt klarlägga hur betestillgångarna använts och

hur de mest rationellt skall kunna utnyttjas på ett

sätt som ger ett långsiktigt underlag för en eko-

logiskt, ekonomiskt och kulturellt bärkraftig

rennäring.

Samebyarnas utvecklings- och

markanvändningsplanering

Länsstyrelserna är klara med den grundläggande

redovisningen av samebyarnas markanvänd-

ningsanspråk och arbetet med rennäringens riks-

intressen. Länsstyrelserna kompletterar redovis-

ningarna med information om speciellt

värdefulla eller känsliga områden för renskötseln,

naturvården och kulturmiljövården samt àjour-

håller dessa.

Renbetesinventeringar

I skrivelse den 17 mars 1994 (rskr. 1993/94:186)

anmälde riksdagens talman riksdagens beslut

med anledning av bostadsutskottets betänkande

(bet. 1993/94:BoU11) Anslag till främjande av

rennäringen m.m. Beslutet innebär bl.a. att riks-

dagen som sin mening gav regeringen till känna

vad utskottet anfört om renbetesinventering.

Utskottet uttalade att det är viktigt att arbetet

med renbetesinventeringarna fortsätter. Invente-

ringarna måste utföras så att de kan tjäna sitt

syfte, dvs. utgöra underlag för fastställande av

högsta renantal inom varje sameby. Det är också

viktigt att den metod som används ger ett ade-

kvat och vederhäftigt resultat. Metoden eller

metoderna måste därför förankras hos ren-

näringen, skogsbruket och naturvården. Med

hänsyn till angelägenheten av att inventeringarna

av särskilt vinterbetesmarkerna fortsätter inom

renskötselområdet bör metodfrågan snarast lösas

och en plan tas fram för inventeringsarbetet.

Även andra åtgärder i syfte att skapa en bra

balans mellan renantalet och betestillgången, t.ex.

att basera renantalet efter renarnas slaktvikt, kan

behöva övervägas. En redovisning av vidtagna

åtgärder borde föreläggas riksdagen.

Arbetet med att ta fram en ny metod för ren-

betesinventering har visat sig oväntat komplice-

rat. Detta bekräftar riksdagens konstaterande att

det inte är helt okomplicerat att finna en metod

för hur inventeringarna skall göras. I samband

med den svensk-norska renbeteskommissionens

arbete sker emellertid ett arbete med syfte att

klarlägga hur betestillgångarna bör utnyttjas för

att ge ett långsiktigt underlag för en ekologiskt,

ekonomiskt och kulturellt bärkraftig rennäring.

Avsikten är att inrätta ett gemensamt geografiskt

informationssystem för hela renskötselområdet.

Det material som tas fram i samband med det

arbetet bör kunna utnyttjas även för renbetes-

inventeringar. Genom det s.k. Fjäll-MISTRA-

programmet har vidare ett brett upplagt projekt

startats med syfte att utveckla ett operativt för-

valtningssystem. Bland annat sker forskning om

förändringar av antalet renar, slaktvikter och

köttklassificering för att utröna om detta kan

vara indikatorer på miljöförändringar.

Regeringen avser att, mot bakgrund av läm-

nade uppdrag och den utvecklingsverksamhet

som pågår, senare återkomma till riksdagen i

fråga om lämplig metod för renbetesinventering.

Prisstöd till rennäringen

Enligt förordningen (1986:255) om pristillägg på

renkött lämnas pristillägg för renkött som god-

känts vid köttbesiktning. Pristillägget lämnas

med 9 kronor per kilo för vuxen ren och med

14,50 kronor per kilo för renkalv. Antalet slak-

tade renar uppgick slaktåret 1998/99 till ca

49 000 renar, vilket innebär att slakten ökat med

ca 2 000 renar jämfört med året innan. Kalvslak-

ten har ökat kraftigt och uppgår nu till närmare

60 procent. Slaktvikten har därför minskat till

27,1 kilo i medeltal. Den totala kvantiteten ren-

kött uppgick till 1 330 ton.

Tjernobylolyckan

Konsekvenserna av nedfallet av radioaktivt

cesium till följd av Tjernobylolyckan fortsätter

att påverka i första hand rennäringen. I vissa

delar av norra Sverige påverkas emellertid även

insjöfisket samt produktionen av nöt och får.

Genom avtagande cesiumhalter, tidigareläggning

av renslakt och utfodring av renar har antalet

kasserade slaktkroppar minskat till ca 200 renar.

Övriga åtgärder för främjande av rennäringen

En del av anslaget bör användas för andra åtgär-

der för främjande av rennäringen. Medlen för-

delas på användningsområden genom beslut av

Jordbruksverket efter överläggningar mellan

verket och Sametinget. Medlen används bl.a. för

katastrofskadeskydd vid svåra betesförhållanden.

Användningen bör i görligaste mån samordnas

med verksamheter som kan erhålla stöd enligt

mål 6-programmet, exempelvis verksamheter

som är direkt inriktade på att utveckla näringen.

Under år 1998 lämnades knappt 2 miljoner

kronor i bidrag till projekt som samfinansieras

med EU. Jordbruksverket har vidare fattat beslut

om medfinansiering som innebär utbetalningar

från anslaget på ca 2,9 miljoner kronor under år

1999 och ca 800 000 kronor för år 2000.

Slutsatser

Under 1990-talet har antalet slaktade renar

minskat. Detta har bidragit till ett högt anslags-

sparande. Den årliga belastningen på anslaget till

följd av antalet slaktade renar bedöms nu inte

öka i någon större omfattning. I avvaktan på den

Rennäringspolitiska kommitténs betänkande är

det angeläget att anslagssparandet ligger kvar på

en fortsatt relativt hög nivå. Regeringen bedömer

dock att engångsvisa satsningar bör göras under

år 2000 med 500 000 kronor för att utreda möj-

ligheten att förbättra rentransporter samt med

800 000 kronor för förstärkning av Sametingets

verksamhet. Regeringen bedömer anslagsbeho-

vet till 35 700 000 kronor för år 2000. För var-

dera åren 2001 och 2002 beräknas anslagsbeho-

ven till 37 000 000 kronor.

Tabell 7.3 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

37 000

Överföring till anslaget E3

-500

Överföring till anslaget UO1 D3

-800

Förslag 2000

35 700

D2 Ersättningar för viltskador m.m.

Tabell 7.4 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

49 916

Anslags-

sparande

8 335

1999

Anslag

56 000

Utgifts-

prognos

56 000

2000

Förslag

63 000

2001

Beräknat

56 000

2002

Beräknat

56 000

De utgifter som belastar anslaget avser bidrag till

åtgärder för att förebygga skada av vilt och

ersättning för sådan skada enligt 29 a § jaktför-

ordningen (1987:905) samt för skador som rov-

djur orsakar på renar.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Antalet rovdjur, i synnerhet lo, har ökat i antal,

vilket medfört ökade skador på tamdjur. Även

kostnaden för annan skada av vilt har ökat. De

ökade skadorna av säl på fiskeredskap och fångst

har särskilt påtalats.

Rovdjursutredningen (M 1998:03) arbetar

bl.a. med förslag till en sammanhållen rovdjurs-

politik och behovet av förändringar i reglerna för

ersättningssystemen. Uppdraget skall redovisas

senast den 15 december 1999.

Slutsatser

Några ändringar i ersättningssystemet bör inte

övervägas innan Rovdjursutredningen fullgjort

sitt uppdrag.

Skada på ren

Ökningen av antalet rovdjur och ett ökande av-

räkningspris på renkött medförde att ersätt-

ningsbeloppet budgetåret 1999 höjdes till 35

miljoner kronor. För att säkerställa en rättvis

fördelning av ersättningen mellan samebyarna

avsätts medel för systematiska inventeringar för

att fastställa förekomst och föryngring av rov-

djur i renskötselområdet. För samebyarnas del av

inventeringskostnaderna beräknas 3 miljoner

kronor.

Skada på annat än ren

Naturvårdsverket fördelar medel på samtliga

länsstyrelser som beslutar om bidrag för att

förebygga eller ersätta skada. Inriktningen är att

viltskador så långt möjligt skall förebyggas.

Under åren har såväl skador av säl som annat

vilt ökat som följd av ökande populationer. Med

anledning av detta bör engångsvis ytterligare 7

miljoner kronor anvisas på anslaget. För ersätt-

ning för skador på annat än ren anvisas således 25

miljoner kronor.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

63 000 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara 56 000 000

kronor.

Tabell 7.5 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

56 000

Överföring från anslaget UO1 C1

+7 000

Förslag 2000

63 000

D3 Stöd till innehavare av

fjällägenheter m.m.

Tabell 7.6 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall1

1 551

Anslags-

sparande

895

1999

Anslag

1 538

Utgifts-

prognos

2 433

2000

Förslag

1 538

2001

Beräknat

1 538

2002

Beräknat

1 538

1 Därutöver har 146 tkr tagits i anspråk av reserverade medel från 1995/96 års

anslag

D6 Stöd till innehavare av fjällägenheter.

De utgifter som belastar anslaget utgör i huvud-

sak bidrag till investeringar i byggnader och

andra fasta anläggningar på fjällägenheter,

underhåll och upprustning av dessa lägenheter,

avvecklingsbidrag och avträdesersättning åt

innehavare av fjällägenheter, gästgiveribestyr

samt inlösen av byggnader m.m. i vissa fall.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Anslaget används främst för underhåll och upp-

rustning av fjällägenheter. Fjällägenhet är en

upplåtelseform som har sina grunder i lagstift-

ning ända från år 1915. Det fanns år 1998 totalt

113 fjällägenheter i Sverige, de flesta i Jämtlands

län.

Frågor om nedläggning och friköp av fjäll-

lägenheter prövas av Jordbruksverket, medan

länsstyrelsen beslutar om upplåtelser.

Slutsatser

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

1 538 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven vara oförändrade.

27 Djurskydd och djurhälsovård

27.1 Omfattning

Verksamheten inom djurskydds- och djurhäl-

soområdet syftar till att upprätthålla ett gott häl-

sotillstånd och ett gott djurskydd bland husdjur,

försöksdjur, vilda djur som hålls i fångenskap

eller som används som försöksdjur samt att be-

gränsa användningen av försöksdjur.

Djurskydd och djurhälsovård omfattar verk-

samhet vid Jordbruksverket med distriktsveteri-

närorganisationen, Statens veterinärmedicinska

anstalt (SVA) och Centrala försöksdjursnämn-

den (CFN).

Jordbruksverket disponerar medel för djur-

skyddsfrämjande åtgärder samt för forskning

och utveckling vad gäller sådana åtgärder, bl.a.

när det gäller alternativa inhysningssystem för

värphöns och provning av nya tekniska system.

Dessutom disponeras medel till olika djurhälso-

vårdsaktiviteter när det gäller nötkreatur, svin,

får, häst och fisk.

Jordbruksverkets veterinära fältverksamhet

upprätthålls genom den statliga distriktsvete-

rinärorganisationen med ca 250 distriktsveteri-

närer fördelade över hela landet. Verksamheten

utgår från ca 80 veterinärstationer. I vissa län

Jönköpings och Kalmar län samt norra delen av

Västra Götalands län är antalet statligt anställda

distriktsveterinärer lågt. För dessa områden utför

distriktsveterinärer i angränsande distrikt upp-

gifter som åligger sådan veterinär.

SVA är veterinärmedicinskt expert- och

serviceorgan för myndigheter och enskilda inom

området infektionssjukdomar hos djur.

CFN samordnar och planerar frågor som rör

försöksdjur. Nämnden har bl.a. till uppgift att

verka för att användningen av försöksdjur be-

gränsas. Det finns sju djurförsöksetiska nämnder

i landet. Dessa skall godkänna användningen av

försöksdjur från etisk synpunkt.

På regional nivå medverkar länsstyrelserna till

upprätthållande och förbättring av djurhälsan

och djurskyddet samt tillsynen därav.

27.2 Utgiftsutveckling

Tabell 8.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

19981

Anslag

1999

Utgifts-

prognos

19991

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

301

279

333

282

285

289

1 Inklusive ianspråktagna reserverade medel från budgetåren 1995/96 och 1998.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

År 1998 överskred utgifterna anslagna medel.

Detta berodde huvudsakligen på kostnader i

samband med utbrott av epizootiska sjukdomar,

fjäderfäsjukdomen swollen head syndrome

(TRT/SHS), och fisksjukdomen viral hemorr-

hagisk septikemi (VHS). Kostnadstäckning

skedde bl.a. med omföring av medel mellan an-

slag på tilläggsbudget för år 1998.

Förändringar

Riksdagen antog den 1 mars 1998 regeringens

proposition 1997/98:28 Ändringar i djurskydds-

lagen. Ändringen innebar bl.a. skärpta krav vad

gäller användningen av försöksdjur. För sådan

användning krävs inte bara tillstyrkande utan ett

godkännande av en djurförsöksetisk nämnd.

Bestämmelsen om att djur skall hållas och skötas

i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det

främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att

bete sig naturligt utvidgades till att även omfatta

försöksdjur.

Riksdagen har den 20 maj 1999 (prop.

1998/99:88) beslutat en ny epizootilag

(1999:657), som innebär en förändring vad gäller

sjukdomsstrategin dels genom att förebyggande

arbete betonas i högre grad än tidigare, dels

genom ett nytt ersättningssystem. Tidigare har

full ersättning utgått för djurhållarens alla kost-

nader i samband med ett sjukdomsutbrott. Fort-

sättningsvis kommer produktionsbortfallet en-

ligt huvudregeln att ersättas endast till 50

procent. I övrigt utgår som tidigare full ersätt-

ning. Samtidigt antog riksdagen en zoonoslag

(1999:658), vilken bl.a. innebär att förebyggande

åtgärder och kontroll av fler zoonoser än salmo-

nella, som i dag är den enda zoonos som är sär-

skilt reglerad, kan ske.

Prioriteringar

Djurskyddet är en för regeringen prioriterad

fråga. I regeringsförklaringen anförs att djur-

skyddet skall stärkas och att god djurhållning

eftersträvas på såväl nationell som på EU-nivå.

Mot den bakgrunden avser regeringen att under

år 2000 till riksdagen överlämna en proposition

med förslag till ett förbättrat djurskydd.

Den svenska djurskyddslagen (1988:534) till-

kom år 1988 och har betytt mycket för utveck-

lingen av djurskyddet i landet. Erfarenheterna

har varit positiva, men har också visat att lagen

behöver förbättras och förstärkas på flera punk-

ter. Den offentliga djurskyddstillsynen behöver

ses över i syfte att åstadkomma en förbättrad

djurskyddstillsyn. Tillsynsmyndigheternas an-

svar och förutsättningar på de olika nivåerna

måste i det sammanhanget förbättras och tydlig-

göras, liksom samarbetet mellan veterinärer och

den lokala tillsynsmyndigheten.

Enligt djurskyddslagen skall djur ges möjlig-

het att bete sig naturligt. Regeringen avser därför

att se över reglerna för burhållning av mink och

återkomma med förslag till förbättringar under

mandatperioden.

Inom djurskyddsområdet bör även en fortsatt

utveckling av alternativa system för värphöns

prioriteras.

Frågorna om antibiotika som tillväxtbefräm-

jare liksom den svenska forskningen när det

gäller djurhälsa och smittspridning är viktiga. För

de utökade tillsynsuppgifter som följer av zoo-

noslagen behöver Jordbruksverket ökat anslag.

Regeringen prioriterar även Jordbruksverkets

kunskapshöjande verksamhet. Vidare prioriteras

ökat stöd till de djurförsöksetiska nämnderna.

Regeringen anser att ytterligare medel till

medfinansiering av forskningsprojekt, där EU

finansierar hälften måste tillföras SVA. Hittills

har det funnits särskilda medel avsatta för delta-

gande i EU:s fjärde ramprogram, men inte inför

femte ramprogrammet. SVA måste få möjlighet

till finansiering av den hälftendel som EU inte

bekostar.

27.3 Resultatbedömning

Jordbruksverkets åtgärder för att uppfylla verk-

samhetsmålen avseende ett gott hälsotillstånd

hos husdjur och ett gott djurskydd under år 1998

och under innevarande år inbegriper utfärdande

av föreskrifter, riktade informationsinsatser,

sjukdomsutredningar samt kontroller. Särskilt

kan nämnas föreskrifter rörande foder, försöks-

djur, transporter av djur, kalvuppfödning samt

införsel av nöt, svin, hund och katt.

Jordbruksverket har tagit ett nytt utvecklat

djursjukdataprogram i drift under våren 1999.

Detta förutsägs bli ett viktigt hjälpmedel i den

förebyggande djurhälsovården och i den direkta

djursjukvården och innebära att bl.a. sjuk-

domsutveckling och läkemedelsanvändning kan

följas på ett ändamålsenligt sätt.

Smittskyddssituationen i Sverige har under år

1998 varit jämförelsevis god. Sverige har dock

drabbats av vissa epizootier, nämligen av viral

hemorrhagisk septikemi i en fiskodling på väst-

kusten och av swollen head syndrome hos

fjäderfä i Skåne. Eftersom den senare sjukdomen

inte påvisats i Sverige tidigare bekämpades den

enligt epizootilagen. Spridningen blev emellertid

alltför stor och gick därför inte att stoppa trots

utslaktning av flera avelsflockar. Swollen head

syndrome betraktas nu som en produktionssjuk-

dom där vaccination kan tillämpas vid behov. Vid

samtliga fall av epizootisk sjukdom under år

1998 har Jordbruksverket med bistånd från SVA

utformat bekämpningsstrategier, saneringsplaner

m.m. SVA har ansvarat för diagnostiken. Även

vid mer komplicerade fall av salmonellos har

myndigheterna tillsammans arbetat med att ta

fram saneringsplaner.

Ett omfattande kvalitetssäkringsarbete har

bedrivits vid SVA under år 1998. Detta har lett

till att SWEDAC ackrediterat SVA:s laborato-

rieverksamhet inom klinisk bakteriologi, kemi,

parasitologi och virologi. Ackrediteringen om-

fattar ett 60-tal analysmetoder. SVA har också

fastställt en kvalitetspolicy för myndighetens

arbete.

Sveriges tidsbegränsade undantag beträffande

de regler som inom EU gäller för fodertillsatser

tillhörande grupperna antibiotika, kemoterapeu-

tika, koccidiostatika och tillväxtbefrämjande

medel upphörde den sista december 1998. SVA

har varit engagerat i färdigställandet av veten-

skapliga rapporter och har biträtt regeringen och

myndigheter i frågan.

Av de ursprungliga tolv tillåtna antimikro-

biella fodertillsatserna har EU nu förbjudit åtta.

De tillsatser som förbjudits är de som är viktigast

från folkhälsosynpunkt. Bland annat SVA:s och

Jordbruksverkets arbete med antibiotikafrågan

har haft stor beydelse för det positiva utfallet.

SVA utför vetenskapligt arbete med att doku-

mentera den svenska antibiotikaresistenssitua-

tionen. Detta ökar trovärdigheten för den offi-

ciella svenska antibiotikapolicyn.

Jordbruksverket och CFN har utarbetat en

åtgärdsplan, som kommer att utgöra ett

betydelsefullt instrument för att stärka djur-

skyddet för försöksdjuren. Planen innebär bl.a.

att myndigheterna kommer att utarbeta bin-

dande föreskrifter om djurförsök till stöd för de

djurförsöksetiska nämnderna vid den etiska be-

dömningen av djurförsök och för att ge de djur

som används ett starkare skydd. Enligt åtgärds-

planen kommer även bindande föreskrifter om

hållande och skötsel av försöksdjur och infor-

mationsmaterial att tas fram. Arbetsformerna i

de djurförsöksetiska nämnderna skall utvecklas

genom fortsatt utbildning med fördjupade dis-

kussioner om djurskydd och etik. Vidare skall

möjligheten undersökas att utarbeta ett centralt

register över försök som prövats av de djurför-

söksetiska nämnderna. I åtgärdsplanen påpekar

myndigheterna även att fördjupade översyner

bör göras i fråga om djurförsök förenade med

lidande, förutsättningar för etisk prövning och

användning av djur i undervisningen.

Revisionens iakttagelser

RRV har lämnat revisionsberättelser utan in-

vändningar för SVA och CFN avseende

räkenskapsåret 1998. (Jordbruksverket behandlas

under avsnitt 5 Jordbruk och trädgårdsnäring.)

27.4 Anslag

E1 Statens veterinärmedicinska

anstalt

Tabell 27.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

74 880

Anslags-

kredit

1 218

1999

Anslag

80 563

Utgifts-

prognos

80 563

2000

Förslag

85 188

2001

Beräknat

86 619

1

2002

Beräknat

88 136

1

1 Motsvarar 85 188 tkr i 2000 års prisnivå.

Statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) är

veterinärmedicinskt expert- och serviceorgan för

myndigheter och enskilda och utreder bl.a.

smittsamma djursjukdomars uppkomst, orsak

och spridningssätt. SVA:s uppgift är att uppnå

och vidmakthålla en god djur- och folkhälsa.

Arbetet bedrivs genom förebyggande, diagnosti-

serande och bekämpande av infektionssjuk-

domar hos djur. SVA medverkar vid utbrott av

epizootiska sjukdomar och ansvarar för Zoo-

noscenter i Sverige. SVA är veterinärmedicinskt

centrallaboratorium och svenskt referenslabora-

torium enligt EG:s zoonosdirektiv.

SVA:s verksamhet består av anslagsfinansie-

rade myndighetsuppgifter och avgiftsfinansierad

uppdragsverksamhet. Räkenskapsåret 1998 slu-

tade med nollresultat efter två år med under-

skott. Den förbättrade ekonomin beror på att

uppdragsintäkterna ökat samtidigt som kostna-

derna kunnat begränsas. Dessutom har upp-

dragsforskningen ökat kraftigt under år 1998.

Det besparingsprogram som inleddes under

sommaren 1997 har varit framgångsrikt och be-

sparingarna har kunnat genomföras utan upp-

sägningar. Besparingsprogrammet har avslutats

under våren 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

SVA ansvarar för Sveriges beredskap mot smitt-

samma djursjukdomar, bl.a. genom att medverka

i ett världsomfattande informationsnät för kart-

läggning av allvarliga epizootiska sjukdomar. I

det förebyggande arbetet är SVA rådgivare till

Jordbruksverket och Svenska djurbönders smitt-

skyddskontroll rörande införsel av levande djur.

Vid utbrott av epizootisk sjukdom ansvarar SVA

för diagnostiken och bidrar med expertis vid ut-

redning och sanering.

Regeringen bedömer att SVA:s arbete i bered-

skapshänseende och med att medverka till att

förhindra spridning av allvarliga smittsamma

djursjukdomar till Sverige är mycket viktigt.

Från och med år 1997 har särskilda medel avsatts

för att driva Zoonoscenter vid SVA. Detta utgör

nu en central instans för insamling och analys av

zoonosdata i enlighet med EG:s zoonosdirektiv.

Inrättandet av Zoonoscenter har lett till en ök-

ning av uppdragsverksamheten. Zoonoscenter

lämnar årligen en rapport till EU om zoonos-

läget i Sverige. Rapporten tas fram i samarbete

med Jordbruksverket, Livsmedelsverket och

Smittskyddsinstitutet.

Med anledning av den pågående undersök-

ningen av förekomsten av den problematiska

zoonosen enterohemorrhagisk Escherichia coli

(EHEC), har 6 000 EHEC-prov analyserats vid

SVA under år 1998. Hos människa kan sjuk-

domen leda till allvarliga bestående njurskador

och har i allvarligare fall resulterat i dödsfall i

flera länder. Smittvägarna är ännu inte klarlagda,

men nötkreatur anses vara en viktig smittkälla.

Under år 1998 har SVA i samarbete med Jord-

bruksverket initierat nya studier över före-

komsten av EHEC hos får och vilda djur, bl.a.

rådjur och kanadagäss. Det policydokument med

rekommendationer om åtgärder när EHEC på-

visas hos djur, som har utarbetats under åren

1997 och 1998 av SVA i samarbete med Jord-

bruksverket, Livsmedelsverket och Smitt-

skyddsinstitutet, kommer prioriterat att revide-

ras av Zoonoscenter under år 1999.

Smittskyddssituationen i Sverige och i Europa

har under år 1998 varit jämförelsevis god.

En för EU ny sjukdom, bluetongue hos får,

har emellertid påvisats i Grekland. Detta är en

virussjukdom som överförs av vissa typer av

myggor. Den sortens myggor finns inte i Sverige.

Infektiös laxanemi har påträffats i Storbritannien

och viral hemorrhagisk septikemi har påvisats i

Norge för första gången sedan år 1974. Sverige

drabbades av samma sjukdom i en fiskodling på

västkusten, men det ser inte ut att finnas något

samband mellan utbrotten. I Danmark har rabies

hos får upptäckts och det kunde konstateras att

det rörde sig om en rabiesstam som förekommer

hos fladdermöss i Danmark. Detta var första

gången som naturlig överföring av fladdermus-

rabies till däggdjur påvisats inom EU. Detta visar

att smitta kan hitta nya och oförutsedda vägar för

spridning mellan djurslag. I Sverige har bl.a. före-

kommit ett utbrott av swollen head syndrome

hos fjäderfä i Skåne. Sjukdomen bekämpades i

enlighet med epizootilagen eftersom den inte på-

visats i Sverige tidigare. För denna sjukdom har

Sverige ansökt om tilläggsgarantier hos EU.

Spridningen blev emellertid alltför stor och där-

för gick det inte att stoppa den trots utslaktning

av flera avelsflockar. Sjukdomen betraktas nu

som en produktionssjukdom där vaccination kan

tillämpas vid behov. SVA har en viktig uppgift i

att följa utvecklingen och förändringarna i sprid-

ningen av smittsamma djursjukdomar och i att

snabbt diagnosticera sjukdomar och att ge bl.a.

Jordbruksverket service i form av snabb diag-

nostik och vetenskaplig expertis vid sjuk-

domsutbrott.

Vid samtliga fall av epizootiska sjukdomar

under året har SVA under Jordbruksverkets led-

ning deltagit vid utformande av bekämpnings-

strategier, saneringsplaner m.m. och har även

svarat för diagnostiken. SVA upprätthåller en

dygnstäckande beredskap. Även vid mer kompli-

cerade fall av salmonellos har SVA deltagit i

arbetet med att ta fram saneringsplaner. SVA har

därmed uppfyllt målen att diagnosticera och be-

gränsa förekomsten av såväl zoonoser som all-

varliga infektionssjukdomar hos djur samt att

upprätthålla hög beredskap mot dessa.

Regeringen bedömer att SVA utfört ett gott

arbete i beredskapsavseende och med att med-

verka till att förhindra spridning av allvarliga

smittsamma djursjukdomar inom Sverige under

1998.

Kompetensen hos SVA är viktig för att SVA

skall kunna hålla en hög vetenskaplig profil i EU-

arbetet. De kunskaper som inhämtas via EU:s

forskningsprogram ger värdefulla kunskaper om

sjukdomar som inte förekommer i Sverige och

bidrar till att förbättra den svenska beredskapen.

Deltagandet är också viktigt för att få gehör för

svenska krav på att förklaras fritt från vissa sjuk-

domar.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 27.3 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

149 517

148 882

635

(varav tjänsteexport)

(13 855)

(13 855)

(0)

Prognos 1999

152 500

154 900

-2 400

(varav tjänsteexport)

(14 100)

(14 100)

(0)

Budget 2000

149 500

149 500

0

(varav tjänsteexport)

(13 900)

(13 900)

(0)

Slutsatser

Regeringen anser att ytterligare medel till med-

finansiering av forskningsprojekt, där EU finan-

sierar hälften bör tillföras SVA. Hittills har det

funnits medel avsatta för EU:s nuvarande fjärde

ramprogram för forskning och utveckling, men

inför femte ramprogrammet finns inte medel.

SVA måste få möjlighet till finansiering av den

hälftendel som EU inte bekostar. Behovet upp-

skattas till 2 000 000 kronor per år. Vid anslags-

beräkningen har en teknisk justering gjorts av

anslaget. Justeringen har genomförts för att

korrigera tidigare i anslaget inlagd kompensation

för premierna för avtalsförsäkringarna. Anslaget

har tillförts 2 092 000 kronor.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

85 188 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 bedöms anslagsbehoven vara oförändrade i

fasta priser.

Tabell 8.4 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

80 563

Pris- och löneomräkning

+533

Justering av premier

+2 092

Överföring från anslaget F3

+2 000

Förslag 2000

85 188

E2 Bidrag till

distriktsveterinärorganisationen

Tabell 27.5 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

78 109

1999

Anslag

80 277

Utgifts-

prognos

80 277

2000

Förslag

75 669

2001

Beräknat

77 167

1

2002

Beräknat

78 803

1

1 Motsvarar 75 669 tkr i 2000 års prisnivå.

Jordbruksverket är chefsmyndighet för dist-

riktsveterinärorganisationen. Distriktsveteri-

näravdelningen ansvarar för ledning och sam-

ordning av verksamheten inom organisationen. I

ansvaret innefattas frågor om bl.a. budget och

ekonomiskt resultat, löne- och taxesättning,

tjänstetillsättningar och avtalsfrågor samt frågor

om kompetensutveckling.

Länsstyrelsernas uppgifter omfattar bl.a. dist-

riktsveterinärorganisationen samt samordning av

åtgärder mot djursjukdomar och brister i djur-

skyddet inom länen i enlighet med Jordbruks-

verkets riktlinjer.

Distriktsveterinärorganisationen är avpassad

främst för att tillgodose behovet av sjuk- och

hälsovård hos djur inom animalieproduktionen

och hos hästar som används i jord- och skogs-

bruket. Om det finns djurskyddsskäl eller där

annan veterinärvård inte kan anvisas, är en dist-

riktsveterinär skyldig att även utöva djursjukvård

för övriga husdjur. Distriktsveterinärorganisa-

tionen skall i samarbete med bl.a. den av lant-

bruksnäringen organiserade hälsokontrollverk-

samheten medverka vid förebyggande åtgärder,

delta i kontroll och bekämpningsprogram samt

utföra officiella veterinäruppgifter.

Distriktsveterinärorganisationen finansieras

till största delen av uppdragsgivarna, dvs. i första

hand djurägarna och i övrigt av anslag över stats-

budgeten. Anslaget belastas av kostnader för

löner, varav kostnaderna för jourverksamhet ut-

gör en betydande del, samt för utbildning och

gemensam administration för organisationen.

Under anslaget anvisas även medel för att

minska avlägset boende djurägares veterinär-

kostnader för vård av jord- och skogsbrukets

djur. Enligt förordningen (1994:1313) om av-

gifter vid veterinär yrkesutövning meddelar

Jordbruksverket föreskrifter om avgifter vid

sådan veterinär yrkesutövning som står under

verkets tillsyn och som avser arbetsuppgifter

som utförs av en distriktsveterinär eller av annan

veterinär på grund av en föreskrift eller myndig-

hetsförordnande.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Distriktsveterinärorganisationen uppvisade un-

der budgetåret 1997 en positiv ekonomisk ut-

veckling av verksamheten i jämförelse med tidi-

gare år och med ett ekonomiskt överskott för

verksamheten. Av årsredovisningen framgår att

den positiva ekonomiska utvecklingen för dist-

riktsveterinärorganisationen fortsatt även under

budgetåret 1998. Av årsredovisningen framgår

vidare bl.a. att antalet debiterade förrättningar

ökade från ca 251 600 under år 1997 till ca

278 400 under år 1998, dvs. antalet förrättningar

ökade med ca 26 800.

I årsredovisningen för år 1998 har Jordbruks-

verket uppfyllt de återrapporteringskrav som re-

geringen angivit i regleringsbrevet. Av anslags-

beloppet för budgetåret har ca 5,7 miljoner

kronor utgått som ersättning till avlägset boende

djurägare för veterinärvård. I likhet med före-

gående år har ersättningen främst utgått till

djurägare i de mera nordligt belägna och

djurglesa länen.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 8.6 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdrags-

verksamhet

Intäkter

(som får

disponeras)1

Kostnader

Resultat

(intäkt -

kostnad)

Kostnads-

täckning

%

Utfall 1998

277 686

276 271

1 415

101

Prognos 1999

286 789

287 538

-749

100

Budget 2000

285 000

285 000

0

100

1 Inklusive intäkter av anslaget E2 Bidrag till

distriktsveterinärorganisationen.

Slutsatser

Mot bakgrund av ovannämnda beräknar rege-

ringen anslagsbehovet till 75 669 000 kronor för

år 2000. Anslagsbehoven för åren 2001 och 2002

beräknas vara oförändrade i fasta priser.

Tabell 27.7 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

80 277

Pris- och löneomräkning

+592

Överföring till anslaget B1

-1 000

Överföring till anslaget E3

-1 200

Överföring till anslaget E4

-1 000

Överföring till anslaget F1

-2 000

Förslag 2000

75 669

E3 Djurhälsovård och

djurskyddsfrämjande åtgärder

Tabell 27.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

20 947

Anslags-

sparande

5 867

1999

Anslag

20 490

Utgifts-

prognos

22 590

2000

Förslag

22 381

2001

Beräknat

22 313

1

2002

Beräknat

22 784

1

1 Motsvarar 21 881 tkr i 2000 års prisnivå.

Under anslaget anvisas medel för djurskydds-

främjande åtgärder, bl.a. kostnader för provning

från djurskyddssynpunkt av djurhållningssystem,

inredningsdetaljer i stallar m.m. och utbildning i

djurskyddstillsyn. Under anslaget anvisas också

medel för djurhälsovård i form av förebyggande

hälsokontroll och till djursjukdatasystemet.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Från och med april 1999 har Jordbruksverket in-

rättat en särskild djurskyddsenhet med det sam-

lade ansvaret för tillämpningen av djurskyddslag-

stiftningen. Jordbruksverket har dessutom

tillsatt en central tillsynsgrupp inom den nya

djurskyddsenheten för verkets centrala djur-

skyddstillsyn och för utökat stöd till länsstyrel-

ser och kommuner i deras tillsynsarbete. I till-

synsgruppen skall ingå representanter för bl.a.

länsstyrelser, kommuner och polismyndigheter.

Till gruppen kommer kontaktpersoner från

bransch- och djurskyddsorganisationer att ad-

jungeras.

Jordbruksverket startade den 1 augusti 1998 ett

landsomfattande transportprojekt som planeras

avslutas under år 2000. Projektet syftar till att

klarlägga hur djurskyddet för närvarande funge-

rar i samband med transporter av djur, t.ex. vid

slakttransporter och export av djur, transport av

ren från sommar- till vinterbete, djurtransporter

till marknader och under båt- eller färjetrans-

porter. Projektet skall också höja kompetensen

när det gäller tillsynen av djurtransporter hos

samtliga tillsynsmyndigheter och inom polisen.

Anslaget skall bekosta utbildning av djur-

skyddsinspektörer som anordnas av Sveriges

lantbruksuniversitet i samarbete med Jordbruks-

verket. Verkets tjänstemän deltar också som

föreläsare. För djurskyddsinspektörer anordnas

en grundkurs i djurskydd för lantbrukets djur

och fördjupningskurs i djurskydd för olika

djurslag. Det anordnas även fördjupningkurs i

hantering av djurskyddsärenden för inspektörer

och veterinärer samt en kurs i djurskydd och

förprövning för länsveterinärer och byggnads-

rådgivare.

Jordbruksverket har sedan september 1991 en

referensgrupp för värphönshållning. Områden

som gruppen arbetat med är framtagning av pro-

grammet för ny teknikprovning och dispens-

programmet för traditionella buranläggningar,

utvecklingen av ny teknik samt införandet av nya

forskningsprogram m.m.

Jordbruksverket har även möjliggjort forsk-

ningsprojekt bl.a. om mjölkningsrobotarnas

funktion parallellt med ny teknikprovning av

dem, dränerande gummigolv för nötkreatur samt

effekten av interaktion mellan ko och kalv och

dess inverkan på fysiologi, beteende och hälsa.

Inom nyteknikprovningen pågår provning av

bl.a. vacuumgödsling för svinstallar och automa-

tisk räkning av daggamla kycklingar.

Med stöd av lagen (1985:342) om kontroll av

husdjur m.m. utfärdar Jordbruksverket före-

skrifter om organiserad hälsokontroll av husdjur

och utser huvudmän för de olika kontrollerna.

Huvudmän är Svensk Mjölk, Svenska djurhälso-

vården, Svenska Fåravelsförbundet, Fiskhälsan

och Svenska Hästavelsförbundet. Syftet med

kontrollerna är att motverka eller förebygga

sjukdomar hos djur. Anslutningen till kontrollen

är frivillig. I samverkan med distriktsveterinär-

organisationen har Svensk Mjölk för avsikt att

använda sin andel av anslaget till utvecklings-

arbete rörande ett hälsoprogram med tyngd-

punkt på friskvård för mjölkkor kallat

FRISKKO 2000.

Det utvecklade djursjukdataprogram, kallat

Vet@, som Jordbruksverket tagit i drift under

våren 1999 kommer att bli ett viktigt hjälpmedel

i den förebyggande djurhälsovården och i den

direkta djursjukvården och innebär bl.a. att sjuk-

domsutveckling och läkemedelsanvändning

kommer att kunna följas på ett ändamålsenligt

sätt. Datauppgifterna är framför allt viktiga för

ett sunt och framgångsrikt avelsarbete och som

underlag för arbetet med att förebygga antibioti-

karesistensutveckling i den svenska djurhåll-

ningen.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Det av EU till hälften medfinansierade stödet till

biodlingen, totalt omfattande 3,2 miljoner kro-

nor, beviljas för ett år i taget och löper i enlighet

med EU:s verksamhetsår under perioden den 16

oktober till den 15 oktober. EU:s medfinansie-

ring anvisas under anslag B11 Intervention och

exportbidrag för jordbruksprodukter. För att beslut

för år 2000 skall kunna fattas om stöd till biod-

ling under EU:s verksamhetsår fordras bemyn-

digande för utestående förpliktelser. Av denna

anledning föreslås riksdagen att bemyndiga rege-

ringen att under år 2000, i fråga om ramanslaget

E3 Djurhälsovård och djurskyddsfrämjande åtgär-

der, fatta beslut som inklusive tidigare åtaganden

innebär utgifter på högst 1 600 000 kronor under

år 2001.

Slutsatser

Den lokala djurskyddstillsynen har visat sig vari-

era i omfattning och kvalitet över landet. Behov

finns av ökad vägledning från den centrala till-

synsmyndigheten i syfte att åstadkomma en lik-

värdig tillsyn mellan tillsynsmyndigheterna. Re-

geringen välkomnar därför Jordbruksverkets

satsning på en central tillsynsgrupp för att för-

stärka verkets samordnande och stödjande verk-

samhet i syfte att åstadkomma en enhetlig och

effektiv tillsyn i hela landet. Gruppens verksam-

het kan förutsägas komma att leda till en för-

stärkning av djurskyddet i landet. Regeringen

bedömer att anslaget bör tillföras ytterligare

500 000 kronor för arbetet med att stödja och

förbättra djurskyddstillsynen genom kunskaps-

höjande insatser.

På försöksdjursområdet och inom områden

som hantering av djur vid slakt och operativa in-

grepp på djur skall Jordbruksverket initiera pro-

jekt i syfte att förbättra regelverket och förstärka

djurskyddet. Genom att Jordbruksverket hämtar

in och sprider information och kunskap till till-

synsmyndigheter, organisationer och andra in-

tressenter uppnås en allsidig belysning som är

väsentlig i denna kunskapshöjande och norma-

tiva projektverksamhet. Denna för djurskyddet

mycket betydelsefulla verksamhet bör tillföras

ytterligare 200 000 kronor.

Medel från anslaget används till utveckling av

det nya djursjukdatasystemet så att det kan om-

fatta fler djurslag och diagnoser samt leda till en

förbättrad uppföljning av sjukdomsutveckling

och läkemedelsanvändning. Särskilt viktigt är det

att på ett ändamålsenligt sätt kunna främja ett

sunt avelsarbete och förebygga antibiotikare-

sistens i den svenska djurhållningen. Regeringen

bedömer att ett ökat medelsbehov om 500 000

kronor föreligger för den fortsatta utvecklingen

och driften av djursjukdatasystemet.

För att erforderliga utredningar avseende ren-

transporter skall kunna genomföras inom ramen

för Jordbruksverkets projekt om djurtransporter

får 500 000 kronor disponeras under anslaget

som en tillfällig förstärkning under budgetåret.

Regeringen bedömer anslagsbehovet till

22 381 000 kronor för år 2000. För åren 2001 och

2002 beräknas anslagsbehoven till 22 313 000 re-

spektive 22 784 000 kronor.

Tabell 27.9 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

20 490

Pris- och löneomräkning

+191

Överföring från anslaget E2

+1 200

Överföring från anslaget D1

+500

Förslag 2000

22 381

E4 Centrala försöksdjursnämnden

Tabell 27.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

6 450

Anslags-

sparande

895

1999

Anslag

7 043

Utgifts-

prognos

7 043

2000

Förslag

8 202

2001

Beräknat

8 328

1

2002

Beräknat

8 460

1

1 Motsvarar 8 202 tkr i 2000 år prisnivå.

Centrala försöksdjursnämndens (CFN) uppgift

är att samordna och planera frågor som rör för-

söksdjur i syfte att begränsa antalet djur som an-

vänds i djurförsök. CFN:s verksamhetsmål och

återrapportering har följande indelning:

- utveckling av alternativa metoder till djur-

försök,

- huvudmannaskap för den djurförsöksetiska

prövningen,

- följa försöksdjursanvändningen och sprida

information.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Det är svårt att direkt mäta effekterna av CFN:s

arbete för att begränsa antalet försöksdjur, efter-

som CFN inte råder över samtliga de faktorer

som styr försöksdjursanvändningen. En faktor,

som enligt regeringens bedömning är av stor

betydelse för en begränsning av antalet använda

försöksdjur, är den djurförsöksetiska pröv-

ningen, eftersom den bidrar till en ökad etisk

medvetenhet om frågor med anknytning till för-

söksdjursanvändning. Även forskningsstödet för

utveckling av alternativa metoder till djurförsök

bedöms vara en betydelsefull faktor. CFN har

utfärdat bestämmelser om obligatorisk utbild-

ning för all personal som använder försöksdjur

eller som på annat sätt är knuten till djurförsöks-

verksamheten. En följd av den utbildning som

bedrivits sedan år 1992 är att personalens kom-

petens höjts och kvaliteten på djuromsorgen för-

bättrats. Enligt regeringen gagnar detta djur-

skyddet på ett värdefullt sätt och bidrar sannolikt

även till att begränsa försöksdjursanvändningen.

Jämfört med år 1996 minskade försöks-

djursanvändningen enligt EU:s och Europaråds-

konventionens definition av djurförsök under år

1997 med nära 7 procent från 286 000 till

267 000 djur. Huvuddelen av de använda djuren

(86 procent) utgörs av möss och råttor. För-

söksdjursanvändningen visar en klart nedåtgå-

ende trend under de senaste fyra åren. Minsk-

ningen beror framför allt på en minskad

användning av råttor vid universitet, högskolor,

landsting och inom läkemedelsindustrin.

CFN samlar in och redovisar uppgifter om

försök där djur utsatts för någon typ av ingrepp

och omfattas av försöksdjursdefinitionen, om

djur som använts i beteendestudier, försök utan

ingrepp och om djur som utan föregående in-

grepp avlivats för uttagande av organ eller organ-

delar. En stor del av försöken inom dessa grup-

per omfattas av forskning kring alternativa

inhysningssystem för burhöns och utsättning av

märkt fisk. Djur som avlivats utan föregående

ingrepp används ofta för att få material till väv-

nads- eller cellodlingar (in vitrostudier). För-

söksdjursanvändningen inom dessa områden har

år 1997 jämfört med år 1996 minskat med drygt

60 procent från 432 000 till 167 000.

CFN har lämnat finansiellt stöd till forsk-

ningsprojekt inom områden som bedömts som

särskilt viktiga för att nå försöksdjursbesparande

effekter. Under år 1998 erhöll 30 projekt forsk-

ningsstöd vilket totalt uppgick till 3 620 000

kronor. CFN har under senare år träffat över-

enskommelser med läkemedelsföretagen Astra

AB och Pharmacia Förvaltningskostnader

ramanslag

223 209

A2

Småföretagsutveckling

ramanslag

189 062

A3

Stöd till kooperativ utveckling

ramanslag

20 000

A4

Turistfrämjande

ramanslag

81 461

A5

Sveriges geologiska undersökning: Geologisk

undersökningsverksamhet m.m.

ramanslag

139 714

A6

Sveriges geologiska undersökning: Geovetenskaplig forskning

ramanslag

4 831

A7

Sveriges geologiska undersökning: Miljösäkring av

oljelagringsanläggningar m.m.

ramanslag

40 000

A8

Fortsatt program för småföretagsutveckling, förnyelse och

tillväxt

reservationsanslag

180 000

A9

Miljöteknikdelegationen

obetecknat anslag

10 000

B1

Patentbesvärsrätten

ramanslag

13 040

B2

Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll:

Myndighetsverksamhet

ramanslag

17 200

B3

Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll: Bidrag till

riksmätplatser

ramanslag

9 947

B4

Elsäkerhetsverket

ramanslag

37 666

B5

Bidrag till standardisering, provnings- och mätteknisk FoU

m.m.

ramanslag

78 866

C1

Konkurrensverket

ramanslag

63 529

C2

Konkurrensforskning

ramanslag

6 067

D1

Teknisk forskning och utveckling

ramanslag

688 588

D2

Rymdstyrelsen: Förvaltningskostnader

ramanslag

15 024

D3

Rymdverksamhet

ramanslag

534 493

D4

Bidrag till Stiftelsen Sveriges teknisk-vetenskapliga

attachéverksamhet

obetecknat anslag

29 892

D5

Bidrag till Ingenjörsvetenskapsakademien

obetecknat anslag

5 359

E1

Kommerskollegium

ramanslag

56 776

E2

Exportfrämjande verksamhet

ramanslag

178 656

E3

AB Svensk Exportkredits statsstödda exportkreditgivning

ramanslag

1 172

E4

Investeringsfrämjande

ramanslag

49 393

E5

Näringslivsutveckling i Östersjöregionen

ramanslag

100 000

E6

Avgifter till internationella handelsorganisationer

ramanslag

16 810

F1

Marknadsdomstolen

ramanslag

4 941

F2

Konsumentverket

ramanslag

84 340

F3

Allmänna reklamationsnämnden

ramanslag

16 132

F4

Fastighetsmäklarnämnden

ramanslag

7 247

F5

Stöd till konsumentorganisationer

ramanslag

6 100

F6

Stöd till konsumentforskning

ramanslag

679

F7

Bidrag till miljömärkning av produkter

obetecknat anslag

3 600

G1

Täckande av förluster vid viss garantigivning, m.m.

ramanslag

4 000

G2

Medel till AB Göta kanalbolag för upprustning och drift av

kanalen

obetecknat anslag

15 000

G3

Kostnader för omstrukturering av vissa statligt ägda företag,

m.m.

ramanslag

45 000

G4

Avgifter till vissa internationella organisationer

ramanslag

5 519

Summa

2 983 313

32 Lagförslag

Regeringen har följande förslag till lagtext.

32.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1512) om

elektromagnetisk kompatibilitet

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1512) om elektromagnetisk

kompatibilitet

dels att nuvarande 5 § skall betecknas 8 §,

dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 5-7 §§ samt närmast före

5 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Ansvarsbestämmelser

5 §

Till böter eller fängelse i högst ett år

döms den som uppsåtligen eller av

oaktsamhet bryter mot föreskrift som

har meddelats med stöd av 1 §.

6 §

Ansvar enligt denna lag skall inte

dömas ut om gärningen är belagd med

straff i brottsbalken eller om

överträdelsen är ringa.

7 §

Den som har åsidosatt ett

vitesföreläggande döms inte till ansvar

enligt denna lag för gärning som

omfattas av föreläggandet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2000.

33 Näringsliv

33.1 Omfattning

Utgiftsområdet omfattar näringspolitik, regional

näringspolitik, teknologisk infrastruktur,

konkurrensfrågor, teknisk forskning och

utveckling, utrikeshandel, export- och

investeringsfrämjande, konsumentfrågor och

övriga åtaganden. Inom utgiftsområdet verkar

organisationerna Närings- och

teknikutvecklingsverket, Turistdelegationen,

Sveriges Rese- och Turistråd AB, Sveriges

geologiska undersökning,

Miljöteknikdelegationen, Patentbesvärsrätten,

Patent- och registreringsverket, Styrelsen för

ackreditering och teknisk kontroll,

Elsäkerhetsverket, Konkurrensverket,

Revisorsnämnden, Rymdstyrelsen, Stiftelsen

Sveriges teknisk-vetenskapliga

attachéverksamhet, Ingenjörsvetenskapsaka-

demien, Kommerskollegium, AB Svensk

Exportkredit, Exportkreditnämnden,

Delegationen för utländska investeringar i

Sverige, Marknadsdomstolen, Konsumentverket,

Allmänna reklamationsnämnden,

Fastighetsmäklarnämnden och AB Göta

Kanalbolag.

33.2 Utgiftsutveckling

Tabell 3.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

2 777

2 898

3 313

2 983

3 019

2 934

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Den ökande internationaliseringen och EU-

medlemskapet har inneburit nya och utökade

arbetsuppgifter för flera myndigheter. Detta har

ställt höga krav på effektiviseringar och

prioriteringar i verksamheterna.

Det är regeringens bedömning att detta arbete

i huvudsak hanterats på ett bra sätt av

myndigheterna.

Förändringar

Riksdagen beslutade om en ny regional

näringspolitik under våren 1998. I denna är

regionala tillväxtavtal det bärande instrumentet.

Tillväxtavtal innebär att tillgängliga resurser

samordnas och inriktas på prioriterade åtgärder

för ökad tillväxt och sysselsättning. Den första

avtalsperioden omfattar åren 2000 2002. I

samtliga län har regionala partnerskap tagit fram

utkast till tillväxtavtal. Regeringen tydliggör nu

förutsättningarna för berörda statliga

myndigheter och organ inför deras förhandlingar

med övriga berörda parter om genomförande

och finansiering av åtgärder i tillväxtavtalen. Det

pågående och förestående arbetet redovisas i

avsnitt 4 Regional näringspolitik.

Regeringen har fått riksdagens uppdrag

(1998/99:NU6) att lämna en årlig redogörelse

om regelförenklingsarbetet samt att formulera

ett mål för detta arbete. Regeringen har också

fått i uppgift att göra en avstämning mot

Småföretagsdelegationens samtliga förslag.

Denna redogörelse finns i en bilaga till

utgiftsområde 24.

Näringsdepartementet har tillsatt en

utredning för att utvärdera och lämna förslag

angående statens åtgärder för att främja fler och

växande företag.

Regeringen presenterade under året ett antal

åtgärder som syftar till att underlätta för mindre

företag, bl. a. introducerades ett system för

effektivare problem- och konsekvensanalyser av

reglers effekter på små företag samt förenkling

av företagens uppgiftslämnande till myndigheter.

Att förbättra servicen och informationen från

myndigheter samt kräva kortare

handläggningstider var andra viktiga beslut som

togs av regeringen, tillsammans med förstärkt

rådgivning till invandrare om att starta eget

företag, en nationell informationskampanj om

kooperativt företagande samt klarare spelregler

mellan kommuner, landsting och småföretag.

Under 1999 tillsattes en arbetsgrupp,

Nybyggarna, vars uppgift bl.a. är att fånga upp

och utvärdera förslag och idéer i

småföretagsfrågor.

Näringslivets internationella beroende är stort

och det växer hela tiden. Det gör samtidigt

kraven på den svenska innovationsmiljön och

FoU-systemets konkurrenskraft. FoU-systemet

får en nyckelroll för kunskapsförsörjning från

utlandet. Utvecklingen inom rymdområdet är ett

exempel på dynamiken i utvecklingen och det

internationella beroendet. Fordonsindustrin är

ett annat aktuellt exempel där produkterna

utvecklas mot att bli mobila komplicerade

datanätverk. För att bättre kunna anpassa

regeringens närings- och innovationspolitiska

instrument till omvärldsförändringar krävs

regelbundna översyner. För närvarande pågår en

utredning om myndighetsstrukturen bland de

myndigheter under Näringsdepartementet som

främjar FoU. Regeringen avser att redovisa sina

ställningstaganden under år 2000. Förändringar i

omvärlden har också gjort att de ursprungliga

målen för STATT:s verksamhet inte längre kan

uppnås. Förutsättningarna för att kunna

tillgodogöra sig teknisk kunskap och

information från omvärlden har kraftigt

förändrats något som också understryks av en

nyligen genomförd omvärldsstudie.

I 1999 års ekonomiska vårproposition föreslog

regeringen bl. a. att resurser avsätts för att

säkerställa och utveckla tillgången på teknik- och

kunskapsöverföring från bl. a. högskolorna till

små- och medelstora företag. Vidare fortsätter

det tidigare aviserade programmet för

småföretagsutveckling (prop. 1995/96:222)

genom att 180 miljoner kronor överförs till år

2000.

I början av 1999 tillsatte regeringen en

parlamentarisk kommitté, Konsumentpolitiken

inför ett nytt sekel (dir 1999:1). Kommittén skall

göra en översyn av de konsumentpolitiska målen.

Kommittén skall även överväga vilka medel i

form av lagstiftning och ekonomiska och andra

resurser som bör utnyttjas för att bäst uppnå de

mål som skall gälla framöver. Kommitténs

förslag skall redovisas senast den 15 mars år

2000. Kommittén skall lämna två delrapporter,

dels om finansiella tjänster senast den 15

september 1999 dels en utvärdering av de

organisatoriska formerna för verksamheten om

det nordiska miljömärkningssystemet senast den

30 november 1999.

