Regeringens proposition 2005/06:29

Utvidgad användning av DNA-tekniken inom

Prop.

brottsbekämpningen m.m.

2005/06:29

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 13 oktober 2005 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Thomas[REDACTED_EFTERNAMN] (Justitiedepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att nya bestämmelser införs i 28 kap. rättegångs- balken vilka gör det möjligt att dels regelmässigt ta DNA-prov på den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa, dels ta DNA-prov på annan än den som skäligen kan misstänkas för brott, om det finns synnerlig anledning att anta att det är av betydelse för utred- ningen av ett brott som kan leda till fängelse. Det föreslås även att förut- sättningarna för att registrera DNA-profiler i DNA-registret enligt polis- datalagen (1998:622) utvidgas så att alla som dömts till annan påföljd än böter får registreras, liksom att personer som är skäligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa får registreras i ett separat register be- nämnt utredningsregistret. I propositionen föreslås också att den övergångstid under vilken regis- ter i polisens verksamhet får föras med stöd av Datainspektionens till- stånd förlängs till utgången av år 2007. Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2006. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2005/06:29

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

3

2

Lagtext

...............................................................................................

4

2.1 ....................

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

4

2.2 .....

Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622)

6

3

Ärendet ...............................................................och dess beredning

9

4

DNA-tekniken ......................................inom brottsbekämpningen

10

4.1 ...........................................................................

Inledning

10

4.2

Hur 

DNA-tekniken inom brottsbekämpningen används

i dag

...................................................................................

10

4.2.1

Vad är DNA? ..................................................

10

4.2.2 .................

Vad är det i DNA som analyseras?

11

4.2.3 ............

Den vanligaste analysmetoden (PCR)

11

4.2.4 ...........................

Resultatet av DNA - analyser

12

4.3

Rättsregler av betydelse för användningen av

DNA-teknik i brottsbekämpande verksamhet...................

13

4.3.1

Regeringsformen.............................................

13

4.3.2

Europakonventionen .......................................

13

4.3.3

Rättegångsbalken............................................

14

4.3.4

Polisdatalagen (1998:622) ..............................

15

4.3.5

Europarådets rekommendation No. R (92) 1

om användningen av DNA-analys inom

ramen för det straffrättsliga systemet .............

16

4.4

Förutsättningarna för att ta DNA-prov .............................

17

4.5

Provtagningsmetoder m.m. ...............................................

27

4.6

Förutsättningarna för registrering m.m.............................

28

4.7

Gallring av DNA-profilen.................................................

31

4.8

DNA-provet skall förstöras...............................................

32

5

Register som förs med stöd av övergångsbestämmelserna .............

33

5.1

Polisens olika register .......................................................

33

5.1.1

Allmänna spaningsregistret ............................

33

5.1.2

Övriga register ................................................

34

5.2

Tiden i övergångsbestämmelserna flyttas fram ................

35

6

Konsekvenser

..................................................................................

36

7

Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ....................................

37

8

Författningskommentar ...................................................................

38

8.1

Förslag ..................till lag om ändring i rättegångsbalken

38

8.2

Förslag ...till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622)

40

Bilaga 1

Promemorians .......................................................lagförslag

43

Bilaga 2 Förteckning ......................................över remissinstanserna

48

Bilaga 3 Lagförslag ..................................i utkastet till lagrådsremiss

49

Bilaga 4

Lagrådsremissens .................................................lagförslag

50

Bilaga 5

Lagrådets .................................................................yttrande

55

Utdrag ur protokoll .....vid regeringssammanträde den 13 oktober 2005

60

2

1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1.

lag om ändring i rättegångsbalken,

2.

lag om ändring i polisdatalagen (1998:622).

Prop. 2005/06:29 3 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken dels att 28 kap. 12 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 28 kap. 12 a och 12 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 § 1

Den som skäligen kan misstän-

Den som skäligen kan misstän-

kas för ett brott på vilket fängelse

kas för ett brott på vilket fängelse

kan följa, får kroppsbesiktigas för

kan följa, får kroppsbesiktigas för

ändamål som anges i 11 §.

ändamål som anges i 11 § eller

enligt bestämmelserna i 12 a §. I

den omfattning och för det ända-

mål som anges i 12 b § får också

en annan person kroppsbesiktigas.

Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den under- sökte riskerar framtida ohälsa eller skada. Den som skall kroppsbesiktigas får hållas kvar för ändamålet upp till sex timmar eller, om det finns synnerliga skäl, ytterligare sex timmar. 12 a § Kroppsbesiktning genom tag- ande av salivprov får ske på den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa, om syftet är att göra en DNA-analys av provet och regist- rera uppgifter om resultatet av analysen i det DNA-register eller det utredningsregister som förs enligt polisdatalagen (1998:622). 12 b § Kroppsbesiktning genom tag- ande av salivprov får ske på annan än den som skäligen kan misstän- kas för ett brott, om 1. syftet är att genom en DNA-

1 Senaste lydelse 1993:1408. Prop. 2005/06:29 4

Kroppsvisitation eller kroppsbe- siktning av en kvinna får inte verkställas eller bevittnas av någon annan än en kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska. Kropps- visitation som enbart innebär att föremål som en kvinna har med sig undersöks och kroppsbesikt- ning som enbart innebär att blod- prov

, 

alkoholutandningsprov 

eller salivprov för 

DNA-analys

tas får dock verkställas och bevittnas av en man.

analys av provet underlätta iden- Prop. 2005/06:29 tifiering vid utredning av ett brott på vilket fängelse kan följa, och 2. det finns synnerlig anledning att anta att det är av betydelse för utredningen av brottet. Analysresultatet får inte jämfö- ras med de uppgifter som finns registrerade i register som förs enligt polisdatalagen (1998:622) eller i övrigt användas för annat ändamål än det för vilket provet har tagits. Första stycket gäller inte den som är under 15 år. 13 § 2

Beträffande kroppsvisitation och kroppsbesiktning skall i tillämpliga delar gälla vad i 3 a, 4, 8 och 9 §§ är föreskrivet om husrannsakan. Är fara i dröjsmål, får kroppsvisitation och kroppsbesiktning beslutas av polisman. Förrättning, som är av mera väsentlig omfattning, skall verkställas in- omhus och i avskilt rum. Verkställs den av någon annan än en läkare, skall såvitt möjligt ett av förrättningsmannen anmodat trovärdigt vittne närvara. Blodprov får inte tas av någon annan än en läkare eller en legi- timerad sjuksköterska. Annan mera ingående undersökning får utföras endast av läkare. Kroppsvisitation eller kroppsbe- siktning av en kvinna får inte verkställas eller bevittnas av någon annan än en kvinna, läkare eller legitimerad sjuksköterska. Kropps- visitation som enbart innebär att föremål som en kvinna har med sig undersöks och kroppsbesikt- ning som enbart innebär att blod- prov eller alkoholutandningsprov tas får dock verkställas och bevitt- nas av en man. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2 Senaste lydelse 1995:491. 5

2.2

Förslag till lag om ändring i polisdatalagen

Prop. 2005/06:29

(1998:622)

Härigenom föreskrivs i fråga om polisdatalagen (1998:622)

dels att 22, 23, 26, 27 och 28 §§ samt rubriken närmast före 28 § skall ha följande lydelse,

dels att punkten 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 24 a § och 27 a §, samt närmast före 24 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

Uppgifter om resultat av DNA-

Uppgifter om resultat av DNA-

analyser får behandlas endast för

analyser får behandlas endast för

att underlätta identifiering av per-

att underlätta identifiering av per-

soner i samband med utredning av

soner i samband med utredning av

brott. Rikspolisstyrelsen får föra

brott. Rikspolisstyrelsen får föra

register (DNA-register och spår-

register (DNA-register ,

 utrednings-

register) i enlighet med 2327 §§

register och spårregister) i enlighet

över de uppgifter som behandlas.

med 2327 §§ över de uppgifter

som behandlas.

Sådana uppgifter som avses i första stycket får även behandlas i förun- dersökningar och särskilda undersökningar. 23 § Ett DNA-register får innehålla uppgifter om resultatet av DNA- analyser som har gjorts under ut- redning av ett brott och som avser personer som har dömts för