Mål

I avvaktanpå resultatet av tvåårsöversynen

lämnar regeringen följande förslag till mål under

utgiftsområdet:

- att utifrån de regionala förutsättningarna

stimulera en hållbar ekonomisk tillväxt som

kan bidra till fler och växande företag och

därmed öka sysselsättning för både män och

kvinnor (avsnitt 4),

- att förbättra förutsättningarna för

företagande och entreprenörskap och att

stärka drivkrafterna för ökad tillväxt och

sysselsättning (verksamhetsområde A

Näringspolitik),

- att erbjuda en ändamålsenlig och kvalitativ

service i immaterial- och associationsrättsliga

frågor, att utveckla system som underlättar

internationella erkännanden av provningar

och certifieringar, att driva svenska intressen i

det internationella och europeiska

standardiseringsarbetet, samt att bidra till

statens ansvar när det gäller medborgarnas

skydd för liv, hälsa, miljö och egendom

(verksamhetsområde B Teknologisk

infrastruktur),

- att verka för väl fungerande marknader och

effektiv konkurrens (Verksamhetsområde

C Konkurrensfrågor),

- att öka kunskapen och kompetensen i

näringslivet för att stimulera tillväxt och

förnyelse (verksamhetsområde D Teknisk

forskning och utveckling),

- att medverka till genomförandet av en

effektiv inre marknad, ett öppet och starkt

multilateralt handelssystem, ökad svensk

export samt ökade utländska

direktinvesteringar i Sverige

(Verksamhetsområde E Utrikeshandel,

export- och investeringsfrämjande),

- att medverka till ekonomisk utveckling och

ett ökat välstånd i Östersjöregionen

(Verksamhetsområde E Utrikeshandel,

export- och investeringsfrämjande),

- att konsumenterna skall ha en stark ställning

på marknaden samt sådana konsumtions- och

produktionsmönster som bidrar till en

långsiktigt hållbar utveckling, att hushållen

skall ha goda möjligheter att utnyttja sina

ekonomiska och andra resurser effektivt, att

konsumenternas hälsa och säkerhet skyddas,

att sådana konsumtions- och

produktionsmönster utvecklas som minskar

påfrestningarna på miljön och bidrar till en

långsiktigt hållbar utveckling

(verksamhetsområde F Konsumentfrågor).

Prioriteringar

Regeringens prioriteringar för näringspolitiken

är:

- att förenkla regelverket för framför allt små-

och medelstora företag,

- att förbättra kapitalförsörjningen för

framförallt små- och medelstora företag,

- att tillse att det råder en hög kvalitet på

rådgivning, information och service från

myndigheter till företag och individer,

- att förenkla företagens uppgiftslämnande till

myndigheter,

- att stärka konkurrenspolitiken som en del av

näringspolitiken och vidta åtgärder för att

undanröja hinder för en effektiv konkurrens,

- att stärka kompetens hos företagare och

anställda,

- att förbättra kunskapsöverföringen från

universitet och högskolor till små- och

medelstora företag,

- att främja industriforskning även i nya

konstellationer som IPF Industripoler för

forskning. att vidareutveckla kompetens-

centrum och förlängning av

samverkansprogram mellan

näringsliv/högskola,

- att främja arbetet med att ta fram och

genomföra regionala tillväxtavtal,

- att främja särskilt de små- och medelstora

företagens handel,

- att göra särskilda exportsatsningar på IT,

teknikutveckling, och miljöområdet,

framförallt för små- och medelstora företag,

- att förstärka svenska företags position i

Östersjöregionen och att förbättra

förutsättningarna för svenska företags

deltagande i utvecklingen av regionens

näringsliv,

- att stärka konsumenternas möjligheter att få

tillgång till begriplig information, bl.a. på det

finansiella området och, med beaktande av att

konsumenterna skall komma i åtnjutande av

informationssamhällets fördelar,

- att stärka konsumenternas ställning på

marknaden, särskilt med beaktande av det

svenska EU-ordförandeskapet

- att verka i enlighet med och påbörja

uppföljningen av handlingsplanen för att

uppnå miljömålet.

33.3 Resultatbedömning

Utgiftsområdet innehåller många skilda

verksamhetsområden. För att

resultatredovisningen skall bli relevant för

riksdagen lämnar regeringen redovisningen

under respektive verksamhetsområde.

Beträffande arbetet med den regionala

näringspolitiken lämnar regeringen en

sammanhållen redovisning i avsnitt xx.

33.4 Skatteavvikelser

Förutom de stöd till ett visst utgiftsområde som

redovisas via anslag på statsbudgetens utgiftssida

förekommer även stöd på statsbudgetens

inkomstsida i form av olika särregler i

skattelagstiftningen. Dessa stöd brukar kallas

saldopåverkande skatteavvikelser. Det handlar

om avvikelser från en enhetlig beskattning, t.ex.

att en viss grupp omfattas av en skattelättnad i

förhållande till en enhetlig norm, vilket kan

uppfattas som en skatteförmån. I det följande

redovisas skatteavvikelser som hänför sig till

utgiftsområde 24 Näringsliv.

Tabell 3.2 Skatteavvikelser netto

Miljarder kronor

1999

2000

Löneunderlaget i fåmansaktiebolag

0,41

0,41

Kvittning av underskott i aktiv näring

0,01

0,02

Nedskrivning av lager och pågående arbete

1,18

1,18

Skadeförsäkringsföretag

0,25

0,26

Återföring skatteutjämningsreserv

0,06

u1

Överavskrivningar avseende inventarier

5,92

5,91

Periodiseringsfonder

3,84

3,42

Nedsättning inriktning mindre företag

5,20

5,30

Rumsuthyrning

0,46

0,47

Bränsleförbrukning inom industrin, energi-

skatt

1,80

1,85

Elförbrukning inom industrin

8,13

8,24

Metallurgiavdrag

0,25

0,25

Nedsättning av CO2-skatt för industrin

0,20

0,20

Summa

27,71

27,51

1 U=Upphört.

Löneunderlag aktiva delägare i fåmansaktiebolag

Genom reglerna i 3 § 12 mom. SIL för

beskattning av aktiva delägare i fåmansaktiebolag

och närstående till dessa, beskattas viss

avkastning på arbetskraft i inkomstslaget kapital.

Avkastning på arbete är lön, som bör beskattas i

inkomstslaget tjänst. Avvikelsen består i

skillnaden mellan tjänste- och

kapitalinkomstbeskattningen.

Underskott av aktiv näringsverksamhet

Underskott av aktiv näringsverksamhet får

kvittas mot tjänsteinkomster under de fem första

verksamhetsåren. Avdragsrätten är belagd med

olika restriktioner för att förhindra handel med

avdragsrätt och att avdragsrätt för samma för-

värvskälla kan uppkomma för flera femårspe-

rioder.

Lagernedskrivning och pågående arbete

Enligt en alternativregel kan lager (gäller ej fas-

tigheter) tas upp till 97 % av det samlade

anskaffningsvärdet. Olika bestämmelser finns

för pågående arbeten som utförs på löpande

räkning och arbeten som utförs till fast pris. För

arbeten på löpande räkning kan samma

alternativregel som ovan användas.

Skatteavvikelsen utgörs av ränteeffekten på den

skattelättnad som lagernedskrivningen medför.

Eftersom räntan på krediten inte är

förmånsgrundande skall den utgöra underlag för

särskild löneskatt.

Skadeförsäkringsföretag

I vissa fall har skadeförsäkringsföretag möjlighet

att göra extra avsättningar till säkerhetsreserven.

Skatteavvikelsen utgörs av ränteeffekten på

skillnaden i skatt som det extra avdraget medför.

Återföring skatteutjämningsreserv

Avsättning till skatteutjämningsreserv upphörde

1993 (1994 års taxering). 9/10 av beloppet skall

återföras till beskattning i princip i lika delar

under en period om sju år, varför

skatteavvikelsen kvarstår. En definitiv

skattelättnad avseende skatten på 10 % av den

totala avsättningen uppkommer därvid.

Överavskrivningar

Den bokföringsmässiga avskrivningstiden

bestäms av tillgångens livstid i bolaget, medan

den skattemässiga avskrivningstiden bestäms

enligt lag. Detta innebär att bokföringsmässiga

och skattemässiga avskrivningar endast

undantagsvis överensstämmer. Skatteregeln

medger att en tillgång skrivs av snabbare än vad

som är ekonomiskt motiverat. Skatteavvikelsen

avser ränteeffekten på skattekrediten. Eftersom

denna inte är förmånsgrundande skall den ligga

till grund för beräkning av särskild löneskatt.

Periodiseringsfonder

Periodiseringsfond är en vinstanknuten

reserveringsmöjlighet där näringsidkaren/bolaget

kan reservera medel under högst fem år.

Inkomståret 1996 medgavs avsättning med högst

25%. Detta tak sänktes permanent för aktiebolag

och ekonomiska föreningar och temporärt för

enskilda firmor och HB inkomståret 1997.

Avsättningstaket för enskilda näringsidkare och

HB återställdes inkomståret 1998.

Reserveringsmöjligheten innebär en skattekredit

på det reserverade beloppet.

Nedsättning med viss inriktning på mindre

företag

Vid beräkning av arbetsgivaravgifter får en

arbetsgivare göra ett avdrag med 5 procent av

lönesumman upp till ett visst tak. Den maximala

lönesumma som medgav nedsättning uppgick år

1997 till 600 000 kr per år. Fr.o.m. år 1998 har

den maximala lönesumma som medger

nedsättning höjts till 852 000 kr. Till denna

avvikelse har även förts motsvarande avdrag för

egenavgifter för enskilda näringsidkare.

Rumsuthyrning

Skattesatsen är 12 %.

Bränsleförbrukning inom industrin

Industrisektorn är skattebefriade för all

användning av fossila bränslen. Normen utgörs

av full skattesats på dessa bränslen.

Elförbrukning inom industrin

Industrisektorn är skattebefriad för all

användning av elektrisk kraft. Normen utgörs av

normalskattesatsen på el.

Metallurgiska processer

Avdrag medges för koldioxidskatt för bränslen

som används för metallurgiska processer.

Nedsättning av koldioxidskatt som utgår på

bränslen inom energiintensiv industri

Fr.o.m. den 1 juli 1997 får den energiintensiva

sektorn en nedsättning till 24 % av den

koldioxidskatt som överstiger 0,8 % av det

enskilda företagets omsättning. Företag inom

cement-, kalk-, glas- och stenindustri är dock

skattebefriade för koldioxidskatten på kol och

naturgas över 1,2 % av omsättningen.

Tabell 33.3 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

A Näringspolitik

976

735

1 037

888

698

649

B Teknologisk infrastruktur

160

192

178

157

159

162

C Konkurrensfrågor

77

69

71

70

71

72

D Teknisk forskning och utveckling

1 215

1 263

1 420

1 273

1 300

1 326

E Utrikeshandel, export- och investeringsfrämjande

248

413

374

403

599

551

F Konsumentfrågor

101

113

120

123

124

125

G Övriga åtaganden2

113

113

69

68

49

Totalt för utgiftsområde 24

2 777

2 898

3 313

2 983

3 019

2 934

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

2 Nytt verksamhetsområde 1999.

34 Regional näringspolitik

34.1 Inledning

Det svenska samhället genomgår stora

strukturella förändringar, bl.a. beroende på

globaliseringen, den ökade internationella

konkurrensen och den snabba tekniska

utvecklingen. Detta ställer nya krav på politiken

inom många olika områden. Det blir allt

viktigare att ha beredskap och resurser att

hantera konsekvenser av dessa förändringar.

Politiken inom en samhällssektor måste bli mer

mottaglig för de krav på förändringar som blir

synliga inom andra områden. Samordning och

samverkan mellan olika aktörer blir allt mer

nödvändig. Den dynamiska och höga

omställningstakten kräver bl.a. en närings-,

arbetsmarknads- och utbildningspolitik som i

större utsträckning än hittills tar hänsyn till

varierande lokala och regionala förutsättningar

och beaktar företagens och de enskilda

människornas behov. Samspelet mellan olika

politikområden och olika samhällsaktörer måste

förändras och i högre grad anpassas till den nya

tidens krav.

Den regionala näringspolitiken engagerar

företrädare för såväl näringslivet som den

offentliga sektorn. Hela landet berörs. Regionala

tillväxtavtal är ett nytt, bärande instrument i

näringspolitiken och innebär att tillgängliga

resurser samordnas och inriktas på prioriterade

åtgärder för ökad tillväxt och sysselsättning.

Avtalen skall genomföras under en treårsperiod

med start den 1 januari 2000.

Den regionala näringspolitiken introducerades

i propositionen Regional tillväxt - för arbete och

välfärd (prop. 1997/98:62, bet. 1997/98:AU,

rskr. 1997/98:204). Målet är att utifrån de

regionala förutsättningarna stimulera en hållbar

ekonomisk tillväxt som kan bidra till fler och

växande företag och därmed ökad sysselsättning

för både kvinnor och män.

I en skrivelse till riksdagen den 8 april 1999,

Lägesrapport angående de regionala tillväxtavtalen

(skr. 1998/99:96), informerade regeringen om

arbetet med de regionala tillväxtavtalen. Med

tillväxtavtal avses såväl ett regionalt program för

tillväxt som överenskommelser mellan olika

aktörer om att genomföra konkreta åtgärder i

programmet.

Tillväxtavtalen utarbetas av s.k. regionala

partnerskap. Näringslivets medverkan är särskilt

viktig. Det regionala inflytandet över tillgängliga

resurser skall öka, liksom möjligheterna att

använda resurserna mer flexibelt än hittills. Det

lokala och regionala näringslivets behov skall

vara vägledande för de offentliga organens utbud

av näringslivsfrämjande tjänster.

Staten förutsätts delta i tillväxtavtalen via

berörda myndigheter och organ. Anslag inom

flera olika utgiftsområden i statsbudgeten

kommer att utgöra finansieringskällor för

avtalen.

I det följande ges en översikt över det

pågående och förestående arbetet.

34.2 Omfattning, tidsplan

Stommen i tillväxtavtalen är de program för

tillväxt som partnerskapen formulerar.

Programarbetet skiljer sig från regelstyrt och

projektbaserat arbete genom att vara mer

långsiktigt och koordinerat. De mål som

parterna har kommit överens om skall styra

insatserna. Programformen innebär att de

strategiska besluten och huvudinriktningarna

lyfts upp till den politiska nivån. Ju högre

strategisk nivå, desto större bör det politiska

deltagandet i beslutsprocessen vara. En viktig

strategisk uppgift är att utveckla urvalskriterier

och principer för de projekt som skall

genomföras i syfte att uppfylla programmens

mål.

Den regionala näringspolitiken utgör en

integrerad del i den handlingsplan för

sysselsättning som regeringen överlämnade till

Europeiska kommissionen i maj 1999 och som

utarbetats mot bakgrund av EU:s riktlinjer för

sysselsättning år 1999.

Länsstyrelserna och, i försökslänen,

självstyrelseorganen samordnar och driver

arbetet med att ta fram regionala tillväxtavtal.

Samtliga län har i april 1999 lämnat utkast till

tillväxtavtal till regeringen. Länen har också

föreslagit ändringar av regler som de anser

hindrar regionalt inflytande, flexibel användning

av anslag och samverkan mellan parter.

Länen skall senast den 15 november 1999 på

nytt redovisa avtalsarbetet till regeringen.

Överenskommelser avtal om åtgärder och

finansiering skall då, under givna förutsättningar,

ha förhandlats fram av de aktörer som kommer

att samverka. De berörda statliga myndigheterna

och organen kan under hösten 1999 diskutera sin

medverkan med utgångspunkt från regeringens

förslag i budgetpropositionen och under

förutsättning att riksdagen beslutar enligt denna.

Regeringen avser att precisera de

förhandlingsförutsättningar som gäller för

berörda myndigheter och organ.

34.3 Resultatbedömning

Utkasten till tillväxtavtal har utvärderats ex-ante

av oberoende utvärderare. Det ger en första

bedömning av avtalens kvalitet samt underlag för

att komplettera och förbättra avtalen. Vidare har

tjänstemän inom Regeringskansliet och ett flertal

nationella myndigheter granskat utkasten

ämnesvis. NUTEK har i egenskap av nationell

näringspolitisk myndighet gjort en egen

utvärdering. Slutsatser och rekommendationer i

utvärderingarna återrapporterades i juni vid

möten med partnerskapen i varje län.

Partnerskapen avgör själva hur utvärderarnas

rekommendationer bör beaktas i det fortsatta

arbetet.

Generella iakttagelser och rekommendationer

Tillväxtavtalens inriktning och innehåll

Genomgången av utkasten till tillväxtavtal visar

att avtalens innehåll spänner över ett stort antal

områden. Företagsinriktade åtgärder är ett

naturligt huvudområde. Länen prioriterar

åtgärder för bl.a. nyföretagande och

företagssamverkan, kompetensutveckling,

kapitalförsörjning, tekniköverföring till

småföretag, IT-frågor. I många avtal önskas s.k.

en-dörrs-lösningar för företagsrådgivning.

Generellt uppfattas bristen på riskkapital och

såddfinansiering som ett problem. Marknads-

och produktutveckling framhålls och syftar ofta

till att öka den internationella konkurrenskraften

hos företag i regionen.

Specialinriktade åtgärder, t.ex. för

energieffektivisering, eller åtgärder inom

branscher, t.ex. livsmedelssektorn och turismen,

lyfts fram. Inom kulturområdet har ett stort

antal län formulerat specifika, konkreta förslag

till åtgärder, ofta i kombination med satsningar

på turism. Integration av invandrare,

miljöåtgärder och särskilda satsningar på

innovationer är exempel på åtgärder som nämns

mera sällan.

Flera län har fört fram krav på att inte bara

näringspolitiken utan också

arbetsmarknadspolitiken skall anpassas för att

bidra till att utveckla näringslivets struktur och

ge företagen bättre verksamhetsförutsättningar.

En grundläggande tanke är att närmare

samverkan mellan närings- och

arbetsmarknadspolitiken skall bidra till att skapa

såväl varaktiga arbetstillfällen som tillväxt i

ekonomin. Länen anser att antalet åtgärder inom

arbetsmarknadspolitiken bör begränsas samt att

detaljregleringen av verksamheten skall minskas

och ersättas av tydligare krav på uppföljning och

utvärdering.

Utbildning och kompetensförsörjning

prioriteras av samtliga län. Många förslag går ut

på att öka samverkan mellan utbildningssektorn

 främst universitet och högskolor och

näringslivet för att uppnå ökad anpassning av

utbildningsutbudet till näringslivets och

arbetsmarknadens efterfrågan. I fokus står

frågeställningar kring hur den högre

utbildningen kan göras bättre tillgänglig för fler

människor, ofta genom utveckling av IT-

distribuerad utbildning men också genom

utveckling av pedagogik för yrkesverksamma.

Det är också ett vanligt önskemål att mer om

entreprenörskap skall ingå i utbildningar.

Enligt riktlinjerna för avtalsarbetet skall

transportinfrastrukturen inte ingå. Den ordinarie

planeringen av investeringar på detta område

avser för närvarande perioden 2002 11. Flertalet

län har ändå konkretiserat förslag till åtgärder på

området. Granskningen av avtalen visar att

förslagen i avtalen i stort sett överensstämmer

med dem som läggs fram i den ordinarie

planeringsprocessen.

Flertalet län har avstått från att precisera

åtgärder, ansvarsfördelning och finansieringsplan

i utkasten, eftersom de finansiella ramarna inte

varit kända. De förslag till regelförenklingar som

lämnats i samband med avtalsarbetet, speglar

behovet av att förändra såväl formella regler som

attityder och vanor.

Utvärderarnas bedömning

En slutsats från utvärderingen är att

avtalsutkasten varierar i kvalitet. Några utkast är

nästan färdiga med tydliga mål och väl

utvecklade insatsområden där genomförandet

preciserats. De flesta avtal behöver dock

bearbetas ytterligare. Analyserna är ofta allmänna

och saknar detaljerat underlag. Insatsområdena

är alltför många och brett beskrivna.

Programmen behöver koncentreras och i större

utsträckning fokuseras mot tillväxt i näringslivet.

Målformuleringarna är ofullständiga i de flesta

program. Detsamma gäller beskrivningar av

finansiering och genomförande.

I samtliga tillväxtavtal används länet eller

länsdelar som territoriell bas. Utvärderarna

konstaterar att flera regionala tillväxtavtal kan

skapa underlag för att utveckla ramprogram för

länsöverskridande samarbete.

De horisontella mål som skall behandlas i

tillväxtavtalen avser dels jämställdhet, dels

ekologiskt hållbar utveckling. Båda aspekterna

behöver utvecklas. Kvinnorepresentationen i

partnerskapen har genomgående varit låg. Enligt

utvärderarna är könsperspektivet bristfälligt

beaktat i de flesta analyser. Detsamma gäller för

insatsområden och åtgärder. Ambitionsnivån

förefaller vara hög men de kunskaper och

möjligheter som kvinnor svarar för, återspeglas

inte i programmen.

På liknande sätt återstår arbete med att

integrera perspektivet ekologiskt hållbar

utveckling. Av avtalen skall framgå hur

programmet påverkar omställningen till

ekologisk hållbarhet, skyddet av miljön, en

effektiv användning av jordens resurser samt hur

detta integreras med en hållbar ekonomisk

tillväxt och ökad sysselsättning.

Det svenska samhället präglas av en allt större

kulturell och etnisk mångfald. Personer med

utländsk bakgrund tillför Sverige kunnande och

erfarenhet som gör samhället rikare. Att ta till

vara denna kompetens är av stor betydelse för

tillväxten. I genomgångarna av tillväxtavtalen har

konstaterats att endast ett fåtal län

uppmärksammar de möjligheter som ett bättre

tillvaratagande av den etniska och kulturella

mångfalden och annat integrationsarbete kan

erbjuda. Betydligt mer kan göras för att utforma

regionala strategier för mångfald och integration,

bl.a. för att underlätta för personer med utländsk

bakgrund att komma in på arbetsmarknaden och

för att bedriva näringsverksamhet.

Flertalet län har lyckats väl med att etablera

breda partnerskap. Uppskattningsvis ett par

tusen personer har på olika sätt deltagit i arbetet

med att ta fram avtalen. Näringslivets

engagemang har varit stort. Utvärderarna anser

att det i de regioner där insatsområden och

åtgärder är väl definierade finns goda

förutsättningar för att s.k. agerande partnerskap

utvecklas. Dessa kännetecknas av att

partnerskapen är aktiva och har en direkt uppgift

i genomförandet.

Avtalsprocessen uppfattas på många håll som

mycket positiv och nyskapande. Den har

inneburit att människor som vanligtvis inte

träffas har mötts för att diskutera kritiska

utvecklingsfaktorer. Mötena har i sig genererat

utvecklingskraft och nya initiativ.

Utvärderingarna visar att arbetet med tillväxt-

avtalen har skapat förväntningar på ett

samordnat nationellt agerande. Det omfattande

arbete som tjänstemän inom den statliga

förvaltningen på nationell nivå har lagt ned på att

studera länens material och de nya kontaktytor

och nätverk som därmed har skapats, bör på

olika sätt vidareutvecklas. Länens arbete med

avtalen blir successivt allt mer konkret. Det

fordrar att centralt ansvariga tjänstemän har

breda insikter i avtalsprocessen, agerar korrekt

och kan bidra till att föra arbetet framåt.

34.4 Regeringens bedömning samt

utgångspunkter för fortsatt

arbete

I hela landet har ett mycket omfattande arbete

hittills lagts ner på de regionala tillväxtavtalen.

Arbetet har kommit långt, även om mycket

fortfarande återstår att göra. Det har hittills

mobiliserat betydande lokala och regionala

krafter. Tyngdpunkten läggs på en samordnad

tillväxt- och sysselsättningspolitik med regionala

förtecken. Detta fordrar anpassningsförmåga hos

aktörer inom berörda sektorspolitiska områden.

Förändringarna måste ske i ett nära samspel

mellan regional och nationell nivå. Det är viktigt

att berörda nationella organ stödjer det

tvärsektoriella och långsiktiga synsätt som

tillväxtavtalen förutsätter och väl förvaltar de

förslag från regionerna som fordrar centrala

ställningstaganden.

Regeringen delar utvärderarnas uppfattning

att åtgärderna i tillväxtavtalen bör fokuseras

ytterligare och inriktas mot tillväxt i näringslivet.

Regeringen ser positivt på den regionala

mobiliseringsprocessen och på att denna stärks.

Nya samverkansformer och länsövergripande

initiativ bör uppmuntras.

När tillväxtavtalen i den första omgången

träder i kraft den 1 januari år 2000 kommer

arbetssättet ännu inte att vara fullt utvecklat. Det

finns goda möjligheter att på både kort och

medellång sikt höja kvaliteten i såväl analyser och

program som i uppföljning och utvärdering.

Detta kan bl.a. ske genom att staten ställer krav i

sin roll som medfinansiär och att berörda

myndigheter ställer sin sakkunskap till

förfogande. Arbetssättet måste vidareutvecklas i

en fortlöpande dialog mellan de berörda parterna

 regeringen inbegripen.

Förutsättningarna för det fortsatta arbetet

med tillväxtavtalen bestäms av politiska beslut

inom flera samhällssektorer. Med utgångspunkt

från länens förslag och erfarenheterna hittills,

redovisar regeringen i det följande ett antal

förslag samt informerar om vidtagna och

förestående åtgärder för att föra arbetet med

tillväxtavtalen framåt. Förslag som kräver

riksdagens beslut behandlas på vanligt sätt under

respektive utgiftsområde.

1. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom

UO 14 kan i sin helhet användas för

medfinansiering av regionala tillväxtavtal på

kort och lång sikt. Satsningar på utbildning

och kompetensutveckling för att undvika

inflationsdrivande flaskhalsar är prioriterade

områden.

2. Den regionala näringspolitiken skall få ett

tydligt genomslag i NUTEK:s verksamhet.

Detta sker genom en successiv ökning av

myndighetens roll som samverkanspart och

medfinansiär i de regionala tillväxtavtalen.

Mot slutet av avtalsperioden bör de medel

som myndigheten disponerar i ökande

omfattning kunna utgöra medfinansiering

av näringspolitiska åtgärder inom ramen för

tillväxtavtalen.

3. De nationella myndigheter som på olika

sätt är involverade i avtalsarbetet bör

utveckla sin konsultativa roll och stärka

samspelet med den regionala nivån.

4. En omfattande översyn av näringspolitikens

instrument och organisation pågår.

Avsikten är att renodla och förenkla

åtgärder inom främst arbetsmarknads- och

näringspolitikens områden för att uppnå

effektiviseringar och bättre anpassning av

statens utbud till företagens behov.

Regeringen avser att redovisa sina

ställningstaganden under våren 2000.

5. De förslag till åtgärder relaterade till

näringslivsutveckling i Östersjöregionen

som finns i utkasten till tillväxtavtal utgör

en grund för diskussioner om

medfinansiering från den s.k.

Östersjömiljard II. En förhandlingsgrupp i

Regeringskansliet kommer att bjuda in

företrädare för länen för överläggningar om

förutsättningarna för ett länsövergripande

tillväxtavtal för näringslivsutveckling i

Östersjöregionen.

6. Samverkan mellan de lokala

investeringsprogrammen för ekologiskt

hållbar utveckling och de regionala

tillväxtavtalen skall eftersträvas för att

förstärka effekterna av båda programmen. I

arbetet med investeringsprogrammen ges

kommunerna möjlighet att inför

beredningen av ansökningar om medel

tydliggöra i vilken utsträckning sådan

samverkan kan ske.

7. Samverkan mellan lokala utvecklingsavtal

för kommuner i storstadsregionerna och de

regionala tillväxtavtalen skall eftersträvas

för att förstärka effekterna av båda

programmen. I arbetet med de lokala

utvecklingsavtalen ges kommunerna

möjlighet att koordinera åtgärder inom

ramen för de regionala tillväxtavtalen med

insatser i ett lokalt utvecklingsavtal.

8. Den nya programperioden för EG:s

strukturfonder startar år 2000 och pågår

t.o.m. 2006. Det är av stor vikt att ett

samspel sker mellan arbetet kring

tillväxtavtalen och de nya

strukturfondsprogrammen, där även

erfarenheter från föregående period med

strukturfonderna tas till vara.

9. Regeringen avser att precisera de

förhandlingsförutsättningar som gäller för

statlig medfinansiering av tillväxtavtal. I

förutsättningarna anges finansiella ramar

samt de kriterier som skall vara uppfyllda

för att statlig medfinansiering av åtgärder i

tillväxtavtal skall vara aktuell. De

myndigheter och organ som berörs är

NUTEK, Energimyndigheten,

Arbetsmarknadsverket, länsstyrelserna och

självstyrelseorganen. Regeringen avser

också att ytterligare förtydliga sin syn på

ALMI Företagspartner AB:s medverkan.

10. Samarbetet mellan det offentliga

utbildningsväsendet och det omgivande

samhället fortsätter med sikte på att finna

former för mer flexibelt samspel mellan

utbildningssystemet och arbetsmarknaden.

Ett samlat förslag om hur den

eftergymnasiala yrkesutbildningen skall

dimensioneras och organiseras kommer att

utarbetas.

11. Arbetet fördjupas kring frågan hur

horisontella mål, dvs. jämställdhet

respektive ekologiskt hållbar utveckling,

bör hanteras i tillväxtavtalen.

12. Arbetet fortsätter med att förenkla regler

för främst småföretag. Betydelsefulla

förändringar av regler eller

verksamhetsförutsättningar genomförs som

konsekvens av förändringar på bl.a.

arbetsmarknads- och näringspolitikens

områden. Regeländringar på specifika

områden redovisas inom de olika berörda

politikområdena.

13. Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp som

skall utarbeta förslag om uppföljning och

utvärdering av de regionala tillväxtavtalen.

34.5 Frågor inom politikområden av

betydelse för arbetet med

regionala tillväxtavtal

34.5.1 Näringsliv och arbetsmarknad

Det är regeringens uppfattning att en närmare

samverkan mellan närings- och

arbetsmarknadspolitiken kan bidra till att skapa

såväl varaktiga arbetstillfällen som tillväxt i

ekonomin. Ett exempel på detta är

omläggningen mot en mer tillväxtorienterad

arbetsmarknadspolitik med syfte att öka

sysselsättningen och förhindra uppkomsten av

inflationsdrivande flaskhalsar. Långsiktighet i

verksamheten betonas och bättre utrymme

skapas för att på ett offensivt sätt möta det höga

strukturomvandlingstryck som många svenska

regioner för närvarande utsätts för. På sikt

bedöms detta leda till en mindre sårbar

näringslivsstruktur och ökade möjligheter till

samordning av insatser med andra aktörer som

arbetar med att främja tillväxt och sysselsättning.

Regeringens förslag om arbetsmarknadspolitik och

tillväxtavtal

I det arbete som pågår inom Regeringskansliet

med att förenkla regelverket för de

arbetsmarknadspolitiska medlen har de

synpunkter som kommit fram i länens

omfattande arbete med de regionala

tillväxtavtalen beaktats. De regler som styr

verksamheten skall bli enklare och lättare att

överblicka. Förslaget finns närmare beskrivet

under UO 14, anslaget A2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Medlen inom UO 14 avseende

Arbetsmarknadsverket skall användas för att

främja tillväxt och sysselsättning genom att öka

flexibiliteten på arbetsmarknaden och därigenom

motverka flaskhalsar. Arbetsmarknadspolitiken

och de medel som står till förfogande skall också

användas för fördelningspolitiska uppgifter och

därmed utgå från individen på arbetsmarknaden.

Det samarbete mellan

arbetsmarknadspolitiska och övriga berörda

aktörer som de regionala tillväxtavtalen initierat,

är mycket värdefullt och bör intensifieras.

Avsikten är att få till stånd en bättre och

effektivare medelsanvändning och därigenom

bättre förutsättningar för en ökad tillväxt. De

olika aktörerna har olika uppgifter i processen.

Arbete för att förbättra förutsättningarna för

tillväxt och sysselsättning kräver strategisk

framsyn och långsiktighet. På länsnivå finns goda

möjligheter att överblicka utvecklingstendenser

på de lokala arbetsmarknader som ofta omfattar

flera kommuner. Beslut som rör medfinansiering

av regionala tillväxtavtal med

arbetsmarknadspolitiska medel bör mot den

bakgrunden fattas på den regionala nivån av

Länsarbetsnämnderna.

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom

ramen för tillväxtavtalen syftar till att uppnå

ökad tillväxt och sysselsättning inom ett till tre

år. Anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

kan användas för medfinansiering av regionala

tillväxtavtal för insatser som ryms inom ramen

för det arbetsmarknadspolitiska regelverket.

Utgångspunkt är de mål och prioriteringar som

gäller för arbetsmarknadspolitiken och som

redovisas under UO 14. Den yrkesinriktade

arbetsmarknadsutbildningen är ett prioriterat

område som syftar till att lediga platser snabbt

skall kunna tillsättas. Delar av denna skall under

år 2000 kunna riktas till redan anställda i form av

bristyrkesutbildningar.

Näringspolitiken och myndigheternas roll

Ett stort antal helt eller delvis statligt

finansierade organ arbetar med att skapa goda

förutsättningar för tillväxt i det svenska

näringslivet. Ett flertal av dessa aktörer har på

olika sätt medverkat i arbetet med tillväxtavtalen.

Exempelvis har Teknikbrostiftelserna varit aktiva

i frågor om kunskapsöverföring mellan

högskolan och de mindre företagen. ALMI

Företagspartner AB har genom sina regionala

dotterbolag aktivt medverkat i partnerskapens

arbete, bl.a. kring frågor som gäller

småföretagsutveckling.

Statens energimyndighet disponerar anslag

som ingår i det regionala tillväxtkapitalet.

Ändamålet för dessa anslag är fastställt i 1997 års

energipolitiska program. I den mån åtgärder i

regionala tillväxtavtal överensstämmer med dessa

riktlinjer, får anslagen disponeras för att

medfinansiera åtgärder i avtalen.

En utökad nationell satsning på Industriella

utvecklingscentrum, IUC, planeras. IUC och

liknande regionala centrumbildningars betydelse

för de små och medelstora företagens utveckling

lyfts fram i tillväxtavtalen i flera län. En

fortlöpande diskussion kring regionala och

nationella prioriteringar är väsentlig i samband

med att IUC-satsningen utvidgas.

NUTEK har, i egenskap av nationell

näringspolitisk myndighet, fungerat som

kunskapsförmedlare, initiativtagare till

konferenser och till ökad samverkan med andra

nationella aktörer. NUTEK:s roll som en viktig

nationell samverkanspart för regionerna har efter

hand blivit allt tydligare.

NUTEK:s roll i genomförande och finansiering

Regeringen anser att NUTEK successivt skall

inarbeta ett regionalt näringspolitiskt perspektiv i

hela sin verksamhet. Detta skall bl.a. ta sig

uttryck i att myndigheten gradvis ökar sin roll

som samverkanspart och medfinansiär av de

regionala tillväxtavtalen. Mot slutet av

avtalsperioden bör de medel som myndigheten

disponerar i ökande omfattning kunna utgöra

medfinansiering av näringspolitiska åtgärder

inom ramen för tillväxtavtalen.

Regeringen avser att nära följa NUTEK:s

utvecklingsprocess.

Övriga myndigheters roll

Flera myndigheter och statligt finansierade

organisationer förutsätts på olika sätt medverka i

tillväxtavtalens genomförande och finansiering.

De anslag som kan komma ifråga framgår av

tabell i avsnitt 4.6 nedan.

Flera av dem som medverkat i arbetet med

tillväxtavtalen har understrukit betydelsen av

utökat kunskapsutbyte. Regeringen anser att de

nationella myndigheter m.fl. som på olika sätt är

involverade i arbetet, i likhet med NUTEK bör

utveckla sin konsultativa roll och stärka

samspelet med den regionala nivån. T.ex. har de

centrala kulturmyndigheterna en viktig roll när

det gäller att stärka kultursektorns betydelse i

näringslivsutvecklingen. Ett konkret exempel på

en verksamhet som utgår ifrån efterfrågan från

lokal och regional nivå, är projektet

Investerarsamverkan, som drivs av Delegationen

för utländska investeringar i Sverige (ISA).

Översyn av de näringspolitiska instrumenten m.m.

Det finns ett stort antal organisationer som

bedriver företagsfrämjande verksamhet. Detta

medför en otydlig rollfördelning, en ökad

tidsåtgång för att samordna verksamheten med

andra aktörers samt ökade svårigheter för

kunderna, dvs. företagarna, att hitta rätt i

utbudet. Detta bekräftas också i arbetet med

tillväxtavtalen.

Näringsdepartementet har mot den

bakgrunden startat en bred översyn av de statliga

näringspolitiska instrumenten och

myndighetsstrukturen. Syftet är att ur ett

efterfrågeperspektiv bedöma vilka instrument

som bör utvecklas samt hur organisationen av

offentligt finansierade myndigheter och andra

organ kan göras mer rationell och ändamålsenlig

och enklare för kunderna att möta. I översynen,

skall de erfarenheter, synpunkter och förslag om

företagsfrämjande och service som kommit fram

i arbetet med tillväxtavtalen beaktas. Regeringen

avser att redovisa sina ställningstaganden under

våren 2000.

Antalet egna företagare med utländsk

bakgrund har ökat i Sverige under senare år.

Dessa svarar idag för en femtedel av nya

företagsetableringar och vart femte arbetstillfälle

som skapas genom nya företag. Regeringen har

låtit en särskild utredare kartlägga vilka särskilda

svårigheter personer med utländsk bakgrund kan

möta i samband med att de startar och utvecklar

egna företag. Det gäller bl.a. frågor i samband

med kapitalanskaffning. Utredarens förslag

remissbehandlas för närvarande.

34.5.2 Regionalpolitikens område

Regionalpolitikens mål och medel är viktiga

komponenter i den regionala näringspolitiken

och arbetet med tillväxtavtalen. Arbetet med

avtalen har föranlett diskussioner om relationen

mellan regionalpolitik och regional

näringspolitik, framför allt i de län som ingår i

det regionalpolitiska stödområdet. Det är viktigt

att understryka att det i arbetet med

tillväxtavtalen är de regionala partnerskapen som

själva avgör hur ekonomisk tillväxt bör definieras

och vilken utveckling av olika länsdelar som man

i dessa sammanhang vill verka för. Målen för

regionalpolitiken ligger fast och medel under

regionalpolitiska anslag skall därför användas till

att finansiera åtgärder i tillväxtavtalen som

samtidigt bidrar till att uppfylla de

regionalpolitiska målen. Dessa omfattar bl.a.

inomregional balans, för vilken

stödområdesindelningen är en av riksdagen

beslutad riktlinje.

Det regionalpolitiska företagsstödet har

berörts i många tillväxtavtal. Stödreglerna anses

vara alltför detaljerade och bristfälligt

harmoniserade sinsemellan och med företagsstöd

inom andra politikområden, främst närings- och

arbetsmarknadspolitiken. Det regionalpolitiska

stödet ses över av den parlamentariska kommitté

som har till uppgift att föreslå hur den svenska

regionalpolitiken skall utformas under 2000-

talets början (Dir. 1999:2). De slutsatser och

förslag som kommer fram i detta arbete kommer

att bli viktiga underlag för att bedöma hur det

regionalpolitiska stödet bör utformas i

framtiden.

34.5.3 Strukturfondsprogram och regionala

tillväxtavtal

Tillväxtavtalen utgör ett viktigt underlag för de

program som utarbetas inför den nya

programperioden för EG:s strukturfonder, år

2000 2006. Detta gäller såväl de partnerskap som

har etablerats som innehållet i de program som

utarbetas. Det är emellertid också väsentligt att

erfarenheterna från den gångna

strukturfondsperioden tas till vara i arbetet med

tillväxtavtalen. Det gäller bl.a. erfarenheterna

från det nuvarande mål 4, vilka har varit mycket

positiva vad avser samspelet näringsliv - det

offentliga.

Regeringen lämnade den 10 juni 1999 i uppdrag

dels till länsstyrelserna i norra Norrland, dels till

länsstyrelserna i mellersta Norrland att utarbeta

förslag till utvecklingsplan för det nya mål 1.

Uppdragen skall redovisas den 1 oktober 1999.

Mål 1-programmen kommer att medfinansieras

av Regionalfonden, Socialfonden,

Jordbruksfondens utvecklingssektion och

Fonden för fiskets utveckling.

Enligt uppdragen skall arbetet med att ta fram

förslag till utvecklingsplaner organiseras med

utgångspunkt från dels de regionala partnerskap

som bildats för regionala tillväxtavtal, dels de

parter som medverkat i innevarande

strukturfondsperiod.

Regeringen förhandlar för närvarande om

kartan för de områden som skall utgöra det nya

målområdet för det nya mål 2. Inför det nya mål

3 har en särskild utredare tillkallats med uppdrag

att utarbeta ett förslag till samlat

programdokument. I det nya mål 3 är avsikten

bl. a. att förena individens behov med företagets.

Detta är ett synsätt som även bör genomsyra

tillväxtavtalen.

Jordbruksfondens utvecklingssektion

medfinansierar bl.a. insatser för landsbygdens

utveckling inom EU:s gemenskapsinitiativ

LEADER+. Projekten är lokalt förankrade och

inriktas bl.a. på turism, kultur och småskalig

livsmedelsförädling. Arbetet med att utforma det

svenska programmet inleds i slutet av år 1999.

34.5.4 Utbildningspolitikens område

De flesta län tar upp utbildning och

kompetensutveckling som ett prioriterat område,

inte minst mot bakgrund av att det krävs en allt

större andel kunskap i producerade varor och

tjänster. Näringslivets utvecklingsmöjligheter

kommer i ökad utsträckning att vara beroende av

hur utbildningssystemet dimensioneras och vilka

inriktningar det erbjuder.

I tillväxtavtalen efterfrågas i många fall ökad

flexibilitet och anpassning av statliga

utbildningsanordnare. Flera av förslagen i

tillväxtavtalen tyder dock på att många

möjligheter som dagens regelsystem faktiskt

medger är dåligt kända. Det som förslagsställarna

tar upp kan på många punkter genomföras redan

i dag. Det är t.ex. möjligt att samordna satsningar

inom Kunskapslyftet med andra utbildningar,

bl.a. arbetsmarknadsutbildningar.

Ett antal förslag tar upp problem kring

enskildas studiefinansiering. Vidare framförs att

utbildningssystemen bör anpassas bättre till såväl

individernas som företagens behov.

Enligt regeringens bedömning krävs en

fortsatt utveckling av samarbetet mellan det

offentliga utbildningssystemet och det

omgivande samhället. Förnyade analyser bör

göras av det framtida utbildningsbehovet och av

hur utbildningssystemet skall kunna bli mer

flexibelt i samspelet med arbetsmarknaden.

Det är angeläget att universitet och högskolor

fortsätter att utveckla utbildningar som till

innehåll och form ökar möjligheterna för

yrkesverksamma att delta som ett led i deras

kompetensutveckling. Det är väsentligt att

utvecklingen sker i en nära samverkan med

företag, kommuner och myndigheter för att ge

god kännedom om de behov som finns i det

omgivande samhället.

Regeringen återkommer till riksdagen i höst

med förslag om ett reformerat studiestödsystem.

Vad gäller den gymnasiala nivån för vuxna

finns via regeringens satsning på Kunskapslyftet

stora förutsättningar för såväl arbetslösa som

anställda att ta del av reguljär utbildning på ett

flexibelt sätt. Regeringen avser att under år 2000

återkomma till riksdagen, sedan underlag har

lämnats från den parlamentariska

kunskapslyftskommittén, KLK, om riktlinjer för

den framtida kommunala vuxenutbildningen.

Syftet med reformeringen av vuxenutbildningen

är att ge alla vuxna möjligheter att höja sin

kunskap och kompetens i takt med utvecklingen

i samhället och arbetslivet och som grund för ett

livslångt lärande. Såväl individens som

arbetslivets efterfrågan kommer här att vara

styrande.

Regeringen avser också att under år 2000

presentera ett samlat förslag till riksdagen om

hur den eftergymnasiala yrkesutbildningen skall

dimensioneras och organiseras, grundat på den

försöksverksamhet med kvalificerad

yrkesutbildning som pågått sedan år 1999. Syftet

är att skapa ett mer flexibelt utbildningssystem

för eftergymnasiala yrkesutbildningar där

arbetsmarknadens behov kan tillgodoses genom

en nära samverkan med arbetslivet.

Under innevarande år genomförs pilotprojekt

med validering av invandrares yrkesutbildning

och yrkeskunskaper i ett antal län. Under år 2000

utvidgas verksamheten till en bredare

försöksverksamhet kring validering av vuxnas

faktiska kunskaper. Syftet är att underlätta för

vuxna att dokumentera och dra nytta av

informella kunskaper och kompetens i såväl

arbetslivet som utbildningsväsendet.

34.5.5 Jämställdhetsperspektivet i

tillväxtavtalen

De regionala tillväxtavtalen är betydelsefulla för

jämställdhetsarbetet. Viktiga förändringar ur

jämställdhetssynpunkt har vidtagits under senare

år. Inte minst gäller det kvinnors och mäns

formella rättigheter. Fortfarande finns dock

betydande olikheter mellan könens reella villkor

på olika områden i samhället. Det är angeläget att

uppmärksamma formella och informella

strukturer och ordningar som hindrar

jämställdheten mellan könen generellt eller

mellan enskilda individer av olika kön. I arbetet

med tillväxtavtalen är det därför viktigt att

synliggöra båda könens förutsättningar, behov

och intressen och att omsätta den kunskap som

erhålls i konkreta åtgärder som främjar

jämställdheten mellan könen. Det är ett

långsiktigt, strategiskt och systematiskt arbete på

lokal och regional nivå, som handlar om såväl

strukturella frågor som förhållningssätt.

Att genomsyra tillväxtavtalen med ett

jämställdhetsperspektiv är både en pedagogisk

fråga och en fråga om kunskap.

Flera län har efterfrågat råd och förslag om

hur arbetet med jämställdhetsperspektivet bör gå

vidare i tillväxtavtalen. På alla länsstyrelser finns

en expertfunktion för jämställdhetsfrågor, vars

huvuduppgift är att stödja, stimulera och

underlätta jämställdhetsarbetet i länen. Denna

expertis bör tillvaratas bättre. I regeringens

uppdrag till NUTEK att medverka i

överläggningar kring de regionala tillväxtavtalens

innehåll, genomförande och finansiering,

inbegrips att medverka i länens arbete med

frågor på jämställdhetsområdet.

34.5.6 Miljöpolitikens område

I tillväxtavtalen skall perspektivet ekologiskt

hållbar utveckling integreras och genomsyra

analys, insatsområden och åtgärder.

Grundtanken med ekologiskt hållbar utveckling

är att integrera miljöhänsyn med ekonomisk

tillväxt och social utveckling. Genom att

kombinera miljö och tillväxt kan Sverige bli ett

föregångsland för omställningen till ekologisk

hållbarhet.

De regionala tillväxtavtalen innebär en stor

möjlighet att brett fånga upp goda idéer och få

till stånd en dialog kring dessa. Såväl i

uppläggning som syfte har tillväxtavtalen likheter

med de lokala investeringsprogrammen inom det

miljöpolitiska området. Syftet med de senare är

att öka takten i omställningsarbetet och få en

lokal anpassning av lösningar för ekologiskt

hållbar utveckling.

I regeringens strävan att uppnå samverkan

mellan sektorer och effektivare ta till vara

befintliga statliga resurser är det angeläget att så

långt möjligt koordinera tillväxtavtalen och de

lokala investeringsprogrammen. Därmed

förstärks båda programmens effekter. Samverkan

mellan kommuner och regionala organ för att

finna vägar att koppla samman åtgärder inom

ramen för investeringsprogrammen med

satsningar i tillväxtavtalen skall eftersträvas. I

arbetet med investeringsprogrammen ges

kommunerna möjlighet att inför beredningen av

ansökningar om medel tydliggöra i vilken

utsträckning sådana kopplingar kan ske.

34.5.7 Näringslivsutveckling i

Östersjöregionen

Östersjöfrågor i de regionala tillväxtavtalen

Mer än hälften av länen uppmärksammar

Östersjöregionens utvecklingsdynamik i

tillväxtavtalen och för flera län är detta en av

hörnstenarna i näringslivsstrategin. Exempel på

åtgärder som föreslås är nätverks- och

affärsutveckling, IT, turistutbyte,

kompetensutveckling, miljö och hälsovård. Flera

av åtgärderna bedöms som väl underbyggda och,

inte minst, väl förankrade.

Näringslivets engagemang i frågorna har varit

relativt omfattande. En begränsning i

sammanhanget är att åtgärderna oftast är

koncentrerade till ett län. Ofta har de regionala

partnerskapen inte haft tid att samråda med

grannlänen om gemensamma satsningar.

Regeringens bedömning och åtgärder för fortsatt

arbete

Det finns goda förutsättningar för att utarbeta

länsövergripande tillväxtavtal för

näringslivsutveckling i Östersjöregionen, med

deltagande av flera län. Genom en

länsövergripande ansats kan aktörer med

likartade eller kompletterande idéer knytas

samman. Därigenom kan de insatser som görs få

större effekt.

De förslag till åtgärder relaterade till

näringslivsutveckling i Östersjöregionen som

finns i utkasten till tillväxtavtal, utgör en grund

för diskussioner om medfinansiering från den

s.k. Östersjömiljard II.

Regeringen inrättar en förhandlingsgrupp i

Regeringskansliet som kommer att bjuda in

företrädare för länen för vidare överläggningar

om innehåll, inriktning och omfattning i ett

sådant länsövergripande tillväxtavtal.

34.5.8 Storstadspolitiken

I storstadspropositionen, 1997/98:165

Utveckling och rättvisa en politik för storstaden

på 2000-talet, redovisas mål och inriktning för

regeringens storstadspolitik. I likhet med den

regionala näringspolitiken spänner den över flera

politikområden.

De statliga insatserna skall förbättra

storstädernas förutsättningar för långsiktigt

hållbar tillväxt och motverka den sociala, etniska

och diskriminerande segregationen. Åtgärderna

skall inledningsvis primärt komma till uttryck

genom lokala utvecklingsavtal i sju utpekade

kommuner. Se vidare under UO 8 Invandrare

och flyktingar.

De resurser som fördelas via de lokala

utvecklingsavtalen kan utgöra en del av det

regionala tillväxtkapitalet, när de berörda

kommunerna aktivt deltar i de regionala

partnerskapens arbete. Samverkan mellan de

lokala utvecklingsavtalen och de regionala

tillväxtavtalen skall eftersträvas för att förstärka

effekterna av båda programmen.

34.6 Finansiering av tillväxtavtalen

De myndigheter och andra organ som skall

finansiera insatser i tillväxtavtalen måste ges

finansiella ramar samt tydliga villkor för

medelsanvändningen. Under förutsättning att

riksdagen godkänner de anslagsnivåer m.m. som

föreslås inom resp. utgiftsområde ges vissa

utgångspunkter för de fortsatta förhandlingarna

om tillväxtavtalen. Medlen utgör det s.k.

regionala tillväxtkapitalet. Det framgår i tabellen

nedan vilka anslag som regeringen definierar som

tillväxtkapital. Regeringen föreslår inte att

särskilda statliga medel skall anslås till avtalen.

De nationella målen för de olika

verksamheterna ligger fast. Anslagen är i

varierande grad möjliga att utnyttja för åtgärder i

tillväxtavtalen. En betydande del av de resurser

som anges i tabellen är avsedd för att finansiera

specifika åtaganden, exempelvis försörjningsstöd

till individer eller väl avgränsade

forskningsprogram för ett visst område. I den

mån åtgärder i avtalen passar in i t.ex. ett

specifikt FoU-program kan anslaget användas

för medfinansiering.

Tabell 34.1 Regionalt tillväxtkapital - anslag som berörs av regionala

tillväxtavtal

Tusental kronor, löpande priser, beräkningar för år 2001 och 2002

Utgiftsområde/anslag

2000

2001

2002

UO 8 Invandrare och flyktingar

B2 Utvecklingsinsatser i storstadsregionerna

260 000

565 000

116 000

UO 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder1

19 590 591

20 363 692

20 639 969

A4 Europeiska socialfonden för perioden 1995-19992

(1 242 000)

(128 000)

A5 Europeiska socialfonden för perioden 2000-2006

641 000

1 663 000

1 663 000

UO 16 Utbildning och universitetsforskning

A5 Förstärkning av utbildning i storstadsreg3

265 000

1 920 000

3 585 000

A15 Särskilda utbildningsinsatser för vuxna4

4 307 844

4 520 385

4 120 268

UO 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande

E1 Lokala investeringsprogram

1 758 000

1 415 000

1 190 500

UO 19 Regional utjämning och utveckling

A1 Allmänna regionalpolitiska åtgärder

1 303 850

1 609 350

1 605 950

A2 Landsbygdslån

30 000

110 000

110 000

A8 Europeiska regionala utvecklingsfonden, perioden 1995-19992

(612 000)

(539 000)

A9 Europeiska regionala utvecklingsfonden, perioden 2000-2006

360 000

800 000

1 000 000

UO 21 Energi5

B1 Bidrag för att minska elanvändning

105 000

495 000

445 000

B2 Bidrag till investeringar i elproduktion för förnybara energikällor

95 000

345 000

188 000

B3 Åtgärder för effektivare energianvändning

65 000

119 000

111 000

B4 Energiforskning

401 758

430 977

461 758

B5 Energiteknikstöd

130 000

130 000

130 000

B6 Introduktion av ny energiteknik

230 000

230 000

230 000

UO 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar

B9 Från EG-budgeten finansierade miljö-, struktur- och regionala

åtgärder6

155 000

155 000

155 000

C2 Strukturstöd till fisket m.m.6

12 000

12 000

12 000

C3 Från EG-budgeten finansierade strukturstöd till fisket m.m.7

10 200

10 200

10 200

UO 24 Näringsliv

A2 Småföretagsutveckling

189 062

190 062

134 062

A3 Stöd till kooperativ utveckling

20 000

20 000

20 000

A8 Fortsatt program för småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt

180 000

0

0

D1 Teknisk forskning och utveckling

688 588

704 334

718 624

E5 Näringslivsutveckling i Östersjöregionen

100 000

300 000

250 000

1Tillväxtkapitalets faktiska storlek under anslaget definieras och beslutas av

AMV. Beloppen avser beräknat totalt anslag. Huvudparten av anslaget utgörs av

försörjningsmedel till arbetslösa som deltar i arbetsmarknadspolitiska program.