1 . ett sådant brott mot en per- sons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet som avses i 3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. brotts- balken, om brottet kan leda till fängelse i mer än två år, 2 . ett allmänfarligt brott som avses i 13 kap. brottsbalken, om brottet kan leda till fängelse i mer än två år eller 3. försök, förberedelse, stämp- ling, anstiftan eller medhjälp till ett sådant brott som avses i 1 eller 2. Ett DNA-register får innehålla uppgifter om resultatet av DNA- analyser som har gjorts med stöd av bestämmelserna i 28 kap. rätte- gångsbalken och som avser perso- ner som 1 . genom lagakraftvunnen dom har dömts till annan påföljd än böter, eller 2. har godkänt ett strafföreläg- gande som avser villkorlig dom. 6 Utredningsregister 24 a § Ett utredningsregister får inne- hålla uppgifter om resultatet av DNA-analyser som har gjorts med stöd av bestämmelserna i 28 kap. rättegångsbalken och som avser personer som är skäligen miss- tänkta för ett brott på vilket fäng- else kan följa. Vad som anges i 24 § gäller också vid registrering i utrednings- registret. 26 § Uppgifter i spårregister får en- dast jämföras med analysresultat

1.

som inte kan hänföras till en identifierbar person,

2.

som finns i 

DNA-registret

eller

3.

som kan hänföras till en per- son som är misstänkt för brott.

Uppgifter i spårregister får en- dast jämföras med analysresultat

1.

som inte kan hänföras till en identifierbar person,

2.

som finns i 

DNA-registret,

eller

3.

som kan hänföras till en per- son som är 

skäligen misstänkt för brott. 27 § Uppgifter i DNA-registret skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade skall gallras ur belastningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Uppgifter i utredningsregistret skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade får föras in i DNA-registret eller när förunder- sökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas, åtal bifalls men påföljden bestäms till enbart böter eller när den registrerade godkänt ett strafföreläggande som avser enbart böter. Uppgifter i spårregister skall gallras senast trettio år efter registreringen. 27 a § Ett prov för DNA-analys som har tagits med stöd av bestämmel- serna i 28 kap. 1212 b §§ rätte- gångsbalken skall förstöras senast sex månader efter det att provet togs. Om uppgifterna i utrednings- registret skall gallras vid en tidi- Prop. 2005/06:29 7

gare tidpunkt enligt

27 §,

skall

även det prov som avser den regi-

strerade förstöras

senast

vid

samma tidpunkt.

Om provet har tagits från någon

som inte är skäligen misstänkt för

brott, skall provet förstöras så

snart målet eller ärendet slutligt

har avgjorts.

Prover från personer som inte är

Användningen av prover för

misstänkta för brot t

DNA-analys

28 §

Om det i samband med utred- ningen av ett brott har tagits ett prov för DNA-analys från någon som inte är misstänkt för brottet får provet inte användas för något annat ändamål än det för vilket det togs. Ett sådant prov får inte hel- ler sparas efter det att målet slut- ligt har avgjorts.

2. För de personregister som den 24 oktober 1998 förs med Datain- spektionens tillstånd gäller be- stämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den

31 december 2005 . För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. Om det i samband med utred- ningen av ett brott har tagits ett prov för DNA-analys, får provet inte användas för något annat än- damål än det för vilket det togs. 2. 1 För de personregister som den 24 oktober 1998 förs med Datainspektionens tillstånd gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den

31 december 2007 . För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2.

Äldre bestämmelser i 23 § gäller fortfarande om provet för DNA- analys har tagits före ikraftträdandet eller om den dom som ger stöd för att registrera resultatet av en 

DNA-analys i DNA-registret har meddelats före ikraftträdandet.

1 Senaste lydelse 2003:874. Prop. 2005/06:29 8

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2005/06:29

Polisdatalagen (1998:622) innehåller bestämmelser om behandling av personuppgifter hos polisen. Den bygger på personuppgiftslagen (1998:204) och innehåller bara de särregler som har ansetts nödvändiga i polisens verksamhet. I lagen finns bl.a. bestämmelser om registrering av resultat av DNA-analyser i ett särskilt DNA-register.