2Kvarvarande medel på anslaget kan endast användas för åtgärder som beslutas

under år 1999.

3Anslagets ändamål är bundet och inkluderar från år 2001 ett stegvis

genomförande av en allmän förskola och en maxtaxa i barnomsorgen. Medel kan ändå

 ses som en

resurs för tillväxt och utveckling i ett regionalt perspektiv.

4Anslaget ställs till förfogande på lokal nivå. Ändamålet är bundet och anslaget

 kan således inte disponeras inom ramen för tillväxtavtalen. Medlen kan ändå i

regional

samverkan ses som en resurs och ett verktyg i ett regionalt tillväxtperspektiv.

5De angivna anslagens ändamål är bundna. Medlen kan ändå ses som en möjlig

resurs för tillväxt och utveckling i ett regionalt perspektiv.

6Faktiska belopp är ännu ej fastställda. De angivna beloppen baserar sig på

anslagsnivåer under perioden 1995 99.

7Faktiska belopp är ännu ej fastställda. De angivna beloppen är antaganden om

medelstilldelning.

34.7 Förhandlingsunderlag

Samverkan kring tillväxtavtalen förutsätter att

överenskommelser träffas rörande ansvar,

rollfördelning, resursinsatser m.m. för de

ingående åtgärderna. Staten deltar via berörda

myndigheter och organ.

Den statliga medfinansieringen förutsätter att

förslagen är genomarbetade. Statligt finansierade

organ bör uppträda entydigt och medverka med

utgångspunkt från samma krav på avtalens

kvalitet. Regeringen preciserar de förutsättningar

som gäller för ett statligt engagemang i tillväxt-

avtalen. Inom sina respektive ansvarsområden

besitter de berörda aktörerna också stor

kompetens som bör tas till vara i samarbetet

kring avtalen.

Berörda myndigheter är NUTEK,

Energimyndigheten, Arbetsmarknadsverket

genom länsarbetsnämnderna, länsstyrelserna

samt självstyrelseorganen. Regeringen avser att

också informera ALMI Företagsparner AB om

sin syn på de förestående förhandlingarna. För

medfinansiering med strukturfondsmedel

kommer särskilda förutsättningar att gälla.

Förhandlingsunderlaget består av tre delar - en

beskrivning av förhandlingsprocessen, generella

förutsättningar som gäller för samtliga berörda

organ samt en tredje del med information

anpassad till respektive organs särskilda

förutsättningar.

De generella förutsättningarna för ett statligt

engagemang utgår ifrån de centrala principer för

tillväxtavtalen så som de angavs i riktlinjer till

länen den 6 maj 1998. Dessa innebär bl.a. att

avtalet skall vara uppbyggt kring en analys och

ett program för tillväxt som följer logiskt av

denna. Det skall vidare vara utförligt beskrivet

hur avtalet skall finansieras, genomföras, följas

upp och utvärderas. Tillväxtavtalet skall vara väl

förankrat i det regionala partnerskapet där

näringslivets medverkan skall vara framträdande.

Avtalet skall vidare integrera jämställdhet och

ekologiskt hållbar utveckling i sina olika delar. I

genomförandet av tillväxtavtalet förutsätts

medfinansiering av flera av de icke-statliga

aktörerna i partnerskapet.

34.8 Vissa regeländringar av betydelse

för de regionala tillväxtavtalen

Länen har lämnat förslag till regeländringar, dels

i skrivelser vid årsskiftet 1998/99, dels i utkasten

till tillväxtavtal. I skrivelsen till riksdagen i april

redovisade regeringen vidtagna åtgärder.

Regelförslagen i avtalsutkasten är ofta samma

eller liknande som de tidigare lämnade förslagen.

Många förslag avser avgränsade, konkreta

problem som förslagsställaren har erfarenhet av.

Det förekommer att länen ger olika förslag till

lösningar på ett och samma problem.

Sammantagna ger förslagen dock en god bild av

de områden där förändringar och förenklingar av

regler upplevs som särskilt viktiga.

I vissa fall medger redan gällande regler det

som länen har efterlyst. Enskilda regelförslag

måste ofta hänföras till beredning i större

sammanhang. Förändringar eller omställningar

som pågår inom olika politikområden medför

ofta att hela regelkomplex behöver anpassas.

Regelförslag kommer också fram på andra sätt än

via tillväxtavtalen. Följande kompletterar den

redovisning som lämnades i skrivelsen till

riksdagen samt redogörelserna i de ovanstående

avsnitten.

Arbetsmarknad

Beträffande de omfattande regelförändringar

som berör arbetsmarknadsområdet - se vidare

under UO 14 Arbetsmarknad och arbetsliv.

Näringsliv, företagande, IT

Ett stort antal förslag från länen gäller

förbättrade villkor för företagande. Regeringens

regelförenklingsarbete redovisas under UO 24,

avsnitt 5 Näringspolitik. Flera län har upprepat

eller hänvisat till de förslag som

Småföretagsdelegationen presenterade under år

1998. Under rubriken Småföretagsdelegationen

Regeringens åtgärder för ett bättre

småföretagsklimat gör regeringen en avstämning

av vidtagna åtgärder. Se bilaga 1 till UO 24

Näringsliv.

Betänkandet av IT-infrastrukturutredningen,

(SOU 1998/99:85) Bredband för tillväxt i hela

landet, innehåller förslag om utbyggnad av

infrastruktur, konkurrensfrämjande åtgärder och

kompetenssatsningar för IT. Betänkandet

remissbehandlas för närvarande.

Jordbruk

Några län hävdar att tillämpningsområdet för

investeringsstöd till företagare med jordbruks-,

trädgårds- eller renskötselföretag är begränsat.

Ett nytt landsbygdsprogram kommer att gälla

under perioden år 2000 2006. Investeringsstödet

och dess tillämpningsområde utgör en del av det

pågående programarbetet. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen under hösten med en

särproposition. I norra Sverige ingår

investeringsstödet i mål 1-programmen för vilka

berörda länsstyrelser har fått i uppdrag av

regeringen att ta fram utvecklingsplaner som

skall redovisas den 1 oktober 1999.

Regionalpolitik

Reglerna i de olika nu gällande regionalpolitiska

stödförordningarna har granskats med avseende

på struktur och enhetlighet. I avsnitt 4.2 under

UO 19 Regional utjämning och utveckling berörs

vissa förändringar som regeringen avser att

genomföra.

Socialpolitikens område

En översyn av reglerna för

sjukpenninggrundande inkomst har gjorts, både

vad avser anställda och egenföretagare (DS

1999:19 Beräkningsunderlag för dagersättning

sjukpenning, föräldrapenning m.m.). Skrivelsen

har remissbehandlats och bereds för närvarande.

34.9 Uppföljning och utvärdering av

tillväxtavtalen

Nationella mål för de olika politikområden som

berörs av de regionala tillväxtavtalen ligger fast.

Målen ändras inte på grund av arbetet med

avtalen. De mål som preciseras i tillväxtavtalen

skall harmoniera med målen för de

politikområden åtgärderna berör.

Tillväxtavtalens mål kan formuleras i kvalitativa

eller kvantitativa termer. Arbetet med avtalen

skall kunna följas upp och utvärderas.

Det finns två huvudsakliga

utvärderingsuppgifter i samband med

tillväxtavtalen. Prestationer och effekter av det

faktiska genomförandet av avtalen skall följas

upp och utvärderas den s.k.

programutvärderingen. Processen med nya roller

och arbetssätt kring utarbetande och

genomförande av avtalen bör även utvärderas

processutvärdering. För programutvärderingen,

som blir en kontinuerlig och återkommande

uppgift, behöver ett ändamålsenligt

utvärderingsinstrument tas fram. Regeringen har

gett en arbetsgrupp i Regeringskansliet i uppdrag

att utarbeta ett förslag till utformning av detta

instrument. I uppdraget ingår att föreslå var

ansvaret för utvärderingen bör ligga. Gruppen

har också till uppgift att föreslå hur en

processutvärdering skall genomföras.

35 Näringspolitik

35.1 Omfattning

Inom Verksamhetsområde A Näringspolitik

ryms frågor om NUTEK:s allmänna verksamhet,

företagsutveckling, stöd till kooperativ

utveckling, turistfrämjande, geologisk-

undersökningsverksamhet och FoU,

miljösäkring av oljelagringsanläggningar samt

Bergsstaten.

35.2 Utgiftsutveckling

Tabell 54.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

976,0

735,4

1

037794,9

888874

698686

649637

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Samtliga verksamheter har bedrivits inom de

beslutade ekonomiska ramarna.

Förändringar

ALMI Företagspartner AB kommer att teckna

ett avtal med Europeiska Investeringsfonden

som möjliggör väsentligt ökade

utlåningsvolymer under drygt två år. Det

kommer att ge ett ökat tillskott av riskvilligt

kapital till mindre företag. Nyföretagande

minskade något under 1998 i jämförelse med

föregående år, bl.a. beroende på det förbättrade

arbetsmarknadsläget. Näringsdepartementet har

tillsatt en utredning för att utvärdera och lämna

förslag angående statens åtgärder om statens

åtgärder för att främja fler och växande företag

och stimulera till utveckling och tillväxt.

Utredningen skall lämna rapportvara klar den 30

november 1999. Småföretagsdelegationen

tillkallades för att undanröja hinder för

företagsetablering och tillväxt i småföretag.

Regeringens bedömning är att åtgärder nu

vidtagits för att undanröja majoriteten av de

hinder som Småföretagsdelegationen tagit upp.

Arbetet med frågorna sker fortlöpande inom

Rregeringskansliet, hos myndigheter och i

pågående utredningar. En närmare redovisning

av Småföretagsdelegationens förslag och

regeringens åtgärder finns i bilaga 1.

Regelförenklingsarbetet har förstärkts under

året genom att SimpLex-gruppen har bildats

inom rRegeringskansliet samt att medel tillförts

gruppen. Medel tillförs till det

uppgiftskravregister som syftar till att underlätta

företagens uppgiftsbörda till myndigheterna.

Inom utgiftsområdet avsätts resurser för att

säkerställa och utveckla tillgången på teknik- och

kunskapsöverföring från bl. a. högskolorna till

små- och medelstora företag. Det tidigare

aviserade programmet för småföretagsutveckling

(prop. 1995/96:22) fortsätter genom att 180

miljoner kronor anslås på ett särskilt

anslagöverförs till år 2000. NUTEK bör fr. o. m.

år 2000 successivt ha möjlighet att öka sitt

deltagande i genomförandet av finansiering av

åtgärder inom ramen för regionala tillväxtavtal.

Mål

- att förbättra förutsättningarna för

företagande och entreprenörskap och att

stärka drivkrafterna för ökad tillväxt och

sysselsättning. (Ev. ändras formuleringen,

t.ex. Ökad tillväxt och sysselsättning genom

bättre förutsättningar för företagande och

entreprenörskap och därigenom fler och

växande företag i Sverige.

Prioriteringar

- att effektivisera statens åtgärder för att främja

fler och växande företag,

- att förenkla regelverket för framför allt små-

små och medelstora företag,

- att förbättra kapitalförsörjningen till

framförallt små-små och medelstora företag,

- tillse att det råder en (hög kvalitet) på

rådgivning, information och service från

myndigheter till företag och individer,

(alternativt kvalitétssäkras),

- förenkla företagens uppgiftslämnande till

myndigheter,

- att stärka konkurrenspolitiken som en viktig

del av näringspolitiken och vidta åtgärder för

att undanröja hinder för en effektiv

konkurrens, .

- att stärka kompetensen hos företagare och

anställda.

35.3 Resultatbedömning

35.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Fler och växande små- och medelstora företag är

en viktig del av regeringens politik för att skapa

bättre förutsättningar för ökad tillväxt och

sysselsättning.

Regeringens åtgärder för att stimulera

företagande bygger i första hand på generella

åtgärder som bl.a. regelförenkling och

fungerande konkurrens. Därtill söker regeringen

identifiera och eliminera problem som mindre

företag möter t.ex. på grund av bristande

administrativa resurser, sämre tillgång till

kapitalmarknaden eller extern kompetens.

Däremot begränsas antalet aktiviteter som riktar

sig till enskilda företag.

För att fortlöpande kunna bedöma vilka

åtgärder som bäst främjar tillväxt och

sysselsättning finns ett behov av att förbättra

möjligheterna att utvärdera småföretagspolitiken.

Regeringen har därför inlett ett omfattande

arbete för att utifrån företagens perspektiv

kartlägga hinder och problem för småföretagen

där nya metoder för utvärdering kommer att

analyseras. Småföretagsdelegationen påbörjade

arbetet och detta följs nu upp av flera insatser

från regeringens sida i syfte att kontinuerligt

förbättra villkoren för små och medelstora

företag.

Nyföretagandet är en stark drivkraft i den

svenska ekonomin som skapar tillväxtvälfärd och

ökad sysselsättning. Under 1998 startades enligt

SCB:s statistik nästan 34 000 företag vilket är en

minskning med nio procent i jämförelse med

1997. Generellt domineras nyföretagandet av

företag inom tjänstenäringarna. De nya företagen

genererade enligt SCB 55 000 nya arbetstillfällen.

Ett typiskt nystartat företag är en enskild firma

med mindre än 300 000 kr i omsättning och

högst en person heltidssysselsatt. Ungefär var

tionde företag har mer än 1 miljon kronor i

omsättning. Var tredje nyföretagare har en

anställning samtidigt som de driver verksamhet i

det nya företaget och nästan 90 procent uppger

att de tänker fortsätta med det. De vanligaste

motiven till att starta eget är enligt SCB att få

möjlighet att förverkliga sina idéer eller att få

arbeta självständigt. Detta är mest markant inom

näringarna utbildning, hälso- och sjukvård samt

andra samhälleliga och personliga tjänster. Mer

än var tredje företagare var anställd i samma

bransch innan företagsstarten.

Sysselsättningstillväxten sker framförallt i de

mindre och medelstora företagen. De senaste

åren har sju av tio nya jobb skapats i små- och

medelstora företag. I jämförelse med 1997 har

nyföretagandet minskat med nio procent.

Statistiken medger inte en närmare analys av

bakgrunden till minskningen. En av flera

förklaringar är emellertid En bidragande orsak är

det förbättrade arbetsmarknadsläget vilket

medför att det arbetslöshetsdrivna

nyföretagandet minskat. I 31 procent av de

nystartade företagen leds verksamheten av

kvinnor och cirka fem procent av kvinnor och

män gemensamt. Den totala nedgången i

nyföretagandet har inte skett på bekostnad av

kvinnors nyföretagande, andelen kvinnor är

ungefär konstant i jämförelse med föregående år.

Var femte nytt företag 1998 startades av en

person med invandrarbakgrund varav den

absoluta merparten i Stockholms län. Generellt

domineras nyföretagandet av företag inom

tjänstenäringarna.

De nya företagen genererade enligt SCB

55 000 nya arbetstillfällen. Ett typiskt nystartat

företag är en enskild firma med mindre än

300 000 kr i omsättning och högst en person

heltidssysselsatt. Ungefär var tionde företag har

mer än 1 miljon kronor i omsättning. Var tredje

nyföretagare har en anställning samtidigt som de

driver verksamhet i det nya företaget och nästan

90 procent uppger att de tänker fortsätta med

det. De vanligaste motiven till att starta eget är

enligt SCB att få möjlighet att förverkliga sina

idéer eller att få arbeta självständigt. Detta är

mest markant inom näringarna utbildning, hälso-

och sjukvård samt andra samhälleliga och

personliga tjänster. Mer än var tredje företagare

var anställd i samma bransch innan

företagsstarten.

Sysselsättningstillväxten sker framförallt i de

mindre och medelstora företagen. De senaste

åren har sju av tio nya jobb skapats i små och

medelstora företag.

För att förbättra och effektivisera arbetet med

lokal näringslivsutveckling samt öka

samordningen av åtgärder på lokal-regional-

central nivå har NUTEK tillsammans med 55

kommuner genomfört ett lokalt

utvecklingsarbete som bl.a. lett till att man

genomfört omvärldsanalyser och tagit fram

verktyg för benchmarkingstudier.

Turistnäringen är en utpräglad

småföretagsbransch med stor betydelse för

sysselsättningen i många regioner. Näringen

engagerar ca 140 000 personer som arbetar hel-

eller deltid. Av dessa är ca 40 procent% kvinnor.

Omsättningen i rese- och turistnäringen är ca

120 miljarder kronor och dess andel av BNP är

3,3 procent.%. Efter lågkonjunkturen i början av

1990-talet har turismen utvecklats positivt i

Sverige. Det är främst antalet utländska besökare

som ökar, medan den inhemska turismen visar

mer begränsade möjligheter till tillväxt. 1998

innebar en tydlig ökning av antalet utländska

gästnätter som för första gången uppgick till över

8 miljoner. De nordiska länderna, Tyskland och

länderna på andra sidan Östersjön är viktiga för

turismens utveckling i Sverige. En större ökning

av antalet besökare från Japan, Frankrike, Italien,

Storbritannien, Holland och Tyskland kan

noteras för 1998.

Prospekteringsverksamheten för mineral har

under året varit fortsatt omfattande.

Bergmästaren har under året avgjort tre ärenden

rörande nya bearbetningskoncessioner, dvs. en

helt ny gruva i Sorsele kommun och två

utvidgade koncessioner för gruvorna i Laisvall

och Kristineberg. Regeringen har fattat beslut

om en bearbetningskoncession för kaolin i

Billinge, Eslövs kommun. Trots låga metallpriser

och en omfattande markägaropinion i vissa delar

av landet. Inom prospekteringen är 78 företag

och 124 personer aktiva.

35.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

En viktig uppgift för näringspolitiken är att

skapa goda förutsättningar för bl.a. nyetablering

av företag och möjligheter för redan etablerade

företag att växa. Företagande är ett strategiskt

område med stor betydelse för den svenska

tillväxten och sysselsättningen.

Ett flertal områden är centrala för regeringens

arbete för att stimulera företagens utveckling och

de viktigaste är kapitalförsörjningen,

regelförenklingsarbetet, information, service och

rådgivning, kompetens och kunskapsöverföring

samt konkurrens.

I februari 1999 tillsattes en arbetsgrupp,

Nybyggarna, bestående av 18 företagare i olika

branscher. Nybyggarna skall utgöra en

referensgrupp för att snabbt få reaktioner i

småföretagsfrågor samt diskutera och utvärdera

idéer och förslag under mandatperioden.

Småföretagsdelegationen gjorde på

regeringens uppdrag en kartläggning av hinder

för företagsetablering och tillväxt i Sverige, där

flera centrala områden pekades ut för att

förbättra företagsklimatet, bl.a. regelförenkling,

myndigheters information och service,

kapitalförsörjning, kompetensutveckling,

samverkan och konkurrensfrågor.

Kapitalförsörjning

God tillgång till riskkapital för mindre företag är

en förutsättning för tillväxt. Småföretag har

generellt sämre möjligheter att attrahera externt

riskkapital, via exempelvis den internationella

kapitalmarknaden. Regeringen genomför därför

bl.a. följande åtgärder.

- Ökade reserveringsmöjligheter för samtliga

företag genom att avsättningsmöjligheten till

periodiseringsfond utökas med 5

procentenheter. Detta gynnar uppbyggnad av

obeskattat eget kapital.

- Tiden för hur länge periodiseringsfonderna

får behållas innan beskattning utlöses förlängs

från fem till sex år. Även denna åtgärd

förbättrar möjligheterna för småföretag att

bygga upp obeskattat eget kapital.

- Genom avtal mellan ALMI Företagspartner

AB och Europeiska Investeringsfonden

skapas möjlighet för svenska småföretag att

erhålla ett tillskott av riskvillig finansiering.

ALMI kommer, inom ramen för bolagets

ekonomiska mål, att kunna utöka sin

utlåning till småföretag med ca 300 miljoner

kronor per år i en tvåårsperiod.

- Den s.k. femprocentsregeln för

försäkringsbolag har slopats. Detta ökar

möjligheterna för placeringar i småföretag. En

översyn kommer också att påbörjas av

regleringen för värdepappersfonder.

- En utredning ser över statens åtgärder för att

främja fler och växande företag. En viktig del

är att föreslå åtgärder för att förbättra

riskkapitalförsörjningen till småföretag.

NUTEK och ALMI är centrala aktörer inom

småföretagspolitiken. NUTEK medverkar

genom sin s.k. såddfinansiering till att underlätta

finansiering av affärsutvecklingsprojekt i riktigt

tidiga utvecklingsstadier. Generellt anses

risknivån i dessa tidiga utvecklingsfaser vara för

hög för att ett engagemang ska vara kommersiellt

intressant för exempelvis privata finansiärer,

vilket föranleder regeringen att överväga om det

finns skäl att utöka statens engagemang i mindre

företags tidiga utvecklingsfaser, förutsatt att det

kan ske utan undanträngningseffekter. Detta

kommer också att prövas i den pågående

utredningen om statens insatser för att främja

fler och växande företag, som kommer att belysa

effekter och behov av sådana insatser.

Ärenden hos NUTEK:s såddfinansiering har

under 1998 blivit mer komplexa och avser större

belopp än tidigare. Samtidigt har antalet ärenden

minskat i jämförelse med tidigare år. Totalt har

ca 60 miljoner kronor beviljats i lån och bidrag

vilket är en ökning med 10 miljoner kronor

sedan 1997. NUTEK:s medverkan är begränsad

till maximalt 50 procent av projektkostnaden och

kombineras med information, rådgivning och

kontaktförmedling. Sen årsskiftet 1998/99 har

även länsstyrelser och självstyrelseorgan

möjlighet att använda befintliga medel för

såddfinansiering.

ALMI fortsätter enligt regeringens riktlinjer

sin verksamhet med främst rådgivning och

riskfinansiering. Av totalt ca 15 000 utestående

lån vid utgången av 1998 utgör nyföretagarlån ca

40 procent, företagarlån till kvinnor respektive

lån till växande företag ca 30 procent vardera.

Regelförenkling

Komplicerade regler innebär en belastning för

särskilt entreprenörer och småföretagare,

eftersom de mindre företagen ofta saknar

resurser att överblicka och få kunskap om

reglernas utformning och innebörd. Enligt

regeringens bedömning är behovet av ytterligare

regelförenkling iDet systematiska arbetet med

regelförenkling har förstärkts högst väsentligt.

Bl.a. har fortsatt stort. Därför har regeringen bl.a.

vidtagit följande viktiga åtgärder.

- regeringen Bbeslutat om utökade krav på

utredningar, myndigheter och, Rutredningar

egeringskansliet och regeringskansliet att

genomföra problem- och konsekvensanalyser

av förslag som påverkar småföretag..

- EEn särskild regelförenklingsgrupp, -

SimpLex, - har också bildats inom

Näringsdepartementet. Gruppen skall bl.a.

verka för att myndigheter och offentliga

utredningar granskar alla förslag till nya och

förändrade regler ur ett mindre företags

perspektiv, samt genom olika insatser verka

för enklare regler som främjar företagandet..

Andra regelförenklingsåtgärder som

genomförts är

- Enklare förenklad företagsregistrering av

företag, där Patent- och registreringsverket

(PRV) och Riksskatteverket nu genomför

åtgärder som väsentligt förkortar tiden för

registrering samt förbättrar informationen

och servicen till nystartade företag.

- Snabbare och enklare förfarande för

registrering av företagsnamn (firmor) hos

PRV. PRV har på regeringens uppdrag bl.a.

föreslagit att företagare via Internet skall få

möjlighet att själva undersöka om ett

företagsnamn är möjligt att registrera.

Dessutom föreslås att råd och information

om reglerna utökas.

- , enklare förfarande för registrering av

företagsnamn (firmor) samt Det

obligatoriska uppgiftslämnandet om

sjukfrånvaro till Försäkringskassan har

slopats för småföretag med mindre än femtio

anställdaslopandet av det obligatoriska

uppgiftslämnandet om sjukfrånvaro till

Försäkringskassan för småföretag.

Information, service och rådgivning

Mindre och nystartade företag har i allmänhet ett

större behov av god Myndigheters information,

väl utvecklad och service och rådgivning från i

första hand statliga myndigheter.är av stor

betydelse för småföretag Regeringen bedömer

att ett kontinuerligt arbete för att förbättra

myndigheternas insatser på detta område måste

ske och har därför vidtagit bl.a. följande åtgärder.

och ett stort antal åtgärder har initierats. Genom

- Een årligen återkommande

kundundersökning har en process inletts som

skall fungera som underlag för myndigheters

arbete för att förbättra information och

service gentemot småföretag.successivt skall

förbättra myndigheternas arbetssätt. Att

minska de små företagens administrativa

börda p.g.a. krångliga regler och uppgifter är

en mycket central fråga för regeringen.

Därför har ett arbete påbörjats med att skapa

- Eett samordnat uppgiftskravregister för

företagsdata håller på att skapas. Registret

kommer väsentligt att minska som syftar till

att minska företags uppgiftsbörda genom att

företagen endast behöver lämna uppgifter en

gång till statliga till myndigheter. Regeringen

reserverar redan nu 5 miljoner kronor för

detta ändamål och avser att återkomma i den

ekonomiska vårpropositionen med ytterligare

medel när PRV har avrapporterat till

regeringen i januari år 2000.. En bred

- En bred satsning på utbildning och

information om kooperativt företagande

genomförs. har lanserats. Vidare har åtgärder

tagits för att få myndigheter att

- Hårdare krav på förkortade sina hand-

läggningstider har ställts på ett flertal centrala

myndigheter..

- NUTEK har skapat en lättillgänglig och

samlad finansieringsdatabas på Internet där

företagare kostnadsfritt kan erhålla

information om olika

finansieringsmöjligheter.

NUTEK erbjuder också, via "Startlinjen",

sedan ett antal år kostnadsfri service med

information till personer som vill starta och driva

egen rörelse. Startlinjen hade 18 700

kundkontakter och nära 40 000 besök på sin

hemsida under 1998. "Euro Info Centre", där

NUTEK besvarar förfrågningar om bl.a. EU:s

förordningar och företagens möjligheter på den

inre marknaden, hade drygt 4 500 förfrågningar.

Utöver dessa aktiviteter har NUTEK fortsatt

sin verksamhet med bl.a. miljöstyrning i

småföretag, EU:s kontaktmässor, och kvinnors

företagande. Pilotprojektet med affärsrådgivare

för kvinnor har valts ut som ett av elva "good

example-project" inom EU:s sysselsättningspakt.

De 24 Lokala Kooperativa utvecklingscentra

(LKU) lämnar hjälp i form av gratis rådgivning

och information till personer som vill starta

kooperativa företag. Totalt har 329 kooperativa

företag startats under 1998 med ca 1000 anställda

efter att ha fått information och gratis

rådgivning.

Riskkapitalförsörjning är av central betydelse

för små och medelstora företag. Regeringen har

tillsatt en utredning som skall se över de statliga

aktörerna och i denna utredning kommer

riskkapitalförsörjningen att ingå. Regeringen har

avskaffat den s.k. 5%-regeln för försäkringsbolag

och kommer att påbörja en översyn av

lagstiftningen av värdepappersfonder. Genom

avtal mellan ALMI Företagspartner och

Europeiska Investeringsbanken kommer svenska

småföretag att erhålla ett betydande tillskott av

riskvillig finansiering. ALMI kommer att kunna

utöka sin utlåning till små företag med ca 300

miljoner kronor. En närmare redovisning av

Småföretagsdelegationens förslag och

regeringens åtgärder finns i bilaga 1.

Kompetens och kunskapsöverföring

Företag konkurrerar i hög utsträckning med

kunskap samt förmågan att använda kunskapen i

kombination med ny teknologi i produkter,

tjänster och processer. För att stärka kompetens

och kunskapsöverföring, innovationsförmågan

samt en bred spridning av IT-kompetens hos

framförallt små- och medelstora företag, har

regeringen bl.a. vidtagit följande åtgärder.

- Regeringen föreslår att 1,35 miljarder kronor

år 2000 och 1,15 miljarder kronor årligen

fr.o.m år 2001 avsätts i form av reducerad

skatt för att stimulera kompetensutveckling i

arbetslivet. Syftet är att stimulera till

kontinuerlig individuell kompetensutveckling

i arbetslivet vilket kan öka individens

möjligheter att välja och byta arbete. Ett

system för individuell kompetensutveckling i

arbetslivet skulle därmed kunna öka

anställbarheten och tryggheten i arbetslivet.

Formerna för kompetensutveckling i

arbetslivet får övervägas i särskild ordning.

Regeringen avser att ge en utredare i uppdrag

att föreslå hur kompetensutvecklingen kan

utformas.

- Regeringen aviserar i denna proposition en

satsning på kompetensutveckling av anställda

under en treårsperiod. Satsningen bör ske

inom ramen för det nya

socialfondsprogrammet och omfatta 2,4

miljarder kronor under perioden 2000-2002.

Vidare förutsätts medfinansiering av

arbetsgivarna inom ramen för en

trepartssamverkan. Regeringen har i direktiv

till en utredare angivit att medlen skall

användas för att stimulera kompetensanalyser

i små- och medelstora företag, samt till

verksamhetsrelaterad kompetensutveckling

av anställda.

- En utredning analyserar hur vissa av

Näringsdepartementets myndigheter bättre

kan organiseras för att bidra till ett effektivare

svenskt innovationssystem och därmed till

samhällsutveckling och tillväxt.

- Näringsdepartementet har inlett en

 benchmarkingstudie som syftar till att

jämföra Sveriges prestationer med länder som

anses vara bäst inom varje jämförelseområde.

Projektet skall löpa över en treårsperiod, och

fokus skall läggas på att studera och lära av de

system och processer som ger upphov till

framgång.

- Regeringen avser att undersöka behovet av

åtgärder som syftar till att stödja de mindre

företagens IT-kompetens.

- Industriella utvecklingscentra, IUC, tillförs

mer resurser. IUC syftar till att skapa ökad

tillväxt hos små- och medelstora företag samt

verka för en regional aktör med kompetens

inom bl.a. teknikområdet.

Inom ramen för NUTEK:s verksamhet ligger

också att verket skall särskilt uppmärksamma

teknikbaserade små- och medelstora företag i

tidiga utvecklingsfaser, vilka har möjlighet till

snabb tillväxt och internationalisering samt mot

innovationer som kan bilda grund för företags-

etableringar och verka för att dessa grupper får

god tillgång till rådgivning och finansiering.

NUTEK, Arbetslivsinstitutet (ALI) och

Rådet för arbetslivsforskning (RALF) bedriver

resp. finansierar forsknings- och

utvecklingsprojekt inom bl.a.

arbetsorganisationsområdet. Inom ramen för

detta arbete genomför bl.a. NUTEK en

fördjupad analys av vilken betydelse nätverk, IT,

arbetsorganisation och förändringsprocecess har

för företag vid införandet av ny

arbetsorganisation. Kunskapen från de fyra

områdena används bl.a. för att förklara företags

förändringskapacitet, effektivitet och

produktivitet.

Inom bl.a. NUTEK bedrivs flera prioriterade

insatser för att förbättra förutsättningarna för

företagande och entreprenörskap samt för att

öka kunskapen och kompetensen i näringslivet.

NUTEK skall särskilt uppmärksamma

teknikbaserade små och medelstora företag i

tidiga utvecklingsfaser, vilka har möjlighet till

snabb tillväxt och internationalisering samt mot

innovationer som kan bilda grund för företags-

etableringar och verka för att dessa grupper får

god tillgång till rådgivning och finansiering.

NUTEK medverkar genom sin s.k.

såddfinansiering till att underlätta finansiering av

tekniska affärsutvecklingsprojekt i riktigt tidiga

utvecklingsstadier. Antalet ärenden har under

1998 minskat i jämförelse med tidigare år, men

blivit större och mer komplexa. Totalt har

beviljats ca 60 miljoner kronor i lån och bidrag

vilket är en ökning med 10 mkr sedan 1997.

NUTEK:s medverkan är begränsad till maximalt

50 procent av projektkostnaden och kombineras

med information, rådgivning och

kontaktförmedling. Sen årsskiftet 1998/99 har

även länsstyrelser och självstyrelseorgan

möjlighet att använda befintliga medel för

såddfinansiering.

Generellt anses risknivån i dessa tidiga

utvecklingsfaser vara för hög för att ett

engagemang ska vara kommersiellt intressant för

exempelvis privata finansiärer. Regeringen anser

att det finns goda skäl att överväga att utöka

statens engagemang i mindre företags tidiga

utvecklingsfaser om det kan ske utan

undanträngningseffekter. Detta kommer också

att prövas i den pågående utredningen om

statens insatser för att främja fler och växande

företag.

Den ökande internationella konkurrensen och

den snabba tekniska utvecklingen, inte minst på

IT-sidan skapar nya möjligheter och

förutsättningar för företagen. För att de små och

medelstora företagen skall kunna ta till vara på

möjligheterna och stärka sin konkurrenskraft

samt innovationsförmåga ställs stora krav på

kunskap- och kompetensutveckling hos

företagen. Kunskapsöverföringen kan ske på

många olika sätt, bl.a. genom samarbete mellan

universitet/högskola, forskningsinstitut och

näringsliv. NUTEK samarbetar med Stiftelsen

Svensk Industridesign (SVID). SVID arbetar för

att stärka företagens kunskap om designens

betydelse för konkurrensförmågan samt för att

integrera industriell design i företagens

verksamhet. Satsningen kommer bl.a. att

utvärderas inom ramen för utredningen för att

främja fler och växande företag. Regeringen har

för avsikt att lämna särskilda uppdrag till bl.a.

NUTEK, SVID och Turistdelegationen, för att

under år 2000 förbereda sin medverkan under

Arkitekturåret 2001.

Som ett led i detta arbete har NUTEK inlett

ett arbete för att utröna förutsättningarna för

forskning och utveckling, som finansieras

gemensamt mellan staten och näringslivet, där

några huvudkriterier är att små och medelstora

företag medverkar, nätverk initieras, att fungera

som informationsfönster mot omvärlden samt

att underlätta tekniköverföring.

Konkurrens

En effektiv konkurrens är viktig för nytänkandet

och bidrar till att företagen ständigt utvecklar

nya produkter till nytta för konsumenterna.

Detta ökar i sin tur produktiviteten och dämpar

prisutvecklingen, och är således en mycket viktig

del i näringspolitiken. Konkurrens möjliggör

också för nya företag att komma in på

marknaden.

- Konkurrenspolitiken skärps för att stärka

konsumenternas ställning och öka

småföretagens möjligheter att konkurrera

med större företag.

- Konkurrensverket har i juni 1999 fått i

uppdrag att kartlägga och analysera hur

konkurrensförhållandena har utvecklats på

den svenska marknaden under 1990-talet bl.a.

när det gäller småföretagens ställning, samt

att föreslå åtgärder för ökad konkurrens.

- Statskontoret har i juni 1999 fått i uppdrag att

analysera och föreslå åtgärder när det gäller

kvarvarande konkurrensproblem när statliga

aktörer bedriver kommersiell verksamhet.

Uppdraget skall särskilt inriktas på områden

som har betydelse för småföretag och

konsumenter.

- En arbetsgrupp i Regeringskansliet har till

uppgift att närmare analysera konkurrens-

snedvridningar främst mellan småföretag och

kommunal näringsverksamhet.

- Regeringen har för avsikt att under år 2000,

återkomma till riksdagen med en proposition

med konkreta förslag i syfte att undanröja

befintliga hinder för en effektiv konkurrens.

NUTEK:s kostnadsfria service med information

till personer som vill starta och driva egen

rörelse, "Startlinjen", hade 18 700 kundkontakter

och nära 40 000 besök på sin hemsida under

1998. Inom verksamheten "Euro Info Centre"

har NUTEK besvarat drygt 4 500 förfrågningar

om bl.a. EU:s förordningar och företagens

möjligheter på den inre marknaden. Utöver

dessa aktiviteter har NUTEK fortsatt sin

verksamhet med bl.a. miljöstyrning i småföretag,

EU:s kontaktmässor, och kvinnors företagande.

Pilotprojektet med affärsrådgivare för kvinnor

har valts ut som ett av elva "good example-

project" inom EU:s sysselsättningspakt. ALMI

har fortsatt sin verksamhet med främst

rådgivning och riskfinansiering. Av totalt ca 15

000 utestående lån utgör nyföretagarlån ca 40%,

företagarlån till kvinnor respektive lån till

växande företag ca 30% vardera. ALMI:s

företagarservice har under 1998 nått sammanlagt

97 000 personer och företag.

Turism

Sveriges Rese- och Turistråd AB har tillsammans

med Turistdelegationen och resenäringen under

1998 påbörjat ett arbete med att utveckla IT-

tjänster för främst små turistföretag och ett

Turistnäringens Turismens Forum på Internet.

Turistdelegationen har bl.a. deltagit i arbetet med

de regionala tillväxtavtalen samt fullföljt ett

nationellt FoU-program för företagen i rese- och

turistindustrin.

Inom ramen för regeringens program för

regional näringspolitik och särskilda

regionalpolitiska åtaganden har under 1998 21

miljoner kronor satsats på att marknadsföra

Sverige som turistland.

Geologisk undersökningsverksamhet

SGU har erhållitfått nya mål för den geologiska

undersökningsverksamheten. Dessa innebär att

under en tioårsperiod skall översiktlig

geoinformation tas fram för hela landet, inkl.

kontinentalsockeln. För tätbefolkade områden

och för malmpotentiella områden skall mer

omfattande information färdigställas. Denna nya

inriktning har även påverkat 1998 års

verksamhet. Ett stort projekt har startats i

Göteborgsregionen i samarbete med Göteborgs

stad.

Den 1 juli 1998 ägde en viktig förändring rum

i Bergsstatens organisation genom att de tidigare

två bergmästardistrikten slogs samman till ett.

Bergsstaten leds nu av en bergmästare med

huvudkontor i Luleå.

35.3.3 Effekter av de statliga insatserna

Det är svårt att fastställa i hur stor utsträckning

de statliga insatserna inom detta

verksamhetsområde eller andra inslag i

småföretagspolitiken har bidragit till

utvecklingen vad gäller antalet nya företag.

Aktuell forskning har också pekat på behovet av

bättre utvärderingar och analyser inom området.

I uppdraget till den näringspolitiska utredningen

om statens åtgärder för att främja fler och

växande företag ingår att ge förslag till lämpliga

metoder för att utvärdera olika statliga

småföretagsinsatser i fortsättningen.

En studie av IMIT (Institute for Management

of Innovation and Technology) visar att

NUTEK:s såddfinansiering spelar en viktig roll

för teknikbaserade företag i tidig utvecklingsfas.

Drygt 40 procent av de teknikbaserade företagen

har fått finansiellt stöd från NUTEK. Med

teknikbaserade företag avsågs i studien venture

capitalbolagens portföljföretag och företag som

fått finansiellt stöd från Industrifonden åren

1992 1997 eller noterats på SBI-listan eller

Innovationsmarknaden t.o.m. 1997.

Under 1998 var 89 procent% av de ca 18 700

kunderna inom NUTEK:s service "Startlinjen"

nöjda eller mycket nöjda med servicen. Andelen

har ökat från 85 procent% föregående år. Inom

verksamheten "Euro Info Centre" var andelen

nöjda eller mycket nöjda kunder 91 %procent,

vilket är samma resultat som föregående år.

ALMI:s kunderföretag har vuxit klart

snabbare än övriga småföretag i Sverige enligt

ALMI:s och SCB:s utvärderingsmaterial.

Materialet indikerar att kundföretagenALMI:s

kunder har kunnat ökat sin omsättning med 86

procent% och antalet anställda med 57 procent,

samt att%. en mycket stor andel Ca 77 % av

ALMI:s kunder (ca 77 procent) anser att deras

företag har utvecklats positivt till följd av

samarbetet med ALMI.

De 24 Lokala Kooperativa utvecklingscentra

(LKU) lämnar hjälp i form av gratis rådgivning

och information till personer som vill starta

kooperativa företag. Totalt har 329 kooperativa

företag startats under 1998 med ca 1000 anställda

efter att ha fått information och gratis

rådgivning.

Både aktiviteterna i Sveriges Rese- och

Turistråd AB och i Turistdelegationen

kännetecknas av att effekterna av insatserna

uppnås först på längre sikt. Utvecklingen av

turismen påverkas inte bara av de statliga

insatserna på området utan också av bl.a.

väderlek, prisnivå och olika idrotts- och

kultursatsningar. Under 1998 ökade antalet

utländska besökare med 4,9 % jämfört med

1997. Campingnätterna minskade med 1,4 % och

övriga gästnätter ökade med 8,4 %. Den ökade

marknadsföringen från Sveriges Rese- och

Turistråd AB 1997, OS-marknadsföringen för

Stockholm 2004 och för Stockholm som

kulturhuvudstad 1998 bedöms ha påverkat

utvecklingen positivt. Den regniga sommaren

1998 förklarar minskningen vad avser

campingutvecklingen. De första fyra månaderna

1999 har varit gynnsamma för den svenska rese-

och turistindustrin. Antalet utländska gästnätter

i hotell, stugor och vandrarhem har under

perioden ökat med 6 %. Turistdelegationen har

genom sitt fortsättafortsattta arbete med att

genomföra handlingsprogrammet för utveckling

av svensk turism bidragit till att öka den

samverkan som är nödvändig för turismens

utveckling.

Efterfrågan på geoinformation och på SGU:s

uppdragsverksamhet har under året legat väl i

nivå med tidigare år. Förändringen av

Bergsstaten har möjliggjort en betydande

effektivisering.

35.3.4 Regeringens slutsatser

Regeringen bedömer att verksamheten under

1998 i stor utsträckning har bidragit till att

uppfylla de mål som finns för

verksamhetsområdet.

 Regeringen anser att den verksamhet som

bedrivs inom NUTEK:s program för

såddfinansiering är särskilt intressant eftersom

den inte konkurrerar med privata aktörer utan

medverkar till att minska det finansiella gap som

finns mellan en affärsidé och en kommersiellt

gångbar tjänst eller produkt. Förutom

utredningen om statens åtgärder för att främja

fler och växande företag kommer bl.a. dessa

erfarenheter utgöra ett viktigt underlag vid en

omprövning av statens näringspolitiska insatser

nästa år.

35.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna för år 1998

avseende myndigheter inom

verksamhetsområdet.

35.5 Anslag

A1 Närings- och teknikutvecklings-

verket: Förvaltningskostnader

Tabell 35.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

232 997

Anslags-

sparande

23 161

1999

Anslag

214 287

Utgifts-

prognos

237 448

2000

Förslag

223 209

2001

Beräknat

219 046

1

2002

Beräknat

222 563

2

1Motsvarar 215 709 tkr i 2000 års prisnivå.

2Motsvarar 215 709 tkr i 2000 års prisnivå.

Regeringens överväganden

NUTEK svarar för statliga insatser för att främja

teknisk forskning och industriellt

utvecklingsarbete, etablering och utveckling av

små och medelstora företag samt balanserad

regional utveckling. I anslutning härtill skall

verket genomföra utrednings- och

utvärderingsverksamhet. Inom sina

verksamhetsområden skall verket uppfylla de

miljömål som regeringen beslutar.

En övergripande näringspolitisk frågeställning

är hur Sverige i framtiden skall kunna stärka sin

position bland industriländerna. NUTEK skall

därför identifiera outnyttjade möjligheter till

förnyelse och tillväxt samt försöka överkomma

befintliga hinder. Näringslivets utveckling skall

ske med bibehållande av regional balans och i

samklang med miljön. Verkets övergripande mål

ligger fast.

Ständigt pågående förändringar i omvärlden

innebär att NUTEK behöver vidareutvecklas

och dess olika verksamhetsområden integreras.

De möjligheter som skapas genom ökad

fokusering innebär att NUTEK kan identifiera

nya nischer och insatser där myndighetens

kompetens och ekonomiska resurser ger bästa

möjliga utbyte samtidigt som vissa av dagens

aktiviteter avvecklas.

Strukturella förändringar innebär att

arbetsmarknadspolitik, utbildningspolitik,

regionalpolitik och näringspolitik får allt fler

beröringspunkter samtidigt som det finns en

allmän trend mot ökad regionalisering. Dessa

förändringar förstärker NUTEK:s roll som

nationell samordnare och expert. Rollen att

initiera, driva och analysera näringspolitiska

pilotprojekt blir allt viktigare. Tjänstesektorns

ökade vikt i förhållande till rent industriell

verksamhet innebär också nya utmaningar för

myndigheten.

NUTEK skall vara nationell samordnare för

innovationspolitik, regionalpolitik,

småföretagspolitik, teknikpolitik samt för

teknisk forskning och utveckling. Myndigheten

skall också, som nationellt expertorgan, följa

näringslivets utveckling, ha en bred bevakning av

näringspolitiken och även granska hur

förändringar i omvärlden påverkar näringslivets

villkor i Sverige.

NUTEK har fått i uppdrag att medverka i

överläggningar kring de regionala tillväxtavtalens

innehåll, genomförande och finansiering.

NUTEK:s omfattande nätverk skapar goda

förutsättningar för att initiera och genomföra

tidsbegränsade program som kräver en nationell

kraftsamling av samverkande centrala aktörer i

olika landsdelar.

De anslag som helt eller delvis berör NUTEK

är:

UO19 Regional utjämning och utveckling

- A1 Allmänna regionalpolitiska åtgärder

- A2 Landsbygdslån

- A5 Transportbidrag

- A8 Europeiska regionala utvecklingsfonden

perioden 1995-1999

- A11 Regionalpolitiska insatser

- A12 Medel för tillfälligt småföretagsstöd

- A11 Regionalpolitiska infrastrukturprojekt

m.m. från budgetåret 1999.

UO 24 Näringsliv

- A1 NUTEK:s Förvaltningskostnader

- A2 Småföretagsutveckling

- A3 Stöd till kooperativ utveckling

- A8 Fortsatt program för

småföretagsutveckling förnyelse och tillväxt

- D1 Teknisk forskning och utveckling

- G1 Täckande av förluster vid viss

garantigivning m.m.

Medel som disponeras av NUTEK under vissa

anslag inom UO19 och UO24 får, med

beaktande av övriga för respektive anslag

förknippade villkor och ändamål, användas för

medfinansiering av åtgärder inom regionala

tillväxtavtal.

Resultatinformation/Resultatbedömning

Överväganden och resultatinformation om

NUTEK:s olika verksamheter redovisas i

anslutning till verksamhetsområdena

småföretagsutveckling, teknisk forskning och

utveckling samt under utgiftsområde 19

Regional utjämning och utveckling.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelsen för 1998.

Slutsatser

Regeringen har vid sin beräkning av NUTEK:s

förvaltningsanslag tagit hänsyn till pris och

löneomräkning. Vid anslagsberäkningen har en

teknisk justering gjorts av anslaget. Justeringen

har genomförts för att korrigera tidigare i

anslaget inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 707

000 kr.

NUTEK har för åren 2000-2002 äskat ca

5 miljoner kronor per år för investeringar i ett

nytt projekthanteringssystem som ersätter de

nuvarande Stins och Peanuts vilka inte längre

fyller de krav som ställs. Regeringen anser att

sådana investeringar är motiverade.

Regeringen föreslår att anslaget A1 Närings-

och teknikutvecklingsverket

förvaltningskostnader tillförs 5 miljoner kronor

år 2000. Finansieringen sker genom neddragning

av anslaget A1 Allmänna Regionalpolitiska

åtgärder under utgiftsområde 19 och anslaget D1

Teknisk forskning och utveckling under

utgiftsområde 24 med 2,5 miljoner kronor

vardera för år 2000.

Vidare tillförs anslaget A1 Närings- och

teknikutvecklingsverket förvaltningskostnader

2,5 miljoner kronor för att integrera

verksamheten vid Nationellt resurscentrum för

kvinnor. Finansiering sker genom att anslaget A1

Allmänna Regionalpolitiska åtgärder under

utgiftsområde 19 tillfälligt minskas med

motsvarande belopp.

Den verksamhet som bedrivs inom projektet

Nationellt resurscentrum för kvinnor (NRC)

avses bli en del av NUTEK:s ordinarie

verksamhet. Regeringen avser att ge NUTEK i

uppdrag att se över hur detta bör ske. Avsikten

är att verksamheten skall ligga i linje med

regeringens jämställdhetspolitik. Regeringen

anser att till verksamheten bör det knytas ett råd

eller en referensgrupp.

Tabell 35.3 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

214 287

Pris-och löneomräkning

715

Justering av premier för statens

avtalsförsäkringar

707

Överföring från anslaget D1

2 500

Överföring från anslaget

A1.UO19

5 000

Förslag 2000

223 209

A2 Småföretagsutveckling

Tabell 5.4 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

105 894

Anslags-

sparande

48 139

1999

Anslag

196 062

1,2

Utgifts-

prognos

161 000

2000

Förslag

189 062

2001

Beräknat

190 062

2002

Beräknat

134 062

1 Varav 12 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

1999.

2 Anslaget föreslås ökas med 5 000 tkr på tilläggsbudget.

Syftet med verksamheten är att underlätta

utveckling och tillväxt inom småföretagssektorn,

så att antalet livskraftiga och växande småföretag

ökar. Från anslaget täcks kostnader för dels

verksamhet med information, rådgivning och

finansiering genom ALMI Företagspartner AB:s

regionala utvecklingsbolag, dels vissa centrala

insatser på småföretagsområdet genom främst

NUTEK, bl.a. inom områdena

internationalisering och innovationsfrämjande

åtgärder, däribland s.k. såddkapital samt insatser

för att främja kvinnors företagande.

Regeringen föreslår att ytterligare medel

anvisas för ändamålet på tilläggsbudget för

budgetåret 1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under 1998 har NUTEK bl.a. fortsatt sin

verksamhet med miljöstyrning i småföretag,

EU:s kontaktmässor och kvinnors företagande.

NUTEKs redovisning av invandrarkvinnors

deltagande i aktiviteter inom programmet

Företagsutveckling visar att uppgifter om i vilken

utsträckning målgruppen nås i stor utsträckning

saknas. Man konstaterar också att det finns en

alltför begränsad kunskap om kvinnor bland

invandrarföretagare och deras villkor. Ett antal

åtgärder föreslås för att förbättra kunskapen om

invandrarkvinnors företagande, ge ett förbättrat

analysunderlag samt stärka dessa gruppers

deltagande i aktiviteterna inom programmet.

ALMI har i enlighet med regeringens

önskemål intensifierat sin samverkan med lokala

kooperativa utvecklingscentra och beaktat

kooperativa företags behov av rådgivning och

finansiering.

Med medel från detta anslag stödjer staten

även verksamheten i Stiftelsen Svensk

Industridesign. Verksamheten inriktas på

åtgärder som främjar kunskap och kompetens

inom industriellt inriktad design i syfte att öka

lönsamheten och därmed tillväxten i svenskt

näringsliv. Designfrämjande verksamhet i små

och medelstora företag uppmärksammas särskilt.

Stiftelsen Svensk Industridesign samarbetar med

bl.a. ALMI Företagspartner AB för att få ut

information och rådgivning i de olika regionerna.

Samarbetet mellan NUTEK och Stiftelsen

Svensk Industridesign bör vidare utvecklas. I det

föregående (avsnitt 5.3.3) redovisas effekter av

den verksamhet, som bedrivs med medel från

anslaget. Det gäller främst ALMI:s och

NUTEK:s småföretagsinsatser.

Slutsatser

Regeringen förordar att verksamheten med

medel från anslaget Småföretagsutveckling under

2000 bedrivs enligt i huvudsak oförändrade

riktlinjer. Riksdagen har tidigare, i enlighet med

vad som anförts i 1998 års ekonomiska

vårproposition, beslutat om en ökad betoning

vid främst verksamheten med såddkapital. Det

innebär en ökning av resurserna med totalt 150

miljoner kronor under perioden 1999 2001.

Dessutom krävs ökade resurser för att fortsätta

regelförenklingsarbetet genom SimpLex samt

insatser för att främja entreprenörskap i skolan.

Näringsdepartementet har som tidigare

nämnts initierat en översyn av statens aktörer

och deras åtgärder och program för ökad tillväxt

och sysselsättning. Utredningen skall se över

mindre företags behov av statliga insatser för att

växa och utvecklas, utvärdera viktiga

näringspolitiska småföretagsåtgärder som

genomförs idag och ge förslag till hur framtida

statliga insatser för att främja tillväxt bland

främst småföretag och hur insatserna kan

samordnas för att förenkla för företagen.

Regeringen avser att redovisa sina

ställningstaganden under år 2000.

Tabell 5.5 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

184 0621

Ökat resursbehov

5 000

Förslag 2000

189 062

1 Till detta kommer 12 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1999.

A3 Stöd till kooperativ utveckling

Tabell 5.6 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

15 662

Anslags-

sparande

1 703

1999

Anslag

16 500

Utgifts-

prognos

18 203

2000

Förslag

20 000

2001

Beräknat

20 000

2002

Beräknat

20 000

En jämförelse mellan budget och utfall

budgetåret 1998 visar att anslaget Stöd till

kooperativ utveckling inte helt tagits i anspråk.

Vid ingången av innevarande budgetår fanns ett

anslagssparande om 1,7 miljoner kronor. Det

beror på tidsförskjutning mellan beslut och

utbetalning av anslag samt sparande för att

finansiera en national informationssatsning om

den kooperativa företagsformen under 1999.

Anslaget disponeras idag för statsbidrag till

kooperativ utveckling. Föreskrifter om detta

finns i förordningen (1998:1633) om statsbidrag

till kooperativ utveckling. Statsbidrag kan enligt

förordningen ges till kostnadsfri information och

rådgivning om kooperativt företagande.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Regeringen har beslutat om riktlinjer för stödet

till kooperativ utveckling. De redovisade målen

är att öka sysselsättningen genom bildande av

kooperativa företag samt säkerställa en jämn

tillgång till kooperativ rådgivning av hög kvalitet

i hela landet. De verksamhetsmål som redovisas i

riktlinjerna för stödet är att ge allmänheten

tillgång till information om den kooperativa

företagsformen, att rikta rådgivningsinsatserna

till bildande av kooperativa företag som skapar

nya arbetstillfällen samt främja utvecklingen av

kooperativa verksamheter som stärker

medborgarnas inflytande som medborgare och

konsumenter.

Stödet fördelas till för närvarande 24 lokala

kooperativa utvecklingscentrum (LKU) som

finns utspridda i landet. De lokala kooperativa

utvecklingscentrumen fungerar som en del av

parnerskapet i länen i syfte att skapa tillväxt och

ökad välfärd. Dessa har till uppgift att sprida

information om den kooperativa företagsformen

samt ge stöd och råd till personer som vill starta

nya företag. LKU:na skall återrapportera

verksamheten utifrån de riktlinjer för stödet som

angivits ovan.

Resultatet för år 1998 visar bl.a. att genom

information och rådgivning från LKU startades

det 329 kooperativa företag med c:a 1 000 nya

arbetstillfällen.

För år 1998 har 14 miljoner kronor ur anslaget

fördelats till landets 24 LKU för kostnadsfri

information och rådgivning samt 2,5 miljoner till

centrala åtgärder för att bl.a. öka kunskapen om

den kooperativa företagsformen bland de

myndigheter som har till uppgift att stödja

nyföretagande. Som ett led i detta beslutade

regeringen under hösten 1998 genomföra

pilotsatsningar i Blekinge och Västra Götalands

län. Statskontoret har på uppdrag av regeringen

utvärderat pilotsatsningen (1999:5). Rapporten

visar att intresset för kooperativa frågor har ökat

hos såväl organisationer som hos allmänheten

genom informationssatsningen.

Slutsatser

Regeringen ser som en av sina mest prioriterade

uppgifter att underlätta start av små företag och

därmed öka sysselsättningen. Regeringen ser det

också som viktigt att stärka kunskapsbildningen

om den kooperativa företagsformen samt öka

kunskapen om kooperativt företagande hos i

första hand myndigheter och andra organ som

har till uppgift att stödja nyföretagande.

Statskontorets rapport (1999:5) visar att

erfarenheterna av informationssatningen i

pilotlänen Blekinge och Västra Götaland är

positiva. Regeringen har därför beslutat att

genomföra en nationell informationssatsning om

den kooperativa företagsformen hösten 1999

och första kvartalet 2000 under namnet Starta

eget tillsammans. Projektets mål är bl.a. att

antalet grupper i rådgivning och startade företag

ska öka med minst 50 % fram till årsskiftet

2000/2001 jämfört med 1998.

Regeringen föreslog i den ekonomiska

vårpropositionen att stödet till kooperativ

utveckling skall öka med 3,5 milj årligen år 2000-

2002. Regeringen bedömer att

informationssatsningen sannolikt leder till en

större efterfrågan rådgivningstjänster i hela

landet. Rapporter visar att intresset för

kooperativt företagande är stort, inte minst bland

kvinnor, och att nya arbetstillfällen kan skapas

till en låg kostnad.

Regeringen anser att statsbidraget till

kooperativ utveckling liksom tidigare bör

koncentreras till kostnadsfri information och

rådgivning. En viss del av medlen bör även

användas till gemensam kompetensutveckling

för LKU systemet. Det ökade stödet och

effekterna av informationssatsningen ställer krav

på en god kvalitet på den rådgivning som LKU-

rådgivarna lämnar. Detta förutsätter att

rådgivarnas kompetensutvecklingsbehov

tillgodoses. Regeringen har under innevarande

budgetår beviljat NUTEK medel för

genomförande utbildningar och andra åtgärder

för att säkerställa en god kompetensutveckling i

LKU organisationen.

Stödet till kooperativ utveckling fördelas idag

genom beslut i regeringen. Regeringen anser det

lämpligt att beslut om stödet överförs till

NUTEK från och med år 2 000.

A4 Turistfrämjande

Tabell 35.7 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

80 296

Anslags-

sparande

2 767

1999

Anslag

80 511

Utgifts-

prognos

83 278

2000

Förslag

81 461

2001

Beräknat

81 918

1

2002

Beräknat

83 473

2

1 Motsvarar 80 461 000 kronor i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 80 461 000 kronor i 2000 års prisnivå.

Turistdelegationen är central

förvaltningsmyndighet för turistfrågor.

Verksamheten inom turistområdet bedrivs

dels i Turistdelegationen, dels i det av staten och

turistnäringen gemensamt ägda bolaget Sveriges

Rese- och Turistråd AB.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Sveriges Rese- och Turistråd AB svarar för

övergripande marknadsföring och information

utomlands av Sverige som turistland. Turismens

betydelse för tillväxten och sysselsättningen kan

avläsas i turistsatelliträkenskaperna. Resultatet

för år 1997 redovisas under hösten 1999.

I samband med bildandet av Sveriges Rese-

och Turistråd AB upprättades ett avtal mellan

staten och turistnäringen. För att tydliggöra

finansieringen av bolagets verksamhet har denna

del i avtalet omförhandlats.

Sveriges Rese- och Turistråd AB har påbörjat

en omstrukturering av sin verksamhet för att få

större flexibilitet och lägre fasta kostnader. Färre

fasta kontor utomlands och en mer flexibel

organisation genom ett ökat användande av

modern informationsteknik gör det bl.a. möjligt

att få en bredare och mer kostnadseffektiv

representation utomlands och att medel frigörs

till marknadsföringsaktiviteter.

Under år 1998 har Turistdelegationen bedrivit

sin verksamhet med utgångspunkt i de

strategiska riktlinjer som lades fram år 1996 i

handlingsprogrammet för utveckling av svensk

turism. Verksamheten bedrivs huvudsakligen

genom olika projekt för samverkan och

kunskapsutveckling, marknadsinformation,

statistik samt genom utredningsarbete och

skapande av gemensamma nationella strategier

och metoder för utvecklingen av svensk turism.

Turistdelegationen fick under våren 1998

regeringens uppdrag att medverka i

överläggningar om de regionala tillväxtavtalens

innehåll, genomförande och finansiering. Ett

samarbete har därefter intensifierats med

regionerna kring turismen som ett område för

utvecklingsåtgärder enligt intentionerna i

tillväxtavtalen.

Slutsatser

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har minskats med

66 000 kronor.

Det av riksdagen våren 1995 beslutade

övergripande målet för turistpolitiken, att

Sverige skall ha en hög attraktionskraft som

turistland och en långsiktigt konkurrenskraftig

turistnäring, bör ligga fast.

De strategiska riktlinjer som lagts fram i det

handlingsprogram som Turistdelegationen

utarbetat bör även fortsättningsvis utgöra en

grund för arbetet med att utveckla den svenska

turistnäringen.

Sveriges Rese- och Turistråd AB skall för att

främja tillväxten och utvecklingen i

Öresundsregionen använda 1 000 000 kronor av

anslaget för att genomföra riktade insatser för att

främja turismen i regionen.

Tabell 35.8 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

80 511

Pris- och löneomräkning

16

Justering av premier

-66

Överföring från anslaget G4

Avgifter till vissa internationella

organisationer

1 000

Förslag 2000

81 461

A5 Sveriges geologiska

undersökning: Geologisk

undersökningsverksamhet m.m.

Tabell 35.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

173 719

Anslags-

sparande

26 397

1

1999

Anslag

187 993

Utgifts-

prognos

189 816

2000

Förslag

139 714

2

2001

Beräknat

141 922

3

2002

Beräknat

144 255

4

114 397 har levererats in till staten

2 25 mkr för oljelagerdelen kommer att tillföras genom särskilt regeringsbeslut.

3 Motsvarar 139 714 tkr i 2000 års prisnivå.

4 Motsvarar 139 714 tkr i 2000 års prisnivå.

Sveriges geologiska undersökning (SGU) är

central förvaltningsmyndighet för frågor om

landets geologiska beskaffenhet och

mineralhantering. I detta ingår att vara

chefsmyndighet för Bergsstaten, den myndighet

som utfärdar tillstånd och bedriver tillsyn enligt

minerallagen (1991:45). SGU har uppdraget att

förvalta och miljösäkra statens civila

beredskapslager av olja inkl. anläggningar och

annan statlig egendom som används för

lagringen. SGU är vidare ansvarig för

miljösäkring av det statliga gruvfältet i Adak. Av

myndighetens anslagssparande har 14,4 miljoner

kronor från oljelagerdelen dragits in. Resterande

anslagssparande kommer successivt att tas i

anspråk för digitalisering, kartering och

kompetensutveckling.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

För den geologiska undersökningsverksamheten

följer producerade volymer plan, även om

årsmålen inte nåtts för samtliga discipliner.

Undersökningsverksamheten är fortfarande

påverkad av den omstrukturering som

genomfördes åren 1996 och 1997.

Omorienteringen mot nya mål har inletts.

SGU:s expertroll inom mineralhanteringen har

bidragit till utredningar bl.a. om ballast-, sten-

och industrimineralindustrin.

Miljöfrågorna har fått en allt större betydelse i

verksamheten både internt och externt bl.a.

genom arbetet med de nya nationella miljömålen

och sektorsansvar för ekologiskt hållbar

utveckling. Genom oljelagerdelen har värdefull

kompetens tillförts på miljöområdet.

Hos Bergsstaten har antalet tillstånd ökat

liksom den tillståndsgivna arealen.

Handläggningstiderna är på väg mot de uppsatta

målen för år 2000 dvs. 6 månader. Idag är

väntetiderna för nya undersökningstillstånd 9

månader i Luleå och 3 månader i Falun. För

förlängning av tillstånd är väntetiderna 3

månader både i Luleå och Falun.

Den administrativa och ekonomiska

samordningen av oljelagerdelen och SGU har nu

huvudsakligen slutförts. SGU har hyrt ut

oljelagringskapacitet i de anläggningar som skall

hållas i malpåse av beredskapsskäl, intäkterna för

detta har väl täckt driftskostnaderna.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tabell 35.10 Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt-

Kostnad)

Utfall 1998

(varav tjänsteexport)

18 829

(1 624)

-19 024

(-1 605)

-195

(19)

Prognos 1999

(varav tjänsteexport)

15 400

(1 200)

-15 300

(-1 150)

100

(50)

Budget 2000

(varav tjänsteexport)

17 000

(1 000)

-16 900

(-950)

100

(50)

Slutsatser

SGU arbetar nu framgångsrikt med att ställa in

den geologiska undersökningsverksamheten mot

de nya övergripande mål som nämndes i förra

årets budgetproposition. I detta ingår även att

klarlägga och utvärdera användarnas behov och

faktiska användning av olika typer av

geoinformation. För elva befolkningstäta

områden, där 60 % av Sveriges befolkning bor,

och för malmpotentiella områden kommer att

utarbetas särskilt avpassad geologisk

information. För övriga regionala områden

kommer det att finnas mer översiktliga

geologiska databaser.

Arbetet vid Bergsstaten bedöms vara intensivt

även under år 2000. Myndighetens externa

kontakter med prospektörer, länsstyrelser,

kommuner och enskilda markägare håller

successivt på att utvecklas. Servicen förbättras

genom att viss information görs tillgänglig

elektroniskt samt genom förbättrat

informationsmaterial till markägare och

allmänhet.

Inom oljelagerdelen kommer utförsäljningen

av petroleumprodukter att slutföras under år

1999. Försäljning av anläggningar och materiel

kommer att pågå under hela år 2000.

Myndigheten har begärt regeringens medgivande

att få sälja även de tre oljelagringsanläggningar

som hålls för det civila försvarets

beredskapsbehov t.o.m. år 2004.

Energimyndigheten har yttrat sig och menar att

ett statligt ägande av dessa anläggningar inte är

nödvändigt under förutsättning att sådana villkor

uppställs att handlingsfriheten inom

oljeförsörjningsområdet för att trygga krigstida

behov behålls intakt. Regeringen har för avsikt

att medge SGU att sälja anläggningar med dessa

förutsättningar.

SGU har på regeringens uppdrag lämnat

förslag till vilka övriga oljelagringsanläggningar

inom den statliga sektorn som med förbättrad

effektivitet skulle kunna förvaltas och

miljösäkras av SGU. Regeringen har för avsikt

att överväga förändrat huvudmannaskap och

miljösäkringsansvar inom den statliga sektorn

för ett mindre antal anläggningar.

Oljelagerdelen av förvaltningsanslaget

beräknas minska i takt med att de tömda lagren

miljösäkras. Miljösäkringstakten är svår att

överblicka då den delvis är beroende av beslut

från tillståndsgivande myndigheter. Regeringen

är dock angelägen att få till stånd ytterligare

effektivisering av oljelagerdelen inom SGU så att

en successiv avveckling tydligare kan redovisas.

Anslaget innehåller ej medel till förvaltning av

oljelagerdelen från år 2000. För budgetåret 2000

kommer SGU att tillföras 25 miljoner kronor för

oljelagerdelen genom ett särskilt regeringsbeslut.

Regeringen återkommer därefter till detta i 2000

års vårproposition.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensationen för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 10 921

000 kronor

Tabell 35.11 Beräkning av anslaget för 2000

Anslag 1999

187 993

Pris och löneomräkning

3 269

Justering av premier

10 921

Minskat anslag oljelagerdelen

-62 469

Förslag 2000

139 714

A6 Sveriges geologiska

undersökning: Geovetenskaplig

forskning

Tabell 35.12 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

4 164

Anslags-

sparande

1 782

1999

Anslag

4 786

Utgifts-

prognos

4 707

2000

Förslag

4 831

2001

Beräknat

4 910

2002

Beräknat

4 993

Anslaget disponeras av SGU för att främja och

stödja riktad geovetenskaplig grundforskning

och tillämpad forskning. Anslagssparandet beror

på beslutade fleråriga FoU-projekt.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Under året har 17 projekt av 57 inlämnade

ansökningar fått stöd. Projekten omfattar olika

områden bl.a. miljögeologi, jordarts- och

berggrundsgeologi samt malmgeologi. Inom det

senare området har tre projekt fått stöd bl.a.

forskning rörande guldmalmer vilket ökar

kunskapsbasen om sådana malmers till- och

förekomst i svensk berggrund. Ett annat projekt

har behandlat malmbildningsprocesser i de större

malmprovinserna i Sverige.

Ett projekt har utvecklat metoder för

differentiering av salta grundvatten i Sverige,

vilket är problem i många kustnära, tätbebyggda

områden. Den maringeologiska verksamheten

kommer att kunna effektiviseras genom ett

projekt som utvecklat system för analys av

sedimentlager.

Slutsatser

Vid SGU finns landets största samlade

geovetenskapliga kompetens och grunddata.

Genom samverkan med universiteten kan stödet

på ett effektivt sätt riktas mot för Sverige

relevanta områden. Därigenom skapas en

naturlig och nära kontakt mellan tillämpad

forskning och grundforskning inom det

geovetenskapliga området.

SGU har i sitt budgetunderlag begärt extra

medel med motiveringen att intresset och

efterfrågan av projektmedel sedan starten har

varit större än tillgången på medel.

SGU tillhör de myndigheter vars FoU-

verksamhet granskas i en pågående utredning om

hur näringsdepartementets myndigheter bättre

kan organiseras med hänsyn till

innovationssystemet och därmed samhällets

utveckling och tillväxt. Regeringen har för avsikt

att senare återkomma till riksdagen i denna fråga.

Tabell 35.13 Beräkning av anslaget för 2000

Anslag 1999

4 786

Pris och löneomräkning

45

Förslag 2000

4 831

A7 Sveriges geologiska

undersökning: Miljösäkring av

oljelagringsanläggningar m.m.

Tabell 35.14 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

37 038

Anslags-

sparande

39 962

1999

Anslag

35 000

Utgifts-

prognos

40 687

2000

Förslag

40 000

2001

Beräknat

40 000

2002

Beräknat

40 000

Anslaget disponeras av SGU för att täcka

kostnader för efterbehandling av tömda

oljelagringsanläggningar och det statliga

gruvfältet i Adak, Malå kommun.

Anslagssparandet beror huvudsakligen på

svårigheter att planera när nödvändiga tillstånd

erhålls från miljödomstolarna.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Miljökonsekvensutredningar har genomförts för

29 oljelagringsanläggningar. Vattendomsansökan

har lämnats in för 13 anläggningar. Vid

halvårsskiftet var hydraulisk avledning installerad

vid fem anläggningar och arbeten kommer att

påbörjas vid ytterligare två anläggningar under

hösten. För en anläggning har avvecklingen

slutförts dvs. anläggningen har miljösäkrats,

utrustningen demonterats och markinnehavet

sålts. Vid ytterligare några anläggningar pågår

den slutliga avvecklingen av utrustning och

mark.

Slutsatser

Miljösäkringsarbetet för

oljelagringsanläggningarna har gått in i en fas där

det fortsatta utredningsarbetet kompletteras med

upphandling och genomförande av

entreprenadarbeten.

Miljösäkringsinsatserna beräknas fortgå på

nuvarande nivå t.o.m. år 2002. Därefter beräknas

kvarstå drygt tio anläggningar, vilka av skilda skäl

måste avvecklas senare bl.a. av den orsaken att

miljösäkringen kräver en vidareutvecklad teknik.

Verksamheten kommer därefter att kunna

bedrivas på en lägre nivå. Detta gäller även efter

ett framtida övertagande av ansvaret för

miljösäkring av ytterligare ett mindre antal

oljelagringsanläggningar inom den statliga

sektorn vilket nämnts under slutsatserna för

SGU:s förvaltningsanslag.

Oljelagerdelen av SGU:s förvaltningsanslag

A5 och anslaget A7 hänger nära samman. Denna

del av förvaltningsanslaget kommer att minska i

takt med att anläggningarna miljösäkras.

Regeringen har för avsikt att besluta att 25 Mkr

av 1998 års anslagssparande avdelas till SGU:s

förvaltningskostnader för

oljelagringsverksamheten under år 2000. Det

finns tillkommande utgiftsbehov för arbetet med

miljösäkring av oljelager. Regeringen

återkommer till detta i 2000 års vårproposition.

Tabell 35.15 Beräkning av anslaget för 2000

Anslag 1999

35 000

Anslagsökning

5 000

Förslag 2000

40 000

A8 Fortsatt program för småföretags-

utveckling, förnyelse och tillväxt

Tabell 5.16 Anslagsutveckling

Tusental kronor

2000

Förslag

180 000

1

2001

Beräknat

0

2002

Beräknat

0

1 Nytt anslag.

Riksdagen fattade beslut om att på tilläggsbudget

till statsbudgeten för budgetåret 1995/96 anvisa

ett reservationsanslag Program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt på

1 000 000 000 kr.

Tolfte huvudtitelns reservationsanslag A16

Program för småföretagsutveckling, förnyelse

och tillväxt från budgetåret 1995/96 upphör vid

utgången av 1999. Enligt 1999 års ekonomiska

vårproposition fortsätter det tidigare aviserade

programmet för småföretagsutveckling (prop.

1995/96:222). För ändamålet föreslås

180 000 000 kr anvisas på reservationsanslaget

A8 Fortsatt program för småföretagsutveckling

förnyelse och tillväxt. I syfte att stärka

näringslivets tillväxt och för att öka

sysselsättningen bör programmet förlängas.

Regeringen avser att på olika sätt stimulera

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt,

bl.a. genom satsning på industriella

utvecklingscentra, stöd till skogsnäringen,

miljöteknik, universitet och högskolor m.m.

En treårig försöksperiod med industriella

utvecklingscentra (IUC) har genomförts.

Regeringen bedömer att dessa IUC bör erhålla

fortsatt finansiering för år 2000 och att antalet

utökas. En pågående utvärdering kommer att ge

grund för regeringens vidare ställningstagande i

nästkommande budgetproposition.

Beträffande stöd till skogsnäringen har under

1998 totalt 14 projekt om ca 30 miljoner kronor

beviljats. I 75 % av de beviljade projekten

medverkar institut och högskolor framför allt

med industriell, tillämpad forskning.

Programmet förväntas ge en ökad

kompetenshöjning och teknisk utveckling inom

skogsnäringen så att träets konkurrenskraft

stärks, speciellt vad gäller export av förädlade

träprodukter.

Regeringen bedömer att programmet särskilda

utvecklings- och tillväxtinsatser som delvis

finansierats med anslaget A16 Program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt har

haft positiva sysselsättnings- och

företagsutvecklande effekter i hela landet.

A9 Miljöteknikdelegationen

Tabell 35.17 Anslagsutveckling

Tusentals kronor

2000

Förslag

10 000

1

2001

Beräknat

0

2002

Beräknat

0

1 Nytt anslag

Delegationen för främjande av miljöanpassad

teknik, med representanter från företag,

forskningsmiljöer och offentliga institutioner

inrättades i september 1996. Delegationen har

hittills finansierats med 20 miljoner kronor från

tolfte huvudtitelns anslag A16 Program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt

samt med 20 miljoner kronor från fjortonde

huvudtitelns anslag A8 Investeringsbidrag för

främjande av omställning i ekologiskt hållbar

riktning.

Delegationens uppdrag är att stimulera

utveckling, upphandling och introduktion av

miljöanpassade produkter och teknik för att nå

en ekologiskt hållbar utveckling.

Delegationen har valt att arbeta inom fyra

prioriterade insatsområden. Dessa utgörs av

ekologiskt återställande av mark, transporter,

byggsektorn samt livsmedel och lantbruk.

Utöver de prioriterade områdena genomför

delegationen områdesövergripande projekt med

syfte att generellt främja kommersialisering av

miljöanpassade produkter och processer.

Miljöteknikdelegationen tilldelas 10 miljoner

kronor för att fortsätta och utveckla sitt uppdrag

under år 2000. Förutom att fortsatt verka för en

positiv miljödriven teknikutveckling uppdras

även åt delegationen att verka för

exportfrämjande insatser på området

miljöanpassade produkter och teknik.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Miljöteknikdelegationen har utfört sitt arbete

enligt regeringens intentioner och har positivt

bidragit till utvecklingen inom

miljöteknikområdet. Bland de projekt som

genomförts kan nämnas demonstrationer och

verifieringar av marksaneringstekniker, tekniker

för miljöanpassningar av enskilda avlopp samt en

nationell miljötekniktävling för att lyfta fram

miljöanpassade innovationer.

Kravspecifikationer har tagits fram för

smörjfetter, tvåtaktsoljor, inomhusfärger på trä

samt gödselspridare. Teknikupphandling har

påbörjats av bränsleflexibla småbilar.

Erfarenheter av de verktyg och arbetssätt

delegationen använt har sammanställts. En

begränsad kartläggning av svenska

spjutspetskompetenser och inom miljöanpassad

teknik, varor och tjänster har påbörjats. denna

ska matchas mot den analys av efterfrågan på

miljöanpassade varor och tjänster på en rad

internationella marknader som görs parallellt.

Delegationens uppdrag förlängs t.o.m. år 2000

och utvidgas till att även omfatta

exportfrämjande insatser för miljöanpassade

produkter och teknik.

35.6 Övrig statlig verksamhet

Inom näringspolitiken finns i dag ett flertal

former av riskfinansiering som alla har till syfte

att komplettera de privata marknaderna för lån,

garantier och egenkapitalförsörjning.

Olika former av lån från ALMI utgör ett

exempel på sådana statliga insatser, som finns

beskrivet inledningsvis under Näringspolitik.

Stiftelsen Norrlandsfonden har möjlighet att

lämna skilda slag av lån med hög risk samt

lånegarantier till främst småföretag i de fem

norrlandslänen.

Stiftelsen Industrifonden, med ett kapital på

sammanlagt ca 3,5 miljarder kronor, arbetar med

att dels finansiera industriföretags

produktutvecklings- och

marknadsföringsprojekt med bl.a. risklån och

garantier, dels förstärka småföretags ägarkapital.

Fonden har idag olika slag av engagemang i ca

210 företag.

Stiftelsen Svensk-norsk Industrifond (SNI)

har som målsättning att stärka samarbetet mellan

svensk och norsk industri genom finansiering av

industriella utvecklingsprojekt. De projekt som

prioriteras är de med hög risk som har möjlighet

till snabb kommersiell succé. Fonden erbjuder

lån till produkt- och marknadsutveckling och

kan även tillskjuta ägarkapital i enskilda företag.

En förutsättning för lånefinansiering från SNI är

att minst en svensk och en norsk part deltar i ett

avtalat samarbete.

Stiftelsen Innovationscentrum har tilldelats

500 miljoner kronor från de f.d.

löntagarfonderna. Medlen används främst för

stöd till uppfinnare och innovatörer för

produktutveckling i mycket tidiga skeden.

Stödet lämnas i form av bl.a. villkorliga lån.

36 Teknologisk infrastruktur

36.1 Omfattning

Inom verksamhetsområdet teknologisk

infrastruktur återfinns ansvar för immaterial- och

associationsrätt genom Patent- och

registreringsverket (PRV) och

Patentbesvärsrätten (PBR).

Verksamhetsområdet omfattar även ansvar för

teknisk provning och kontroll, legal mätteknik

och ädelmetallkontroll samt bidrag till

riksmätplatserna genom Styrelsen för

ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC).

Inom verksamhetsområdet återfinns vidare

ansvar för säkerhetsfrågor inom elområdet och

Elsäkerhetsverket. Staten lämnar bidrag till den

svenska standardiseringsorganisationen genom

SIS Standardiseringen i Sverige. Uppgifter

inom statens ansvar för provnings- och

mätteknisk forskning och utveckling utförs av

Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut AB.

36.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 6.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

160

192

178

157

159

162

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

De verksamheter som redovisats inom detta

verksamhetsområde har hållit sig inom tilldelade

budgetramar. Utflyttningen av PRV:s

varumärkesavdelning till Söderhamn i början av

1998 har fört med sig produktionsstörningar på

avdelningen, framförallt vad gäller

handläggningen av varumärkesärenden.

Förändringar

Regeringen fattade under 1997 beslut om att

Patent- och registreringsverkets

varumärkesavdelning skulle utlokaliseras till

Söderhamn under 1998 för att etablera statliga

arbetstillfällen där mot bakgrund av

nedläggningen av Hälsinge flygflottilj F 15.

Ansvaret för Sprängämnesinspektionen och

anslag B5 Sprängämnesinspektionen har fr.o.m.

den 1 januari 1999 överförts till utgiftsområde 6

Totalförsvar. Ansvaret för Styrelsen för

ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC)

och anslaget B2 Styrelsen för ackreditering och

teknisk kontroll: Myndighetsverksamhet har

överförts till Utrikesdepartementet.

Mål

Mål för verksamhetsområde Teknologisk

infrastruktur är att

- erbjuda en ändamålsenlig och kvalitativ

service i immaterial- och associationsrättsliga

frågor,

- utveckla system som underlättar

internationella erkännanden av provningar

och certifieringar,

- driva svenska intressen i det internationella

och europeiska standardiseringsarbetet,

- bidra till statens ansvar när det gäller

medborgarnas skydd för liv, hälsa, egendom

och miljö.

36.3 Resultatbedömning

36.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Utflyttningen av PRV:s varumärkesavdelning

till Söderhamn i början av år 1998 har fört med

sig produktionsstörningar på avdelningen,

framförallt vad gäller handläggningen av

varumärkesärenden. Stora delar av år 1998 har

gått åt till flyttning och kompetensuppbyggnad

vilket har lett till en låg produktivitet och till en

ökning av ärendebalanserna under året.

Efterfrågan på ackrediteringar från SWEDAC

har ökat med påföljande nyanställningar. Arbetet

med den internationella samstämmigheten i

kontrollfrågor, mätteknik m.m. ökar i betydelse

och blir mer resurskrävande.

Harmoniseringssträvandena har positiva effekter

för svenskt näringsliv.

Riksmätplatserna har tillförts ökade resurser

(15 miljoner kronor under bå 1999) och

koncentrerats, med undantag från ett fåtal

mätområden som fortsatt bedrivs vid Statens

Strålskyddsinstitut (SSI), till AB Sveriges

Provnings- och Forskningsinstitut (SP) i Borås.

Ett avtal har ingåtts mellan staten och SP

avseende den framtida riksmätplatsverksamheten

och ett särskilt metrologiråd har utsetts av

regeringen. Därigenom har

riksmätplatsverksamheten fått en större

fokusering. Forskning och kompetensökning

inom området kommer att öka. SWEDAC:s roll

inom primärmetrologin har renodlats till att

främst avse systemteknisk tillsyn hos

riksmätplatserna. SWEDAC har också fått i

uppdrag att ta fram och implementera ett system

med referenslaboratorier inom kemisk

metrologi.

Genom bidrag till provnings- och mätteknisk

FoU medverkar staten till framtagande av

provningsmetoder och mätteknik som ligger till

grund för bedömningar och fastställande av

säkerhetsnivåer, hållfasthet, risker m.m. för

främst produkter. I regelverk hänvisas till

provningsmetoder för att visa om produkten

uppfyller väsentliga krav. Detta sker genom s.k.

bedömning av överensstämmelse av oberoende

och ofta ackrediterade organ.

Standardiseringssverksamheten skall bidra till

att öppna marknader, höja produktiviteten och

konkurrenskraften hos svenskt näringsliv samt

bidra till att statens specifika ansvar för

medborgarnas skydd för liv, hälsa och miljö

tillgodoses.

Elsäkerhetsverksamheten bedrivs för att

förebygga av elektricitet orsakad skada på person

och egendom samt störningar på

radiokommunikation och näringsverksamhet

inom området elektromagnetisk kompatibilitet

(EMC). Inom området bedrivs verksamhet som

skall svara för statliga insatser för att bygga upp,

upprätthålla och utveckla en god säkerhetsnivå

för elektriska anläggningar och elektrisk materiel

samt medverka till en tillfredsställande

elektromagnetisk kompatibilitet.

36.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

En riksmätplats ska inom sina mätområden ha

hög kompetens och bästa möjliga utrustning

inom landet för att långsiktigt kunna

tillhandahålla korrekta och tillförlitliga

mätningar. Med ökade resurser till

riksmätplatserna har en koncentration kunnat

genomföras. Därigenom har en sammanhållen

verksamhet med gemensam forskningsmiljö och

en klar ansvarsfördelning, ett nationellt

metrologiskt institut, kunnat tillskapas i likhet

med vad som är fallet i flertalet industriländer.

Resursökningen har också möjliggjort

nyanskaffning av mätteknisk utrustning samt

ökad forskning och kompetensökning.

Inom elsäkerhetsområdet har föreskrifter

utarbetats som är nödvändiga för att

elsäkerheten skall upprätthållas utan att de utgör

hinder för den tekniska utvecklingen eller för

handeln med andra länder. Revision av

lågspännings-föreskrifterna och

högspänningsföreskrifterna har pågått under

året. Deltagande i standardiseringsarbete på

internationell nivå har fortgått inom IEC och på

europeisk nivå inom CENELEC via Svenska

Elektriska Kommissionen (SEK). Vad beträffar

tillsynen av elanläggningar har arbetet inriktats

mot att motivera och bidra till att säkerställa att

ägare och användare av elektriska anläggningar

och elektrisk materiel iakttar

elsäkerhetsföreskrifterna samt att elinstallationer

utförs enligt gällande säkerhetsföreskrifter.

Tillsynen på elmaterielområdet tillser att

föreskrifter om kontrollordning, samt om

utförande, handhavande och skötsel av elmateriel

följs.

36.3.3 Effekter av insatserna

Inom ramen för standardiseringsarbetet har

Sverige tillsammans med övriga nordiska länder i

betydande utsträckning vunnit gehör för nordisk

installationspraxis och krav på

installationsmateriel. Under perioden har beslut

fattats om en ny policy vad gäller utredningar av

elbränder. Verksamheten kommer med den nya

uppläggningen att förbättra möjligheterna att

bedöma olika brandrisker och därmed utgöra ett

bättre underlag för prioriteringar både vad avser

föreskriftsarbete och tillsyn. Under året har

marknadskontrollen på fältet dvs. besök hos bl.a.

tillverkare och importörer visat att det finns ett

betydande antal produkter med

elsäkerhetsbrister på marknaden. Beslut om

försäljningsförbud eller andra krav på åtgärder

har förhindrat att farliga produkter kommer till

användning.

36.4 Revisionens iakttagelser

Patent- och registreringsverket har erhållit en

revisionsberättelse med invändning.

PRV:s resultatredovisning uppfyller enligt

revisionsberättelsen i väsentlig omfattning inte

återrapporteringskrav enligt regleringbrev.

Regeringen ser allvarligt på invändningen och

avser att undersöka skälen till bristerna i

resultatredovisningen och samtidigt göra en

bedömning av återrapporteringskraven i

myndighetens regleringsbrev.

36.5 Anslag

B1 Patentbesvärsrätten

Tabell 6.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

11 666

Anslags-

sparande

1 946

1999

Anslag

11 801

Utgifts-

prognos

12 475

2000

Förslag

13 040

2001

Beräknat

13 233

1

2002

Beräknat

13 434

2

1 Motsvarar 13 040 tkr i 2001 års prisnivå.

2 Motsvarar 13 040 tkr i 2002 års prisnivå.

Patentbesvärsrätten (PBR) skall i egenskap av

förvaltningsdomstol pröva överklaganden av

beslut meddelade av Patent- och

registreringsverket (PRV) enligt vad som

föreskrivs i patentlagen eller med stöd därav

utfärdade bestämmelser samt i

mönsterskyddslagen, varumärkeslagen,

namnlagen samt lagen med föreskrifter på

tryckfrihetsförordningens och

yttrandefrihetsgrundlagens områden. Vidare

prövar PBR överklagande av beslut av statens

växtsortnämnd enligt vad som föreskrivs i

växtförädlarrättslagen.

Anslaget motsvaras av inbetalningar från

Patent- och registreringsverket till inkomsttitel

2529. Avgifter vid Patent- och

registreringsverket. PRV:s verksamhet med

patent, varumärken och mönster skall ge ett

överskott motsvarande kostnaderna för

Patentbesvärsrätten.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Verksamhetsmålet för 1998 var för patentmålen

en genomsnittlig behandlingstid på 1 år. Antalet

inkommande patentmål har minskat under en

lång följd av år. Till minskningen under senare år

har främst bidragit det förhållandet att andelen

av Patent- och registreringsverket (PRV)

avslagna patentansökningar markant gått ned.

Sett över en tioårsperiod har denna andel gått

ned från ca 9 procent till ca 2 och 3 procent de

senaste åren. Under 1998 låg andelen dock något

högre (3,5 %) och detta gav en mindre ökning av

måltillströmningen jämfört med året innan.

Drygt 90 patentmål kom in detta året.

PBR:s avverkning av patentmål under 1998

motsvarade på ett mål när tillströmningen och

balansen inneliggande patentmål blev således i

princip oförändrad (balans 112). Ärendebalansen

har enligt PBR:s redovisning gått ned från 359

till 112 under en femårsperiod.

PBR har också redovisat arbets- och

kostnadsproduktivitet under en femårsperiod.

Denna visar att arbetsproduktiviteten för

patentmålen för 1998 var något lägre än åren

innan. Nivån bedöms dock som tillfredsställande

med hänsyn till den ökade belastning det innebär

för det fåtal tekniska ledamöter som numera är

anställda i domstolen att ta sig an allt vidare

teknikområden. Redovisningen av

kostnadsproduktiviteten visar styckkostnaden

per mål i löpande priser och ger vid handen att

kostnaden 1993/94 var 31,1 tkr/mål vilket ökat

till 60,1 tkr/mål 1998. Totalkostnaden för patent

93/94 var 5 875,4(tkr) jämfört med 5 529,4 (tkr)

1998.

Medelbehandlingstiden uttryckt som kvoten

mellan antalet inneliggande mål och under året

avgjorda mål var vid budgetårets slut för

patentmålen som helhet ca 1,2 år

Verksamhetsmålet i regleringsbrevet för de

övriga besvärsmålen, dvs målen om varumärken,

mönster, släktnamn och utgivningsbevis är

detsamma som för patentmålen, en

genomsnittlig handläggningstid på ett år. Denna

grupp av mål domineras helt av

varumärkesmålen, vilka 1998 svarade för 70 % av

tillströmningen till PBR. Mönstermålen svarade

för 20 % av tillströmningen och ca 10 % av

namnmål och mål om utgivningsbevis. Antalet

nya mål inom de sistnämnda kategorierna är

sedan länge tämligen konstant med endast

smärre årsvisa variationer. När det gäller

varumärkesmålen har utvecklingen varit en

annan. Antalet nya sådana mål har under 1990-

talet ökat från strax under 150 mål 1990 till över

600 mål 1997. Ökningen under perioden kan

framför allt hänföras till att en allt större andel av

verkets beslut i dessa ärenden kommit att

överklagas. Andelen överklaganden var 1991 ca

1,8%, 1995 ca 4,8 % och 1997 steg andelen

oväntat ytterligare till drygt 7 %. För budgetåret

1998 var andelen något lägre drygt 5 %.

Utflyttningen av PRV:s varumärkesavdelning

till Söderhamn i början av år 1998 har fört med

sig produktionsstörningar på avdelningen,

framförallt vad gäller handläggningen av

varumärkesärendena. Under förra året understeg

antalet slutligt handlagda varumärkesärenden

betydligt antalet inkomna ansökningar och

balansen av sådana ärenden ökade följaktligen

kraftigt. För PBR:s del medförde detta att antalet

nya varumärkesmål blev ungefär hälften så stort

som året innan. Antalet till PBR inkomna övriga

besvärsmål blev därigenom klart lägre än tidigare

år.

Trots att PBR:s avverkning av sådana mål blev

lägre än den planerade minskade den

inneliggande balansen kraftigt med ca 170 mål.

Ärendebalansen har enligt PBR:s redovisning

gått ned från 846 till 379 under en femårsperiod.

PBR har också redovisat arbets- och

kostnadsproduktivitet under en femårsperiod.

Denna visar att arbetsproduktiviteten 1998 var

lägre än under de närmast föregående åren och

att kostnaden per enhet ökade. Det senare är bl.a.

ett exempel på att arbetet med varumärkesmålen

numera är mer komplicerat och kräver märkbart

större arbetsinsatser än tidigare. Detta är en

direkt följd av den internationalisering som som

skett på rättsområdet främst genom

harmoniseringen med EG-rätten.

PBR uppnådde under 1998 en betydande

minskning av målbalansen vad gäller de övriga

besvärsmålen. Balansen har jämfört med läget

1994 mer än halverats under jämförelseperioden

och uppgick vid utgången av 1998 som nämnts

till 379 mål. Balanssituationen har också hittills

under det innevarande året ytterligare förbättrats

något. Utgångsläget för årets arbete med de

öviga besvärsmålen är således gott. PRV

kommer dock under detta år liksom under nästa

år att genomföra en nödvändig nedarbetning av

den för närvarande mycket kraftiga balansen

varumärkesärenden. PBR får därför under de

kommande två åren räkna med en kraftigt ökad

måltillströmning på varumärkessidan som

sammantaget kan innebära nära nog en

fördubbling av antalet inkommande övriga

besvärsmål eller ca 800 mål. Regeringen bedömer

trots en förväntad ökning av varumärkesmål

p.g.a nedarbetning av balanser hos Patentverket

att PBR har goda förutsättningar att klara

verksamhetsmålet med en genomsnittlig

handläggningstid på ett år för de övriga

besvärsmålen. Det är dock viktigt att domstolen

för att kunna möta den förväntade utvecklingen

på efterfrågesidan som innebär en kraftigt ökad

tillströmning av varumärkesmål under de tre

närmaste åren kan arbeta vidare med en

oförändrad personalstyrka

Medelbehandlingstiden - uttryckt som kvoten

mellan antalet inneliggande mål och under året

avgjorda mål var för redovisningsperioden 0,6 år.

Slutsatser

Tabell 6.3 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

11 801

Pris- och löneomräkning

90

Justering av premier

1 149

Förslag 2000

13 040

Regeringen bedömer att måluppfyllelsen för

myndigheten är god när det gäller

verksamhetsmålen för 1998. Regeringen

bedömer vidare att verksamheten inom

myndigheten under det kommande budgetåret

bör bedrivas enligt den allmänna inriktning som

gäller för arbetet för budgetåret 1999.

Regeringen har den 31 mars 1999 beslutat om

direktiv för en utredning som skall se över

ordningen för prövning av mål som handläggs

vid PBR samt av patentmål vid Stockholms

tingsrätt. Utredningen skall ta ställning till om

PBR:s verksamhet helt eller delvis kan överföras

till Stockholms tingsrätt. Utredningen skall

redovisa sina förslag senast den 31 december år

2000.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 1 149

tkr.

B2 Styrelsen för ackreditering och

teknisk kontroll: Myndighets

verksamhet

Tabell 36.4 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

17 523

Anslags-

sparande

-108

1999

Anslag

16 103

Utgifts-

prognos

16 200

2000

Förslag

17 200

2001

Beräknat

17 481

2002

Beräknat

17 779

SWEDAC är central förvaltningsmyndighet för

teknisk kontroll och nationellt ackrediterings-

organ för kalibrerings- och provnings-

laboratorier och för certifierings- och

besiktningsorgan. Myndighetsverksamheten

omfattar horisontellt ansvar inom områdena

kontroll-ordningar för bedömning av

överensstämmelse och samordning av den totala

marknadskontrollen i Sverige. SWEDAC har

dessutom sektors-ansvar för legal mätteknik, att

varor håller mått och vikt, samt

ädelmetallkontrollen.

Bedömning av överensstämmelse mot krav

kräver enhetlig tillämpning av regelverk,

likartade ackrediteringssystem, samordnad

marknadskontroll/tillsyn avseende felaktig CE-

märkning m.m. Brister i systemet påverkar den

fria varurörligheten, konkurrensen och

produktsäkerheten. Direktiven berör 20 30

procent av alla produkter som finns på

marknaden.

SWEDAC samordnar, övervakar, ger råd och

informerar i provnings- och kontrollfrågor till

myndigheter. Därigenom får man en enhetlighet

i kontrollordningarna och deras uppbyggnad.

Detta har varit särskilt påtagligt för de EG-

direktiv som utformats enligt den nya metoden.

Näringslivet, särskilt de mindre företagen, har

behov av ökade informationsinsatser.

Uppdragsverksamhet (ackreditering m.m.)

SWEDAC bedriver en betydande uppdrags-

verksamhet (ackreditering m.m.) som syftar till

att uppnå acceptans av och förtroende för

svenska provningar, certifieringar och andra

bevis om överensstämmelse. Ackreditering

innebär prövning och bekräftelse av kompetens

hos kontrollorgan med fortgående tillsyn och

förnyade bedömningar.

Ackrediteringsverksamheten svarar för drygt

75 procent av SWEDAC:s omsättning.

Omfattningen och komplexiteten i

verksamheten, som bl.a. bygger på

internationella standarder, varierar kraftigt

mellan ackrediteringsområden.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

SWEDAC har under året aktivt verkat för att

utveckla svenska kontrollordningar i öppna

system, under medverkan av ackrediterade

organ, både på det författningsreglerade och det

frivilliga området.

Sveriges engagemang på nordisk och

internationell nivå vad gäller marknadskontroll

har medfört att Sverige etablerat en ledande

ställning på området. Både SWEDAC och

marknads-kontrollerande myndigheter anlitas

flitigt för att medverka i olika utbildningsprojekt

på internationell nivå.

För att säkerställa att CE-märkta produkter

uppfyller fastställda och väsentliga säkerhets-,

miljö- och hälsokrav bedriver föreskrivande

myndigheter s.k. marknadskontroll. SWEDAC

är ansvarigt för att samordna och stödja

myndigheternas kontroll på den svenska

marknaden.

Förslag om ett utökat tillsynsansvar för

SWEDAC över kontrollstämpling av ädel-

metallers finhalt har lagts fram i regeringens

proposition, 1998/99:102 om Handel med

ädelmetallarbeten, som avses träda i kraft den

1 januari 2000. Finansiering av tillsynen föreslås

ske genom användning av avgifter för

registrering av namnstämplar.

Inom uppdragsverksamheten har SWEDAC

ackrediterat närmare 3 000 organ i Sverige för

olika uppgifter. Klar tillväxtpotential vad gäller

laboratorieackreditering uppvisar bl.a.

laboratoriemedicinsektorn, där numera ca 70

procent av analyserna inom såväl klinisk kemi

som mikrobiologi genomförs vid ackrediterade

laboratorier. Även området transfusionsmedicin

ökar.

Antalet ackrediteringar inom certifierings-

området är relativt stort i förhållande till den

svenska marknadens storlek. Förutsättningarna

för ytterligare expansion är därför begränsad.

Endast miljöcertifieringsområdet har utvecklats

påtagligt under 1998. Under 1998 har SWEDAC

utarbetat regler för ackreditering av

certifieringsorgan för certifiering av system för

informationssäkerhet.

SWEDAC har intensifierat arbetet med

information och marknadsföring.

Satsningen på en webbsida har bidragit till att

göra myndigheten mer lättillgänglig. Sedan maj

1998 har 11 000 personer besökt denna.

Tabell 36.5 Budget för uppdragsfinansierad verksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverk-

samhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

Utfall 1998

57 136

58 950

-1 814

Prognos 1999

64 300

64 900

-600

Budget 2000

65 000

65 500

-500

Budget 2001

63 700

63 900

-200

Budget 2002

66 000

66 000

0

Uppdragsverksamheten är helt självfinansierad.

Intäkterna har under 1998 ökat med 7 procent

och kostnaderna med 8 procent. Intäkts-

ökningen beror dels på en höjning av priserna

generellt med 2 procent, en särskild höjning för

fordonsverkstäderna samt en volymökning med

drygt 3 procent.

Arbetet med förvaltning av de av EU

framförhandlade MRA-avtalen (ömsesidigt

erkännande av t.ex. provning och kontroll)

beräknas komma att ta mycket tid och resurser i

anspråk.

Arbetsinsatsen vad beträffar bedömning och

anmälan av provnings- och certifieringsorgan för

fullgörande av tekniska kontrolluppgifter enligt

EG-rättsakter (anmälda organ) har kunnat

minska.

Regeringens bedömning med anledning av

revisorernas iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har inte haft några

invändningar i sin revisionsberättelse för

SWEDAC avseende räkenskapsåret 1998.

Det nya kvalitetssystem, vars första delar

trädde i kraft vid årsskiftet 97/98, är nu till ca 90

procent komplett för den operativa verksam-

heten. Arbetet med införandet av ett miljö-

ledningssystem fortskrider.

Regeringen bedömer att den sammantagna

rapporteringen från SWEDAC väl uppfyller

kravet på återrapportering och att ytterligare

åtgärder inte behöver vidtas.

Slutsatser

Tabell 36.6 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

16 103

Pris- och löneomräkning

101

Justering av premier

996

Förslag 2000

17 200

Regeringens bedömning är att verksamheten

inom myndigheten under den kommande

perioden bör bedrivas enligt de mål som fastställs

för SWEDAC:s myndighets- och

uppdragsverksamhet för budgetåret 1999.

Genom den anslagsökning som tillfördes

SWEDAC för budgetåret 1999 har SWEDAC

givits resurser att ta på sig ett större ansvar för

utvecklingen av ackrediteringen i Europa och

globalt, förvaltning av MRA-avtal samt ökade

informationsinsatser mot företag. Regeringens

beräkning av anslaget innebär därför ingen

förändring jämfört med 1999.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 1

miljon kronor.

B3 Styrelsen för ackreditering och

teknisk kontroll: Bidrag till

riksmätplatser

Tabell 36.7 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

8 271

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

24 947

Utgifts-

prognos

20 000

2000

Förslag

9947

2001

Beräknat

9947

2002

Beräknat

9947

Anslaget används för bidrag till riksmätplatser

vid Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut

AB (SP) och Statens Strålskyddsinstitut (SSI).

Mer än 90% av verksamheten bedriv av SP.

En riksmätplats ska inom sitt ansvarsområde

ha hög kompetens och bästa möjliga utrustning

inom landet för att långsiktigt kunna

tillhandahålla korrekta och tillförlitliga

mätningar. Sådana mätresultat kräver tillgång till

mätdon som är relaterade till internationella

konventioner. Denna relation benämns

spårbarhet och förutsätter att nationella

normaler (referenser) upprätthålls för de

grundläggande måttenheter som används inom

landet. Upprätthållande och finansiering av

primärmetrologin är ett offentligt åtagande i

samtliga europeiska och flertalet andra

industriländer. I Sverige handhas denna uppgift

av riksmätplatser utsedda av regeringen.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Det övergripande målet för landets

riksmätplatsverksamhet är att riksmätplatserna

skall upprätthålla en hög standard med

primärnormaler av tillräcklig omfattning och

relevans. Spårbarhet för mätnormaler skall

säkerställas och utvecklas genom internationella

jämförelser samt FoU-insatser. Verksamheten

skall bedrivas långsiktigt med effektiv

användning av statliga medel.

I budgetpropositionen för 1999 angavs

riktlinjer för den framtida

riksmätplatsorganisationen. Anslagsnivån höjdes

med ett engångsbelopp på 15 mkr för

huvudsakligen anskaffning av mätteknisk

utrustning, flyttkostnader vid sammanslagning

av riksmätplatser inom den fysikaliska

metrologin, samt för uppbyggnad av ett system

med referenslaboratorier inom kemisk

metrologi. Den fysikaliska metrologin

koncentrerades till SP i Borås (med undantag

från en mindre verksamhet som bedrivs vid SSI)

den 1 januari 1999. Ett särskilt avtal har därefter,

den 9 april 1999, träffats mellan staten

(regeringen) och SP avseende

riksmätplatsverksamheten. Avtalet ersätter och

utvecklar ett tidigare avtal mellan SWEDAC och

SP och är ett komplement till de rättsregler som

redan styr verksamheten.. Enligt avtalet skall bl.a.

ett metrologiråd med mätteknisk expertis

inrättats och knytas till SP. Förutom teknisk och

vetenskaplig rådgivning ska rådet också ha

granskande uppgifter. Rådets ledamöter utsågs

av regeringen den 20 maj 1999 och de skall

årligen avge en självständig rapport, att bifogas

budgetunderlaget. SWEDAC:s tillsynsroll har

utvecklats och renodlats till att avse teknisk

systemtillsyn. Arbete med att ta fram ett system

med referenslaboratorier inom kemisk metrologi

har påbörjats av SWEDAC.

Under 1998 har anslagna medel använts för att

upprätthålla internationell spårbarhet och

underhåll av ett 40-tal fysikaliska mätstorheter

vid 4 riksmätplatser (60-70% av anslaget), smärre

ersättningsinvesteringar i mätutrustning samt i

låg omfattning FoU-arbete. Utbudet av spårbara

mätstorheten bedöms som tillräckligt och

relevant. Förberedelser och planering inför ovan

nämnda strukturering och uppgradering av

riksmätplatsverksamheten har pågått.

Slutsatser

Genom den anslagshöjning av engångskaraktär

som genomförts 1999 har en förstärkning och

uppgradering kunnat genomföras inom

riksmätplatsverksamheten. Förutsättningarna för

att uppfylla det övergripande målet har

därigenom förbättrats.

Tabell 36.8 Beräkning av anslaget för 1999

Tusental kronor

Anslag 1999

24 947

Engångsinsats 1999

-15 000

Förslag 2000

9.947

B4 Elsäkerhetsverket

Tabell 36.9 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

38 345

Anslags-

sparande

12 316

1999

Anslag

37 416

Utgifts-

prognos

43 200

3

2000

Förslag

37 666

2001

Beräknat

38 256

1

2002

Beräknat

38 877

2

Bruttoutgifter mot anslaget för 1998 var 43 342 tkr och inkomster mot anslaget 4

 997

tkr.

1 Motsvarar 37 666 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 37 666 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Netto

Elsäkerhetsverket är förvaltningsmyndighet för

tekniska säkerhetsfrågor på elområdet. De

övergripande målen för verksamheten är att

förebygga av elektricitet orsakad skada på person

och egendom samt störningar på

radiokommunikation och näringsverksamhet

inom området elektromagnetisk kompatibilitet

(EMC). Elsäkerhetsverket skall därvid svara för

statliga insatser för att bygga upp, upprätthålla

och utveckla en god säkerhetsnivå för elektriska

anläggningar och elektrisk materiel samt

medverka till en tillfredsställande

elektromagnetisk kompatibilitet.

Inkomster hos Elsäkerhetsverket som

myndigheten inte får disponera redovisas på

statsbudgetens inkomstsida under inkomsttiteln

2552 Övriga offentligrättsliga avgifter.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Inom elsäkerhetsområdet har föreskrifter

utarbetats som är nödvändiga för att

elsäkerheten skall upprätthållas utan att de utgör

hinder för den tekniska utvecklingen eller för

handeln med andra länder. Elsäkerhetsverket

redovisar att under året har aktiviteten på

föreskriftsområdet varit omfattande. Revision av

lågspänningsföreskrifterna och

högspänningsföreskrifterna har pågått under

året. Underlaget för revisionerna är nya

internationella eller europeiska standarder.

Utgångspunkten för revisionsarbetet är att

minska detaljeringsgraden i föreskrifterna och så

långt som möjligt begränsa föreskrifterna till mer

allmänna säkerhetskrav och vad gäller konkreta

tekniska krav i stället hänvisa till standarder.

Under perioden har ändringar i EMC-

föreskrifterna gjorts för anpassning till EU-

regler och verket har aktivt deltagit i olika

expertgrupper. Informationsverksamheten om

föreskrifterna för elmateriel har varit relativt

omfattande.

Elsäkerhetsverkets deltagande i

standardiseringsarbete var under året ungefär på

samma nivå som året innan. Verket deltar i

standardiseringsarbetet på internationell nivå

inom IEC och på europeisk nivå inom

CENELEC via Svenska Elektriska

Kommissionen (SEK). Insatserna görs med egen

personal eller med upphandlade externa experter.

Verket har resursmässigt koncentrerat sitt

standardiseringsdeltagande till sådana tekniska

kommittéer som svarar för standarder av stor

betydelse för elinstallationer samt sådana som

behandlar regler och utrustning för elarbete.

Inom ramen för arbetet har Sverige tillsammans

med övriga nordiska länder i betydande

utsträckning vunnit gehör för nordisk

installationspraxis och krav på

installationsmateriel.

Vad beträffar tillsyn av elanläggningar har

verkets arbete inriktats mot att motivera och

bidra till att säkerställa att ägare och användare av

elektriska anläggningar och elektrisk materiel

iakttar elsäkerhetsföreskrifterna samt att

elinstallationer utförs enligt gällande

säkerhetsföreskrifter. Tillsynen på

elanläggningsområdet skall tillse att föreskrifter

om utförande, handhavande och skötsel följs

samt att erfarenheter från tillsynsarbetet återförs

till föreskrifts- och standardiseringsarbetet.

Elsäkerhetsverket anför att under perioden har

beslut fattats om en ny policy vad gäller

utredningar av elbränder. Denna innebär att

utredningar av elbränder i högre grad än hitintills

kommer att samordnas och bedrivas i

projektform samt fokuseras på speciellt utvalda

intressanta områden. Verksamheten kommer

med den nya uppläggningen att förbättra

möjligheterna att bedöma olika brandrisker och

därmed utgöra ett bättre underlag för

prioriteringar både vad avser föreskriftsarbete

och tillsyn.

Tillsynen på elmaterielområdet utgörs till

största delen av marknadskontroller för att tillse

att föreskrifter om kontrollordning, samt om

utförande, handhavande och skötsel av elmateriel

följs. Under året har marknadskontrollen på

fältet dvs besök hos bl.a. tillverkare och

importörer visat att det finns ett betydande antal

produkter med elsäkerhetsbrister på marknaden.

En viktig fråga som verket fört fram i olika

sammanhang gäller ett ökat samarbete mellan

tillsynsmyndigheterna i olika länder avseende

marknadskontrollen av elmateriel. Enligt verkets

uppfattning finns betydande effektivitetsvinster

att hämta i ett sådant samarbete. På nordiskt plan

fungerar detta samarbete sedan något år relativt

tillfredsställande. På ett vidare europeiskt plan

har dock svårigheterna att få till stånd ett

myndighetssamarbete visat sig vara betydande.

Detta trots att EU-kommissionen varit

pådrivande för att få ett sådant samarbete till

stånd. Mot denna bakgrund tackade verket ja till

kommissionens förfrågan hösten 1998 om att

under två år åta sig ordförande- och

sekreterarskapet för det administrativa

myndighetssamarbetet i Europa på

lågspänningsområdet. Åtagandet kommer att

kräva betydande resurser men ett på sikt

fungerande myndighetssamarbete på

marknadskontrollens område kommer att skapa

förutsättningar för effektivare marknadskontroll

i Europa.

Tabell 36.10 Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Tusental kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter till

inkomsttitel

(Som inte får

disponeras)

Intäkter

som får

disponer

as

Kostnader

Resultat

(intäkt-

kostnad)

Utfall 1998

254 883

3 900

1 600

2 300

Prognos 1999

256 400

2 400

1 000

1 400

Budget 2000

256 600

8 100

3 800

4 300

Slutsatser

Regeringens bedömning är att verksamheten

inom myndigheten under budgetåret 2000 bör

bedrivas enligt den allmänna inriktning som

gäller för elsäkerhetsarbetet för budgetåret 1999.

Vid beräkning av anslaget har anslagsnivån

kompenserats för inflation genom pris- och

löneomräkning samt hänsyn tagits till att 1

miljon kronor överförts till anslag inom

utgiftsområde 24.

I anslutning till insatserna skall verket följa

den internationella utvecklingen samt främja

svenskt deltagande i internationellt samarbete

inom sitt verksamhetsområde.

Regeringen förutsätter att Elsäkerhetsverket

noga följer utvecklingen vad gäller elolycksfall

och elbränder för att bl.a. analysera de statliga

insatserna och elsäkerhetsnivåns utveckling med

särskild uppmärksamhet på elmaterielområdet.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 1 102

000 kronor.

Tabell 36.11 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

37 416

Pris- och löneomräkning

148

Överföring till anslag inom

utgiftsområde 24

-1 000

Justering av premier

1 102

Förslag 2000

37 666

Förslag till lagändring

Regeringens förslag: Straffbestämmelser införs i

lagen (1992:1512) om elektromagnetisk

kompatibilitet.

Skälen för regeringens förslag: Lagen

(1992:1512) om elektromagnetisk kompatibilitet

(prop. 1992/93:47, bet. 1992/93:NU13, rskr.

1992/93:96) antogs av riksdagen år 1992 som ett

led i genomförandet i svensk rätt av ett EG-

direktiv, det s.k. EMC-direktivet (89/336/EG). I

lagen ges regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer bemyndigande att utfärda

föreskrifter om elektrisk kompatibilitet (EMC)

för apparater, om föreskriften avser skydd för liv,

personlig säkerhet och hälsa, kommunikationer

eller näringsverksamhet. Sådana föreskrifter får

avse apparaters egenskaper, kontroll och

märkning av produkter eller annat som behövs

för att apparater skall ha en tillfredsställande

elektrisk kompatibilitet. Föreskrifter har med

stöd av bemyndigandet utfärdats av regeringen

och Elsäkerhetsverket. Verket är också

tillsynsmyndighet med uppgift att utföra sådan

marknadskontroll som följer av EG-regler.

Tillsynsmyndigheten har enligt lagen vissa

befogenheter vari ingår rätt att meddela

förelägganden och förbud. Däremot innehåller

lagen inga straffbestämmelser. Elsäkerhetsverket

har nu mot bakgrund av sina erfarenheter begärt

att sådana bestämmelser införs. Det finns ett

praktiskt behov, bl.a. för att sanktion saknas mot

att tillverkare släpper ut produkter på marknaden

utan verifieringsdokument och framställer

sådana först i samband med marknadskontroll.

Enligt verket bör straffbestämmelserna

lämpligen utformas efter mönster av dem som

gäller för elektrisk materiel i 13 kap. 1 § ellagen

(1997:587). Reglerna om elmateriel har samma

uppbyggnad som EMC-reglerna med den

skillnaden att straffbestämmelser finns. I ärendet

har yttranden inhämtats från Riksåklagaren och

Rikspolisstyrelsen. Någon ytterligare beredning

har inte ansetts nödvändig.

Vid utformning av sanktionsregler på det

näringsrättsliga området bör straffbestämmelser

ingå endast om de fyller ett praktiskt behov.

Erfarenheten visar att de ytterst sällan tillämpas i

domstol, men att de dock i vissa fall kan ha ett

värde som avhållande faktor. Förelägganden och

förbud är aktuella först när en otillfredsställande

situation har uppkommit. Med hänsyn till vad

som framkommit i detta ärende delar regeringen

den ansvariga myndighetens uppfattning att

straffbestämmelser bör införas i EMC-lagen.

Som verket föreslagit bör de få samma

utformning som dem som gäller för elmateriel

enligt ellagen. Det betyder att straff bör kunna

utdömas för såväl uppsåtligt som oaktsamt brott

mot EMC-föreskrifterna, att straffskalan bör

vara böter eller fängelse upp till ett år och att

ringa fall bör vara straffria. Vidare bör införas

motsvarighet till 13 kap.2 och 3 §§ ellagen, som

behandlar fall då gärningen också kan straffar

enligt brottsbalken eller omfattas av ett

vitesföreläggande. Konsekvenserna av

lagändringen blir främst att det missbruk av

verifieringskravet som förekommit försvåras

samtidigt som marknadskontrollen

effektiviseras. De fall där straffbestämmelsen

faktiskt tillämpas kan förutses bli ytterligt

sällsynta.

Någon särskild författningskommentar utöver

det sagda är inte nödvändig. Lagförslaget får

anses vara av sådan beskaffenhet att Lagrådets

yttrande skulle sakna betydelse. Något sådant

yttrande har därför inte inhämtats.

Lagförslaget återfinns i avsnitt 2.1

B5 Bidrag till standardisering,

provnings- och mätteknisk FoU

m.m.

Tabell 36.12 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

70 589

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

77 000

Utgifts-

prognos

77 000

2000

Förslag

78 866

2001

Beräknat

80 428

2002

Beräknat

82 133

Från anslaget utgår bidrag till

standardiseringsverksamheten för att SIS

Standardiseringen i Sverige som centralorgan,

tillsammans med åtta auktoriserade

standardiseringsorgan för olika

verksamhetsområden, skall verka för svensk

standardisering nationellt, europeiskt och

globalt. Det övergripande målet för bidraget är

att standardiseringsverksamheten skall driva

svenska intressen i det internationella och

europeiska standardiseringsarbetet, höja

produktiviteten och konkurrenskraften hos

svenskt näringsliv samt bidra till att statens

specifika ansvar för medborgarnas skydd för liv,

hälsa, miljö och egendom tillgodoses. Bidrag

utgår för att bibehålla och utveckla en

standardiseringsorganisation som är tillgänglig

för alla intresserade parter i Sverige och som kan

driva svenska intressen i det europeiska och

internationella standardiseringsarbetet samt för

att utföra vissa ålägganden gentemot den

europeiska standardiseringen som staten genom

EU givit den svenska standardiseringen. Vidare

utgår bidrag för arbete på de områden där staten

har ett specifikt ansvar. Standardiseringen har på

dessa områden tilldelats en betydelsefull roll i

EG:s lagstiftningsarbete och kommer att få en

liknande roll i de globala ansträngningarna att

undanröja handelshinder. Bidrag utgår också för

grund- och tvärteknisk standardisering av

betydelse för hela samhället.

Från anslaget lämnas också bidrag till

helstatliga Sveriges Provnings- och

Forskningsinstitut AB (SP) för uppgifter inom

teknisk forskning och utveckling av mät- och

provningsteknik samt därtill anknuten

standardisering. Bidraget stärker provnings- och

mätteknikens betydelse i FoU-processen och

bidrar till att FoU-resultat överförs i industriella

tillämpningar. Bidrag lämnas även för

framtagande och upprätthållande av teknisk

normenklatur inom Tekniska

Normenklaturcentralen (TNC) och teknisk

informationsförsörjning genom Tekniska

Litteratursällskapet (TLS).

Regeringens övervägande

Resultatbedömning

Den svenska standardiseringsorganisationen har

lämnat resultatredovisning efter en modell som

anpassats till standardiseringsverksamheten.

Denna modell innehåller, förutom vissa

nyckeltal, en redovisning av väsentliga händelser

under året och av arbetet på områdena hälsa,

skydd och miljö. Det kan noteras att den svenska

standardiseringsorganisationen trots krympande

statliga bidrag hittills relativt väl klarat en

volymökning inom globalt och europeiskt

standardiseringsarbete samt att ca. 95 procent av

ny svensk standard utgörs av standarder som

antagits i det europeiska eller globala

standardiseringsarbetet.

SP:s tjänster inom FoU och rådgivning

uppfyller väl de angivna verksamhetsmålen.

Resultaten ges en omfattande och systematisk

spridning med goda nyttoeffekter.

Verksamheten bedrivs i bred samverkan med

högskolan och andra FoU-aktörer. Därigenom

ges goda effekter även i forskarutbildning och

annan kompetensutveckling. SP tillämpar en

modell för systematisk värdering av kvalitativa

effekter. Denna visar på ett högt utbyte av FoU-

insatser av tillämpad art, inte minst i

kombination med rådgivning. Mot denna

bakgrund bedömer regeringen att de FoU-

tjänster som SP i sin tvärtekniska verksamhet

genomför genom samarbete med andra FoU-

aktörer, internationellt samarbete och deltagande

i EU:s forskningsprogram, genom rådgivning till

företag och myndigheter samt i

standardiseringsarbetet är en effektiv metod för

att nå ut med ny teknik i industriella

tillämpningar. SP:s breda kontakter med företag

(7000 per år), samt med högskolor och andra

institut ger en god spridning av FoU-resultaten.

SP genomför ett särskilt 3-årsprojekt (11 mkr)

för tekniköverföring till små- och medelstora

företag som avslutas 1999. Under de två första

åren har 300 projektaktiviteter genomförts och

200 företag fått stöd i utveckling och

marknadssintroduktion av produkter, genom

information om regler i olika länder och

utvärdering av produkters egenskaper. Detta har

lett till ökad omsättning och tillväxt i företagen.

Projekten har ofta en tvärvetenskaplig karaktär

och har utförts i samarbete mellan SP och andra

institut.

Tekniska nomenklaturcentralen, TNC, och

Tekniska litteratursällskapet, TLS, uppfyller väl

de mål som angivits för verksamheterna. TNC är

en ideell förening som har till uppgift att

åstadkomma en för svenska förhållanden lämpad

teknisk terminologi, fackspråk och relevant

språkvård, inte minst i EU-arbetet. Under drygt

5 år har TNC på uppdrag av Europeiska

kommissionen kompletterat delar av

kommissionens databas Eurodicautom med

svensk terminologi. Uppdragen har omfattat

många olika och även för TNC nya

fackområden, vilket tillfört att ny kompetens

utvecklats. Arbete pågår också med en Nordisk

termbank genom att skapa en knytpunkt på

Internet för allt som rör terminologi i Norden

med länkar till liknande information på andra

håll i världen. Genom internationaliseringen och

den snabba teknikutvecklingen har betydelsen

för svenska språkets utveckling av TNC:s arbete

med svensk terminologi ökat.

TLS är en intresseförening för bibliotekarier

och informatiker i företag, myndigheter och

organisationer. Föreningen har en viktig roll i att

stödja informationstjänsten i företag och

organisationer, bl.a. genom kursverksamhet,

publikationer och konferenser. En annan viktig

och väl utförd uppgift är att sprida IT-kunnande

av god kvalitet för att underlätta och effektivisera

intressenternas verksamhet.

Slutsatser

SP tillhandahåller och för ut kunskap inom

provnings- och mätteknik som är av stor

betydelse för näringslivet, myndigheter och

andra organisationer. Det övergripande målet är

att stärka tillväxten och internationell

konkurrenskraft i näringslivet samt till ökad

säkerhet, förbättrad resurshushållning och miljö i

samhället. Bolaget har en stor teknikbredd och

kompetens på internationell nivå för utveckling

och utvärdering av teknik, material, produkter

och system. Genom omfattande samarbete med

olika FoU-aktörer nationellt och internationellt

säkerställs ett svenskt inflytande på den

internationella utvecklingen och en hemtagning

av kunskap. En bred samverkan med såväl privata

som offentliga företag och organisationer ger en

spridning av resultaten.

Tabell 36.13 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

77 000

Pris-och löneomräkning

1 866

Förslag 2000

78 866

36.6 Övrig statlig verksamhet

Patent- och registreringsverket

Verksamheten vid Patent- och

registreringsverket (PRV) finansieras genom

avgifter. Verksamheten med patent, varumärken

och mönster skall ge ett överskott, som

motsvarar kostnaderna för Patentbesvärsrättens

verksamhet.

PRV tilldelades 1998 ett anslag för

finansiering av kostnader för likvidation av

företag, vilken verksamhet den första januari

1998 övertogs från Domstolsverket. Denna

verksamhet skall från år 2000 och framåt

finansieras med avgifter.

 PRV är central förvaltningsmyndighet för

ärenden om patent, varumärken, mönster,

efternamn och förnamn samt för registerärenden

angående aktiebolag, filialer och europeiska

ekonomiska intressegrupperingar. Verket är

också central förvaltningsmyndighet för handels-

och föreningsregisterärenden. PRV för även

register över fysiska personers och dödsbons

konkurser samt näringsförbud. Verket

registrerar vidare kommunala vapen, meddelar

utgivningsbevis för utgivare av periodisk skrift

och är tillståndsmyndighet för användning av

vissa officiella beteckningar m.m. PRV är

internationell myndighet enligt den

internationella konventionen om

patentsamarbete. PRV är också behörig svensk

myndighet för äkthetskontroll av beslut enligt

artikel 81.6 i rådets förordning om

gemenskapsvarumärken. Förutom dessa

uppgifter utför PRV uppdragstjänster inom sitt

verksamhetsområde. PRV har också påbörjat ett

arbete med att införa miljöledningssystem för att

integrera miljöhänsyn i sin verksamhet.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Verksamhetsmålen i regleringsbrevet avseende

området patent - ett första tekniskt föreläggande

i nationella patentansökningar inom 7 månader

samt beslut i nationella patentärenden inom i

genomsnitt tre år har inte fullt ut kunnat hållas

på grund av den stora personalomsättningen

bland verkets patentingenjörer. Den

genomsnittliga behandlingstiden uppgår till 3.34

år. Det är fortsatt hög aktivitet på

patentområdet. Framförallt de internationella

ansökningarna fortsätter att öka. Ökningarna

beror på en intensifierad teknikutveckling samt

en ökad konkurrens, inte minst i takt med att

olika handelshinder undanröjs. Detta leder till att

fler satsar på patentskydd som ett medel att säkra

marknadsandelar. Antalet internationella

ärenden fortsätter också att öka vilket

intensifierar det europeiska samarbetet, då PRV

och det spanska patentverket (OEPM) förutom

det europeiska patentverket är de enda PCT-

myndigheterna i Europa.

Verksamhetsmålet i regleringsbrevet att beslut

i varumärkesärenden skall kunna meddelas inom

i genomsnitt 10 månader har inte kunnat uppnås,

dels på grund av avdelningens flyttning till

Söderhamn, dels på grund av en kraftig ökning

av internationella ansökningar enligt

Madridprotokollet. Registreringsbeslut har

under året i praktiken meddelats i genomsnitt 22

månader efter ansökans ingivande. Den totala

efterfrågan har ökat inom varumärkesområdet,

främst har en ökning skett när det gäller

internationella ansökningar.

Då stora delar av år 1998 har gått åt till

flyttning och kompetensuppbyggnad var

produktivitetskapaciteten under året låg, vilket

ledde till en ökning av ärendebalanserna under

1998. Ökningen har fortsatt under första

halvåret 1999 men därefter har en viss förbättring

inträtt. Förbättringen fortsätter, vilket bedöms

leda till att varumärkesansökningar som

inkommer i slutet av år 1999 skall kunna

handläggas inom den i regleringsbrevet angivna

handläggningstiden på i genomsnitt 10 månader.

Verksamhetsmålet i regleringsbrevet att beslut

i mönsterärenden skall kunna fattas inom 10

månader har inte kunnat hållas under året till

följd av flyttningen till Söderhamn.

Målet i regleringsbrevet för registrering av

namn, en genomsnittlig längsta behandlingstid

på tre månader har efter avarbetning av balanser

åter kunnat hållas i slutet av 1998.

Inom verksamhetsgrenen bolag är

verksamhetsmålet i regleringsbrevet att beslut i

ärenden angående nybildning av aktiebolag,

handelsbolag och föreningar skall ske inom

högst en vecka och att beslut i ärenden angående

registerändringar för aktiebolag, handelsbolag

och föreningar skall ske inom i genomsnitt två

veckor. Verksamhetsmålet har i stort uppfyllts

under 1998 utom då det gäller de särskilda

kapitalökningsärendena. Då dessa är av

engångskaraktär har PRV ej ansett det rimligt att

bygga upp en organisation som hanterar denna

typ av ärenden inom ovan angivna tidsramar. I

slutet av året och under första halvåret 1999 har

väntetiderna dock ökat när det gäller

nyregistreringar och ändringsregistreringar av

aktiebolag, handelsbolag och föreningar främst

beroende av den allmänna arbetsbelastningen på

grund av genomförandet av bolagsavdelningens

IT-projekt BOLIT

Projekt BOLIT har fått en negativ utveckling

vad avser den uppgjorda tids- och budgetramen.

Den uppgjorda ramen följdes programenligt

fram till hösten 1998. Under oktober november

1998 kom indikationer om att mer tid behövdes

för att slutföra utvecklingen inom de olika

systemområdena. Den ursprungliga planen med

driftsstart den 17 maj 1999 har omarbetats och

ny tidpunkt för driftsstart är satt till den 8

november 1999. Detta innebär också att PRV

millennieanpassat nu existerande system. Det

utökade antalet utvecklingstimmar och den

förlängda tidsplanen gör också att projektet

numera kostnadsberäknas till totalt ca 245

miljoner kronor, mot ursprungligen ca 190

miljoner kronor. De ökade kostnaderna i projekt

BOLIT innebär att den av regeringen beslutade

kreditramen på 50 miljoner kronor för 1999 inte

kommer att räcka och har lett till att PRV för

1999 hemställt om en ökning av

räntekontokrediten med 90 miljoner kronor till

totalt 140 miljoner kronor. PRV önskar också att

räntekontokrediten för år 2000 ligger kvar på 140

miljoner kronor.

Tabell 6.14. Budget

Tusentals kronor

Offentligrättslig

verksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(intäktskostnad)

Uppdragsgivare staten

%

Uppdragsgivare övriga

%

Utfall 1998

428 378

572 616

- 144 238

2

98

Prognos 1999

464 200

540 400

- 76 200

2

98

Budget 2000

445 800

460 875

- 15 075

2

98

Tabell 5.15 Budget

Tusentals kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat (intäkter)

Uppdragsgivare staten

%

Uppdragsgivare övriga

%

Utfall 1998

86 500

87 200

-700

2

98

Prognos 1999

95 500

103 600

-8 100

2

98

Budget 2000

100 300

100 100

200

2

98

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

PRV:s resultatredovisning uppfyller enligt

revisionsberättelsen i väsentlig omfattning inte

återrapporteringskraven enligt regleringsbrevet.

Regeringen ser allvarligt på invändningen och

avser att undersöka skälen till bristerna i

resultatredovisningen och samtidigt göra en

bedömning av återrapporteringskraven i

myndighetens regleringsbrev.

Slutsatser

Den verksamhet som PRV bedriver är av mycket

stor betydelse för företagen, inte minst för de

små och medelstora och deras möjligheter att

utvecklas och växa och därmed bidra till dynamik

och tillväxt i näringslivet. Regeringen bedömer

att måluppfyllelsen f.n. inte är tillfredsställande

och att det är särskilt viktigt att komma tillrätta

med långa handläggningstider vid

bolagsavdelningen i Sundsvall och

varumärkesavdelningen i Söderhamn. De alltför

långa handläggningstiderna måste framöver

ägnas den största uppmärksamhet och prioriteras

under budgetåret. Regeringen har för avsikt att

kräva särskilda kvartalsredovisningar avseende

utvecklingen av handläggtiderna. Regeringen har

även för avsikt att med ökat intervall kräva

avrapportering av utvecklingen och

implementeringen av IT-projektet BOLIT och

särskilt bevaka att det hålls inom begränsade

ekonomiska ramar, samt att det leder till bra

förändringar av PRV:s datasystem och i sin

förlängning till en mer effektiv handläggning av

ärenden. En viktig fråga framöver är också

kompetensförsörjningen inom hela PRV.

Regeringen kommer vidare att fästa särskild

uppmärksamhet och ställa tydliga krav på att

PRV under de närmaste åren förbättrar det

ekonomiska resultatet, för att uppnå

resultatmässig balans

37 Konkurrensfrågor

37.1 Omfattning

Inom verksamhetsområdet Konkurrensfrågor

återfinns det konkurrensfrämjande arbete som

utförs av Konkurrensverket och som innefattar

lagtillämpning, förslag för att undanröja hinder

för effektiv konkurrens i privat och offentlig

sektor, kunskapsspridning samt främjande av

forskning på konkurrensområdet. Samverkan

sker med länsstyrelserna som har till uppgift att

främja konkurrensen inom sina län.

Verksamhetsområdet omfattar också de

insatser som Revisorsnämnden gör avseende

godkännande, auktorisation och tillsyn av

revisorer m.m.

37.2 Utgiftsutveckling

Tabell 7.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

77

69

71

70

71

72

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Konkurrensverket har under 1998 resursmässigt

i mycket stor utsträckning prioriterat

tillämpning av konkurrenslagen, vilket ligger i

linje med föregående år. Konkurrensverket har

också minskat handläggningstiderna under 1998

och således klarat tidsmålen som är stipulerade i

regleringsbrevet.

Revisorsnämnden har under 1998 lagt stor

vikt vid den systematiska uppsökande

verksamheten.

Konkurrensverket och Revisorsnämnden har

bedrivit sin verksamhet inom de ekonomiska

ramar som har angivits.

Förändringar

Regeringen beslutade om en förlängning av

förordningar om gruppundantag för

franchiseavtal till utgång av juni 2000 samt att

gruppundantaget för kedjor för detaljhandeln

förlängdes i maj 1999 att gälla ytterligare 2 år.

Konkurrenslagsutredningen (SOU 1998:98)

lämnade under sommaren 1998 förslag till

ändringar gällande prövningen av

företagsförvärv, som i huvudsak tillstyrktes av

Konkurrensverket. Regeringen överlämnade en

proposition (1998/99:144) till riksdagen i juli

1999. Ändringen avser företagskoncentrationer

som är ett bredare begrepp än företagsförvärv

och innebär en anpassning till EG-rätten. Även

förhandskontakter med Konkurrensverket inför

planerade förvärv skall bli vanligare, vilket

förutsätter ett starkare sekretesskydd än idag.

Konkurrensverket slutförde under 1998 den

IT-satsning som initierades 1997 och som

innebar att ett nytt ärendehanteringssystem

introducerades. Systemet används som ett

verktyg för uppföljning av verksamheten och för

att underlätta ärendehandläggningen. Genom

uppkoppling mot Internet ökar

åtkomstmöjligheten för allmänheten till

Konkurrensverkets diarium, beslut och övrig

produktion.

Inom konkurrensrättens område har

Europeiska Kommissionen inlett ett arbete med

att se över tillämningen av EU:s

konkurrensregler. Inriktningen är att förenkla

reglerna för prövning och att överföra en stor del

av tillämpningen till medlemsstaterna.

Regeringen avser att lägga en proposition

under år 2000 om konkurrenspolitikens

inriktning.

Mål

Ett viktigt mål för regeringens konkurrenspolitik

är att främja väl fungerande marknader och

effektiv konkurrens.

Något gemensamt mål för Konkurrensverket,

länsstyrelserna och Revisorsnämndens insatser

utformades inte för budgetåret 1998. Av bl.a.

detta skäl har inte heller någon sammanhållen

och entydig effektbedömning av de olika

prestationer av myndigheter gjorts. En samlad

redogörelse av de viktigaste insatserna lämnas

dock nedan tillsammans med regeringens

bedömningar av resultaten av de olika

verksamheterna.

Med hänsyn till verksamheternas skilda

karaktär bedömer regeringen att det även i

fortsättningen är lämpligt att ha olika mål för

Konkurrensverket och Revisorsnämnden.

Prioriteringar

En högt ställd prioritering för Konkurrensverket

är att skapa verksamhetsformer för tillsyn i form

av egna initiativ och uppföljning av tidigare

fattade beslut.

37.3 Resultatbedömning

37.3.1 Tillståndet och utveckling inom

området

En väl fungerande konkurrens stimulerar

nytänkande och bidrar till att utveckla nya

produkter till nytta för konsumenterna. Detta

ökar i sin tur produktiviteten och dämpar

prisutvecklingen. Konkurrenspolitiken har

därmed alltid en viktig uppgift att fylla inom

ramen för näringspolitiken och i ett

samhällsekonomiskt perspektiv för att främja

tillväxt och sysselsättning. För att motverka

riskerna för överhettning i ekonomin ökar vidare

behovet av effektiva konkurrensförhållande som

i sin tur verkar återhållande på riskerna för en

inflationsdrivande kostnads- och prisspiral.

Konkurrensen har stärkts genom bl.a. Sveriges

medlemskap i EU. Fortfarande kännetecknas

emellertid den svenska marknaden av

fåtalskonkurrens och konkurrensbegränsningar

på flera marknader liksom av särregler som

hindrar en effektiv konkurrens. Den offentliga

sektorns näringsverksamhet är ibland fortsatt

konkurrensbegränsande främst i förhållande till

små företag i den privata sektorn. Ökade insatser

behövs därför för att stärka konkurrensen. En

konkurrenspolitisk proposition beräknas

presenteras för riksdagen under år 2000. Som ett

led i det arbetet har regeringen uppdragit åt

Konkurrensverket och Statskontoret att närmare

analysera hur konkurrensförhållandena

utvecklats under 1990-talet både i den privata

och den offentliga sektorn, och bl.a. undersöka

vilka effekter EU-medlemskapet och den ökade

internationaliseringen haft för konkurrensen i

Sverige. Uppdragen skall för Konkurrensverket

slutredovisas under året och för Statskontoret

delredovisas under hösten 1999 samt

slutredovisas nästa år och åtföljas av förslag som

ytterligare kan bidra till en effektiv konkurrens.

Konkurrensverket har till uppgift att verka för

en effektiv konkurrens i privat och offentlig

sektor till nytta för konsumenterna. Det

viktigaste instrumentet som står till verkets

förfogande i denna uppgift utgörs av

konkurrenslagstiftningen. Störst betydelse har

tillämpningen av 1993 års konkurrenslag, vilken

liksom EG:s konkurrensregler bygger på en

förbudsprincip.

Konkurrenslagen har varit i kraft sex och ett

halvt år och under denna tidsperiod har

Konkurrensverket handlagt ca 4 700 ärenden. Ett

mål för Konkurrensverket har under året varit att

öka andelen egna initiativ inom områden där det

finns indikationer på bristande konkurrens samt

uppföljning av tidigare fattade beslut, vilket

Konkurrensverket också har genomfört.

Ambitionen är dock att denna andel skall öka

ytterligare.

Revisorsnämnden har under året lagt stor vikt

vid den systematiska uppsökande tillsynen.

Denna satsning kommer att fortsätta under 1999

och 2000.

37.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

Konkurrensverket har resursmässigt prioriterat

tillämpningen av konkurrenslagstiftningen som

har svarat för 80% av verkets resurser. Utöver

lagtillämpningsarbetet har Konkurrensverket

lagt ned resurser på att ge förslag till

regeländringar och andra åtgärder för att

undanröja hinder mot en effektiv konkurrens i

privat och offentlig sektor, samt öka kunskapen

om konkurrensreglerna. Dessutom har stöd

beviljats till ett antal forskningsprojekt inom

konkurrensområdet.

Länsstyrelserna har främjat konkurrensen

inom respektive län genom att

konkurrensaspekten har beaktats inom deras

verksamhetsområde.

Revisorsnämnden har under året prioriterat

den systematiskt uppsökande tillsynen, där

yttligare en medarbetare har rekryterats.

37.3.3 Effekter av de statliga insatserna

Konkurrenspolitiken utgör ett viktigt

instrument för att uppnå en väl fungerande

marknadsekonomi och ett ökat

omvandlingstryck. Att isolerat urskilja

effekterna av en konkurrenslagstillämpning eller

en konkurrenspolitiks påverkan på en

marknadsekonomi låter sig dock inte göras, då

en mängd andra omvärldsfaktorer inverkar på

strukturer och förhållanden. En bedömning av

effekterna av de statliga insatserna på

konkurrensområdet bör för Konkurrensverkets

del ha sin utgångspunkt i att myndigheten

genom tillämpning av lagstiftning, men också

genom sina övriga insatser, kan ge företag och

andra aktörer vägledning för sitt agerande på

marknaden så att överträdelser av

konkurrensreglerna kan undvikas.

Med utgångspunkt för de verksamhetsmål

som satts upp för budgetåret 1998 bedömer

regeringen att verket fullgjort uppgiften att ge

företag och andra aktörer värdefull vägledning

för agerandet på marknaden. Tillämpningen av

konkurrenslagen har inneburit att

konkurrensbegränsade avtal och beteenden har

kunnat motverkas och undanröjas inom olika

sektorer i ekonomin. Det har skett genom att

verket i ett antal fall utnyttjat de

sanktionsmöjligheter som konkurrenslagen

medger, men också genom att företag i samband

med verkets handläggning valt att ändra sina

avtal så att konkurrensbegränsningar försvunnit

eller så att de positiva effekterna av samverkan

kommit att överväga. Konkurrensverket har

också klarat uppsatta mål för

handläggningstiderna för sina ärenden, samt ökat

andelen egna initiativ och uppföljning.

Länsstyrelserna konkurrensfrämjande arbete

har utvecklats i en positiv riktning, dock med

varierande kvalitet, omfattning av arbetet och

begränsade resurser. Ett flertal länsstyrelser har

bl.a. redovisat förslag på regelförändringar som

kan främja konkurrensen.

Revisorsnämndens verksamhet har bidragit till

att tillgodose samhällets behov av kvalificerade

och oberoende revisorer samt att den

revisionsverksamhet som bedrivs är av hög

kvalitet och uppfyller höga etiska krav.

37.3.4 Slutsatser

De mål som regeringen har ställt upp för

Konkurrensverket har uppfyllts och regeringen

gör den bedömning att verket har på ett

tillfredsställande sätt förbättrat förutsättningarna

för en väl fungerande konkurrens till nytta för

konsumenten.

Revisorsnämnden har bidragit till att uppfylla

de effektmål som regeringen angett och har

genomfört en effektiv tillsyn av

revisorsverksamheten.

37.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte framfört några

invändningar i revisionsberättelsen för

Konkurrensverket eller Revisorsnämnden.

37.5 Anslag

C1 Konkurrensverket

Tabell 37.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

69 488

Anslags-

sparande

4 134

1999

Anslag

62 465

Utgifts-

prognos

65 865

2000

Förslag

63 529

2001

Beräknat

64 484

1

2002

Beräknat

65 485

2

1Motsvarar 63 529 tkr i 2000 års prisnivå.

2Motsvarar 63 529 tkr i 2000 års prisnivå.

Konkurrensverket är central

förvaltningsmyndighet för konkurrensfrågor och

har 116 anställda.

Anslagssparandet har ackumulerats under en

följd av år och beräknas vara förbrukat under

innevarande budgetår.

Regeringen föreslår att ytterligare medel

anvisas för ändamålet på tilläggsbudget för

budgetåret 1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

De redovisningskrav som ställts upp för

Konkurrensverket fokuserar på prestationsnära

effekter som kan iakttas på marknaden i form av

undanröjda konkurrensbegränsningar. För att

möjliggöra en bedömning huruvida

Konkurrensverket uppnår sina mål genomför

verket en återkommande

intressentundersökning som spelar en viktig roll

för att följa upp arbetet och ge indikationer på

förbättringar som måste vidtas i fråga om bl.a.

effektiviteten i handläggningen, servicenivån och

resultaten av verkets informationsinsatser.

Konkurrensverket prioriterar i sin verksamhet

den verksamhetsgren som gäller

konkurrenslagstillämpningen, där större delen av

verkets resurser (80%) går åt. Då verket i nuläget

uppfyller de i regleringsbrevet uppställda målen

för ärendehandläggning, ökar utrymmet för att

ta egna initiativ och uppföljning av tidigare

fattade beslut vad gäller misstänkta överträdelser

av konkurrensreglerna. Detta mål avspeglar sig

också i regleringsbrevet för 1999. I

verksamhetsgrenen ingår även att ge vägledning

och spelregler för en effektiv konkurrens samt

motverka skadliga konkurrensbegränsningar på

ett aktivt sätt. Givet den återkommande

intressentundersökningen, som möjliggör en

mätning över tiden och där det således är möjligt

att följa trender, har Konkurrensverket lyckats

bra med att ge vägledning till intressenter.

Trenden har under de senaste åren varit stabil

vilket kan tas till intäkt att de positiva resultaten

från undersökningen väger över.

Verket har lagt ner ca 11 % av sina resurser på

förslag till regeländringar och andra åtgärder för

att undanröja hinder mot en effektiv konkurrens

i privat och offentlig sektor. Detta innebär att

Konkurrensverket har tagit fram skrivelser,

rapporter och yttranden i en rad sammanhang

bl.a. för att ge underlag för åtgärder för bättre

fungerande marknader till nytta för

konsumenterna. Vad gäller

konkurrenssnedvridningar mellan offentlig och

privat sektor - som inte hanteras av

Konkurrensverket enligt konkurrenslagen - bör

arbetet mellan Rådet för konkurrens på lika

villkor mellan offentlig och privat sektor (dir.

1997:145) komma att leda till en starkare samsyn

mellan offentlig och privat sektor om spelregler

på området. Rådet skall fortlöpande samråda bl.a.

med Konkurrensverket.

När det gäller att öka kunskapen om

konkurrensreglerna bland verkets viktigaste

intressenter har Konkurrensverket lagt ner ca

8% av sina resurser på detta område. Verket fick

under 1998 en hemsida på Internet vilket

möjliggör för verket i större utsträckning att

sprida kunskap om Konkurrensverket, ge

information om konkurrensregler och de beslut

som verket fattar etc. Dock indikerade den

senaste intressentundersökningen att kunskapen

om konkurrenslagen har minskat något jämfört

med föregående år, undantaget kommuner och

landsting. Andelen intressenter som har en

medelgod till hög kunskap om lagen ligger på

nivån 55-70%. Åtgärder för att öka denna andel

har vidtagits i bl.a. regleringsbrev.

En ny generaldirektör tillträdde för

Konkurrensverket den 1 juli 1999.

Slutsatser

Regeringen anser att huvudinriktningen av

Konkurrensverkets verksamhet skall behållas

oförändrad för år 2000.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensationen för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 709

tkr.

Tabell 7.3 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

62 465

Pris- och löneomräkning

355

Justering av premier

709

Förslag 2000

63 529

C2 Konkurrensforskning

Tabell 37.4 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

853

Anslags-

sparande

4 374

1999

Anslag

6 011

Utgifts-

prognos

5 408

2000

Förslag

6 067

2001

Beräknat

6 186

2002

Beräknat

6 316

Konkurrensverket disponerar medel under

anslaget för att främja och stödja forskning inom

konkurrensområdet, främst inom disciplinerna

nationalekonomi, juridik och företagsekonomi.

Verksamheten syftar bl.a. till att ge kunskap om

olika marknaders funktionssätt av betydelse från

ett konsumentperspektiv. Verksamhetsmålet för

stödet till forskningen är formulerat så att

prioritet skall ges sådana forskningsprojekt som

är av betydelse för myndighetens verksamhet. En

mindre del av medlen används bl.a. för

seminarier och konferenser.

De ovan redovisade beloppen avseende utfall

respektive anslagssparande för 1998 samt

utgiftsprognos avser endast resultatet med

hänsyn till faktiskt utbetalade belopp. Här ingår

således inte sådana belopp som bundits upp i

samband med stöd till fleråriga projekt där

avrapportering och utbetalning sker i ett senare

skede. Regeringen förstärkte anslaget inför 1999

med sammanlagt 4,2 miljoner kronor till 6,011

miljoner kronor, då forskningen anses ha ett

stort värde för både Konkurrensverket och en

mängd andra aktörer. Anslagssparandet kommer

också att belastas med vissa

förberedelsekostnader för den Nordiska

konferensen, som går av stapeln i Stockholm år

2000. Anslagssparandet kommer således att

förbrukas under innevarande budgetår och det

kommande.

Regeringens övervägande

Resultatinformation

Från starten budgetåret 1993/94 till och med

våren 1999 har totalt 60 forskningsprojekt

erhållit stöd. Verksamheten har bedrivits med

stöd av det till Konkurrensverket knutna Rådet

för konkurrensfrågor.

Användningen av forskningsmedlen har

redovisats till regeringen i särskild ordning.

Slutsatser

Den forskningsfrämjande verksamheten har

bidragit till ett ökat intresse för

forskningsområdet. Verksamheten har också

betydelse för Konkurrensverkets arbete på såväl

kort som lång sikt bl.a. i arbetet med egen

kompetensutveckling och genom att

kontaktytor bildas till den akademiska världen.

Forskningsresultaten berör till stor del viktiga

och aktuella frågor vilket även är värdefullt i

regeringens och andra aktörers arbete.

Regeringen anser att inriktningen av

konkurrensforskningen skall behållas

oförändrad.

Tabell 7.5 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

6 011

Pris- och löneomräkning

56

Förslag 2000

6 067

37.6 Övrig statlig verksamhet

Revisorsnämnden

Revisorsnämnden har till uppgift att handlägga

frågor om godkännande och auktorisation av

revisorer, samt registrering av revisionsbolag och

att utöva tillsyn över revisorers och

revisionsbolags verksamhet. Nämnden skall följa

den internationella utvecklingen inom

revisorsområdet.

Verksamheten skall leda till att samhällets

behov av kvalificerade och oberoende revisorer

tillgodoses samt att den verksamhet de bedriver

är av hög kvalité och uppfyller höga etiska krav.

Genom sin verksamhet skall nämnden

upprätthålla förtroendet för revisorernas

verksamhet och för auktorisationssystemet. Det

är viktigt att Revisorsnämnden uppmärksammar

och ur systemet utesluter de revisorer som

systematiskt arbetar grovt felaktigt eller av andra

skäl är direkt olämpliga att utöva yrket.

Vid utförandet av tillsynsuppgiften skall

nämnden lägga stor vikt vid egna initiativ.

Särskild uppmärksamhet skall ägnas den

systematiska uppsökande tillsynen (SUT).

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Revisorsnämnden uppfyllde i all väsentlighet de

verksamhetsmål som regeringen angett i

regleringsbrevet för 1998. Resultatet bedöms

som bra. I de fall målen inte uppnåtts har tydliga

förklaringar till detta angivits.

Stor vikt har under 1998 lagts vid den

systematiska uppsökande tillsynen. Ytterligare

en medarbetare har rekryterats för ändamålet.

Satsningen fortsätter under 1999 och år 2000.

Verksamhetsgrenen examinationsverksamhet går

med stort underskott då det inte är obligatoriskt

att avlägga examinationsprov. Under en

övergångsperiod kan godkännande och

auktorisation sökas enligt

övergångsbestämmelser. Kostnaderna för att

anordna examinationsproven är mycket höga

medan intäkterna från de som avlägger proven är

små. Från och med år 2003 blir det obligatoriskt

att göra proven för att erhålla godkännande och

auktorisation och då beräknas intäkterna för

verksamheten öka.

Riksdagens revisorer har under våren 1999

beslutat att granska Revisorsnämndens

verksamhet. Granskningen görs inte med

anledning av att det framkommit några brister i

nämndens verksamhet utan främst för att på ett

övergripande plan se om statsmakternas

intentioner med myndigheten är uppfyllda. En

granskningsrapport beräknas vara färdig i januari

år 2000.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Revisorsnämndens verksamhet är helt

avgiftsfinansierad. Under 1998 översteg

intäkterna kostnaderna med 192 000 kronor. För

1999 beräknas intäkterna uppgå till 11 miljoner

kronor medan kostnaderna beräknas uppgå till

cirka 12 miljoner kronor. För år 2000 beräknas

kostnaderna överstiga intäkterna med cirka en

miljon kronor.

Tabell 7.6 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

11 276

11 084

192

Prognos 1999

11 120

12 010

-890

Budget 2000

12 075

13 079

-1 004

Slutsatser

Det ackumulerade överskottet var vid 1998 års

utgång 2,7 miljoner kronor. Eftersom fortsatt

stort underskott kommer att uppkomma inom

examinationsverksamheten beräknas överskottet

att behöva tas i anspråk för att nämnden skall

kunna uppnå de av regeringen uppställda målen

för de olika verksamhetsområdena.

Länsstyrelsernas konkurrensbefrämjande

arbete

Länsstyrelserna skall enligt

konkurrensförordningen (1993:173) främja

konkurrensen. De skall bl.a. informera om

konkurrensfrågor, uppmärksamma

Konkurrensverket på förhållanden som tyder på

överträdelser av konkurrensbestämmelserna,

uppmärksamma regleringar som hindrar effektiv

konkurrens samt lämna förslag till och, efter

samråd med Konkurrensverket, redovisa förslag

till avregleringar och andra åtgärder för att

undanröja konkurrenshinder i offentlig sektor.

För budgetåret 1999 har två mål angetts för

länsstyrelsernas konkurrensfrämjande

verksamhet. Enligt det ena målet skall

länsstyrelserna var för sig och tillsammans

samverka med Konkurrensverket för att bidra till

att lösa konkurrensproblem på olika marknader.

Det andra målet är att länsstyrelserna skall var

för sig och tillsammans vid tillämpningen av

olika regler uppmärksamma behov av

regeländringar och föreslå ändringar som ökat de

små och medelstora företagens möjligheter till

etablering och utveckling.

Utöver de två mer generella uppdragen på

konkurrensområdet har länsstyrelserna haft två

specifika regeringsuppdrag. Det ena uppdraget

avsåg utformning av en checklista inriktad på

konkurrensaspekten för länsstyrelsernas

stödgivning. Det andra uppdraget avsåg

konkurrensfrågor i samband med arkeologiska

undersökningar.

Resultatbedömning

Samtliga länsstyrelser har i samverkan med

Konkurrensverket tagit fram en verksamhetsplan

för länsstyrelsernas konkurrensfrämjande arbete.

Flertalet länsstyrelser har tagit upp

konkurrensproblem på olika marknader eller

konkurrensproblem p.g.a. särskilda förhållanden.

Marknader som behandlats är bl.a.

trafikskolemarknaden, livsmedelsmarknaden

med anknytning till offentlig upphandling,

grustäkter, CD-marknaden, inrikesflyget och

lastbilstransportmarknaden. Vidare har

konkurrenssnedvridning p.g.a. offentliga

aktörers verksamhet på konkurrensmarknader

granskats.

Även förslag på regelförändringar som kan

främja konkurrensen har redovisats av flertalet

länsstyrelser.

Slutsats

Verksamheten har utvecklats i positiv riktning

och allt fler länsstyrelser har funnit lämpliga

arbetsformer och arbetsområden. Även

samarbetet mellan länsstyrelserna och

Konkurrensverket har utvecklats positivt till

fromma för en effektivisering av länsstyrelsernas

konkurrensarbete. Trots den positiva

utvecklingen måste det konstateras att arbetets

omfattning och kvalitet fortfarande varierar icke

obetydligt mellan olika länsstyrelser. Delvis kan

detta förklaras med länsstyrelsernas begränsade

resurser tillsammans med deras splittrade

verksamhetsstruktur. Detta innebär att det

fortfarande finns en utvecklingspotential vad

gäller de flesta länsstyrelsers

konkurrensfrämjande arbete.

38 Teknisk forskning och utveckling

38.1 Omfattning

Verksamheten inom området bedrivs av

myndigheterna Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK) och

Rymdstyrelsen vilka initierar och och finansierar

forsknings- och utvecklingsprojekt samt

tillhandahåller tjänster och resurser som bidrar

till näringslivets förnyelse och tillväxt. Inom

verksamhetsområdet anvisas också medel

avseende bidrag till Sveriges Teknisk-

vetenskapliga attachéverksamhet (STATT) och

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA).

38.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 8.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

1 214

1 268

1 420

1273

1300

1326

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Programmen inom verksamhetsområdet har

genomförts som beräknat inom givna ramar.

Tekniköverföringen till små och medelstora

företag har ökat kraftigt.

Ett ökande antal små och medelstora företag

deltar i av NUTEK initierade

kompetenscentrum.

Förändringar

NUTEK:s orientering mot satsningar på

samverkansprogram högskola näringsliv

förstärks.

NUTEK engageras i genomförande av

regionala tillväxtavtal.

Vidgad försöksverksamhet med IUC,

Industriella utvecklingscentra.

Den tekniska attachéverksamheten ersätts

med nya former för teknisk-vetenskaplig

informationsförsörjning.

Mål

Ökad kunskap och kompetens i näringslivet för

att därigenom stimulera tillväxt och förnyelse

Prioriteringar

FoU-samverkan och kunskapsöverföring mellan

industriforskningsinstitut, högskolor och

näringsliv. Vidareutveckling av

samverkansformer som bl.a. Industripoler för

forskning, IPF, och Aktiv industriell samverkan,

AIS.

38.3 Resultatbedömning

De FoU-intensiva företagens behov av nära

kontakt med universitetens forskning är stort

och ökande. Även många företag som inte är

FoU-intensiva behöver i allt större utsträckning

få tillgång till avancerad kunskap och kompetens

från omvärlden. Detta ger

industriforskningsinstitut och högskola en stort

asvar för landets kunskapsförsörjning. Den

teknisk vetenskapliga informationsförsörjningen

tar nya vägar.

De statliga insatserna syftar till att stärka

FoU-miljön och att utveckla det nationella

innovationssystemet.

38.4 Förändringar

Näringslivets internationella beroende är stort

och det växer hela tiden. Det gör samtidigt

kraven på den svenska innovationsmiljön och

FoU-systemets konkurrenskraft. FoU-systemet

får en nyckelroll för kunskapsförsörjning från

utlandet.

Utvecklingen inom rymdområdet är ett

exempel på dynamiken i utvecklingen och det

internationella beroendet. Fordonsindustrin är

ett annat aktuellt exempel där produkterna

utvecklas mot att bli mobila komplicerade

datanätverk.

För att bättre kunna anpassa de närings- och

innovationspolitiska instrumenten som

regeringen förfogar över till

omvärldsförändringarna krävs regelbundna

översyner av pågående verksamheter. För

närvarande genomförs en utredning om

myndighetsstrukturen bland de myndigheter

under Näringsdepartementet som främjar FoU

och en utredning om statens åtgärder för att

främja fler och växande företag.

Förändringar i omvärlden har gjort att de

ursprungliga målen för STATT:s verksamhet inte

längre kan uppnås med befintlig organisation.

Förutsättningarna att ta till sig teknisk kunskap

och information från omvärlden har kraftigt

förändrats inte minst genom den tekniska

utvecklingen. En nyligen genomförd

omvärldsstudie bekräftar denna bild och visar på

vissa nya vägar. STATT:s verksamhet behöver

därför ersättas med nya arbetssätt.

38.5 Prioriteringar

Dessa är främst FoU-samverkan och

kunskapsöverföring mellan

industrforskningsinstitut, högskolor och

näringsliv.

Industriforskning är en viktig form för

forskningssamverkan och tekniköverföring.

Särskilda insatser görs för de mindre företagen.

De försök som inletts med Industripoler för

forskning, IPF, och Aktiv industrisamverkan,

AIS, fortsätter. Det är nya samarbetsformer som

innebär vidareutveckling och förnyelse av flera

nu pågående samverkansformer. De syftar till att

öka företagens kompetens och förmåga att finna

och generera ny kunskap samt att integrera den i

sina innovationsprocesser.

Kompetenscentrum är en fortsatt prioriterad

samverkansform.

Rymd. De långsiktiga satsningarna på

rymdverksamhet fortsätter.

Arbetet med att öka effektiviteten inom ESA

De långsiktiga satsningarna på rymdverksamhet

fortsätter.

Arbetet med att öka effektiviteten inom ESA,

European Space Agency fortsätter liksom

översynen av ESA:s industripolitik.

Industriella utvecklingscentra, IUC, är en

verksamhet som syftar till att skapa ökad tillväxt

inom små och medelstora företag. IUC skall

fylla ett tidigare eftersatt behov av en regional

aktör som har kompetens legitimitet och

förtroende inom teknikområdet. IUC finns f.n.

på 11 orter (Malmö, Olofström, Gnosjö,

Mariestad, Kalmar, Finspång, Arvika, Karlskoga,

Borlänge, Sandviken och Skellefteå).

Försöksperioden är nu slut och befintliga IUC

får förlängd finansiering med ett år.

En försöksverksamhet föreslås också att

inledas med uppstart av nya IUC på 7 orter

(Älmhult, Nässjö, Tibro, Strömsund, Östersund,

Lycksele, Kalix samt Hultsfred).

38.6 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna för 1998

avseende myndigheterna inom

verksamhetsområdet.

38.7 Anslag

D1 Teknisk forskning och utveckling

Tabell 38.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

630 132

Anslags-

sparande

1120 829

1999

Anslag

684 200

1

Utgifts-

prognos

829 000

2000

Förslag

688 588

2001

Beräknat

704 334

2002

Beräknat

718 624

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i den ekonomiska vårpropositionen 1999

 minskades

anslaget 5000 tkr

Anslagsförbrukningen och därmed

utgiftsprognosen har begränsats av den

anslagslimit som beslutats under året för att inte

överskrida utgiftstaket.

I regleringsbrev för 1999 ställdes 200 miljoner

kronor av anslagssparandet på anslaget D1

Teknisk forskning och utveckling från 1998 till

regeringens disposition. Regeringen hemställer

att riksdagen medger att högst 5 miljoner kronor

av dessa medel får användas för att inledningsvis

finansiera en försöksverksamhet som syftar till

att vidga IUC-konceptet till tjänstesektorn med

ett IUC som riktar sig mot musikområdet.

Från anslaget föreslås 2,5 miljoner kronor

överföras till anslaget A1. Närings- och

teknikutvecklingsverket förvaltningskostnader

för att finansiera utveckling av ett nytt projekt-

hanteringssystem.

Regeringens överväganden

Anslaget avser långsiktiga verksamheter. De

föreliggande riktlinjerna och målen bör ligga fast

även för 2000.

Medel från anslaget får, med beaktande av för

anslaget gällande mål, regler och ändamål

användas för medfinansiering av FoU- projekt

och FoU-program som hänför sig till regionala

tillväxtavtal.

Samverkansprogrammet för forskning och

utveckling av mer miljövänliga fordon som

beskrivs under utgiftsområde 21 berör också

utgiftsområdena 22 och 24. Avsikten är att medel

från anslaget D1. Teknisk forskning och

utveckling skall avsättas för att delfinansiera

projektet under åren 2002-2005.

NUTEK är en av de aktörer med FoU-

verksamhet som granskas i en pågående

utredning om hur näringsdepartementets

myndigheter bättre kan organiseras med hänsyn

till deras bidrag till innovationssystemet och

därmed till samhällsutveckling och tillväxt.

Resultatbedömning

Regeringen anser att alla program skall ha en

väsentlig näringslivsanknytning för att uppnå en

effektiv dubbelriktad kunskapsöverföring mellan

forskning och företag. En provperiod med

program som fångar upp företag som inte

tidigare haft kontakter med

industriforskningsinstitut och högskolor har

genomförts med goda resultat. Den har nu

utmynnat i insatser av längre varaktighet.

Internationella utvärderingar visar att

kompetensen för att utveckla

samverkansprogram är hög inom NUTEK och

att förankringen i näringslivet är bred.

Insatser görs för att öka deltagandet av

svenska företag i EU:s forsknings- och

utvecklingsprogram. Företagen får därigenom

tillgång till forskningsresultat som kan utnyttjas

för att utveckla den egna verksamheten, något

som är nytt för många små och medelstora

företag. De får också en ökad FoU-kompetens

och en förbättrad teknisk position i förhållande

till sina konkurrenter. NUTEK strävar inom det

femte ramprogrammet efter att ytterligare stärka

sina industriella kontaktnät.

Viktiga generiska områden av stor industriell

vikt och utvecklingspotential där NUTEK gör

insatser är informationsteknik, bioteknik och

materialteknik. Andra områden för insatser är

processteknik, miljöteknik, verkstadsteknik,

transportteknik och medicinsk teknik.

Ytterligare insatsområden är Komplexa tekniska

system, mindre företags kompetens och

teknikförsörjning, Tjänsteproduktion och IT-

användning samt Människa-teknik-organisation.

Inom anslaget ryms medel för

kompetenscentrum,

industriforskningsinstitutens kollektiva

forskningsprogram samt särskilda program för

fordonsteknik, flygteknik, IT-verkstadsteknik,

träråvarubaserad industri och livsmedelsteknik.

Det fordonstekniska programmet går in på sitt

fjärde år av en femårig förlängning. Anslagets

storlek är 30 miljoner kronor per år. Medel

anvisas också för deltagande i ett skogstekniskt

forskningsprogram, det europeiska FoU-

samarbetet EUREKA och för åtgärder som

syftar till att stimulera svenskt deltagande i EU:s

ramprogram för forskning och utveckling.

Dessutom inryms medel för att främja s.k.

industriretur från sådan forskning som bedrivs

vid stora utländska forskningsanläggningar där

Sverige är medfinansiär.

Det IT-verkstadstekniska programmet är inne

på sitt tredje år i en treårig försöksperiod. En

utvärdering har gjorts under 1999 som visar på

mycket lovande resultat som bl.a. innebär att nya

tvärvetenskapliga forskningsprojekt etableras. I

avvaktan på regeringens ställningstagande till

närings/forskningspolitiken under 2000 görs

dock nu inga stora förändringar utan

programmet förlängs med ett år under vilket den

fortsatta verksamheten planeras. Även det

flygtekniska programmet förlängs med ett år.

De senaste årens förändringar av

finansieringssystemet för nationell forskning och

utveckling har lett till en gradvis förändring av

NUTEK:s roll. Större tyngd läggs på att bidra till

näringslivets kompetensbehov,

tekniköverföringsinsatser och olika

samverkansprojekt. Tekniköverföringsinsatser

kan numera finansieras även via sådana aktörer

som ligger utanför industriforskningssystemet

såsom högskolor och andra institut exempelvis

SP, Sveriges Provnings och forskningsinstitut

AB.

Kraven på vad som skall finansieras från

anslaget har ökat kraftigt. Vissa omprioriteringar

av ovanstående insatser är därför att vänta. Flera

nu pågående utredningar och utvärderingar

kommer att ge regeringen omfattande underlag

för sitt ställningstagande längre fram.

Finansieringen av industriforskningen sker i

samverkan med Stiftelsen för kunskaps och

kompetensutveckling, KK-stiftelsen som

delfinansierar omstrukturering och långsiktig

kompetensuppbyggnad främst inom ramen för

ett med staten gemensamt ägt holdingbolag,

Ireco Holding AB. Stiftelsen finansierar denna

verksamhet under 1997- 2000 med 400 miljoner

kronor och staten med ytterligare 125 miljoner

kronor för åren 2001 - 2002.

Staten finansierar dessutom industriforskning

via NUTEK med ca 250 miljoner kronor årligen.

NUTEK har inlett ett arbete som syftar till att

utröna förutsättningarna för nya

samverkansformer för FoU som finansieras

gemensamt mellan staten och näringslivet.

Försöken med Aktiv industriell samverkan, AIS,

och Industripoler för forskning IPF, är ett led i

detta arbete. IPF innebär att medvetandegöra

företagen om den stora potential som ligger i

gemensamt utnyttjande av resurser för

kvalificerad och dyrbar forskning och utveckling.

En minskning av anslagssparandet har inletts.

Takten i denna minskning påverkas dock av de

utgiftsbegränsningar som varit nödvändiga för

att inte överskrida utgiftstaket för 1999. 200

miljoner kronor av anslagssparandet hänför sig

till medel som överförts till regeringens

disposition och därför inte disponeras av

myndigheten.

I regleringsbrev för 1999 ställdes nämnda 200

miljoner kronor av icke uppbundet

anslagssparande till regeringens disposition. Del

av dessa medel avses användas för finansiering av

försöksverksamhet som innebär en vidgning av

nätverket av Industriella utvecklingscentra, IUC,

under år 2000. Finansiering av IUC inom

tjänstesektorn/musikområdet med 5 miljoner

kronor från detta anslag kräver emellertid ett

godkännande av riksdagen. Regeringen avser att

återkomma till den fortsatta omfattningen och

finansieringen av IUC-verksamheten

nästkommande år efter en översyn av

verksamheten.

Bemyndiganden

För budgetåret 1999 har regeringen i likhet med

tidigare budgetår av riksdagen bemyndigats att

godkänna avtal och beslut som rör teknisk

forskning och utveckling m.m. vilka innebär

åtaganden för flera budgetår. Även under

budgetåret 2000 bör det finnas möjlighet att för

delar av verksamheten göra ekonomiska

åtaganden som exempelvis omfattar långsiktiga

FoU-program. Det bör ankomma på regeringen

att utfärda närmare föreskrifter för medlens

användning. Följande tabell visar en bedömning

vid ingången av 2000.

Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Tabell 38.3 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Miljoner kronor

2000

utfall

2001

prognos

2002

beräknat

2003

beräknat

2004

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

725

500

345

270

Nya förpliktelser

590

620

620

Infriade förpliktelser*

815

775

695

Utestående förpliktelser vid årets slut

500

345

270

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

500

425

270

200

135

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Revisionen är utan anmärkning men pekar på att

årsredovisningen för området NUTEK-teknik är

väl omfångsrik. Regeringen avser därför att se

över regleringsbrevets omfattning, särskilt vad

avser återrapporteringskraven.

Slutsatser

Anslaget avser främst långsiktiga verksamheter.

De föreliggande riktlinjerna och målen bör ligga

fast i avvaktan på de mer genomgripande

ställningstaganden regeringen ämnar göra under

år 2000.

För att uppfylla de ställda målen bör NUTEK

även fortsatt initiera och stödja forskning och

utveckling med tyngdpunkt på

forskningssamverkan näringsliv högskola.

Insatserna för att stärka näringslivsrelevansen

och tvärvetenskapliga initiativ inom FoU-

systemet bör fortsatt utvecklas.

Satsningen på att vidareutveckla aktiva

samverkansformer med näringslivet drivs vidare

och en ny försöksverksamhet med IPF,

Industripoler för forskning, inleds. Dessa

innebär en ny form av samverkan inom

industriforskningen som förutom

forskningssamarbete också innehåller

internationell kunskapsbevakning för att

säkerställa företagens tillgång till

spjutspetsteknologi från utlandet.

Programmet IT i verkstadsindustrin har visat

sig framgångsrikt när det gäller ökad samverkan

högskola- näringsliv och tvärvetenskapligt

forskningsarbete. En utvärdering föreslår att det

breddas på det nationella planet och dessutom får

en mer utvecklad anknytning till EU:s femte

ramprogram. Programmet förlängs nu med ett år

för planering och initiering av den fortsatta

verksamheten med hänsyn till den pågående

översynen.

Det flygtekniska programmet förlängs med

ett år och utvärderas samtidigt.

Befintliga IUC får förlängd finansiering med

ett år. Nysatsningar med ytterligare IUC inleds.

Ett IUC på musikområdet finansieras engångsvis

för 2000 med 5 miljoner kronor från

anslagssparandet under anslaget D1. Teknisk

forskning och utveckling. Den förlängda

finansieringen och nysatsningarna på IUC måste

anmälas till Europeiska kommissionen i enlighet

med EG:s regler om statsstöd. Åtgärderna kan

verkställas efter kommissionens godkännande.

I Öresundsrapporten som presenterades

aviserades gemensamma svenska och danska

initiativ för att främja tekniskt

utvecklingssamarbete i Öresundsregionen.

Systemet kommer att administreras av NUTEK

och Ehrvervsfremmestyrelsen. NUTEK bör

därför få möjlighet att bevilja FoU-anslag även

till utländska deltagare i sådant samarbete. Det

bör ankomma på regeringen att utfärda de

närmare föreskrifterna för verksamheten.

Tabell 38.4 Anslagsutvecklingen

Tusentals kronor

Anslag 1999

689 200

Pris-och löneomräkning

1 888

Överförts till anslaget A1

-2 500

Förslag 2000

688 588

D2 Rymdstyrelsen:

Förvaltningskostnader

Tabell 38.5 Anslagsutveckling

Tusentals kronor

1998

Utfall

14 328

Anslags-

sparande

115

1999

Anslag

14 465

Utgifts-

prognos

14 580

2000

Förslag

15 024

2001

Beräknat

15 251

2002

Beräknat

15 488

Rymdstyrelsen är en av de aktörer med FoU-

verksamhet som granskas i en pågående

utredning om hur näringsdepartementets

myndigheter bättre kan organiseras med hänsyn

till deras bidrag till innovationssystemet och

därmed till samhällsutveckling och tillväxt.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 356

000 kr.

Tabell 38.6 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

14 465

Pris-och löneomräkning

203

Justering av premier för statens

avtalsförsäkringar

356

Förslag 2000

15 024

D3 Rymdverksamhet

Tabell 38.7 Anslagsutvecklingen

Tusentals kronor

1998

Utfall

534 672

Anslags-

sparande

11 369

1999

Anslag

529 568

Utgifts-

prognos

540 937

2000

Förslag

534 493

2001

Beräknat

545 076

2002

Beräknat

556 632

Regeringens överväganden

Anslaget avser långsiktig verksamhet. De

nuvarande målen bör ligga fast även för år 2000.

Resultatbedömning

Verksamhetsmål för Rymdstyrelsen är att bidra

till att stärka

- konkurrenskraften i svensk rymdindustri,

- den rymdanknutna näringsverksamheten i

Kirunaregionen,

- användningen av rymdteknik inom för

samhället viktiga områden.

Dessa mål uppfylls genom insatser för

rymdforskning, fjärranalys, industriutveckling

samt genom deltagande i det europeiska

rymdsamarbetet inom European Space Agency,

ESA och Sveriges bilaterala samarbete främst

med Frankrike.

Utmärkande för rymdverksamheten är

nödvändigheten av internationellt intellektuellt

och finansiellt samarbete samt de ofta mycket

långa genomloppstiderna för projekten.

Rymdforskningen avser studier med

rymdbaserad utrustning av jordens atmosfär,

magnetosfär och jonosfär, av solsystemets

egenskaper samt av strukturer och processer i

universum som helhet. Till rymdforskningen

räknas också den forskning som för sitt

genomförande kräver tyngdlöshet eller s.k.

mikrogravitation. Den svenska rymdforskningen

sker sedan länge i internationell samverkan.

Inom ramen för ESA deltar svenska

forskargrupper i program som genomförs med

utnyttjande av satelliter, sonder, ballonger m.m.

Under 1998 har två sondraketer sänts upp från

Esrange utanför Kiruna för studier av den övre

atmosfären inom ramen för det internationella

projektet NLTE. Analyser av gjorda mätningar

på 70 till 130 km höjd är av intresse för

förståelsen av den kemi som ligger bakom bl.a.

ozonuttunning. Projektet leds av Meteorologiska

institutionen vid Stockholms universitet. Vidare

har de två första i en serie ballonger för studier av

klimatologi i stratosfären sänts upp från Esrange.

Projektet, benämnt Skerries, inbegriper

mätningar av CFC (freoner), vattenånga och

ozon. Det har bäring på frågeställningar kring

klimatutveckling samt hur denna påverkas av

människan och av förändringar av solaktiviteten.

Sveriges andra mikrosatellit, Astrid 2, sändes

upp i december 1998 och har lämnat data

rörande magnetosfären och norrskenets

uppkomst som analyseras av forskargrupper i

Sverige, Danmark, Tyskland och USA. Arbetet

med att färdigställa den mycket komplexa

forskningssatelliten Odin har försenats.

Uppsändning av Odin beräknas ske under första

halvåret 2000.

Mål för fjärranalysprogrammet är att dels

stödja forskning samt metod- och

teknikutveckling, dels föra ut fjärranalystekniken

att användas för samhälleliga tillämpningar.

Under år 1995 startade Rymdstyrelsen fyra

långsiktiga och målinriktade programområden,

miljöövervakning, topografisk kartläggning,

skogsbruk och meteorologi. Användarna har

engagerats i programmen och deras medverkan

har successivt ökat. Slutresultat från dessa

programområden kommer att redovisas under

1999. De största insatserna på fjärranalysområdet

görs i internationellt samarbete såväl inom ESA:s

fjärranalysprogram som i bilateralt samarbete

med Frankrike.

Sverige har också varit välrepresenterat inom

EU:s fjärde ramprogram, Environment and

Climate. Sverige har som enda EU-land slutit

avtal med Space Applications Institute, vilket

ingår i EU:s forskningsorgan JRC.

En utvärdering av hela fjärranalysprogrammet

kommer att redovisas under år 1999.

Industriutveckling sker inom alla

Rymdstyrelsens program som innehåller

industriarbete. I syfte att långsiktigt höja

industrins kompetens inom dess specialområden

har därutöver ett nationellt, med industrin

samfinansierat, industriutvecklingsprogram

inrättats. Program pågår bl.a. för att utveckla ett

nytt sätt att bygga elektronik dels för höga

frekvenser (20-30 GHz) dels med mycket hög

integrationsgrad, s.k. ASIC-teknik. Andra

program syftar till att öka kunnandet om

kompositstrukturer och tillverkningsteknologi

för kylda högtrycksmunstycken för

raketmotorer.

Huvuddelen av den svenska

rymdverksamheten bedrivs inom ramen för

ESA. Ca 80% av anslaget avser betalningar till

ESA. ESA-samarbetet sker inom såväl

obligatoriska som frivilliga program. De

obligatoriska programmen, som utgör stommen

i ESA:s verksamhet, omfattar basverksamhet

samt det vetenskapliga programmet.

Tyngdpunkten i samarbetet avser dock

långsiktiga utvecklings- och

tillämpningsprogram inom bl.a. fjärranalys och

telekommunikation samt rymdtransporter

genom Ariane-programmet. Inriktningen på det

svenska deltagandet i ESA-programmen bestäms

i stor utsträckning av den speciella kompetens

som utvecklats hos företag och forskare under en

lång rad av år.

Arbetet med att öka effektiviteten inom ESA

fortsätter liksom översynen av ESA:s

industripolitik.

Vid ett möte med ESA:s råd på ministernivå i

maj 1999 fattades beslut om bl.a. inriktningen av

det framtida rymdsamarbetet mellan

medlemsländerna inom ESA och mellan ESA

och EU samt om ett antal långsiktiga program.

Det rådde stor samstämmighet mellan

medlemsländerna om behovet av fortsatta

gemensamma europeiska insatser för forskning

och utveckling av rymdtillämpningar. Dessa

insatser måste vara långsiktiga, också

innebärande ett ökat långsiktigt engagemang för

medlemsländerna. Beslut togs beträffande

resursnivån för de obligatoriska programmen

innebärande att kostnaderna förväntas minska

något under kommande år. Beslut togs vidare

om utvecklingsprogram avseende bl.a. fjärranalys

och förbättring av Ariane-raketens lyftkapacitet.

Vidare beslöts om att påbörja definitionsfasen av

det s.k. Galileo-projektet i samarbete med EU.

Galileo syftar till att utveckla ett europeiskt

system för navigering, som på sikt skall ersätta

eller komplettera det nuvarande amerikanska

militära systemet GPS.

Rymdstyrelsen redovisar årligen utvecklingen

inom svensk rymdindustri i form av indikatorer

för lönsamhet, omsättning, teknik- och

investeringsnivå samt andelen öppen

internationell försäljning. Redovisningen baseras

på en årlig enkät till ett 15-tal svenska företag

som är direktleverantörer till rymdprojekt.

Redovisningen för år 1998 visar att den

sammanlagda omsättningen, beräknad i fasta

priser, har ökat med ca 5% jämfört med år 1997.

Lönsamheten mätt som bruttomarginal låg år

1998 för medianföretaget inom intervallet 3 -

6%, vilket är oförändrat jämfört med år 1997.

Basen för rymdföretagens verksamhet är i stor

utsträckning deltagande i internationella

utvecklingsprojekt framför allt inom ESA.

Andelen öppen internationell försäljning är dock

ökande och beräknas för de största företagen

uppgå till ca 40 % av omsättningen. Detta visar

att den svenska rymdindustrins kompetens och

konkurrensförmåga är ökande och att företagen

kan konkurrera på den öppna internationella

marknaden. Exempel på detta är att Saab
[REDACTED_EFTERNAMN] Space gjort inbrytningar på den

amerikanska marknaden inom rymdområdet.

Den svenska rymdindustrin är i huvudsak

komponent- och apparatleverantör till större

systemleverantörer i Europa. Under 1998 har

omstrukturering av den europeiska

rymdindustrin fortsatt och systemföretagen i

Europa är nu samlade i två stora grupper. De

svenska företagen står utanför dessa grupper,

vilket innebär en svårare konkurrenssituation i

Europa men också större möjligheter på

marknader utanför Europa.

Under år 1998 erhöll svenska

högteknologiföretag ESA-kontrakt till ett värde

motsvarande 400 miljoner kronor. Kontrakten

fördelades på 12 företag, institut och

högskoleinstitutioner. Utfallet vad gäller ESA-

kontrakt för ett enskilt år är beroende av när

ESA placerar stora kontrakt hos europeisk

huvudleverantörer och vilka underkontrakt de

svenska företagen då får.

Rymdverksamheten har en positiv inverkan på

näringsverksamheten i Kiruna. ESA-samarbetet

är en bas för denna verksamhet. Inom ramen för

Rymdstyrelsens forskningsprogram finansieras

också forskningsprojekt vid bl.a. Institutet för

rymdfysik och Miljö- och

rymdforskningsinstitutet, MRI, i Kiruna. Antalet

direkt sysselsatta i rymdverksamhet i Kiruna-

området uppgår till ca 400 personer, vilket är i

stort oförändrat jämfört med år 1997.

Samarbetet mellan ESA som teknikansvarig

och EU som beställare utvecklas ytterligare i

syfte att snabbare nå tillämpningar med relevans

för EU:s olika politikområden, som t.ex.

telekommunikationer, system för navigation,

övervakning av jordbruk och miljö. Det nämnda

Galileo-projektet är ett exempel.

Bemyndiganden

För budgetåret 1999 har regeringen, i likhet med

tidigare budgetår, av riksdagen bemyndigats att

godkänna avtal och beslut, som rör

rymdverksamhet, vilka innebär åtaganden för

flera budgetår. Ingående bemyndigandeskuld år

2000 beräknas till 1594 miljoner kronor. Även

under

budgetåret 2000 bör det skapas möjlighet att för

delar av verksamheten göra ekonomiska

åtaganden som exempelvis omfattar långsiktiga

program under en flerårig planeringsperiod.

Regeringen bör därför av riksdagen bemyndigas

att under budgetåret 2000 få fatta beslut om stöd

till rymdverksamhet som inklusive tidigare

åtaganden innebär utgifter på högst 1400

miljoner kronor efter år 2000.

Bemyndigande om ekonomiska förpliktelser

Tabell 38.8 Bemyndiganden om ekonomiska förpliktelser

Miljoner kronor

2000

utfall

2001

prognos

2002

beräknat

2003

beräknat

2004

beräknat

Utestående förpliktelser vid årets början

1594

1347

1333

994

Nya förpliktelser

331

493

170

Infriade förpliktelser*

578

507

509

Utestående förpliktelser vid årets slut

1347

1333

994

Erhållen/föreslagen bemyndiganderam

1400

* Utgiftsutfall till följd av ingångna förpliktelser.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelsen för 1998.

Slutsatser

Regeringen bedömer att rymdverksamheten i allt

väsentligt bedrivits på ett ändamålsenligt sätt och

att de resultat som uppnåtts väl svarar mot de

fastställda målen.

Resultatbedömningen har inte föranlett

förändringar i de övergripande målen.

Rymdverksamhet är av långsiktig karaktär och

dess resultat syns främst på längre sikt. De

gällande målen bör ligga fast i avvaktan på de mer

genomgripande ställningstaganden regeringen

ämnar göra under år 2000.

Tabell 38.9 Beräkning av anslaget för 2000

Tusentals kronor

Anslag 1999

529 568

Pris-och löneomräkning

4 925

Förslag 2000

534 493

D4 Bidrag till Stiftelsen Sveriges

teknisk-vetenskapliga

attachéverksamhet

Tabell 38.10 Anslagsutveckling

1998

Utfall

29 892

Anslags-

sparande

1999

Anslag

29 892

1

Utgifts-

prognos

29 892

2000

Förslag

29 892

2001

Beräknat

29 892

1

2002

Beräknat

29 892

2

1 Varav x tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska vårpropositionen

1999.

1. Motsvarar 29392 tkr i 2000 års prisnivå

2. Motsvarar 28816 tkr i 2000 års prisnivå

Stiftelsen Sveriges teknisk-vetenskapliga

attachéverksamhet (STATT) är en offentlig

stiftelse med svenska staten och

Ingenjörsvetenskapsakademien som stiftare.

Syftet med verksamheten är enligt stadgarna att

genom insamling, analys och överföring av

teknisk information från utlandet bidra till

Sveriges tekniskt industriella utveckling.

STATT har under senare år inriktat den

anslagsfinansierade verksamheten på framför allt

teknikpolitiska analyser som syftar till att ge

beslutsunderlag för utformning av teknikpolitik.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Resultaten från STATT:s verksamhet består av

nätverksuppbyggnad och ett stort antal skriftliga

rapporter huvudsakligen från de länder där

stiftelsen är verksam. Attachéerna besöker

dessutom regelbundet Sverige och förmedlar

information vid olika möten och konferenser.

Omvärlden har under en följd av år förändrats

och dessutom i en allt snabbare takt. Teknikens

utveckling har gjort det svårt eller i stort sett

omöjligt för företag att ta till sig teknikens

senaste framsteg via ombud. Allmän information

från hela världen har genom bl.a. Internet blivit

också i praktiken allmänt tillgänglig.

Styrelsen för STATT har beslutat att avveckla

konsultverksamheten av

konkurrensneutralitetsskäl. Teknikpolitiska

analyser utförs även av andra statliga organ.

Behovet av teknisk-vetenskaplig

informationsförsörjning är stort och ökande.

Det är därför av största vikt att de medel som

satsas inom området ger största möjliga utbyte.

Regeringen har låtit genomföra en internationell

studie över hur andra länder inom OECD-

området löser frågor kring teknisk-vetenskaplig

informationsförsörjning. Studien visar exempel

på att nya lösningar måste utvecklas om det

ursprungliga ändamålet ska kunna uppfyllas.

Slutsatser

Regeringen avser att under år 2000 inleda

strukturförändringar i den svenska modellen för

teknisk vetenskaplig informationsförsörjning.

Styrelsen och de anställda vid STATT har

informerats om att verksamheten i nuvarande

form inte kommer att få fortsatt finansiering

utan att medlen kommer att styras över mot

nyutvecklade sätt att tillgodose Sveriges behov av

teknisk vetenskaplig information. Ett

utvecklingsarbete har inletts i vilket också ingår

att ta tillvara uppbyggda värden och verksamhet

inom STATT som även framgent kan bidra till

att det ursprungliga målet kan uppnås.

Utvecklingsarbetet ska syfta till att skapa

kommunikationsvägar över vilka spetskunnande

kan överföras. Ett flertal olika lösningar kan bli

aktuella och kommer att övervägas i samband

med pågående översyner av FoU-systemet och

åtgärder för att främja fler och växande företag.

Regeringen avser att närmare precisera sådana

under år 2000.

Regeringen föreslår för år 2000 ett oförändrat

anslag. Det bör ankomma på regeringen att

besluta om den närmare fördelningen av medlen.

D5 Bidrag till

Ingenjörsvetenskapsakademien

Tabell 38.11 Anslagsutveckling

1998

Utfall

5359

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

5359

Utgifts-

prognos

5359

2000

Förslag

5359

2001

Beräknat

5359

1

2002

Beräknat

5359

2

1 Varav x tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska vårpropositionen

1999.

1. Motsvarar 5269 tkr i 2000 års prisnivå.

2. Motsvarar 5166 tkr i 2000 års prisnivå.

Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) är ett

samfund av invalda ledamöter som är verksamma

inom teknik, vetenskap, industriell produktion

och ekonomi. IVA:s huvuduppgift är att till

samhällets gagn främja ingenjörsvetenskap och

näringsliv. Verksamheten inriktas på att följa,

analysera och informera om den tekniska och

industriellt-ekonomiska utvecklingen, samt att

skapa och initiera samverkan mellan olika

teknikområden.

Från anslaget lämnas statens bidrag till

grundläggande verksamhet, som till exempel

IVA:s ledningsfunktion, utredningsverksamhet,

utlands- och informationsverksamhet samt

ekonomiverksamhet.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

IVA:s verksamhet bidrar till att stärka och

utveckla Sveriges industriella kompetens och

konkurrenskraft.

IVA genomför värdefulla utredningar och

lämnar synpunkter som underlag till

utformningen av FoU-politiken. Dess

omfattande nationella och internationella

kontaktnät är av stort betydelse för information

till regeringen om utvecklingstendenser och

strömningar inom näringslivet.

IVA leder den pågående statliga satsningen på

programmet teknisk framsyn.

För budgetåret 2000 beräknas bidraget till

IVA:s grundläggande verksamhet till oförändrat

belopp.

39 Utrikeshandel, export- och

investeringsfrämjande

39.1 Omfattning

Inom verksamhetsområdet Utrikeshandel,

export- och investeringsfrämjande redovisas ett

antal olika verksamheter. Kommerskollegium är

central myndighet på det handelspolitiska

området. Sveriges exportråd drivs gemensamt av

staten och Sveriges Allmänna Exportförening

och är centralt serviceorgan för exportfrämjande

åtgärder. Inom ramen för detta anslag ingår

medel för satsningar på små och medelstora

företag

genom Marknadsplats Europa och genom

insatser för informationsteknik. AB Svensk

Exportkredit (SEK) tillhandahåller medel- och

långfristiga exportkrediter, bl.a. inom ramen för

särskild statsstödd exportkreditgivning.

Delegationen för utländska investeringar i

Sverige (Invest in

Sweden Agency, ISA) är central myndighet för

investeringsfrämjande åtgärder. Vidare omfattar

verksamhetsområdet ett anslag för näringslivs-

inriktade satsningar i Östersjöregionen

(Östersjö-miljard 2). Exportkreditnämnden

(EKN) har till uppgift att främja exporten

genom att utfärda olika typer av garantier, i

synnerhet exportkreditgarantier. Inom

verksamhetsområdet redovisas även avgifter till

internationella handelsorganisationer.

39.2 Utgiftsutveckling

Tabell 9.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

248

413

374

403

599

512

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret 1999 i

samband med den ekonomiska vårpropositionen och förslag till tilläggsbudget i

samband med

statsbudgeten för budgetåret 2000.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

De verksamheter som redovisas inom detta

verksamhetsområde har hållit sig inom den totala

budgetramen. EKN, som inte finansieras via

anslag, visar ett överskott på 0,3 miljarder kronor

för år 1998.

Mål

Målet för verksamhetsområdet är att medverka

till genomförandet av en effektiv inre marknad,

ett öppet och starkt multilateralt handelssystem,

ökad svensk export samt ökade utländska

direktinvesteringar i Sverige. Målet är vidare att

medverka till ekonomisk utveckling och ett ökat

välstånd i Östersjöregionen.

Prioriteringar

Regeringen prioriterar särskilt insatser för att

främja de små och medelstora företagens handel.

Särskilda exportsatsningar på IT och

miljöområdet, framför allt för små och

medelstora företag, skall genomföras. De

svenska företagens position i Östersjöregionen

skall stärkas och förutsättningarna för svenska

företags deltagande i

utvecklingen av regionens näringsliv skall

förbättras.

39.3 Resultatbedömning

39.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom

området

Sverige är ett utrikeshandelsberoende land.

Exporten står för ca 45 procent av BNP och

spelar en avgörande roll för tillväxten i den

svenska ekonomin.

Importen är av stor betydelse för att

tillfredsställa behovet av insatsvaror till industrin

samt för att tillhandahålla konsumtionsvaror.

Samtidigt spelar importen en viktig roll för att

upprätthålla en väl fungerande konkurrens och

medverka till att hålla inflationen nere.

Likaså är de utländska direktinvesteringarna

mycket betydelsefulla för den ekonomiska

utvecklingen. Den globala konkurrensen om

dessa investeringar ökar.

Under 1998 ökade den svenska varuexporten

med 6 procent och varuimporten med 8 procent

i värde. Exporten gick främst till EU-länderna

(58 procent). Exportandelarna ökade snabbast

till EU samt Nord- och Sydamerika.

EU-länderna stod under året även för den

värdemässigt största andelen av svensk import

(70 procent, inklusive viss import från tredje

land då varor som införts från andra EU-länder

saknar uppgift om ursprungsland).

Tjänsteexporten ökade under samma tid med

4 procent och importen med 10 procent.

Under 1998 uppgick inflödet av utländska

direktinvesteringar i Sverige till ca 154 miljarder

kronor, nära nog en fördubbling i förhållande till

1997, då motsvarande inflöde uppgick till 83

miljarder kronor. Utflödena av

direktinvesteringar från Sverige uppgick under

samma perioder till 179 respektive 96 miljarder

kronor. Liksom i andra industrialiserade länder

förklaras den största delen av företags förvärv

och fusioner.

Av detta följer att Sverige har ett starkt

intresse av att marknader hålls öppna för handel

och investeringar på alla nivåer. Utvecklingen av

EU:s inre marknad är av stor vikt, liksom

fortsatta framsteg på global nivå. De möjligheter

som detta ger till ökad export och den prispress

som uppstår på importsidan kan lämna ett viktigt

bidrag till den samhällsekonomiska utvecklingen

i form av icke inflationsdrivande tillväxt.

EKN hade vid halvårsskiftet 1999 utestående

förbindelser (pågående affärer) för 44 miljarder

kronor och utestående utfästelser (offerter) för

drygt 97 miljarder kronor. Omfattningen av

verksamheten visar under senare år en påtaglig

ökning.

39.3.2 De viktigaste statliga insatserna

inom området

Inom programmen Marknadsplats Europa och

Informationsteknik har Kommerskollegium

inlett arbetet på två nya områden. Det ena

området är att främja handeln i Östersjöregionen

genom att relevant information tillhandahålls på

Internet på ett lättillgängligt sätt. Det andra

området är att tillsammans med berörda

myndigheter och näringslivsorganisationer vidta

särskilda åtgärder för att öka medvetandegraden

hos svenskt näringsliv, främst små och

medelstora företag, om betydelsen av ett aktivt

deltagande i offentlig upphandling.

Exportrådet har som centralt serviceorgan

aktivt genomfört åtgärder för att främja svensk

export, bl.a. genom att förse svenskt näringsliv,

främst små och medelstora företag, med

information om exportmöjligheter och

handelsteknik.

SEK:s verksamhet inom exportfinansiering

har utgjort ett viktigt bidrag för att stärka svensk

industris internationella konkurrenskraft.

Arbetet vid Delegationen för utländska

investeringar i Sverige inriktades under år 1998

främst på att stärka den proaktiva

projektverksamheten, utveckla ISA:s

investerarservice och länderverksamhet, samt

fördjupa samarbetet med regionala och lokala

aktörer. Under första

halvåret 1999 har verksamheten i huvudsak

inriktats på säkerställandet av resultat i form av

beslut om etableringar samt införandet av en

modell för att följa upp och utvärdera uppnådda

resultat.

Riksdagen beslutade våren 1998 att anslå

ytterligare 1 miljard kronor för

näringslivssatsningar i Östersjöregionen.

Det internationella samarbete inom EU och

OECD rörande statsstödd exportfinansiering,

som EKN deltar i, har under 1998 och 1999 lett

till förändringar beträffande garantigivning som

minskar snedvridningen av konkurrensen.

39.3.3 Effekterna av de statliga insatserna

En effektiv handläggning vid Kommers-

kollegium av ärenden om tullättnader har

bidragit till en minskad tullbelastning för

näringslivet.

Genom ett centralt exportfrämjande har små

och medelstora företag fått tillgång till

kvalificerad efterfrågestyrd exportinformation

och rådgivning i flera steg i exportprocessen.

Under år 1998 har ISA bidragit i varierande

grad till ett 90-tal etableringar av utländska

företag i Sverige. Under första halvåret 1999

bidrog myndigheten till drygt 50 etableringar.

EKN:s garantigivning, liksom SEK:s

exportkreditgivning, har medverkat till att

svenska

exportföretag kan offerera likvärdiga villkor i

den internationella konkurrensen om

exportkontrakten.

39.3.4 Regeringens slutsatser

Regeringen bedömer att verksamheterna inom

området för utrikeshandel, export- och

investeringsfrämjande har uppfyllt målen för

verksamhetsområdet samt bidragit till att stärka

näringslivets tillväxt och internationella kon-

kurrenskraft.

39.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna för år 1998

avseende myndigheterna inom

verksamhetsområdet.

39.5 Anslag

E1 Kommerskollegium

Tabell 9.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

45 344

Anslags-

sparande

1 662

1999

Anslag

53 640

Utgifts-

prognos

55 342

2000

Förslag

56 776

2001

Beräknat

57 646

1

2002

Beräknat

58 562

1

1 Motsvarar 56 776 tkr i 2000 års prisnivå

Kommerskollegium är central

förvaltningsmyndighet för utrikeshandel och

handelspolitik. Kollegiet skall verka för en väl

fungerande inre marknad och ett öppet och

starkt multilateralt handelssystem och fortsatt

liberalisering av

handeln.

Kommerskollegium är funktionsansvarig

myndighet för funktionen Utrikeshandel inom

civilt försvar.

Utöver det egna anslaget har myndigheten

tillförts medel från anslaget E2 Exportfrämjande

verksamhet inom utgiftsområde 24. Dessa medel

avses användas för insatser inom programmen

Marknadsplats Europa och Informationsteknik.

Med anledning av en förändring av

anslagsförordningen fattade regeringen den 10

juni 1999 beslut om hur det utgående

anslagssparandet, som översteg tre procent av

anslaget för 1998, skall disponeras. Beslutet

innebar att anslags-sparandet skall disponeras av

myndigheten.

Anslagssparandet avses användas för

delfinansiering av den skuld som

Kommerskollegium har till Statens

fastighetsverk.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Kommerskollegiums analyser och övriga

insatser under år 1998 bidrog till att Sverige

under perioden kunde driva på utvecklingen mot

en bättre fungerande inre marknad inom EU och

verka för fortsatta handelsliberaliseringar såväl

regionalt som multilateralt, särskilt inför de

globala handelsförhandlingar som planeras börja

år 2000 inom Världshandelsorganisationen

(WTO).

Arbetet med att granska och påverka

utformningen av utländska och svenska tekniska

regler och regelförslag, så att dessa inte hindrar

handeln, var under år 1998 framgångsrikt genom

bl.a. en ökad aktivitet i förhållande till andra

länders anmälningar till EU-kommissionen.

Kommerskollegium har uppfyllt sitt

effektivitetsmål att inom fem arbetsdagar

handlägga

licensärenden på industrivaruområdet. Den

effektiva handläggningen av ärenden om tull-

lättnader har bidragit till en minskad

tullbelastning för näringslivet.

Vad gäller EU:s yttre handelspolitik utgjorde

Kommerskollegiums utredningar ett centralt

beslutsunderlag för utrikesdepartementet inför

Sveriges agerande i EU. Detta gäller även den

process som påbörjats inom WTO för att

förbereda organisationens tredje ministermöte i

Seattle i slutet av 1999. Kollegiets yttranden

utgjorde bas för svenska ställningstaganden inom

ramen för de 30-tal anslutningsförhandlingar

med länder som t.ex. Kina, Ryssland och

Saudiarabien som pågår i WTO. Likaså var

kollegiets utredningar ett oumbärligt instrument

för svenskt agerande på antidumpningsområdet.

När det gäller arbetet med att förenkla och

effektivisera de internationella

handelsprocedurerna har kollegiet fått en ökad

roll i och med bildandet av den informella

arbetsgruppen i WTO. Kollegiet har medverkat i

revisionen av WTO-avtalet om kontroll före

skeppning (PSI). Avstämning av det svenska

agerandet i dessa och andra fora har skett i

Handelsprocedurrådet.

Vad gäller funktionen Utrikeshandel inom

civilt försvar redovisar kollegiet att förmågan

inom funktionen är icke godtagbar vid

utgången av år 1998. Enligt propositionen

Förändrad omvärld - omdanat försvar

(prop.1998/99:74, bet. 1998/99:FöUO5, rskr.

1998/99:224) skall det civila försvaret anpassas

till det nya säkerhetspolitiska läget. För

funktionen Utrikeshandel har förutsättningarna

därmed förändrats, bl.a. genom en förlängd

anpassningsperiod för beredskapsåtgärder på 1, 5

resp. 10 år. Mot bakgrund av detta gör

regeringen bedömningen att det finns

förutsättningar för att funktionen skall uppnå en

god förmåga i enlighet med de nya tidsramar

som propositionen medger. Beslut om en

utredning som skall se över helheten när det

gäller planeringen för civilt försvar fattades av

regeringen den 23 juni 1999 (Dir. 1999:63).

Kommerskollegium har tidigare fungerat som

handelshindermyndighet med bevakning av den

fria varurörligheten. Den 1 oktober 1997 utsågs

kollegiet till samordningscentral med ansvar för

kontakterna med den Europeiska kommis-

sionen och andra medlemsländer samt till

nationell kontaktpunkt med ansvar för att ta

hand om anmälda problem från företag och

enskilda personer. Mandatet har därigenom

vidgats till att omfatta de tre övriga friheterna,

dvs. den fria rörligheten för tjänster, kapital och

personer. Detta har inneburit intensiva

informations- och marknadsföringsinsatser samt

handläggning av handelshinderärenden inom

EU. I ett antal fall ledde kollegiets arbete till att

oklarheter reddes ut eller att handelshinder

undanröjdes. Många problem visade sig vara

svåra att lösa på grund av att principen om

ömsesidigt erkännande inte fungerar som avsett.

Kommerskollegium lämnar kvartalsvis

rapportering av de problem på den inre

marknaden som inkommer till kollegiet.

Återrapporteringskravet är viktigt eftersom det

ger en tydlig indikation på vilka sektorer som

inte fungerar och därför i förlängningen bör vara

föremål för politiska åtgärder. Genom

information blir handelshinder synliga och

möjligheter ges att åtgärda de hinder för import

och export som företagen möter, vilket stärker

näringslivets tillväxt och internationella

konkurrenskraft.

Slutsatser

Tabell 39.3 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

53 640

Pris- och löneomräkning

356

Justering av premier

2 780

Förslag 2000

56 776

Kommerskollegiums insatser på handels-

politikens område som utredningsinstans och

handelshindermyndighet på den inre marknaden

har bidragit till att svenska intressen har tagits

tillvara på ett effektivt sätt i det internationella

arbetet.

Regeringen fäster också stor vikt vid de

utredningar som Kommerskollegium gör

avseende handelspolitiken mot länder utanför

EU. Dessa är betydelsefulla för Sveriges bidrag

till utformningen av EU:s handelspolitik mot

omvärlden.

Regeringen bedömer att funktionen

Utrikeshandel inom civilt försvar kommer att

uppnå en god förmåga.

Arbetet med att bygga upp en fungerande

samordningscentral och en nationell

kontaktpunkt är viktigt för den inre marknadens

funktion.

Kommerskollegium kommer att få en ökad

arbetsbörda i samband med att WTO-

förhandlingarna startar och i samband med att

Sverige närmar sig ordförandeskapet i EU. Det

är centralt att kollegiet upprätthåller sin

kompetens för att utföra utredningar på den

globala handelspolitikens allt bredare område. I

detta sammanhang fäster regeringen stor vikt vid

kollegiets nyligen utökade kontakter med det

civila samhället.

Basanslaget föreslås bli oförändrat jämfört

med föregående år. Vid anslagsberäkningen har

teknisk justering gjorts av anslaget. Justeringen

har genomförts för att korrigera tidigare i

anslaget inlagd kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts 2,78

miljoner kronor.

E2 Exportfrämjande verksamhet

Tabell 9.4 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

127 656

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

159 156

1

Utgifts-

prognos

157 656

2000

Förslag

178 656

2001

Beräknat

173 656

2002

Beräknat

135 656

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudgeten för budgetåret

1999 i samband med

statsbudgeten för budgetåret 2000.

Sveriges Exportråd drivs sedan 1972 gemensamt

av staten och Sveriges Allmänna Exportförening.

Exportrådets verksamhet grundar sig på ett avtal

mellan de båda huvudmännen. Nu gällande avtal

är från 1998 (prop. 1997/98:1, rskr.

1997/98:130).

Exportrådet skall som centralt serviceorgan

inom exportfrämjandet initiera, planera,

samordna, marknadsföra och genomföra

åtgärder för att främja svensk export.

Exportrådet skall ge efterfrågestyrd export-

service. Exportrådet skall också genom affärs-

bevakning förse svenskt näringsliv med

information om exportmöjligheter i syfte att

förmedla affärer. Små och medelstora företag

skall prioriteras. Gemensamma program,

inriktade på de mindre företagens

exportmöjligheter, genomförs i Sverige i

samverkan med ALMI Företags

partner AB, handelskammare och länsstyrelser.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Exportrådets totala verksamhet ökade under

1998 med ca 5 procent trots att det statliga

uppdraget, inklusive vissa regionalpolitiska

medel, var oförändrat. Tillväxten för den

avgiftsbelagda konsultverksamheten var 10

procent.

Det ligger ett stort värde i att Exportrådet har

regional närvaro, genom s.k. Exportcentra, för

att fånga upp exportmogna och utvecklingsbara

företag och idéer och förslag till aktiva insatser.

Exportcentra finns på 20 platser i landet.

Regeringen anser att länsstyrelser och

kommuner i större utsträckning borde kunna

anlita Exportrådets kompetens såväl i Sverige

som i utlandet när det gäller frågor av

exportfrämjande natur.

Förslag till ändring av avtalet om Sveriges

Exportråd

Exportrådets verksamhet grundar sig på ett avtal

mellan staten och Sveriges Allmänna Export-

förening. Nu gällande avtal är från år 1998 (prop.

1997/98:1, rskr 1997/98:130).

För att kunna införa ett nytt debiterings-

system föreslås ändringar i avtalet enligt följande:

11§ Principerna för abonnemangsavgift beslutas

av parterna. Inom ramen härför beslutar rådet om

avgifternas storlek och övriga villkor.

13§ Rätt att anlita rådet, handelssekreterarna

och utrikesrepresentationens exportfrämjande

verksamhet samt de handelskammare som avses i

6§ tillkommer alla företag.

Rådet är skyldigt att inom ramen för den

verksamhet, som anges i 2§, mot avgift utföra

tjänster som begärs av svenska myndigheter.

 För att uppnå likformighet med gällande

stadgar för Exportrådet bör även följande

ändring göras i avtalet.

7§ Rådet leds av en styrelse som består av lägst

åtta ledamöter med erfarenhet inom export-

området. Hälften utses av regeringen och hälften

av Sveriges Allmänna Exportförening. Styrelsen

utser inom sig ordförande och vice ordförande.

Marknadsplats Europa och Informationsteknik

Som ett resultat av förslag i 1998 års ekonomiska

vårproposition har för 1999 anvisats särskilda

medel för programmen Marknadsplats Europa

och Informationsteknik. Förslaget avsåg treåriga

program.

Programmet Marknadsplats Europa har

inriktats på att främja i första hand små och

medelstora företags handel med Europa.

Programmet bör fortsätta även för år 2000. Vad

avser åtgärder av övervägande branschkaraktär

kan även utomeuropeiska marknader komma

ifråga. Programmet bör i huvudsak inriktas på

följande områden:

- En särskild satsning bör göras (5 miljoner

kronor överförs från utgiftsområde 1) för att

underlätta svenska företags export av varor

och tjänster med hög miljöprestanda. Här bör

en samfinansiering med andra intressenter

eftersträvas.

- Satsningar bör vidare göras på nya och

kompletterande instrument som kan bidra till

att öka svenska företags exportmöjligheter.

Härmed avses bl.a. möjligheter att lämna

anbud på internationella projekt.

Informationsinsatser om offentlig

upphandling samt standarder- och

harmoniseringsregler bör

göras, liksom en förstärkning av

exportrådgivningen regionalt i Sverige.

Möjligheten att kunna agera snabbt i särskilt

angelägna situationer, där exportföretagens

kompetens

efterfrågas, bör stödjas.

Vad gäller programmet Informationsteknik

avses medlen även år 2000 i huvudsak användas

på följande vis:

- Skapa och vidareutveckla en databaserad

informationsplats för Östersjöområdet med

information som är relevant för små och

medelstora företag, som vill etablera sig eller

handla med länder inom området. Avsikten är

 att samtliga länder i området skall bygga upp

databaser med samma struktur.

- Vidareutveckla Exportrådets användning av

informationsteknik för att bättre

tillfredsställa i första hand små och

medelstora företags informationsbehov.

- Vidareutveckla den så kallade myndighets-

länken inom SME-link, som tillhandahåller

kvalitetssäkrad information via Internet

anpassad till små och medelstora företags

behov.

Den samordningsfunktion inom Exportrådet

som inrättats i syfte att ge i huvudsak små och

medelstora företag stöd och vägledning inför och

i samband med marknadssatsningar i

Östersjöregionen (Marknadsplats Östersjön)

bör fortsätta.

Slutsatser

Tabell 9.5 Beräkning av anslaget 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

159 1561

Marknadsplats Europa och IT-

användning

16 000

Miljöexport

5 000

Förslag 2000

178 656

1 Varav Marknadsplats Europa 12 000 och IT-program 10 000.

Regeringen anser att Exportrådet fortsätter att

utvecklas positivt enligt de långsiktiga

förutsättningar som lades fast i statsmakternas

beslut år 1992 och att exportfrämjandet har

fortsatt stor betydelse för närings- och

handelspolitiken.

Regeringen förutser att Exportrådets påbörjade

insatser för att stärka det regionala export-

främjandet fortsatt intensifieras.

Den av regeringen föreslagna anslagsnivån för

år 2000 uppnås genom att basanslaget förblir

oförändrat jämfört med året innan. Härutöver

tillförs anslaget för exportfrämjande 28 miljoner

kronor för Marknadsplats Europa, 10 miljoner

kronor för IT-satsningar samt 5 miljoner kronor

för miljöexport (enligt ovan).

Avtalet mellan staten och Sveriges Allmänna

Exportförening från 1998-09-15 (prop.

1997/98:1, rskr. 1997/98:130) bör ändras.

E3 AB Svensk Exportkredits

statsstödda exportkreditgivning

Tabell 9.6 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

11 509

Anslags-

sparande

5 232

1999

Anslag

5 255

Utgifts-

prognos

6 000

2000

Förslag

1 172

2001

Beräknat

137

1

2002

Beräknat

140

1

1 Motsvarar 134 tkr i 2000 års prisnivå.

AB Svensk Exportkredit (SEK) ägs till hälften av

staten och till hälften av affärsbanker.

Verksamheten syftar främst till att tillhandahålla

medel-och långfristiga exportkrediter till företag

i

Sverige.

Anslaget disponeras för ersättning till SEK för

eventuellt underskott som utgör skillnaden

mellan intäkter och kostnader, huvudsakligen

ränteintäkter och räntekostnader, inom ramen

för systemet med statsstödda exportkrediter.

Villkoren för krediterna följer den

överenskommelse om statligt stöd vid

exportkreditgivning som Sverige biträtt inom

ramen för OECD, den så kallade consensus-

överenskommelsen.

SEK bedriver upp- och utlåning för stats-

stödda krediter i en särskild, avgränsad del av

verksamheten och redovisar dem i särskild

balans- och resultaträkning.

Anslaget omfattar även kostnader för

räntestöd till finansiering av export av fartyg, en

stödform som upphörde år 1989, och kostnader

för vissa förmånliga krediter till u-länder, dock

enbart åtaganden som gjorts t.o.m. år 1984. I den

redovisning av anslagsbelastningen, som SEK gör

tre gånger per år, särredovisas de ovan nämnda

delposterna.

Statens ersättning till SEK, liksom SEK:s

skyldighet att redovisa medel till staten, regleras i

ett avtal från 14 maj 1990.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

På grund av ränteläget accepterade kredittagare

inga av SEK offererade statsstödda krediter

under 1998. Under 1999 har dock låntagare åter

börjat acceptera sådana krediter.

Resultatet i systemet med den statsstödda

exportkreditgivningen visade år 1998 ett

överskott på 188 miljoner kronor (1997=198

mkr).

Regeringen bedömer att SEK uppfyllt sitt mål

att inom systemet för statsstödd

exportkreditgivning främja svensk export, vilket

också återspeglas av den stora innestående

offertvolymen.

Anslagsbelastningen hänförs för närvarande

uteslutande till kostnader för vissa förmånliga

krediter till u-länder. Kostnaderna minskar i takt

med att dessa åtaganden upphör. Eftersom SEK

för närvarande redovisar ett överskott i det

övriga statsstödda systemet, förutses ett

överskott i verksamheten, staten tillgodo, såväl

för budgetåret 1999 som för de närmast följande

budgetåren.

Slutsatser

Tabell 39.7 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

5 255

Anslagsminskning

-4 076

Pris- och löneomräkning

-7

Förslag 2000

1 172

Regeringen anser att det fortsatt är viktigt att

svenska företag har tillgång till statsstödda

exportkrediter.

E4 Investeringsfrämjande

Tabell 39.8 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

47 193

Anslags-

sparande

18 459

1999

Anslag

46 941

Utgifts-

prognos

64 400

2000

Förslag

49 393

2001

Beräknat

50 304

1

2002

Beräknat

51 275

1Motsvarar 49 393 tkr i 2000 års prisnivå.

Delegationen för utländska investeringar i

Sverige (Invest in Sweden Agency, ISA), är den

centrala myndigheten för investeringsfrämjande

åtgärder. Delegationen bedriver verksamhet i

Sverige samt i Japan och USA genom egen

utlandsrepresentation samt genom tio

representationskontor i prioriterade länder i

Europa, Nordamerika och Asien.

Verksamheten finansieras dels med

anslagsmedel, dels med bidrag från regeringen

avseende regionalpolitiska medel och från så

kallade

partners i projektverksamheten, dels till en

mindre del med avgifter från deltagare i den

regionala och lokala seminarieverksamheten. Det

utgående anslagssparandet var för budgetåret

1998 18,5 miljoner kronor (inklusive en miljon

kronor till regeringens disposition).

Anslagssparandet uppstod huvudsakligen under

budgetåret 1995/96 då verksamheten var i en

uppbyggnadsfas.

Med anledning av en förändring av

anslagsförordningen fattade regeringen den 10

juni 1999 beslut om hur det utgående

anslagssparandet, som översteg tre procent av

anslaget för 1998,

skall disponeras. Beslutet innebar att anslags-

sparandet skall disponeras av myndigheten

förutom den del av anslaget som även tidigare

stått till regeringens disposition.

Av anslagssparandet avses ca 14 miljoner

kronor användas för att stärka myndighetens

utlands- och projektverksamhet. Resterande ca 3

miljoner kronor avses utgöra en beredskaps

reserv för särskilt prioriterade företagsspecifika

insatser.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Direktinvesteringarnas betydelse för den globala

ekonomin ökar alltmer. År 1998 nådde inflödet

av direktinvesteringar i världen över 400

miljarder dollar. Det totala flödet av dessa

investeringar växte mellan 1997 och 1998

dubbelt så snabbt som världshandeln. Ett ökat

marknadstillträde, regional integration och den

allt snab-bare tekniska utvecklingen, bl.a. inom

informationsteknologin, ökar konkurrensen och

tillväxtmöjligheterna, vilket ställer högre krav på

löpande produkt- och tjänsteutveckling samt

tillgång till nya marknader genom

internationalisering. Samtidigt ökar

konkurrensen om

direktinvesteringarna. Faktorer som kompetens

och innovationskraft får en allt större betydelse

för att attrahera investeringar. Genom utländska

direktinvesteringar ökar inflödet av ny

kompetens, ny teknologi samt nytt kapital. För

att säkra en uthållig ekonomisk tillväxt och

därigenom en ökad sysselsättning är det därför

av avgörande betydelse att kunna erbjuda ett

konkurrenskraftigt investeringsklimat.

Mot denna bakgrund är främjandet av

utländska direktinvesteringar i Sverige, i första

hand genom ISA, en betydelsefull verksamhet.

Under första halvåret 1999 har myndigheten i

varierande grad bidragit till 53 etableringar, vilka

resulterat i ca 620 nya och ca 100 bevarade

arbetstillfällen. Under 1998 bidrog ISA i

varierande grad till 92 investeringsbeslut, vilka

resulterat i ca 550 nya och ca 1 830 bevarade eller

övertagna arbetstillfällen. För 1997 var mot-

svarande antal beslut 56, varvid ca 400 nya

arbetstillfällen skapades.

Regeringen anser att ISA på ett målinriktat

och metodiskt sätt genom sina olika verksam-

heter uppfyllt sitt uppdrag att främja utländska

direktinvesteringar i Sverige.

Ett led i att ytterligare förbättra myndighetens

resultatuppföljning introducerades 1999 genom

ett nytt utvärderings- och kvalitetssystem för att

följa upp och värdera uppnådda resultat.

I den externa utvärdering av myndigheten,

som genomfördes under 1997, konstaterades att

Delegationen på kort tid etablerat en

informations- och utredningsverksamhet av hög

klass. Det betonades dock att fokus borde flyttas

från information till sälj- och projektarbete.

Vidare framhölls att lokala/regionala

myndigheter och organisationer på ett tidigare

stadium borde ta huvudansvar i arbetet för att

förfrågningar och projekt skall resultera i

konkreta investeringar. Delegationens inriktning

av verksamheten under 1998 har främst varit att

stärka den proaktiva verksamheten så att de

uppsökande aktiviteterna leder till beslut om

investeringar samt att för-djupa samarbetet med

regionala och lokala

aktörer. Denna inriktning ligger helt i linje med

utvärderingens rekommendationer.

Slutsatser

Tabell 9.9 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

46 941

Pris- och löneomräkning

1 160

Justering av premier

1 292

Förslag 2000

49 393

ISA har under 1998-2000 tilldelats medel för

särskilda projekt från programmet för regional

näringspolitik och särskilda regionalpolitiska

insatser (500 miljoner kronors-programmet).

Verksamheten i dessa projekt bör intensifieras.

Mot denna bakgrund bör även samarbetet med

regionala och lokala organ vidareutvecklas samt

samspelet mellan nationell, regional och lokal

nivå för ett effektivt investeringsfrämjande

stärkas.

Eftersom delegationens verksamhet nu lämnat

uppbyggnadsfasen och i sin helhet kan betraktas

som operativ, kommer de för myndigheten

angivna målen och återrapporteringskraven att

ses över för att bättre motsvara den aktuella

verksamheten. Översynen kommer att genom-

föras i nära samarbete med myndigheten i

samband med beslut om regleringsbrev för 2000.

Som ett led i regeringens styrning och

uppföljning av myndigheten kommer en

preliminär utvärdering av Delegationens

verksamhet att

initieras under hösten 1999.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk

justering gjorts av anslaget. Justeringen har

genomförts för att korrigera tidigare i anslaget

inlagd kompensation för premierna avseende

avtals-försäkringarna. Anslaget har tillförts 1,292

miljoner kronor.

E5 Näringslivsutveckling i

Östersjöregionen

Tabell 39.10 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1999

Anslag

150 000

Utgifts-

prognos

90 000

2000

Förslag

100 000

2001

Beräknat

300 000

2002

Beräknat

250 000

Regeringen har såväl i regeringsdeklarationen

som i 1999 års vårproposition framhållit

Östersjöregionens stora tillväxtpotential och

Sveriges intresse av att främja en politisk,

ekonomisk och social utveckling i regionen.

Tillkomsten av förbindelsen över Öresund ger

viktiga bidrag till den ekonomiska utvecklingen,

inte bara i

Öresundsregionen utan i hela Östersjöområdet.

Riksdagen beslutade våren 1998 att anslå en

miljard kronor för näringslivsutveckling i

Östersjöregionen under en femårsperiod. Det

över-gripande målet för insatsen var att, utifrån

ett svenskt intresse, stimulera

näringslivsutveckling i och handel med länderna i

denna region.

Anslaget för budgetåret 1999 var 150 miljoner

kronor. Förslaget för budgetåret 2000 är att anslå

100 miljoner kronor.

Enligt 1998 års ekonomiska vårproposition

skall medlen användas för näringslivssatsningar

och omfatta stöd till såväl företagsetableringar

som projektexport och marknadssatsningar.

Även vissa främjande- och informationsinsatser i

regionen kan komma ifråga. Särskild vikt skall

fästas vid små- och medelstora företags del-

tagande i Östersjöhandeln. Verksamheten skall

samordnas med och komplettera

utvecklingssamarbetet med Östersjöländerna.

En särskild Östersjöberedning tillkallades i

december 1998 med uppgift att utarbeta en

strategi för Sveriges agerande på det ekonomiska

området i Östersjöregionen samt att, i ett första

steg, lämna förslag till prioriteringar, riktlinjer

och beredningsordning för stöd ut anslaget för

näringslivsutveckling i Östersjöregionen.

Östersjöberedningen lämnade i maj 1999 ett

delbetänkande med förslag på bland annat

särskilda

åtgärder för näringslivsutveckling marknads-

satsningar, miljö- och energiprojekt,

internationella kurser, kontaktskapande och

nätverks-byggande aktiviteter samt vissa

överväganden beträffande riskvillig finansiering

för små och medelstora företag. Förslagen bereds

för när-varande inom regeringskansliet.

Slutsatser

Tabell 39.11 Beräkning av anslaget 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

150 000

Anslagsminskning

-50 000

Förslag 2000

100 000

Medlen under anslaget skall utnyttjas för

satsningar på näringslivsutveckling i Östersjö-

regionen. Regeringen föreslår att 100 miljoner

kronor anslås för ändamålet budgetåret 2000.

Regeringen föreslår vidare att riksdagen

bemyndigar regeringen att få göra utfästelser

under budgetåret 2000 som medför utgifter efter

år 2000 om högst 300 miljoner kronor.

E6 Avgifter till internationella

handelsorganisationer

Tabell 39.12 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

19981

Utfall

12 016

Anslags-

sparande

2 003

19991

Anslag

15 310

2

Utgifts-

prognos

12 087

2000

Förslag

16 810

3

2001

Beräknat

16 810

2002

Beräknat

16 810

1 Redovisade belopp för 1998 och 1999 avser utgifter under anslaget G4 Avgifter

till vissa

internationella organisationer, anslagspost 2, för avgifter till internationella

handelsorganisationer.

2 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudgeten för budgetåret

1999 i samband med

statsbudgeten för budgetåret 2000.

3 Nytt anslag

Anslaget fanns år 1999 uppfört under utgifts-

område 24 som anslaget G4 Avgifter till vissa

internationella organisationer. Den del av

anslaget som finansierat avgifter till

internationella handelsorganisationer förs nu upp

som eget

anslag.

Anslaget disponeras för avgifter och bidrag för

Sveriges deltagande i vissa internationella

närings- och handelspolitiska organ.

Utgiftsstyrande faktorer är

medlemsavgifternas utveckling i aktuell valuta

samt fluktuationer i valutakurser.

Anslaget disponeras av regeringen och belastas

främst för avgifter och bidrag till nedanstående

internationella organ. Deltagandet bedöms av

regeringen som nödvändigt för att möjliggöra

svensk påverkan på den internationella

utvecklingen, för ett aktivt svenskt deltagande i

internationellt samarbete samt för informations-

inhämtning på för Sverige viktiga områden.

Anslaget täcker avgifter till följande

organisationer:

- Världshandelsorganisationen (WTO)

- Internationella rådet för samarbete på

tullområdet (WCO)

- Internationella Tulltariffbyrån

- Internationella Kaffeorganisationen (ICO)

- Internationella Kakaoorganisationen (ICCO)

- Internationella Naturgummiorganisationen

(INRO)

- Internationella Byrån för Utställningar i Paris

(BIE)

- Europeiska Organisationen för Provning och

Kontroll (EOTC).

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Från anslaget finansieras också kostnader för

råvarulagring enligt 1995 års internationella

naturgummiavtal. Såväl köp till som försäljning

från avtalets buffertlager kan förekomma i syfte

att stabilisera världsmarknadspriset. Inkomster

vid försäljning återförs till medlemsländerna. De

krediteringar av anslaget som därvid blir aktuella

bör tillföras anslaget och krediteringar från

tidigare budgetår bibehållas.

Slutsatser

Tabell 39.13 Beräkning av anslaget för 2000

Tusental kronor

Anslag 19991

15 310

Återföring2

1 500

Förslag 2000

16 810

1 Redovisat belopp avser utgifter under anslaget G4 Avgifter till vissa

internationella

organisationer, anslagspost 2, för avgifter till internationella

handelsorganisationer.

2 Återföring av tillfälligt överförda medel till anslaget E2 Exportfrämjande

verksamhet

utgiftsområde 24

Regeringen föreslår att anslaget för år 2000

uppgår till 16,8 miljoner kronor.

39.6 Övrig statlig verksamhet

Exportkreditnämnden

Exportkreditnämnden (EKN) skall genom att

utfärda garantier främja svensk export. Garantin

skyddar mot vissa förlustrisker i samband med

export till och investeringar i utlandet. För

garantin betalas en premie som beräknas mot-

svara risken. Garantigivningen sker med

resultatkravet att verksamheten skall vara

självbärande över tiden.

Den särskilda garantiramen för de baltiska

staterna, Ryssland m.fl. länder, som EKN

administrerar på regeringens uppdrag, behandlas

under utgiftsområde 7, anslaget B2 Avsättning

för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt

stöd och exportkreditgarantier.

Inom EKN pågår arbetet med att utforma en

miljöpolicy för garantigivningen.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

EKN:s bokslut innehåller från och med

verksamhetsåret 1998 en värdering av såväl de

utestående fordringarna som risken i

engagemanget.

Resultatet för 1998 visar ett överskott på

0,3 miljarder kronor. Årsresultatet har med de

nya redovisningsprinciperna belastats med

avsättningar om sammanlagt 1,3 miljarder

kronor för förlustrisker i fordringarna och i det

utestående engagemanget. EKN:s resultat för

första halvåret 1999 visar ett överskott på 0,4

miljarder kronor.

Under 1998 kunde EKN amortera lån på

sammanlagt cirka 1,8 miljarder kronor. Den

största delen härav - en miljard kronor - avsåg lån

som EKN tidigare erhållit från budgeten för

erhållen räntekompensation för sin upplåning

under perioden 1982-1997. Resterande betalning

avsåg till största delen valutalån hos

Riksgäldskontoret. EKN:s återstående skuld till

staten för räntekompensation uppgick vid

årsskiftet till 98/99 1,9 miljarder kronor.

Efterfrågan och åtaganden

Efterfrågan på EKN:s exportkreditgarantier har

ökat väsentligt under 1998. Under året utfärdade

utfästelser har ökat från ca 40 till 75 miljarder

kronor. Den stora ökningen förklaras av ett antal

stora projekt, men också av en ökande

försiktighet på den privata marknaden.

Utfärdade

utfästelser under första halvåret 1999 uppgick till

nära 18 miljarder kronor.

Under 1998 utfärdades garantier för ca 15

miljarder kronor, endast en marginell ökning

jämfört med 1997. Första halvåret 1999 har

uppvisat en kraftig ökning och under perioden

utfärdades garantier för ca 10 miljarder kronor.

Efterfrågan på investeringsgarantier har också

ökat kraftigt. Utestående garantier ökade under

1998 från 0,4 miljarder kronor till 0,7 miljarder

kronor och uppgick vid halvårsskiftet 1999 till

ca 2,6 miljarder kronor.

EKN:s totala engagemang vid slutet av år 1998

uppgick till 130 miljarder kronor. Vid

halvårsskiftet 1999 hade totalengagemanget ökat

till drygt 141 miljarder kronor, den högsta

engagemangsnivån någonsin. Av engagemanget

vid halvårsskiftet uppgick utestående

förbindelser (pågående affärer) till 44 miljarder

kronor och utfästelser (offerter) till drygt 97

miljarder

kronor.

Omfattningen av verksamheten visar under

senare år en påtaglig ökning, såväl för att stödja

export till osäkra marknader, som i växande grad

för att stödja leveranser till OECD-marknader

som finansieras med medel- och långfristiga

krediter.

Regeringen anser att EKN genom garanti-

givning till exportföretag och finansierande

banker i hög grad främjat svensk export av varor

och tjänster.

Ramar

Den av riksdagen fastställda ramen för

exportkreditgarantier uppgår för närvarande till

125 miljarder kronor. Regeringen har beslutat att

EKN:s garantiåtaganden kan uppgå till 100

miljarder kronor, varav 5 miljarder kronor får

avse så kallade SLV-garantier (stipulated loss

value-garantier avseende export av civila

flygplan). Utöver ramen för

exportkreditgarantier finns en särskild ram för

investeringsgarantier på 6 miljarder kronor.

Ramutnyttjandet uppgick vid halvårsskiftet till

86 miljarder kronor för exportkreditgarantier

och till 2,6 miljarder kronor för investerings-

garantier. Siffrorna avser nettoengagemanget

efter schablonmässiga justeringar av

utfästelsebeloppen.

Regeringen gör bedömningen att den av

riksdagen beslutade ramen för

exportkreditgarantier inte behöver höjas för

budgetåret 2000 och

därför bör fastställas till 125 miljarder kronor.

Med hänsyn till dels att utnyttjandet av ramen

för investeringsgarantier ökat kraftigt under

1999 och dels att EKN fått förfrågningar

beträffande ett antal större affärer, kan

nuvarande ram för investeringsgarantier visa sig

otillräcklig. För att EKN skall ha möjlighet att

utfärda garantier för tillkommande affärer anser

regeringen att ramen för investeringsgarantier

bör höjas från 6 till 10 miljarder kronor.

Finansiering av verksamheten

EKN kan, när likvida reserver inte är tillräckliga,

låna i bl.a. Riksgäldskontoret. EKN har sedan

budgetåret 1997 en obegränsad upplåningsrätt i

Riksgäldskontoret. Det är regeringens

bedömning att den obegränsade

upplåningsrätten bör gälla även för budgetåret

2000. EKN förutser för närvarande inget

upplåningsbehov under år 2000.

Det internationella arbetet inom EU och OECD

Ministerrådet antog i början av 1998 ett direktiv

om harmonisering av medellånga och långa

exportkreditgarantier: rådets direktiv 98/29/EG

av den 7 maj 1998 om harmonisering av

huvudbestämmelserna för medellånga och långa

exportaffärer. Direktivet innebär framför allt

större öppenhet om de olika systemen i

medlemsländerna. Direktivet genomfördes

genom vissa mindre ändringar i förordningen

(1998:1225) med instruktion för

Exportkreditnämnden. Förordningsändringen

trädde i kraft den 1 april 1999.

Inom ramen för OECD:s så kallade

consensus-överenskommelse, i vilken EU är

part, fastställdes i juni 1997 riktlinjer om

premiesättning för politiska risker. Riktlinjerna,

som trädde i kraft den 1 april 1999, innebär ett

stort framsteg vad gäller att minska konkurrens-

snedvridning på detta område. Diskussioner har

inletts rörande möjligheten att också inbegripa

premier för kommersiella risker i riktlinjerna.

Consensus- överenskommelsen omfattar även

sedan 1 september 1998 särskilda regler vid s.k.

projektrisker.

Diskussioner om miljöhänsyn vid statsstödd

exportfinansiering fortsätter att föras i OECD.

Regeringen anser att EKN genom sin

garantigivning medverkat till att svenska

exportföretag kan offerera med

konkurrentländerna likvärdiga villkor i den

internationella konkurrensen om

exportkontrakt.

Slutsatser

Regeringen föreslår att EKN även för år 2000

skall beviljas obegränsad upplåningsrätt i

Riksgäldskontoret för att kunna infria gjorda

åtaganden, om likvida reserver ej är tillräckliga.

Regeringen föreslår vidare för år 2000 att

ramen för exportkreditgarantier fastställs till

125 miljarder kronor samt att ramen för

investeringsgarantier höjs till 10 miljarder

kronor

40 Konsumentfrågor

40.1 Omfattning

Till konsumentområdet hör Marknadsdomstolen

och myndigheterna Konsumentverket, Allmänna

reklamationsnämnden och

Fastighetsmäklarnämnden. Inom området faller

även tillsyn över Resegarantinämnden och dess

tillämpning av resegarantilagen (1972:204).

Vidare omfattar konsumentpolitiken frågor som

rör stöd till konsumentorganisationer och

konsumentforskning samt bidrag till

miljömärkning av produkter.

Utgiftsutvecklingen inom

verksamhetsområdet Konsumentfrågor framgår

av nedanstående sammanställning.

40.2 Utgiftsutvecklingen

Tabell 10.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

101

113

120

123

124

125

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

Ett visst anslagssparande uppstod under

budgetåret 1998 för Konsumentverket och

Marknadsdomstolen. För Konsumentverkets del

berodde sparandet bl.a. på några försenade

utvecklingsprojekt samt på att vissa anslag under

verket inte belastades förrän en redovisning från

projektmedelsmottagare inkommit.

Underskott beräknades uppstå vid två

myndigheter, Fastighetsmäklarnämnden och

Allmänna reklamationsnämnden. I 1999 års

ekonomiska vårpropositionen (prop.

1998/99:100) föreslogs därför vissa

omdisponeringar inom verksamhetsområdet.

Fastighetsmäklarnämnden och Allmänna

reklamationsnämnden föreslogs erhålla

medelstillskott för år 1999 om 800 tkr respektive

1 miljon kronor. Riksdagen beslutade (prop.

1998/99:100 utgiftsområde 24,

bet.1998/99:FiU27, rskr. 1998/99:249) att bifalla

de föreslagna förändringarna.

Förändringar

Intresset för konsumentpolitik har under de

senaste åren ökat inom EU, både från

Europeiskakommissionens och

medlemsstaternas sida. Detta har bl.a. kommit

till uttryck i Amsterdamfördraget som

ratificerades under våren 1999. Genom det nya

fördraget blir det tydligare att

konsumentpolitiken är ett självständigt

politikområde inom EU.

I början av 1999 tillsatte regeringen en

parlamentarisk kommitté, Konsumentpolitiken

inför ett nytt sekel (dir 1999:1). Kommittén skall

göra en översyn av de konsumentpolitiska målen.

Kommittén skall även överväga vilka medel i

form av lagstiftning och ekonomiska och andra

resurser som bör utnyttjas för att bäst uppnå de

mål som skall gälla framöver. Kommittén skall

lämna två delrapporter, dels om finansiella

tjänster senast den 15 september 1999 och dels

en utvärdering av de organisatoriska formerna

för verksamheten om det nordiska

miljömärkningssystemet senast den 30

november 1999. Kommitténs förslag skall

redovisas senast den 15 mars år 2000.

När slutbetänkandet lämnats avser regeringen

att återkomma till riksdagen med förslag till ny

medelsfördelning för det konsumentpolitiska

området. Flera andra utredningar har under 1998

och 1999 arbetat inom konsumentområdet:

- Utredningen om konsumentinformation

om dagligvaror (In 1998:13) lämnade sitt

slutbetänkande i februari 1999 (SOU

1997:7),

- Utredningen om översyn av

Fastighetsmäklarnämndens tillsyn över

fastighetsmäklare (In 1998:09) lämnade sitt

slutbetänkande i mars 1999 (SOU 1999:35),

- Utredningen om konsumenträttigheter i

IT-samhället lämnar sitt slutbetänkande i

oktober 1999, (In 1998:06) och

- Utredningen om översyn av

resegarantilagen (In 1998:08) lämnar sitt

slutbetänkande i slutet av år 1999.

Sverige har vidare fått en förfrågan från

Europeiska kommissionen (generaldirektorat

XXIV med ansvar för konsumentpolitik och

konsumenthälsa) om att inrätta en så kallad

Euroguichet en form av rådgivningsbyrå i

Stockholm. Regeringen utreder för närvarande

frågan.

För att säkerställa verksamheten inom

verksamhetsområdets myndigheter samt för att

uppnå de prioriteringar som föreslås gälla för år

2000 avser regeringen att göra vissa

omdisponeringar av anslagen. Dessa redovisas

närmare under respektive anslag.

De konsumentpolitiska målen

Riksdagen har fastställt följande mål för

konsumentpolitiken :

- Att konsumenterna skall ha en stark

ställning på marknaden

- Att hushållen skall ha goda möjligheter att

utnyttja sina ekonomiska och andra resurser

effektivt

- Att konsumenternas hälsa och säkerhet

skyddas

- Att sådana konsumtions- och

produktionsmönster utvecklas som minskar

påfrestningarna på miljön och bidrar till en

långsiktigt hållbar utveckling

Prioriteringar för år 2000

Följande prioriteringar förslås gälla på

konsumentområdet för år 2000.

1. Att stärka konsumenternas möjligheter att

få tillgång till begriplig information, bl.a. på

det finansiella området och, med beaktande

av att konsumenterna skall komma i

åtnjutande av informationssamhällets

fördelar.

2. Att stärka konsumenternas ställning på nya

marknader, särskilt med beaktande av det

svenska EU-ordförandeskapet våren 2001.

3. Att verka i enlighet med och påbörja

uppföljningen av handlingsplanen för att

uppnå miljömålet.

Kommentar till prioriteringarna

1. Regeringen kommer att arbeta för

förbättrad information bl.a. på det

finansiella området, samt på

dagligvaruområdet. En särskilt satsning

skall göras för att ge konsumenterna

förbättrade möjligheter att utnyttja

informationstekniken. Under året kommer

en satsning att initieras för att stärka

folkrörelsernas roll i konsumentpolitiken.

2. Konsumentpolitiken kommer att vara ett av

Sveriges fyra prioriterade områden under

ordförandeskapet i EU våren 2001.

Förberedelserna inför detta pågår redan och

kommer att bli omfattande under år 2000.

3. Regeringen kommer att eftersträva

internationellt samarbete på området.

Arbetet med att föra ut hushållsrelaterad

miljöinformation på Konsumentverkets

webbplats fortsätter.

40.3 Resultatbedömning

Resultatbedömningen görs utifrån de

konsumentpolitiska målen.

Av betydelse för målet att konsumenterna

skall ha en stark ställning på marknaden är bl.a.

Allmänna reklamationsnämndens (ARN) arbete

med att pröva konsumenttvister och

rekommendera lösningar av tvisterna.

Konsumentverkets och

Konsumentombudsmannens (KO) arbete för en

hög efterlevnad av den konsumentskyddande

lagstiftningen har visat sig ge goda resultat

genom att näringsidkarna oftast rättat sig efter de

påpekanden som gjorts.

Branschöverenskommelser, bl.a. om

förbättringar av avtalsvillkor, har haft stor

betydelse för att stärka konsumenternas ställning

på marknaden.

Konsumentverket genomför vissa

marknadskontroller vilka leder till förbättringar

inom de kontrollerade produktgrupperna, t.ex.

vad gäller leksaker och personlig

skyddsutrustning. Vidare arbetar man aktivt

inom standardiseringen för att få bättre regler för

utformningen av produkter på marknaden. Ett

exempel är den reviderade leksaksstandard som

antagits och som nu innehåller regler för buller.

Miljöargument i marknadsföringen har

granskats av Konsumentverket med stöd av

marknadsföringslagen. Kontakter med

näringsidkare har i stor utsträckning lett till

frivillig rättelse.

Vidare har Konsumentverkets

matkostnadsundersökningar utvecklats för att ge

konsumenterna förbättrade möjligheter att

påverka sina matutgifter. Undersökningarna

bedöms av regeringen ha en prispressande effekt.

Som ett led i arbetet med att stärka

konsumenternas ställning i

informationssamhället har regeringen tillsatt en

utredning om Konsumenträttigheter i IT-

samhället (In 1998:06).

40.4 Revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft några

invändningar i revisionsberättelserna för 1998

avseende myndigheterna inom

verksamhetsområdet.

40.5 Anslag

F1 Marknadsdomstolen

Tabell 40.2 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

5 534

Anslags-

sparande

2 047

1999

Anslag

5 171

Utgifts-

prognos

5 600

2000

Förslag

4 941

2001

Beräknat

6 418

1

2002

Beräknat

6 522

2

1 Motsvarar 6 320 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 6 320 tkr i 2000 års prisnivå.

En jämförelse mellan budget och utfall 1998 visar

att anslaget inte utnyttjats fullt ut. Det

ackumulerade anslagssparandet uppgick vid

årsskiftet 1998/99 till 2 047 000 kr.

Resultatinformation

Marknadsdomstolen, MD, är en specialdomstol

som i enlighet med lagen (1970:417) om

marknadsdomstol m. m. handlägger mål och

ärenden enligt konkurrenslagen (1993:20),

marknadsföringslagen (1995:450), lagen

(1994:1512) om avtalsvillkor i

konsumentförhållanden, lagen (1984:292) om

avtalsvillkor mellan näringsidkare,

produktsäkerhetslagen (1988:1604) samt lagen

(1994:615) om ingripande mot otillbörligt

beteende avseende offentlig upphandling. Vidare

handlägger marknadsdomstolen mål och ärenden

enligt lagen (1978:763) med vissa bestämmelser

om marknadsföring av alkoholdrycker,

tobakslagen (1993:581),

konsumentförsäkringslagen (1980:38),

prisinformationslagen (1991:601),

konsumentkreditlagen (1992:830), valutaväx-

lingslagen (1996:1006), lagen (1996:1118) om

marknadsföring av kristallglas, lagen (1997:218)

om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat

boende samt lagen (1999:268) om

betalningsöverföringar inom Europeiska

ekonomiska samarbetsområdet. Det

övergripande målet för Marknadsdomstolen är

att på ett rättssäkert sätt och inom rimlig tid

avgöra de mål och ärenden som den har att

handlägga samt att leda rättsutvecklingen och

främja en enhetlig rättstillämpning inom det

marknadsrättsliga området.

Marknadsdomstolen är första och enda instans

i mål enligt avtalvillkorslagarna,

produktsäkerhetslagen och lagen om ingripande

mot otillbörligt beteende avseende offentlig

upphandling och sedan 1 juli 1998 första och

enda instans i vissa mål och ärenden enligt

konkurrenslagen. Fr.o.m. den 1 april 1999 är

Marknadsdomstolen första och sista instans i

marknadsföringsmål ifråga om förbud och

åläggande enligt marknadsföringslagen (MFL).

Om det samtidigt med talan om förbud eller

åläggande väcks en talan om

marknadsstörningsavgift eller skadestånd skall

dock en talan om förbud eller åläggande väckas

vid Stockholms tingsrätt.

I samband med att instansordningen ändrades

år 1998 överlämnades 22 mål enligt

konkurrenslagen från Stockholms tingsrätt.

Domstolen har totalt sju anställda.

Ordföranden tjänstgör på heltid.

För ärenden enligt konkurrenslagen har

handläggningstiderna varit i genomsnitt sex

månader, för ärenden gällande

marknadsföringslagen fyra månader samt för mål

enligt produktsäkerhetslagen 12 månader.

Generellt har handläggningstiderna ökat med

cirka en månad.

Antalet mål enligt konkurrenslagen har ökat

kraftigt, vilket förklaras av den nya

instansordningen och överföringen av 22 mål

från Stockholms tingsrätt per den sista juni 1998.

Av domstolens samtliga balanserade ärenden är

två stycken äldre än ett år. Under år 1998

inhämtade domstolen inget förhandsbesked från

EG-domstolen.

Då antalet nya ärenden har minskat de senaste

åren och de inkomna ärendenas omfattning ökat

har antalet avgjorda domar och beslut medfört

att de fasta kostnaderna fördelats på ett lägre

antal avgöranden, vilket medfört en högre

styckkostnad.

Vid ingången av år 1999 uppvisade

Marknadsdomstolen ett anslagssparande om

drygt

2 000 000 kronor. Detta anslagssparande är

planerat att förbrukas senast vid utgången av år

2002. Av denna anledning har

Marknadsdomstolens anslag ej ökats i relation

till domstolens stigande kostnader.

Slutsatser

Regeringen bedömer att Marknadsdomstolens

verksamhet har bedrivits i enlighet med de av

regeringen fastslagna riktlinjerna och att

domstolen har utfört de uppdrag och bedrivit de

aktiviteter som följer av verksamhetsmålen.

Under tidigare år har rättegångskostnader

utdömts Marknadsdomstolen och skett utav

allmänna medel som belastat anslaget F7 Diverse

kostnader för rättsväsendet under utgiftsområde

4 Rättsväsendet. Detta anslag planeras att

avskaffas fr.o.m år 2000 och de myndigheter som

tidigare fått belasta detta anslag skall själva via

sitt anslag belastas kostnaderna. Av denna

anledning föreslås Marknadsdomstolens anslag

att nivåhöjas med 1 000 000 kronor årligen

fr.o.m. år 2000. Kostnaderna kan vissa år

överstiga det anslagstillskott som tillförs

domstolen.

Marknadsdomstolens anslagssparande

kommer att tas upp för diskussion med

anledning av att den parlamentariska kommittén

 Konsumentpolitiken inför ett nytt sekel (dir

1999:01) lämnar sitt slutbetänkande den 15 mars

år 2000.

För att finansiera den planerade satsningen på

konsumentorganisationer under anslaget F 5 har

medel omfördelats från anslaget F 1

Marknadsdomstolen till anslaget

konsumentorganisationer såsom en tillfällig

nivåhöjning under år 2000.

För att kompensera Marknadsdomstolen för

omfördelningen till Allmänna

reklamationsnämnden för budgetåret 2000

föreslås Marknadsdomstolen erhålla medel om

500 000 kronor från anslaget F1

Marknadsdomstolen som år 1997 ställdes till

regeringens disposition.

Mot denna bakgrund föreslår regeringen att

Marknadsdomstolen anvisas ett anslag

på 4 941 000 kronor.

Anslag för år 2000 har beräknats enligt följande:

Tabell 10.3 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

5 171

Pris- och löneomräkning

149

Justering av premier

 121

Engångsvis överföring till anslaget

F3 Allmänna

reklamationsnämnden UO 24

- 500

Engångsvis överföring till anslaget

F 6 Stöd till konsumentforskning

UO 24

 -1 000

Överföring från anslaget F 7

Diverse kostnader för

rättsväsendet UO 4

1 000

Förslag 2000

4 941

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts medel

om 121 000 kronor.

F2 Konsumentverket

Tabell 40.4 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

63 800

Anslags-

sparande

4 577

1999

Anslag

76 802

Utgifts-

prognos

78 888

2000

Förslag

84 340

2001

Beräknat

85 626

1

2002

Beräknat

86 975

2

1 Motsvarar 84 340 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 84 340 tkr i 2000 års prisnivå.

Konsumentverket är en central förvalt-nings-

myndighet för konsumentfrågor. De

övergripande målen för verksamheten är att ge

hushållen möjligheter att utnyttja sina

ekonomiska och andra resurser effektivt, ge

konsumenterna en stark ställning på marknaden,

skydda konsumenternas hälsa och säkerhet och

medverka till att sådana konsumtions- och

produktionsmönster utvecklas som minskar

påfrestningarna på miljön och bidrar till en

långsiktigt hållbar utveckling.

I anslutning till de övergripande målen för

politikområdet fullgörs de uppgifter som

ankommer på Konsumentombudsmannen (KO)

enligt lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i

konsumentförhållanden, marknadsföringslagen

(1995:450), produktsäkerhetslagen (1988:1604)

och lagen (1997:379) om försöksverksamhet

avseende medverkan av

Konsumentombudsmannen i vissa tvister (från

december år 1997) samt radio- och TV-lagen

(1996:844). Verket fullgör vidare uppgifter enligt

lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om

marknadsföring av alkoholdrycker,

konsumentförsäkringslagen (1980:38),

prisinformationslagen (1991:601),

konsumentkreditlagen (1992:830), lagen

(1992:1231) om märkning av textilier , lagen

(1992:1672) om paketresor, lagen (1992:1232)

om märkning av hushållsapparater, lagen

(1992:1326) om personlig skyddsutrustning för

privat bruk och lagen (1992:1327) om leksakers

säkerhet, tobakslagen (1993:581), lagen

(1995:669) om märkning av skor samt lagen

(1996:1118) om marknadsföring av kristallglas.

Konsumentverket har också bemyndigande

att ge ut föreskrifter enligt lagen (1994:1772) om

tillämpningen av det europeiska

miljömärkningssystemet och förordningen

(1994:1169) om europeisk miljömärkning.

Verket fullgör också uppgifter enligt

förordningen (1994:577) om landsbygdsstöd och

stöd till kommersiell service.

Utöver egna anslag får Konsumentverket

disponera medel inom utgiftsområde 21 under

anslaget B3 Åtgärder för effektivare

energianvändning, om totalt 40 000 000 kronor

under åren 1997 t.o.m. år 2002.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Nedan redovisas ett urval av de viktigaste

aktiviteterna som under året bedrivits av

Konsumentverket/KO.

Konsumentombudsmannens verksamhet

Konsumentombudsmannen har prövat två

produktsäkerhetsfall i Marknadsdomstolen. I ett

fall träffade KO en förlikning och i det andra

fallet biföll inte Marknadsdomstolen KO:s talan.

KO har utfärdat 29 förbudsförelägganden och

sex informationsförelägganden, bl.a. gällande

marknadsföring av krediter gentemot

konsumenter.

KO har granskat 21 ärenden och prövat om

de innehåller principiellt intressanta frågor som

kan aktualisera KO:s biträde i enskild tvist.

Förlikning har nåtts i ett ärende, övriga

ärenden som KO prövat har varken rört en

principiell fråga som tidigare inte prövats av

domstol eller haft betydelse för många

konsumenter. KO utreder dock f.n. ytterligare

fall som kan vara av intresse.

KO har ej utnyttjat grupptalan i ARN under

året.

Tidigare fall som KO fört till ARN har inte

följts upp av KO, vilket påpekats från

regeringen.

Finansiella tjänster

Antalet ärenden som inkommit till verket som

rör finansiella tjänster har ökat med 27 procent

från föregående år.

Konsumentverket har på området bl.a. gjort

en undersökning om finansiella tjänster i ett

konsumentperspektiv t.ex. hur håshållen

använder betaltjänster, sparande, lån och

försäkringar. Verket har även gjort beräkningar

av hur förändringar i ekonomin kan komma att

drabba olika pensionärsgrupper samt genomfört

en undersökning om vilka krav och regler som

bör ställas på reklam för fondsparande.

Verket har sedan länge ett samarbete med

Finansinspektionen vilket är till fördel i

förhandlingar med branschen.

Produktsäkerhet och standardisering

Konsumentverket har genomfört

marknadskontroller på ett urval från

säkerhetssynpunkt viktiga konsumentprodukter.

Verket har publicerat sina provningar via Råd &

Rön och genom pressmeddelanden. Verket har

under året varnat för olika farliga produkter,

vilket har fått stort genomslag i media.

Konsumentverket har vidare fortsatt sitt

arbete inom den internationella

standardiseringsverksamheten. Under 1998 har

bl.a. ett förslag till internationell standard för

höga barnstolar tagits fram. En europastandard

för leksaker är antagen i alla delar och gäller som

svensk standard fr.o.m. den 1 januari 1999.

Information och utbildning

Konsumentverket har genomfört

matkostnadsundersökningar i samarbete med

konsumentvägledare i 15 kommuner. Verket har

vidare undersökt utbud och priser på ett antal

KRAV-märkta varor i två orter, samt

vidareutvecklat sin metod för

matkostnadsberäkningar bl.a. när det gäller

miljöaspekter.

Konsumentverket har givit omfattande

praktiskt stöd till den kommunala

konsumentverksamheten i form av utbildning

och material. Bland annat har man utbildat ca

100 av medborgarkontorens samhällsvägledare i

konsument-rådgivning. Cirka 88 procent av

Sveriges befolkning hade vid årets slut tillgång

till konsumentrådgivning, vilket är oförändrat

sedan tidigare år.

Konsumentverket har genomfört en

undersökning rörande gymnasieungdomars

kunskaper om konsumentfrågor. Nära 2000

elever i 10 kommuner deltog.

Konsumentverkets webbplatser (KOV samt

Råd & Rön)hade vid årets slut över 50 000

besökare per månad.

Övrigt

Antalet ärenden från enskilda konsumenter har

ökat med 9 procent jämfört med föregående år.

Antalet ärenden från kommuner har dock

minskat med 34 procent från 1997 till 1998.

Kostnaderna för verkets EU- och övriga

internationella arbete uppgick under 1998 till 9,4

miljoner, varav kostnaderna för kostnaderna för

EU-arbetet uppgick till 6,3 miljoner netto.

Personalkostnaderna har i procent av de totala

kostnaderna ökat mellan åren 1997 och 1998 från

53 procent till 55 procent.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

Råd & Rön

Tabell 40.5 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

20 200

20 200

0

(varav tjänsteexport)

Prognos 1999

20 443

20 443

0

(varav tjänsteexport)

Budget 2000

20 000

20 000

0

(varav tjänsteexport)

Tidskriften Råd & Rön skall finansieras med

avgifter. Ambitionen är full kostnadstäckning,

vilket uppnåddes under 1998. Antalet

prenumeranter minskade från 155 000 till 144

000 mellan åren 1997 och 1998.

Varuprovning

Tabell 40.6 Uppdragsverksamhet

Tusental kronor

Uppdragsverksamhet

Intäkter

Kostnader

Resultat

(Intäkt -

kostnad)

Utfall 1998

1 678

1 848

-190

(varav tjänsteexport)

Prognos 1999

 2 014

1 926

88

(varav tjänsteexport)

Budget 2000

2 000

2 000

0

(varav tjänsteexport)

Varuprovning på uppdrag omfattar bland annat

hushållsapparater. Antalet uppdrag ökade från

föregående år men minskade i omfattning. Den

största enskilda produktgruppen bestod av

tvättmaskiner. Intäkterna från denna verksamhet

minskade med cirka 800 000 kr från föregående

år.

Slutsatser

Regeringens bedömning är att Konsumentverket

i stort uppfyllt de uppsatta målen. Regeringen

kommer även i fortsättningen att inom ramen

för myndighetsdialogen med verket utveckla och

förbättra verksamhetsmål samt resultat- och

kvalitetsmått. Konsumentverket föreslås att i

relation till föregående års anslagsnivå tilldelas ett

högre anslag. Regeringens mål med detta är att

Konsumentverket i framtiden skall kunna ta ett

samlat ansvar för prisinformation till

konsumenter. För att verket skall ha möjlighet

att påbörja detta arbete tilldelas verket nya

medel. Regeringen avser att återkomma i

vårpropositionen år 2000.

Med anledning av den konsumentpolitiska

kommitténs slutbetänkande i mars år 2000

kommer regeringen att ytterligare fördjupa

diskussionen om Konsumentverkets framtida

roll och inriktning i det konsumentpolitiska

arbetet.

Mot denna bakgrund föreslås

Konsumentverket anvisas ett anslag på 84 340

000 kronor.

Anslag för år 2000 har beräknats enligt följande:

Tabell 10.7 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

76 804

Justering av premier

4 681

Pris- och löneomräkning

1 355

Utveckling för prisinformation till

konsumenter

1 500

Förslag 2000

84 340

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts medel

om 4 681 000 kronor.

F3 Allmänna reklamationsnämnden

Tabell 40.8 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

14 500

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

15 123

1

Utgifts-

prognos

15 423

2000

Förslag

16 132

2001

Beräknat

15 319

2

2002

Beräknat

15 561

3

1 Varav 1000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen

1999.

2 Motsvarar 15 088 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 15 088 tkr i 2000 års prisnivå.

Underskottet som uppstått under budgetåret

1998 täcktes via lån i Riksgälden, genom

nyttjande av beviljad anslagskredit uppgående

till 407 tkr för budgetåret 1998.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Allmänna reklamationsnämnden har till uppgift

att pröva tvister mellan konsumenter och

näringsidkare rörande varor, tjänster och andra

nyttigheter som tillhandahållits huvudsakligen

för enskilt bruk, så kallade konsumenttvister,

samt ge rekommendationer om hur tvister bör

lösas. Nämnden skall också yttra sig i

konsumenttvister på begäran av domstolar,

stödja den kommunala

konsumentverksamhetens medling i

konsumenttvister genom bland annat utbildning,

rådgivning och information samt informera

konsumenter och näringsidkare om nämndens

praxis.

Prövning av konsumenttvister

Antalet ärenden som inkommit under

budgetåret 1998 till nämnden har sedan

föregående år ökat med ca 2 procent.

Ärendebalansen har minskat med ca 12 procent

från förgående år, vilket beror på att antalet

sammanträden med nämndbeslut samt

kanslibeslut ökat från föregående år.

Den genomsnittliga handläggningstiden för

ärenden som avgjordes med intresseledamöter

(nämndbeslut) var för 1998 5,5 månader och för

1997 5,7 månader. Regeringens mål är en

genomsnittlig handläggningstid om 5 månader,

vilket alltså uppnåddes.

Den genomsnittliga tiden för ärenden som

avgjordes utan intresseledamöter samt

kanslibeslut, var för 1998 1,7 månader och för

1997 2 månader. Regeringens mål är en

genomsnittlig handläggningstid om 2 månader,

vilket också uppnåddes.

Näringsidkares benägenhet att följa nämndens

beslut har ökat med i genomsnitt en (1)

procentenhet mellan åren 1997 och 1998 till 72

procent. Sämst följsamhet uppvisar ärenden vid

bostadsavdelningen (59 procent) och bäst vid

försäkringsavdelningen (100 procent). För 1998

gäller genomsnittet för första halvåret 1998, då

uppföljningen i denna del ännu inte är slutförd.

Nämnden bedömer dock att följsamheten i

praktiken är högre än vad som redovisas ovan,

eftersom undersökningar om följsamhet görs

efter en viss tid (fyra månader efter beslut) och

näringsidkaren kan ta längre tid på sig att

uppfylla nämndens rekommendationer.

Stödet till den kommunala medlingen

I de ärenden som inkommit till nämnden under

1998 har 54 procent av konsumenterna först

varit i kontakt med den kommunala

konsumentverksamheten. Det går dock inte att

utröna vilken typ av stöd som erhållits från den

lokala kommunala konsumentverksamheten. För

1997 var samma andel 51 procent.

Övrigt

Nämnden har haft god framgång i sitt arbete

med att i internationella sammanhang presentera

och få gehör för den svenska modellen för

tvistlösning. Detta har medfört ett ökat

engagemang i internationella forum och

utländska besök, inte minst från de länder som

ansöker om medlemskap i EU.

Nämnden hade 26 personer anställda under

1998, vilket motsvarar 24 årsarbetskrafter.

Slutsatser

I vårpropositionen för år 1999 erhöll Allmänna

reklamationsnämnden ett tillskott om 1 000 000

kr för att säkerställa nämndens verksamhet

under året. I avvaktan på den parlamentariska

kommitténs betänkande den 15 mars år 2000

avser regeringen att förstärka nämndens anslag

även för år 2000. För att finansiera detta föreslås

att nämnden erhåller medel om 500 000 kronor

från anslaget F1 Marknadsdomstolen. Utöver

detta planeras att tillföra Allmänna

reklamationsnämnden 500 000 kronor från

anslaget F6 Konsumentforskning.

Mot denna bakgrund föreslås Allmänna

reklamationsnämnden anvisas ett anslag om

16 132 000 kronor.

Anslag för år 2000 har beräknats enligt följande:

Tabell 10.9 Beräkning av anslaget för år 2000

Tusental kronor

Anslag 1999

14 123

Reglering överdrag budgetåret

1999

- 196

Pris- och löneomräkni ng

85

Justering av premier

520

Engångsvis anslagsökning på

tilläggsbudget 1999

1 000 1

Engångsvis anslagsökning

1 600

Förslag 2000

16 132

1 Överföring av 1 000 tkr från anslaget F7 Bidrag till miljömärkning engångsvis

bå

1999 på tilläggsbudget skall inte påverka beräkningen av förslag 2000.

Vid anslagsberäkningen har en teknisk justering

gjorts av anslaget. Justeringen har genomförts

för att korrigera tidigare i anslaget inlagd

kompensation för premierna för

avtalsförsäkringarna. Anslaget har tillförts

520 000 kronor.

F4 Fastighetsmäklarnämnden

Tabell 40.10 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

6 620

Anslags-

sparande

90

1999

Anslag

6 998

1

Utgifts-

prognos

7 315

2000

Förslag

7 247

2001

Beräknat

6 385

2

2002

Beräknat

6 513

3

1 Varav 800 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska vårpropositionen

1999.

2 Motsvarar 6 266tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 6 266 tkr i 2000 års prisnivå.

Fastighetsmäklarnämnden inrättades den 1

oktober 1995 i enlighet med

fastighetsmäklarlagen (1995:400) som trädde i

kraft samma dag. T.o.m. utgången av år 1998 har

Kammarkollegiet utfört kansligöromål åt

nämnden. Från den 1 januari 1999 är nämnden

en egen fristående myndighet med egen personal

och kan därför fortsättningsvis inte räkna med

att Kammarkollegiet tillskjuter medel för att

täcka eventuella underskott, vilket var möjligt

tidigare.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Fastighetsmäklarnämnden har, som central

myndighet för frågor som rör registrering av

och tillsyn över fastighetsmäklare, de uppgifter

som anges i fastighetsmäklarlagen (1995:400)

och fastighetsmäklarförordningen (1995:1028).

Förutom registrering och tillsyn skall nämnden

sprida information om vad god

fastighetsmäklarsed är samt se till att

fastighetsmäklarna har en god utbildning för sin

uppgift. Fastighetsmäklarnämnden får meddela

närmare föreskrifter om innehållet i och

omfattningen av den utbildning som krävs för att

en fastighetsmäklare skall bli registrerad.

Nämnden har ett verksamhetsmål som består i

att Fastighetsmäklarnämnden skall kontrollera

att fastighetsmäklarna följer god

fastighetsmäklarsed.

 Myndigheten har under år 1998 erhållit

ekonomiskt stöd från Kammarkollegiet om cirka

1 miljon kronor. Man uppvisar därmed inget

underskott för budgetåret 1998, men

kostnaderna har alltså överstigit det beviljade

anslaget.

Tillsyn

Fastighetsmäklarnämndens tillsyn kan indelas i

tre olika huvudgrupper:

- lämplighetsprövning

- prövning av frågor om s.k. självinträde m.m.

- prövning av formella krav

Nämnden har beslutat att samtliga registrerade

mäklare någon gång under en femårsperiod skall

kontrolleras vad gäller skulder och brottslighet.

Under 1998 genomfördes 980 stycken sådana

kontroller och resulterade i 25 tillsynsärenden

initierade av nämnden.

Under 1998 genomförde nämnden fyra

fördjupade kontroller vilket innebär att en

mäklares samtliga akter och ekonomi genomgås.

I Fastighetsmäklarnämndens tillsynsverksamhet

aktualiseras ibland frågan huruvida någon

förmedlar fastigheter utan att vara registrerad.

Om nämnden har anledning att anta att så är

fallet skall nämnden enligt

fastighetsmäklarförordningen anmäla det allmän

åklagare.

Nämnden har sedan 1995 totalt anmält 12

personer till åklagare. Under 1998 anmäldes tre

personer.

Under 1998 initierades 298 ärenden som rör

lämplighetsprövning, vilket är en ökning jämfört

med 1997 på 31 procent. Av dessa ärenden var

45 egeninitierade och 253 hänför sig till

anmälningar. Nämnden har ökat de

egeninitierade ärendena rörande

lämplighetsprövning med 104 procent (från 22

ärenden till 45 ärenden) i förhållande till

föregående år. Antalet anmälningar som rör

lämplighetsprövning har ökat med 23 procent

från 1997. Under 1998 har 308 ärenden avgjorts.

Styckkostnaden för dessa ärenden har ökat med

33 procent under 1998 till 17 000 kronor.

Självinträdesprövning innebär att nämnden

prövar förbudet för en fastighetsmäklare att själv

köpa en fastighet han har i uppdrag att förmedla

samt förbudet att bedriva handel med fastigheter.

Under 1998 initierades 32 ärenden och avgjordes

35 ärenden, styckkostnaden uppgick till 3 500

kronor (3 200 kronor under 1997).

Kontrollen av de formella kraven avser

kontroll av att redan registrerade

fastighetsmäklare uppfyller

fastighetsmäklarlagens krav, dvs. att mäklaren

inte är försatt i konkurs, har näringsförbud eller

dylikt, att han har ansvarsförsäkring samt betalar

föreskriven årsavgift. Under 1998 beslutade

nämnden om 1 411 ärenden, av dessa ledde 21

procent till återkallande av mäklarens

registrering. Styckkostnaden uppgick till 350

kronor, vilket är en minskning med 50 kronor

från föregående år.

Handläggningstiden för tillsynsärenden har

sjunkit med 40 dagar till 55 dagar under 1998.

För anmälningar och egeninitierade ärenden som

rör lämplighet har handläggningstiden sjunkit

från 262 dagar under 1997 till 181 dagar under

1998.

Information och utbildning

Nämnden skall sprida information om vad god

fastighetsmäklarsed är och har under 1998

producerat en praxissammanställning.

Sammanställningen har distribuerats till

branschorganisationerna, samtliga

konsumentvägledare samt till journalister och de

som önskat den. Nämnden har även deltagit i ett

antal möten vid branschorganisationer och

informerat om nämndens verksamhet. Nämnden

svarar dagligen på frågor från både

organisationer, företag och allmänhet. Nämnden

har en hemsida på Internet där information om

verksamheten publiceras.

Nämnden genomförde under 1998 två

provtillfällen för blivande fastighetsmäklare.

Nämnden beslutade hösten 1998 efter

överläggningar med bl.a. mäklarorganisationerna

att utbildningen för blivande fastighetsmäklare

fr.o.m. 1999 skall omfatta minst 80

högskolepoäng i för

fastighetsmäklarverksamhet centrala ämnen.

Talan i domstol

Sedan maj 1996 är Fastighetsmäklarnämnden

part i mål vid förvaltningsdomstol, vilket har

medfört att betydande resurser tas i anspråk för

att föra nämndens talan. De mål som

förekommer är dels när en enskild mäklare

överklagar nämndens beslut, dels om nämnden

beslutar överklaga en domstols avgörande.

Under 1998 har nämndens beslut överklagats i

88 fall, varav 53 avser beslut i tillsynsärenden, 21

stycken i registreringsärenden samt 14 ärenden

rörande utbildning. Nämnden beräknar att en

årsarbetskraft tas i anspråk för denna

verksamhet.

Avgifter

Nämnden beräknar att ca 300 ansökningar

kommer in årligen och att cirka 4 500 mäklare

betalar årsavgiften vilket ger en intäkt som f.n.

redovisas gentemot inkomsttitel i statsbudgeten.

Dessa medel disponeras för närvarande inte av

myndigheten. Under 1998 var styckkostnaden

för registreringsärenden (ansökningar) 1 550

kronor.

Nämnden har föreslagit en höjning av

fastighetsmäklarnas årsavgift från 1 200 kronor

till 1 700 kronor. Enligt nämnden erfordras en

höjning till lägst 1 600 kronor för full

kostnadstäckning av verksamheten enligt de

förutsättningar som för närvarande gäller och

som enligt nämnden inte ger ekonomiskt

utrymme för mer omfattande

informationsinsatser och för annat än ett mycket

begränsat antal inspektioner hos mäklare. Den

totala intäkten av ansöknings- och årsavgifter

skulle vid en höjning av årsavgiften enligt

nämndens förslag bli 8 100 000 kronor .

En ändring av fastighetsmäklarförordningen

(1995:1028) träder i kraft den 1 september 1999.

Ändringen innebär att den som är registrerad

som fastighetsmäklare ska betala en årlig avgift

med 1 700 kronor.

Slutsatser

Ett av förslagen från Utredningen om översyn av

Fastighetsmäklarnämnden var att genomföra en

översyn av fastighetsmäklarlagen (1995:400) för

att uppnå en effektivare tillsyn av

fastighetsmäklare. Efter remittering bereds

betänkandet nu i Regeringskansliet, och kan

föranleda ytterligare förändringar under anslaget.

I vårpropositionen för år 1999 erhöll

Fastighetsmäklarnämnden ett tillskott om 800

000 kr för att säkerställa nämndens verksamhet

under året. I avvaktan på den parlamentariska

kommitténs betänkande den 15 mars år 2000

avser regeringen att förstärka nämndens anslag

även för år 2000. Medel omfördelas från anslaget

F 7 Stöd till miljömärkning om 1 000 000

kronor.

Mot bakgrund av vad som ovan angivits

föreslås att Fastighetsmäklarnämnden anvisas ett

anslag om 7 247 000 kronor för år 2000.

Tabell 10.11 Beräkning av anslaget för år2000

Tusental kronor

Anslag 1999

6 198

Engångsvis anslagsökning på

tilläggsbudget 1998

800 1

Engångsvis överföring från

anslaget F7 Stöd till

miljömärkning UO 24

1 000

Pris- och löneomräkning

49

Förslag 2000

7 247

1 Överföring av 800 tkr från anslaget F 7 Stöd till miljömärkning t engångsvis

bå 1999

på tilläggsbudget skall inte påverka beräkningen av förslag 2000.

F5 Stöd till

konsumentorganisationer

Tabell 40.12 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

4 100

Anslags-

sparande

635

1999

Anslag

4 100

Utgifts-

prognos

4 735

2000

Förslag

6 100

2001

Beräknat

4 019

1

2002

Beräknat

4 019

2

1 Motsvarar 4 100 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 4 100 tkr i 2000 års prisnivå.

Sedan år 1990 har särskilda medel anslagits till

stöd för ideella konsumentorganisationer.

Anslaget skall bl.a. användas för stöd till redan

existerande konsumentorganisationer men även

stimulera uppbyggnaden och tillkomsten av nya

organisationer. Under 1998 disponerade

Regeringskansliet 2 300 000 kronor och

Konsumentverket 1 800 000 kronor. Av de

medel Regeringskansliet disponerade utgick

bidrag till paraplyorganisationerna Sveriges

Konsumentråd och Konsumenter i samverkan

om 2 000 000 kronor respektive 300 000 kronor.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Konsumentverket har under budgetåret 1998

beviljat bidrag på sammantaget 1 860 000 kronor

till organisationer för olika konsumentprojekt.

Totalt har organisationerna ansökt om 4 614 000

kronor. Totalt inkom 32 ansökningar under året

varav 23 ansökningar beviljades.

En inriktning av projektmedlen har under året

gjorts till förmån för området konsumenterna

och miljön, och drygt hälften av de beviljade

projekten är också inriktade på detta

arbetsområde.

Regeringen anser att

konsumentorganisationerna spelar en viktig roll i

det nordiska och europeiska samarbetet. I sin

egenskap av frivilliga organisationer utövar de

inflytande genom andra kanaler än de som de

nordiska och EU-ländernas regeringar har. De

båda paraplyorganisationerna har under året

medverkat i ett antal samarbetsorgan och projekt

i såväl det nordiska som det europeiska

konsumentsamarbetet.

Slutsatser

Det är regeringens bedömning att de båda

paraplyorganisationerna även fortsättningsvis

skall kunna medverka till en fördjupad

diskussion och debatt om hur

konsumentskyddet skall kunna stärkas i Norden

samt i Europa och sprida informationen till sina

respektive medlemsorganisationer. Mot denna

bakgrund anser regeringen att såväl Sveriges

konsumentråd som Konsumenter i samverkan

bör få fortsatt ekonomiskt stöd för att företräda

konsumenterna inom norden och EU.

Under året kommer en satsning att initieras

för att stärka folkrörelsernas roll i

konsumentpolitiken. Även andra organisationer

bör liksom hittills kunna få ekonomiskt stöd för

konsumentprojekt och medlen bör som tidigare

fördelas av Konsumentverket.

Kommittén Konsumentpolitiken inför ett

nytt sekel skall enligt sitt uppdrag lämna förslag

om vilket engagemang, t.ex. ekonomiskt, det

offentliga bör ha i framtiden i konsument-

organisationerna.

För att stärka de redan existerande

konsumentorganisationerna men även för att

stimulera dels nya organisationer dels arbetet

med konsumentrelaretade frågor planerar

regeringen att omfördela medel uppgående om

totalt 2 000 000 kronor från anslagen F1

Marknadsdomstolen samt anslaget F 6 Stöd till

konsumentforskning.

Mot denna bakgrund föreslås att ett anslag på

6 100 000 kronor anvisas för stöd till

konsumentorganisationer.

F6 Stöd till konsumentforskning

Tabell 40.13 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

1 200

Anslags-

sparande

1 450

1999

Anslag

2 159

Utgifts-

prognos

2159

2000

Förslag

679

2001

Beräknat

2 268

1

2002

Beräknat

2 272

2

1 Motsvarar 2 186 tkr i 2000 års prisnivå.

2 Motsvarar 2 186tkr i 2000 års prisnivå.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Konsumentverket och Forskningsrådsnämnden,

FRN, har hitintills disponerat medlen under

detta anslag. Dessa har tillsammans utformat en

strategi för hur de forskningsmedel som finns

kan användas mest effektivt för att initiera och

bygga upp en långsiktig forskningskompetens

inom konsumentområdet.

Forskningsmedlen har under år 1998 primärt

använts för att följa upp och komplettera tidigare

initierade forskningsprojekt.

Slutsatser

Vid ingången av år 1999 uppgick det

ackumulerade anslagssparandet under anslaget

vid Konsumentverket till drygt 1 000 tkr. Detta

anslagssparande planeras att överföras till FRN.

Genom detta erhåller FRN anslag som

motsvarar föregående års tilldelning.

Kommittén Konsumentpolitiken inför ett

nytt sekel (Fi 1999:01) skall enligt sitt uppdrag

lämna förslag om hur samhällets ansvar för bl.a.

konsumentforskning bör utformas och

finansieras, vilket kan föranleda ytterligare

förändringar under anslaget.

Mot denna bakgrund föreslås att ett anslag om

679 000 kronor anvisas för stöd till

Konsumentforskning.

F7 Bidrag till miljömärkning av

produkter

Tabell 40.14 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

4 600

Anslags-

sparande

0

1999

Anslag

2 800

1

Utgifts-

prognos

2 800

2000

Förslag

3 600

2001

Beräknat

5 509

2

2002

Beräknat

5 509

3

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1999 minskades anslaget med 1 800 tkr.

2 Motsvarar 4 600 tkr i 2000 års prisnivå.

3 Motsvarar 4 600 tkr i 2000 års prisnivå.

Genom att stimulera utveckling och användning

av produkter som ur miljösynpunkt är bättre än

andra i övrigt jämförbara produkter bidrar

miljömärkning till att miljömålet inom

konsumentpolitiken uppnås.

Ett nordiskt system för miljömärkning av

produkter infördes under år 1989. Verksamheten

bedrivs i ett av staten och SIS Standardiseringen i

Sverige ägt icke vinstgivande bolag, SIS

Miljömärkning AB.

Den nordiska miljömärkningen skall på sikt

finansieras genom avgifter och ersättningar från

de företag som får sina produkter miljömärkta.

De utgifter som hänförs till det nordiska

systemet består främst i kostnader för

kriterieutveckling och revidering av redan

fastställda kriterier samt information om och

marknadsföring av systemet.

Sedan den 1 maj 1992 gäller inom EU en

förordning om miljömärkning. Enligt

förordningen skall medlemsstaterna utse ett eller

flera behöriga organ som skall ansvara för de

arbetsuppgifter som föreskrivs i förordningen.

Regeringen har utsett SIS Miljömärkning AB att

vara svenskt behörigt organ.

De kostnader som följer av EU:s

miljömärkningsförordning hänför sig i huvudsak

till att delta i kommissionsmöten av olika

karaktär såsom möten med behöriga organ och

arbetsgruppsmöten för kriterieutveckling.

Ca 90 procent av den nordiska

miljömärkningsverksamheten finansierades

genom licensintäkter. Kostnaderna för de

svenska åtagandena som följer av EU:s

miljömärkningsförordning täcktes genom

statliga medel.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Det nordiska miljömärkningssystemet är för

närvarande föremål för en utvärdering inom

ramen för ett tvärsektoriellt samarbete mellan

konsument- och miljösektorn under Nordiska

ministerrådet. Utvärderingen kommer att vara

slutförd under år 2000.

I det nordiska miljömärkningssystemet har

licenser tilldelats inom 33 produktgrupper av de

47 för vilka kriterier har fastställts. Under år

1998 har antalet svenska miljömärkningslicenser

ökat från 264 till 381, det vill säga en ökning med

44 procent. De svenska licenserna inom

produktgruppen trycksaker har ökat från 70 till

195 licenser.

Antalet produkter på den europeiska

marknaden vilka är märkta med EU-blomman

uppgår för närvarande till ca 300. Vid 1998 års

slut fanns kriterier fastställda för 12

produktgrupper.

Slutsatser

Med hänsyn till att det nordiska

miljömärkningssystemet kräver ett omfattande

nordiskt samarbete samt att EU:s

miljömärkningssystem inte förutses ge intäkter

av någon betydande storlek anser regeringen att

miljömärkningsverksamheten bör få fortsatt

statligt stöd under år 2000.

Stödet är avsett att bidra till att täcka

kostnader för kriterieutveckling och revidering

av fastställda kriterier inom det nordiska

miljömärkningssystemet samt att täcka de

kostnader som kan hänföras till EU:s

miljömärkningsordning.

Kommittén Konsumentpolitiken inför ett

nytt sekel skall genomföra en utvärdering av de

organisatoriska formerna för verksamheten och

lämna förslag om omfattning och innehåll av det

statliga engagemanget i det nordiska

miljömärkningssystemet.

Mot denna bakgrund föreslår regeringen att

för år 2000 lämnas bidrag med 1 800 000 kronor

till kostnaderna för det nordiska arbetet och

1 800 000 kronor för att täcka kostnaderna för

arbetet som kan hänföras till EU:s

miljömärkningssystem.

41 Övriga åtaganden

41.1 Omfattning

Inom verksamhetsområdet redovisas åtaganden

avseende täckande av förluster vid viss

garantigivning, medel till AB Göta kanalbolag

för upprustning och drift av kanalen, kostnader

för omstrukturering av vissa statligt ägda företag

samt avgifter till vissa internationella

organisationer.

41.2 Utgiftsutveckling

Tabell 11.1 Utgiftsutvecklingen

Miljoner kronor (löpande priser)

Utfall

1998

Anslag

1999 1

Utgifts-

prognos

1999

Förslag

anslag

2000

Beräknat

anslag

2001

Beräknat

anslag

2002

41

113

113

69

68

49

1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten

för budgetåret

1999 i samband med den ekonomiska vårpropositionen.

Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall

De verksamheter som redovisas inom detta

verksamhetsområde har hållit sig inom beslutade

ekonomiska ramar. Enligt beslut av riksdagen

lämnar regeringen varje år en skrivelse till

riksdagen med en redogörelse avseende statligt

ägda företag.

Förändringar

Anslaget G4 Avgifter till vissa internationella

organisationer delas år 2000, anslagsposten som

finansierar avgifter till internationella

handelspolitiska organ tas upp i nytt anslag

under verksamhetsområde E Utrikeshandel,

export - och investeringsfrämjande inom UO 24

Näringsliv

G1 Täckande av förluster vid viss

garantigivning, m.m.

Tabell 11.2 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

4 977

Anslags-

sparande

15 358

1999

Anslag

5 000

1

Utgifts-

prognos

5 000

2000

Förslag

4 000

2001

Beräknat

2 000

2002

Beräknat

2 000

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska

vårpropositionen 1999 minskades anslaget med 1 000 tkr.

Från anslaget Täckande av förluster vid viss

garantigivning, m.m. täcks kostnader

- för att infria statliga garantier enligt

förordningen (1978:507) om

industrigarantilån m.m. (upphävd 1987:424),

- för räntestöd m.m. till varvsindustrin enligt

förordningen (1989:824) om statligt stöd till

fartygsfinansiering (upphävd 1992:1064) eller

motsvarande äldre bestämmelser,

- för bidrag till ALMI Företagspartner AB för

att till viss del täcka förluster på grund av

tidigare garantigivning av de dåvarande

regionala utvecklingsfonderna (jfr prop.

1983/84:40 bil. 10).

Sedan 1993 fattas inga nya beslut om stöd enligt

några av dessa bestämmelser. Några nya

åtaganden som kan leda till utbetalningar från

anslaget görs således inte längre.

G2 Medel till AB Göta kanalbolag för

upprustning och drift av kanalen

Tabell 11.3 Anslagsutvecklingen

Tusental kronor

1998

Utfall

15 000

Anslags-

sparande

1999

Anslag

15 000

Utgifts-

prognos

15 000

2000

Förslag

15 000

2001

Beräknat

15 000

2002

Beräknat

15 000

Regeringens överväganden

Anslaget disponeras för kostnader i samband

med upprustning och drift av Göta kanal.

I samband med riksdagens beslut våren 1992

om riktlinjer för att föra över verksamheten vid

Domänverket till aktiebolagsform (prop.

1991/92:134, bet. 1991/92:NU33, rskr.

1991/92:351) behandlades även det framtida an-

svaret för AB Göta kanalbolag. Riksdagen ansåg

att det är en statlig angelägenhet att ansvara för

att Göta kanal i framtiden rustas upp och drivs så

att kanalens värde som ett kulturhistoriskt

byggnadsverk och attraktivt turistmål kan

vidmakthållas. Staten skall därför även i

fortsättningen äga AB Göta kanalbolag i vilket

kanalbolaget och kanalfastigheten skall vara en

sammanhållen enhet. Finansiering av kanalens

upprustning skall säkerställas genom

statsmakternas försorg.

Efter riksdagsbeslutet om Domänverkets

bolagisering har förvaltningen av aktierna i AB

Göta kanalbolag överförts från Domänverket till

Kammarkollegiet. Från och med den 1 juli 1992

förvaltar Näringsdepartementet aktierna i AB

Göta kanalbolag.

Varje budgetår sedan anslaget inrättades

budgetåret 1992/93 har riksdagen anvisat 15

miljoner kronor för upprustning och drift av

kanalen. De statliga insatserna har bidragit till att

kanalens värde som kulturhistoriskt

byggnadsverk och attraktivt turistmål ökat. Även

för år 2000 bedöms 15 miljoner kronor vara

tillräckligt för att klara av nödvändig upprustning

och drift av kanalen. Preliminärt bedöms denna

nivå även vara tillräcklig för åren 2001 och 2002.

G3 Kostnader för omstrukturering av

vissa statligt ägda företag, m.m.

Tabell 11.4 Anslagsutvecklngen

Tusental kronor

1998

Utfall

2 433

Anslags-

sparande

40 666

1999

Anslag

75 000

Utgifts-

prognos

75 000

2000

Förslag

45 000

2001

Beräknat

45 000

2002

Beräknat

25 000

Anslaget disponeras för kostnader för

omstrukturering av vissa statligt ägda företag,

m.m.

De utgifter som belastar anslaget är kostnader

i samband med förvaltningen av företag med

statligt ägande.

Regeringens överväganden

Riksdagen har i olika sammanhang beslutat att

förvaltningen av företag med statligt ägande skall

ske på ett aktivt och professionellt sätt. Syftet

med anslaget är att möjliggöra detta. Riksdagen

har också vid olika tillfällen beslutat om

inriktningen och omfattningen för hur anslaget

får disponeras. En översyn av hur anslaget på

bästa sätt disponeras sker kontinuerligt.

Riksdagen har beslutat att anslaget får

disponeras för att täcka sådana kostnader som

kan uppkomma vid ägarförvaltningen av samtliga

statligt ägda bolag för erforderliga utredningar,

analyser m.m. i samband med

omstruktureringsåtgärder (prop. 1997/98:1

utg.omr. 24, bet. 1997/98:NU1, rskr.

1997/98:130). Anslaget fick också tills vidare

belastas för att täcka kostnader för förändring av

ägandet, omstrukturering och åtgärder samt i

viss omfattning kapitaltillskott i enlighet med

bemyndigande för förvaltning av åtta statligt

ägda företag (prop. 1995/96:141, bet.

1995/96:NU26, rskr. 1995/96:302). Riksdagen

har också beslutat att anslaget får disponeras för

att täcka vissa kostnader som kan uppkomma till

följd av försäljning av aktier m.m. (prop.

1996/97:1 utg.omr. 24, bet. 1996/97:NU1, rskr.

1996/97:120).

I behandlingen av budgetpropositionen för

1999 beslutade riksdagen att anslaget får

utnyttjas för alla de företag med direkt statligt

ägande som redovisas i regeringens årliga

redogörelse till riksdagen över företag med

statligt ägande. Kapitaltillskott, förvärv av aktier

m.m. får dock endast belasta anslaget efter beslut

av riksdagen i varje enskilt fall. När beslut fattas

rörande utförsäljning, bildande eller

omstrukturering av företag kan i vissa fall inte

alla kringkostnader som är nödvändiga för att

genomföra den av riksdagen beslutade

förändringen förutses. Anslaget får disponeras

för denna typ av oförutsedda kostnader (prop.

1998/99:1 utg.omr. 24, bet. 1998/99:NU1, rskr.

1998/99:108).

Dessa villkor för hur anslaget får disponeras

bör gälla även i fortsättningen, dock bör

användningen av anslaget avseende

bolagiseringar inte begränsas till kostnader för

genomförande av riksdagens beslut, utan också

för kostnader för förberedande av konkreta

förslag till riksdagen avseende bolagiseringar.

Enligt beslut av riksdagen lämnar regeringen

varje år en skrivelse till riksdagen med

redogörelse för företag med statligt ägande.

Regeringen arbetar med att genomföra de

beslut riksdagen fattat avseende det statliga

ägandet. Regeringens ambition är att utveckla

förvaltningen av det statliga ägandet till att bli

mer aktiv och professionell. Samtidigt förbereds

och genomförs de beslut riksdagen fattat

avseende ett antal specifika bolag.

Belastningen på anslaget beräknas med

anledning av detta öka jämfört med de senaste

årens utfall, men hålla sig inom de beräkningar

regeringen tidigare gjort av anslagets nivå de

kommande åren.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen

med återrapportering och förslag avseende

förvaltningen av det statliga ägandet i en

proposition under hösten.

Riksdagen har vidare bemyndigat regeringen

att besluta om att lån inom en ram av 100

miljoner kronor får tas upp i Riksgäldskontoret

för att tillfälligt täcka kostnader i samband med

en sammanslagning av Telia AB och Telenor AS

(prop. 1998/99:100, bet. 1998/99:FiU27, rskr.

1998/99:249).

Regeringen bedömer att förberedelserna av en

börsintroduktion av Telia/Telenor och

aktieförsäljning kommer att innebära indirekta

kostnader om ca 150 miljoner kronor.

Regeringen föreslår att riksdagen beslutar om en

låneram uppgående till 150 miljoner kronor för

att tillfälligt täcka dessa kostnader. Lånet är

avsett att lösas med medel som frigörs vid en

försäljning av statens aktier i det sammanslagna

bolaget. Räntor för lånet kommer att belasta

anslaget G3 Kostnader för omstrukturering av

vissa statligt ägda företag, m.m.

Sveaskog AB, regeringens redovisning av

förvaltningen

Regeringen föreslog i budgetpropositionen för år

1999 (prop. 1998/99:1, utgiftsområde 24, sid 86

ff.) att statens innehav i AssiDomän AB skulle

minskas och att staten skulle i sin helhet ta över

ett nybildat skogsbolag som AssiDomän avsåg

att dela ut till sina aktieägare. Regeringen

föreslog även att regeringen skulle få riksdagens

medgivande att minska statens ägarandel utöver

aktiebytet. Riksdagen beslöt i linje med

regeringens förslag (bet. 1998/99:NU1, rskr.

1998/99:108). Utskottet såg fördelar med ett

separat statligt skogsbolag, bl.a. genom att

marknaden för vedråvara vidgas. I fråga om

förvaltningen av det nya skogsbolaget, namnet är

numera Sveaskog AB, ansåg utskottet att de

riktlinjer som angavs i propositionen inte var helt

tillfredsställande. Enligt utskottets mening borde

regeringen och Naturvårdsverket föra fortsatta

diskussioner med AssiDomän beträffande

möjligheterna till markbyten. Likaså borde enligt

utskottet motsvarande diskussioner föras med

Sveaskog AB. Enligt utskottet bör det vara en

uttalad strävan att få tillgång till mer mark i södra

Sverige som kan användas som bytesmark.

Utskottet framhöll att det avtal som ingicks år

1992 mellan staten och Domän om hanteringen

av från naturvårdssynpunkt värdefull mark skall

fortsätta att gälla. Utskottet utgick från att

avsättningen av sådan värdefull mark sker

uteslutande från naturvårdsmässig utgångspunkt

så att inte råvaruförsörjningen till

inlandssågverken missgynnas.

Utskottet uppdrog åt regeringen att i lämpligt

sammanhang återkomma till riksdagen med en

redovisning av hur utskottets synpunkter på

riktlinjerna för förvaltningen av Sveaskog AB har

beaktats. En första redovisning lämnas i det

följande. Regeringen avser att återkomma till

frågan årligen i lämpligt sammanhang.

Sveaskog AB bildades enligt plan i slutet av år

1998. Utdelningen av aktierna till ägarna i

AssiDomän beslutades vid ordinarie

bolagsstämma i AssiDomän den 14 juni i år. Vid

det tillfället hade anmälningar inkommit i sådan

utsträckning att staten kunde vara säker på att

erhålla drygt 98 % av aktierna i Sveaskog AB.

Byteserbjudandet har därefter förlängts till den 1

oktober i år.

Sveaskog AB, som kommer att ha sitt säte i

Kalix, förvaltar för närvarande ca 900 000 ha

skogsmark. Till detta kommer annan mark så att

den totala landareal Sveaskog AB förvaltar är ca

1,22 miljoner ha. Under år 1999 har några

mindre områden, några tusental ha, främst mark

med intresse för naturvården förvärvats från

AssiDomän. Diskussioner pågår mellan

Sveaskog AB och Assi-Domän om ytterligare

förvärv, bl.a. för att förbättra arronderingen och

förenkla gränsdragningen.

Sveaskog AB har i sin bolagsordning fått i

uppdrag att bedriva skogsbruk, medverka i

markbyten i linje med riksdagsbeslutet samt

beakta naturvårdshänsyn, vilt- och faunavård.

Sveaskog AB har arbetat sedan i juni i år som

ett statligt skogsbolag. Staten äger ca 99% av

aktierna. För att staten skall kunna bli ägare till

samtliga aktier måste en tvångsinlösen av

utestående aktier genomföras. Enligt

aktiebolagslagen måste den inlösande parten vara

ett aktiebolag. Regeringen behöver vid detta

förfarande lägga över sitt nuvarande ägande i ett

aktiebolag. På grundval av riksdagsbeslutet år

1999 avser regeringen att genomföra

tvångsinlösen och därvid överföra samtliga aktier

i Sveaskog AB till ett aktiebolag. När

tvångsinlösen är slutförd kommer ägandet till

aktierna i Sveaskog AB att överföras direkt till

staten och förvaltas av Näringsdepartementet.

Sveaskog AB har ekonomiska möjligheter till

ytterligare förvärv av skogsmark. Som tidigare

angivits har diskussioner förts med AssiDomän

om förvärv. Det är regeringens bedömning att

fortsatta omstruktureringar inom skogsindustrin

kommer att leda till utbud av större

skogsinnehav på marknaden. Det finns skäl för

att Sveaskog AB skall förvärva ytterligare

skogsmark. Redan nu finns ett

handlingsutrymme inom ramen för bolagets

balansräkning. Regeringen har för avsikt att

överväga huruvida staten, direkt eller indirekt,

skall förvärva ytterligare skogsmark.

G4 Avgifter till vissa internationella

organisationer

Tabell 41.5 Anslagsutveckling

Tusental kronor

1998

Utfall

18 763

Anslags-

sparande

18 859

1999

Anslag

17 329

1

Utgifts-

prognos

18 136

2000

Förslag

5 519

2

2001

Beräknat

6 519

2002

Beräknat

6 519

1 Till följd av förslag på tilläggsbudget i den ekonomiska vårpropositionen

minskades

anslaget med 6 000 tkr.

2 Anslaget G4 delas år 2000. Den del av anslaget som finansierar avgifter till

internationella handelspolitiska organ tas upp i nytt anslag, E6 Avgifter till

internationella handelsorganisationer, under verksamhetsområde E Utrikeshandel,

export- och investeringsfrämjande inom UO 24 Näringsliv.

Anslaget disponeras för avgifter och bidrag för

Sveriges deltagande i vissa internationella

näringspolitiska organ. Utgiftsstyrande faktorer

är medlemsavgifternas utveckling i aktuell valuta

samt fluktuationer i valutakurser. Anslaget

disponeras av regeringen och belastas främst för

avgifter och bidrag till bl.a. följande

internationella organ. Deltagandet bedöms av

regeringen som nödvändigt för att möjliggöra

svensk påverkan på den internationella

utvecklingen, för ett aktivt svenskt deltagande i

internationellt samarbete samt för

informationsinhämtning på för Sverige viktiga

områden.

- Internationella byrån för mått och vikt

(BIPM)

- Internationella organisationen för legal

metrologi (OIML)

- Organisationen för intellektuell äganderätt

(WIPO)

- Internationella bly- och zinkstudiegruppen

(ILZSG)

- Internationella nickelstudiegruppen (INSG)

- EUREKA

- EFTA, Ädelmetallkonventionen

- COST, 4:th Fund (tekniskt-vetenskapligt

samarbete)

- Internationella frysinstitutet

- Energistadgekonferensen

Regeringens överväganden

Regeringen föreslår att anslaget minskas med

1 miljon kronor år 2000. Minskningen skall

finansiera en ökning av anslaget A4

Turistfrämjande inom utgiftsområde 24

Näringsliv.

Bilaga 1

Småföretagsdelegationen

- Regeringens åtgärder

för ett bättre

småföretagsklimat

Bilaga 1

Småföretagsdelegationen

Innehållsförteckning

Småföretagsdelegationen - Regeringens åtgärder för ett bättre småföretagsklimat

459

Regelförenkling 460

Myndigheters information och service 461

Kapitalförsörjning och vissa skattefrågor 462

Konkurrensfrågor 463

Kompetensutveckling och samverkan mellan småföretag m.m. 464

Småföretagsdelegationen - Regeringens åtgärder för ett bättre småföretagsklimat

Regeringen har fått riksdagens uppdrag (1998/99:NU6) att lämna en årlig

redogörelse om

regelförenklingsarbetet, samt att därvid formulera ett mål för detta arbete.

Dessutom ingick i

uppdraget att genomföra en avstämning mot Småföretagsdelegationens samtliga

förslag i

budgetpropositionen för år 2000.

Småföretagsdelegationen gjorde på regeringens uppdrag en kartläggning av hinder

för

företagsetablering och tillväxt i Sverige. Kartläggningen slutredovisades under

1998. En rad viktiga

frågor berördes och flera centrala områden pekades ut för att förbättra

företagsklimatet:

Regelförenkling, myndigheters information och service, kapitalförsörjning,

konkurrensfrågor,

kompetensutveckling och samverkan mellan småföretag.

Regeringen tillsatte under hösten 1998 en interdepartemental arbetsgrupp för att

 gå igenom

samtliga förslag från Småföretagsdelegationen. Arbetsgruppen redovisade sitt

arbete till regeringen i

mars 1999. Regeringens bedömning, mot bakgrund av arbetsgruppens rapport, är att

 åtgärder nu

vidtagits för att undanröja majoriteten av de hinder för företagande som

delegationen kartlagt. Arbetet

med frågorna sker fortlöpande inom Regeringskansliet, hos myndigheter och i

pågående utredningar.

I flera fall har regeringen valt andra lösningar än exakt de som föreslagits.

Inom ett antal områden har

aktiviteter påbörjats efter det att Småföretagsdelegationen lämnat sina

rapporter. Ungefär en fjärdedel

av förslagen föranleder i nuläget ingen åtgärd från regeringens sida.

Småföretagsdelegationens uppdrag och därmed även dess betänkanden skiljer sig

till viss del från

andra utredningar, eftersom förslagen i många fall inte kan genomföras utan

ytterligare utredning.

Flera av de områden och förslag som Småföretagsdelegationen har lyft fram kommer

 därför att

analyseras i olika utredningar. Ett exempel på detta är den övergripande översyn

 av statens aktörer

inom det näringspolitiska området och de näringspolitiska instrument som idag

används för att främja

tillväxt och ökad sysselsättning, som påbörjades våren 1999. En central fråga är

 vilka insatser som skall

tillhandahållas av staten och vilka insatser privata aktörer kan utföra.

Utredningen skall lämna förslag

på hur framtida statliga insatser skall utformas och hur insatserna kan

samordnas för att förenkla för

företagen. Analysen skall enligt direktiven utgå från företagens perspektiv och

deras efterfrågan på

statliga insatser.

Regelförenkling

Komplicerade regler och krav på uppgiftslämnande innebär många gånger en

belastning för

entreprenörer och småföretag. Till skillnad från större företag saknar ofta de

mindre företagen

resurser att i tillräcklig omfattning nå erforderlig överblick och kunskap om

reglernas utformning och

innebörd.

Småföretagsdelegationen har föreslagit en rad åtgärder för att förstärka det

systematiska arbetet

med regelreformering, bl.a. en särskild regelreformeringsenhet, åtgärder för

effektivare problem- och

konsekvensanalyser samt att det inrättas småföretagspaneler.

Regeringen har, i linje med vad Småföretagsdelegationen föreslagit, introducerat

 ett system för

effektivare problem- och konsekvensanalyser av reglers effekter för små företags

 villkor. Systemet har

införlivats genom beslut om ändringar i kommittéförordningen (1998:1474), beslut

 om särskild

förordning (1998:1820) avseende myndigheter samt beslut om riktlinjer för

Regeringskansliet.

Regeringen har lagt ett politiskt ansvar för regelförenklingsarbetet hos en

särskild

statssekreterargrupp. Inom Näringsdepartementet har en särskild grupp, SimpLex,

bildats för att leda

det operativa arbetet med regelförenkling. Till SimpLex-gruppen har knutits en

referensgrupp,

bestående av personer med bred erfarenhet av företagande. Till

Näringsdepartementet har också

kopplats en större referensgrupp - Nybyggarna - där både SimpLex-gruppen och

Näringsdepartementet i övrigt i direktkontakt med småföretagare bl.a. kan få

synpunkter och idéer

kring olika förslag och andra principiella frågor inom småföretagsområdet. En av

 grundtankarna

bakom de ökade kontakterna är att de skall leda till att regeringens

småföretagspolitik blir mer

efterfrågestyrd och träffsäker.

SimpLex-gruppen har till uppgift att driva frågor om färre, mer rättvisa och mer

 begripliga regler,

som skall främja företagande, tillväxt och sysselsättning.

Gruppen skall se till att problem- och konsekvensanalyser görs redan då behovet

av en ny regel

utreds och att offentliga utredningar och myndigheter granskar alla förslag

till nya eller förändrade

regler ur ett mindre företags perspektiv. I uppdraget ingår också att

fortlöpande granska bl.a.

regeringens direktiv till nya utredningar samt myndigheters och verks problem-

och

konsekvensanalyser. I förekommande fall lämnas förslag till tilläggsdirektiv och

 råd om hur problem-

och konsekvensanalyser kan göras. Detta har skett avseende bl.a. förslag till

nya föreskrifter om

arbetsmiljörisker. SimpLex-gruppen uppmärksammar och prövar vidare frågor om

tidsbegränsning av

reglers giltighet.

I syfte att skapa regler som är lättförståliga och så få som möjligt utarbetar

SimpLex-gruppen en

handledning för problem- och konsekvensanalyser i författningsarbetet, till stöd

 för olika regelgivare.

Denna handledning kommer att åtföljas av information om och utbildning i det

praktiska arbetet med

dessa analyser. För att skapa en hävstångseffekt kommer s.k. förändringsagenter

att utbildas och verka

för regelförenkling inom Regeringskansliet, verk och myndigheter.

Under hösten kommer SimpLex-gruppen att uppmärksamma nödvändigheten av en

revidering av

t.ex. vissa arbetsrättsliga författningar, såsom semesterlagen, samt lagen om

obligatorisk platsanmälan.

Regeringen överväger också åtgärder för att ytterligare förtydliga och förstärka

 SimpLex-gruppens

förutsättningar att föreslå ändringar i befintlig lagstiftning.

Småföretagsdelegationen har föreslagit att ett tydligt och kvantifierbart mål

för

regelreformeringsarbetet bör införas. Målet kan enligt delegationen utformas som

 ett krav på minskad

regelvolym i viss given omfattning eller som ett krav på att företagens

administrativa belastning av

regelverket skall minska. Regeringen gör bedömningen att det är mer

ändamålsenligt med ett mål som

relateras till den administrativa börda som regelverket skapar för företagen.

Detta mot bakgrund av att

reglerna har olika innehåll och betydelse för företagsamheten. Åtgärderna kan

därför inte enbart

bedömas utifrån en kvantitativ angivelse av antalet avskaffade regler. En viktig

 utgångspunkt för att

kunna formulera ett sådant mått är den kundundersökning bland utvalda

myndigheter som

Näringsdepartementet nu genomför.

Myndigheter skall enligt SimpLex-förordningen (1998:1820) årligen rapportera

till regeringen om

sitt arbete med problem- och konsekvensanalyser under det gångna

verksamhetsåret. Myndigheterna

skall därvid ange de praktiska erfarenheterna och resultaten av detta arbete.

Regeringen kommer

därefter att lämna till riksdagen en årlig redogörelse för

regelförenklingsarbetet och de nya mål som

ställs upp i det fortsatta arbetet. En första redovisning sker under våren 2000.

I överensstämmelse med Småföretagsdelegationens förslag innefattar regeringens

kommande

regelförenklingsarbete också en samordning av det svenska arbetet med EU:s

regelgivning i frågor

som berör näringslivet. I detta arbete ingår även förhindrande av s.k.

goldplating.

I linje med delegationens förslag skall det bli enklare att registrera företag.

Riksskatteverket (RSV)

och Patent- och registreringsverket (PRV) har avlämnat slutrapport avseende

regeringens uppdrag om

förenklad företagsregistrering och arbetar nu med att genomföra de åtgärder som

föreslagits i

rapporten. Åtgärderna kommer att förenkla registreringsproceduren, öka

informationen till företagen

och förkorta handläggningstiderna. Förslagen bygger på en Internetbaserad

lösning.

PRV har på regeringens uppdrag också övervägt och lämnat förslag till åtgärder

som skall leda till

ett snabbare och enklare förfarande för registrering av företagsnamn (firmor).

Bland annat föreslås att

företagare via Internet får möjlighet att själva undersöka om ett tänkt

företagsnamn är möjligt att

registrera. Dessutom ska företagaren kunna få råd och anvisningar om reglerna

för firmaregistrering.

Förslagen bereds för närvarande inom Regeringskansliet.

Regeringen har vidare slopat det obligatoriska uppgiftslämnandet om sjukfrånvaro

 till

Försäkringskassan för småföretag, genomfört lättnader i beviljandet av

F-skattsedel och slopat kravet

på licens och tillstånd i den form som återfanns i den nu upphävda datalagen.

Ett omfattande arbete

bedrivs också för att förenkla tullprocedurerna i linje med delegationens

förslag. Regeringen har

dessutom tidigare aviserat att förseningsavgiften vid för sent inlämnad

deklaration bör differentieras.

Ett förslag kommer att läggas under hösten som bättre anpassas efter de små

företagens

förutsättningar. Regeringen har också genomfört det förslag som delegationen

lämnat angående regler

för uppställande av resultaträkning i årsredovisningen. Reglerna har ändrats så

att det inte längre krävs

konkurrensskäl och dispens från PRV för att använda en förkortad

resultaträkning.

Vad gäller delegationens förslag om förenklad redovisning och självdeklaration

för egenföretagare

kommer regeringen under hösten 1999 att ta ställning till

Förenklingsutredningens förslag om en

kontantmetod för småföretagare (SOU 1999:28).

På flera områden pågår utredningar som bör avvaktas innan regeringen slutligt

kan ta ställning till

Småföretagsdelegationens förslag. Det gäller t.ex. förslag om att förenkla

reglerna för redovisning av

alkohol för restauranger och förslag om att genomföra lättnader i reglerna för

skattetillägg vid

periodiseringsfel.

Myndigheters information och service

Småföretagsdelegationen har föreslagit en rad åtgärder för att förbättra

myndigheternas information

och service till företag. Delegationen anser att myndigheternas attityder,

kvalitet och kompetens bör

förbättras. Regeringen delar delegationens uppfattning och har därför vidtagit

flera åtgärder inom

detta område. Genom en årligen återkommande kundundersökning påbörjas en process

 som

successivt skall förbättra myndigheternas information och service till

företagen. Undersökningen, som

riktas till utvalda myndigheters företagskunder, skall visa hur myndigheterna

uppfyller sin uppgift vad

gäller att lämna god information och service. Regeringen har vidare tagit beslut

 om att dessa

myndigheter skall åtgärda de brister som framkommer i undersökningen. Resultatet

 skall följas upp

och redovisas i myndigheternas årsredovisningar. Undersökningen skall också

kunna användas för

benchmarking.

Myndigheterna måste i större utsträckning ge snabb och korrekt service och i god

 tid informera om

regelförändringar som berör individer och företag. Inom många myndigheter pågår

ett omfattande

arbete med att förbättra information och service. Regeringen har dessutom i

regleringsbreven gett

flera myndigheter i uppgift att föreslå åtgärder för att korta sina

handläggningstider. Detta arbete följs

upp under hösten 1999. En annan åtgärd som initierats för att förbättra

myndigheternas service är

obligatoriskt öppethållande under klämdagar. Regeringen har dessutom gett

Statskontoret i uppdrag

att kartlägga och föreslå åtgärder för att förenkla tillståndsgivningen hos

olika myndigheter. I

Statskontorets uppdrag ingår att ta fram förslag på olika områden där det skulle

 vara lämpligt att pröva

att införa bindande löften om handläggningstid och att ersätta

tillståndsprövning med enbart en

anmälan till ansvarig myndighet.

Småföretagsdelegationen har föreslagit att myndigheterna skall samverka mer och

att uppgifter

endast skall behöva lämnas av företag till myndigheter en gång. I linje med

detta föreslås också att

urvalet av små och medelstora företag vid uppgiftslämnande till SCB minskas och

att fastighetsägare

inte skall behöva lämna uppgifter till det s.k. lägenhetsregistret. Regeringen

har gett PRV och

Statskontoret ett omfattande uppdrag att utforma ett samordnat

uppgiftskravregister för företagsdata.

Målet är att väsentligt minska företagens uppgiftslämnande till olika

myndigheter. Företagen skall i så

stor utsträckning som möjligt endast behöva lämna en och samma uppgift till

myndigheter en gång.

Regeringen reserverar redan nu 5 miljoner kronor för detta ändamål och avser

att efter PRV:s första

redovisning i januari år 2000 återkomma i den ekonomiska vårpropositionen med

ytterligare medel.

Arbetet beräknas leda till avsevärda förenklingar för mindre företag.

Under våren 1999 lanserades en bred satsning på utbildning och information om

kooperativt

företagande. Regeringen har också satsat ca 8 miljoner på att öka informationen

och rådgivningen till

invandrarföretagare.

Småföretagsdelegationen har föreslagit att staten skall ansvara för ett

Internetbaserat

informationssystem samt en skriftlig handledning för företagare. Det finns redan

 idag flera olika

aktörer som verkar för det som småföretagsdelegationen vill uppnå. NUTEK

erbjuder exempelvis via

 Startlinjen sedan ett antal år kostnadsfri service och information till

personer som vill starta och

driva en egen rörelse. Startlinjen har i år bl.a. utvidgat sin service på

Internet genom en utökad

webbtjänst för nyföretagare. Regeringen delar delegationens bedömning av

betydelsen av åtgärder för

att förbättra informationen till småföretagare och har i vårpropositionen avsatt

 medel för satsningar på

information om företagande till blivande och befintliga företagare. NUTEK

genomför för närvarande

en kartläggning av vilken information riktad till blivande och befintliga

företagare som idag finns på

Internet. När kartläggningen avslutats i september 1999 kommer regeringen att

besluta om hur de

avsatta medlen skall användas.

Delegationen har också föreslagit åtgärder för snabbare patent och patentskydd

för enklare

uppfinningar. Regeringen har gett PRV i uppdrag att fortlöpande komma med

förslag på vilka

åtgärder verket avser att genomföra för att med bibehållen kvalitet och

tillförlitlighet förkorta

handläggningstiderna för patent till högst 18 månader. När det gäller

patentskydd för enklare

uppfinningar pågår inom EU ett arbete för att harmonisera reglerna kring

bruksmönsterskydd och för

att utforma ett direktiv på området.

Ett av Småföretagsdelegationens förslag är att införa ett enhetligt

beräkningsunderlag för ersättning

i de allmänna försäkringarna. Regeringen anser inte att det för närvarande finns

 skäl att föreslå

förändringar som påverkar grunden för arbetsskadeförsäkringen utan att samtidigt

 göra en

omprövning av försäkringen i sin helhet.

Några förslag från delegationen rör kommunala servicefrågor som enligt

regeringens uppfattning i

första hand bör hanteras av respektive kommun och inte av regeringen. Det gäller

 förslag om

informations- och samrådsplikt för kommuner och andra aktörer med berörda

näringsidkare vid

markarbeten, utformandet av näringslivsprogram i landets kommuner och krav på

Internetansluten

dator på bibliotek eller näringslivskontor i varje kommun.

Kapitalförsörjning och vissa skattefrågor

En väl fungerande riskkapitalförsörjning för små och medelstora företag är en

förutsättning för

tillväxt. Regeringen delar Småföretagsdelegationens bedömning att det finns

anledning att pröva

ytterligare åtgärder för att förbättra kapitalförsörjningen för mindre företag.

Den svenska

riskkapitalmarknaden har utvecklats positivt under senare år, men fortfarande

finns brister när det

gäller små företags möjligheter att erhålla riskfinansiering. Genom avtal mellan

 ALMI Företagspartner

AB och Europeiska Investeringsfonden skapas möjlighet för svenska småföretag att

 erhålla ett tillskott

av riskvillig finansiering. ALMI kommer, inom ramen för bolagets ekonomiska mål,

 att kunna utöka

sin upplåning till småföretag med ca 300 miljoner kronor per år under en

tvåårsperiod.

Småföretagsdelegationen har föreslagit att avsättningsmöjligheterna till

periodiseringsfond bör

utökas. Regeringen lägger i årets budgetproposition förslag på en förstärkning

av

reserveringsmöjligheterna för företag. En höjning med 5 procentenheter görs för

samtliga företag

fr.o.m. inkomståret 2001. Dessutom förlängs tiden för hur länge

periodiseringsfonderna får behållas

innan beskattning utlöses, från fem till sex år.

Regeringen har, som småföretagsdelegationen föreslagit, avskaffat den s.k.

5%-regeln för

försäkringsbolag. Regeringen kommer under hösten att ta ställning till

motsvarande regel för banker

och påbörja en översyn av lagstiftningen för värdepappersfonder.

Den arbetsgrupp som tillsattes av regeringen för att gå igenom

Småföretagsdelegationens förslag

gjorde bedömningen att förslagen om ett s.k. småföretagarkonto och om statliga

garantier till särskilda

riskkapitalbolag inte bör införas. Regeringen delar denna uppfattning. Det

föreslagna

småföretagarkontot har alltför många brister och avviker på flera punkter från

skattesystemets

nuvarande uppbyggnad. Regeringen föreslår istället andra åtgärder, som

exempelvis utvidgade

reserveringsmöjligheter för företag, för att minska de problem med

kapitalförsörjningen som

delegationen lyft fram.

När det gäller statliga garantier till särskilda riskkapitalbolag är regeringen

tveksam till att nu införa

nya garantisystem till särskilt utvalda riskkapitalbolag. Detta särskilt mot

bakgrund av att det för

närvarande pågår en översyn av de statliga aktörernas insatser inom

näringspolitiken. Inte heller är

förslagen om nätverkslån och lån med statliga garantier till andra organ än

banker i nuläget

prioriterade.

Regeringen är öppen för att pröva olika alternativa åtgärder för att förbättra

kapitalförsörjningen för

småföretagen. Ytterligare analyser behövs dock innan eventuella åtgärder kan

vidtas. Detta gäller

främst delegationens förslag rörande kedjebeskattning av riskkapitalbolag.

Småföretagsdelegationen har föreslagit att en regional försöksverksamhet införs

med sänkt skatt för

hushållsnära tjänster. Regeringen menar att en regionalt avgränsad

försöksverksamhet - i förhållande

till mer generellt inriktade åtgärder - har ett antal väsentliga svagheter. En

regional avgränsning skulle

exempelvis oundvikligen skapa en rad gränsdragningsproblem.

Konkurrensfrågor

Småföretagsdelegationens förslag inom konkurrensområdet avser främst frågor om

bättre

konkurrensneutralitet mellan offentlig och privat näringsverksamhet och

möjligheterna för

småföretag att genom avreglering och ett effektivt regelverk på

upphandlingsområdet komma in på

nya marknader. Eftersom offentlig och privat näringsverksamhet skiljer sig i

grunden finns ibland en

risk för konkurrenssnedvridning när offentliga och privata aktörer möts på

marknaden. Offentlig

näringsverksamhet kan slå ut arbetstillfällen eller hindra tillväxtmöjligheterna

 i den privata sektorn.

Småföretagsdelegationen har mot den bakgrunden bl.a. föreslagit att det skall

vara möjligt för företag

att vända sig till en oberoende instans för att få klagomål mot såväl statlig

som kommunal

näringsverksamhet prövade. Vidare menar delegationen att möjligheterna bör

förbättras för företag att

överklaga kommunala beslut som rör kommunal näringsverksamhet. Delegationen

föreslår dels att

offentliga regleringar inom vissa särskilt angivna områden bör avvecklas så att

verksamheten utsätts

för konkurrens, dels att regelverket och myndighetstillsynen på

upphandlingsområdet effektiviseras.

Regeringen delar delegationens bedömning att det är angeläget att undanröja alla

 kvarvarande

konkurrenshinder mellan privat och offentlig sektor och att småföretagens

konkurrensförutsättningar

behöver stärkas genom att nya marknader öppnas för konkurrens och genom ett

effektivt system för

offentlig upphandling. En ökad konkurrens stärker innovationsförmågan och

pressar kostnader och

priser. Ett antal åtgärder har därför vidtagits sedan delegationen lagt sina

förslag, inom bl.a. följande

områden.

För att minska risken för konkurrenssnedvridningar mellan offentliga och privata

 aktörer inrättades

under år 1997 ett partssammansatt prövningsorgan - Rådet för konkurrens på lika

villkor mellan

offentlig och privat sektor. Rådet, som bedrivs som en treårig

försöksverksamhet, har till uppgift att

behandla klagomål om konkurrenssnedvridningar och att försöka nå en samsyn om de

 långsiktiga

spelreglerna på området.

Regeringen har vidare tagit upp överläggningar med kommun- och

landstingsförbunden om

formerna för kommunal näringsverksamhet på konkurrensutsatta marknader.

Diskussionerna med

förbunden kommer att fortsätta, i ett försök att nå en samsyn om utformningen av

 en långsiktig

konkurrenspolicy och en strategi i frågan om sanktioner mot överträdelser av

kommunala regler och

principer med konkurrenshämmande effekter inom ramen för marknadsrättslig,

kommunalrättslig

eller annan lagstiftning.

Regeringen har vidare, när det gäller den statliga sektorns näringsverksamhet, i

 juni 1999 givit

Statskontoret i uppdrag att utreda och föreslå åtgärder mot

konkurrenssnedvridande effekter av

konkurrensutsatt verksamhet i den statliga sektorn. Uppdraget skall redovisas

våren år 2000.

När det gäller frågor om offentlig upphandling har regeringen i juni 1998

tillsatt en utredning med

uppgift att utreda organisationen av Nämnden för offentlig upphandling (NOU) och

 vilken roll samt

vilka uppgifter nämnden bör ha i framtiden enligt lagen om offentlig upphandling

 (LOU). I

uppgifterna ingår att överväga frågan om talerätt för myndighet eller

företrädare för berörda företag,

upphandlingar under de s.k. tröskelvärdena samt bestämmelserna i LOU om

skadestånd.

I syfte att öppna nya marknader för konkurrens har etableringsbegränsningar på

flera områden

avvecklats. Sedan den l januari 1999 har skadlighetsprövningen tagits bort för

långväga linjetrafik med

buss och etableringsfrihet råder numer. Vidare har tandvårdsstödet reformerats

på så sätt att den

etableringsprövning som gällt för tandläkare sedan mitten av 1970-talet slopats

och ersatts med en

anmälan till försäkringskassan för registrering av vårdgivare. Med vårdgivare

avses ett företag som

bedriver tandvård eller den landstingsdrivna vården. Inom vårdområdet har vidare

 tagits initiativ till

fritt tandläkarval i barn- och ungdomstandvården. Principen om fritt

tandläkarval gäller för personer

över tjugo år och är reglerad i den allmänna tandvårdsförsäkringen.

Landstingsförbundet har

härutöver under hösten 1998 gått ut med en allmän uppmaning till landstingen att

 införa fritt val även

i barn- och ungdomstandvården. Regeringen ser därmed f.n. inga skäl för staten

att driva frågan om

lagstiftning på området.

Kompetensutveckling och samverkan mellan småföretag

En god matchning mellan utbud och efterfrågan på kompetens är en grundläggande

förutsättning för

näringslivets utveckling och därmed för tillväxtpolitiken. Regeringen delar

Småföretagsdelegationens

uppfattning att nya system och metoder för att underlätta kompetensförsörjningen

 skall utgå från

företagens behov och undvika att snedvrida konkurrensen. En generell höjning av

kompetensnivån

gagnar individ, företag och den svenska arbetsmarknaden som helhet.

Arbetsgivaren har det primära

ansvaret för verksamhetsrelaterad kompetensutveckling. Det är arbetstagarens

ansvar att bidra till att

sådan kompetensutveckling kommer till stånd och att styra över sin egen

utveckling, inte minst för att

främja sin anställningsbarhet.

Regeringen föreslog i 1999 års ekonomiska vårproposition att inom ramen för

Socialfondens mål 3

avsätta 2,4 miljarder kronor som stimulans för verksamhetsrelaterad

kompetensutveckling under

perioden 2000-2002.

Småföretagsdelegationen har föreslagit att en utredning ges i uppgift att ta

fram ett förslag till ett

system för individuella kompetenskonton. Regeringen föreslår att 1,35 miljarder

kronor år 2000 och

1,15 miljarder kronor årligen fr.o.m. år 2001 avsätts i form av reducerad skatt

för att stimulera

kompetensutveckling i arbetslivet. Formerna för kompetensutveckling i

arbetslivet får övervägas i

särskild ordning. Regeringen avser att ge en utredare i uppdrag att föreslå hur

kompetensutvecklingen

kan utformas.

Delegationen har inom kompetensområdet lämnat förslag som är inriktade på

informations- och

rådgivningsinsatser till företagare. Det finns också förslag om konsultbank på

Internet, frivilliga

rådgivare med specialistkompetens samt information om extern kompetens, såsom

mentorer och

styrelsemedlemmar. Förslagen inom kompetensområdet täcks till viss del redan i

dag av statliga

och/eller privata aktörer. Till exempel arbetar ALMI Företagspartner AB med

förmedling av mentorer

och externa styrelseledamöter till små och medelstora företag. I linje med

delegationens förslag har

regeringen också i 1999 års ekonomiska vårproposition redovisat att

informationen om företagande

till blivande och verksamma företagare skall förstärkas. Regeringen kommer

dessutom att utveckla

nya former för kontakter med småföretag.

Småföretagsdelegationen föreslår att ett nationellt virtuellt utbildningscentrum

 inrättas. På regional

nivå har ett liknande projekt påbörjats, men ett projekt på nationell nivå är

enligt regeringens

bedömning inte prioriterat.

Delegationen föreslår vidare ett nationellt ramkoncept med akademiker på öppet

köp , som skall

utformas och bedrivas av intresserade högskolor och andra institutioner i

kontakt med företag. Målet

är att öka rekryteringen av akademiker till små och medelstora företag och

samtidigt få företagarna

intresserade av att anställa akademiker. Redan idag finns möjligheter för små

och medelstora företag

att under en begränsad tid ta emot akademikerpraktikanter, dels som en del av

utbildningen och dels

som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det finns även privata aktörer som

specialiserat sig på att mäkla

projekt och examensarbeten. Högskolor och universitet skall dessutom enligt den

s.k. tredje uppgiften

ha ett nära samarbete med det omgivande samhället.

Istället för att tillskapa ytterligare aktörer på området har regeringen, liksom

 delegationen föreslagit

och som tidigare nämnts, tillsatt en utredning av de befintliga

stödorganisationerna och vilka roller de

skall ha. Utredningen skall bl.a., utifrån ett efterfrågeperspektiv, ge förslag

till framtida statliga insatser

för att främja tillväxt bland småföretag. Som delegationen föreslår ingår såväl

ALMI Företagspartner

AB som Lokala kooperativa utvecklingscentra i översynen. Även förslaget att

kooperativa frågor

samordnas med övriga småföretagsfrågor i Regeringskansliet har tillgodosetts

genom bildandet av

Näringsdepartementet den 1 januari år 1999.

Delegationen föreslår vidare att regeringen under fem år skall avsätta resurser

för att stimulera

forskning om småföretagssamverkan. Redan i dag bedrivs forskning inom området

entreprenörskap

och småföretagande. Detta sker bl.a. på Stiftelsen Forum för

småföretagsforskning, Institutet för

entreprenörskaps- och småföretagsforskning samt på universitet och högskolor.

Arbetslivsinstitutet

driver också ett projekt i Gnosjö för att stimulera nätverkssamarbete i

regionen.

Småföretagsdelegationen presenterar förslag för ökad företagssamverkan som berör

 regionala och

lokala nivåer. Dessa ligger i linje med det arbete som för närvarande bedrivs

inom de regionala

tillväxtavtalen. Avtalen syftar bl.a. till att uppnå effektivare samordning

mellan statliga och privata

aktörer, där det lokala näringslivets engagemang är en grundläggande

förutsättning för ett bra resultat.

Ett lyckat exempel där näringslivet haft stort inflytande över genomförandet är

arbetet med Mål 4. En

undersökning har visat att ju mer inflytande näringslivsrepresentanterna har

över utformningen av

programmen, desto mer positiva till medverkan tenderar de att vara.

Delegationen har föreslagit att det, inom ramen för existerande organisationer,

skapas speciella

stödresurser för att utveckla företagarkompetens och samverkan inom kultur- och

vård- och

omsorgssektorn. Det finns ett flertal aktörer som bistår med information och

rådgivning kring

nyföretagande. Till hösten 1999 lanseras en nationell informationssatsning om

kooperativt

företagande som kan medverka till att fler kooperativa företag startas, inte

minst inom vård- och

omsorgssektorn. För närvarande planerar regeringen inga ytterligare åtgärder på

området.

Småföretagsdelegationen föreslår också en IT-kampanj för att öka småföretagens

kunskaper på

området. Regeringen anser att detta är ett viktigt område och avser att

undersöka behovet av åtgärder

som syftar till att stödja de mindre företagens IT-kompetens.

Arbetsgivarnas rehabiliteringsansvar kommer att behandlas av den utredning om

arbetslivsinriktad

rehabilitering som tillsatts av Socialdepartementet. I utredningens uppdrag

ingår att klargöra hur

ansvar och uppgifter effektivast kan fördelas mellan olika aktörer i

rehabiliteringsarbetet. Utredningen

skall redovisa förslag senast den 1 juli 2000.

 Utsläpp från internationell flyg- och sjöfart ingår ej.

 Lagen omtryckt 1999:578.

 Senaste lydelse 1998:564.

 Senaste lydelse 1997:105.

 Senaste lydelse 1998:131.

 Fram till den 1 juni 1997 fanns det tre kvotregioner. Region 1

motsvarade stödområdena 1, 2a och 2b, region 2 stödområdena 3 och 4

och region 3 övriga landet.

 Senaste lydelse av nuvarnade 5 § 1995:1725

 Prop. 1994/95:140, bet. 1994/95:LU32, rskr. 1994/95:438

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

2

7

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

8

9

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

24

23

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

36

37

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

44

45

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

52

51

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

60

53

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

60

60

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

70

71

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

60

60

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

78

79

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

60

60

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

100

99

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

60

60

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

106

105

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

114

115

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

118

117

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

128

129

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

168

167

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

184

185

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

200

201

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

216

215

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

224

225

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

228

229

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

238

239

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

240

241

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

260

261

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

264

263

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

288

289

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

300

301

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

306

307

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

318

 319

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

328

327

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

336

337

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

344

343

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

352

353

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

356

355

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

360

361

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

374

375

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

394

393

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

10

395

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

406

407

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

414

415

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

426

425

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

438

437

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

450

451

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

458

457

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

PROP. 1999/2000:1 UTGIFTSOMRÅDE 20

464

465