Den 9 december 1999 tillkallades en särskild utredare med uppdrag att följa genomförandet av den nya polisregisterlagstiftningen och påtala eventuella brister särskilt från integritetssynpunkt (dir.1999:99). Utred- ningen, som antog namnet Polisdatautredningen, överlämnade sedermera betänkandet Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet (SOU 2001:92). Arbetet inom Regeringskansliet är nu inriktat på att på grund av Polisdatautredningens förslag ta fram förslag till en ny polisdatalag. I november 2003 fick en utredare i uppdrag att biträda Justitiedeparte- mentet med en översyn av DNA-teknikens användning inom brottsbe- kämpningen (dnr Ju2003/9454/P). Uppdraget redovisades i juni 2004 genom promemorian Genetiska fingeravtryck (Ds 2004:35). Promemori- ans författningsförslag finns i bilaga 1 . Promemorian har remissbehand- lats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2 . En re- missammanställning finns tillgänglig i Justitiedepartementet (dnr Ju2004/5416/PO). I avvaktan på att regeringen tar slutlig ställning till polisdatautredning- ens förslag till en ny polisdatalag lägger regeringen i denna lagrådsremiss fram förslag till vissa ändringar i rättegångsbalken och i polisdatalagen som rör användandet av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen. I lagrådsremissen lägger regeringen också fram förslag till en ändring i övergångsbestämmelserna till polisdatalagen. Förslaget innebär att poli- sen ges möjlighet att fortsätta föra vissa register, som i dag förs med till- stånd från Datainspektionen, till utgången av år 2007. Rikspolisstyrelsen, Säkerhetspolisen, Statens kriminaltekniska labora- torium, Datainspektionen, Registernämnden, Ekobrottsmyndigheten, Åklagarmyndigheten, Tullverket, Kustbevakningen och Skatteverket har beretts tillfälle att lämna synpunkter på ett utkast till lagrådsremiss, som förutom ändringar i rättegångsbalken och polisdatalagen även innehöll förslag till en ny lag om tagande av DNA-prov i vissa fall. Efter beak- tande av synpunkterna på sistnämnda förslag har regeringen valt att inte gå fram med förslaget i den delen. Lagförslaget i utkastet till lagråds- remiss avseende ändrad tid för övergångsbestämmelserna till polisdata- lagen finns i bilaga 3.

Lagrådet Regeringen beslutade den 7 juli 2005 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4 . Lagrådets yttrande finns i bilaga 5 . Lagrådet har föreslagit att förutsättningarna i 28 kap. 12 b § rättegångs- balken för att ta DNA-prov på annan än den som är skäligen misstänkt för brott bör utformas så att enhetlighet uppnås i förhållande till vad som gäller för kroppsvisitation och husrannsakan (se avsnitt 4.4). Vidare har Lagrådet föreslagit att 27 a § polisdatalagen ges en något annan lydelse 9 än i regeringens förslag i lagrådsremissen (se avsnitt 4.8). Lagrådet har Prop. 2005/06:29 även förordat att det införs övergångsbestämmelser till ändringarna i po- lisdatalagen (se avsnitt 7). Regeringen har följt Lagrådets förslag i dessa delar. Vidare har Lagrådet ansett att frågan om verkan av enskilds sam- tycke till tagande av prov för DNA-analys bör tas upp till principiellt övervägande. Regeringen behandlar Lagrådets synpunkter i denna fråga i avsnitt 4.4. I förhållande till lagrådsremissen har det även gjorts vissa redaktionella ändringar. 4 DNA-tekniken inom brottsbekämpningen

4.1

Inledning

I polisdatalagen (1998:622) finns bl.a. bestämmelser som ger polisen möjligheter att föra två olika register som innehåller uppgifter från DNA- analys. Det ena, DNA-registret, innehåller uppgifter om resultatet av DNA-analyser av prov, tagna under brottsutredningar, från personer som har dömts för vissa grova brott. Det andra, spårregistret, innehåller upp- gifter om DNA-analyser av spår som har gjorts under brottsutredningar och som inte kan hänföras till en känd person. Möjligheterna att ta DNA-prov mot en persons vilja regleras inom ra- men för bestämmelserna om kroppsbesiktning i 28 kap. 12 § rättegångs- balken. Det innebär att DNA-prov får tas av den som är skäligen miss- tänkt för brott på vilket fängelse kan följa om det behövs för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen om brottet. Med samtycke från berörd person tas DNA-prov även från målsägande och andra.

4.2

Hur 

DNA-tekniken inom brottsbekämpningen an- vänds i dag

4.2.1

Vad är DNA?

DNA (deoxyribo nucleic acid) är den kemiska benämningen på vår arvsmassa, bäraren av våra gener. DNA finns i alla cellkärnor i kroppen samt i mitokondrierna, dvs. de cellorganeller som sköter cellers energi- försörjning. Hälften av en persons kärnbärande DNA ärvs från respektive förälder. DNA-molekylen består av två sammanbundna strängar som är uppbyggda av fosfat och socker samt de fyra olika baserna adenin (A), tymin (T), cytocin (C) och guanin (G). På fackspråk kallas dessa baser för nukleotider eller kvävebaser. De två strängarna vrider sig om var- andra, därav uttrycket DNA-spiral eller DNA-helix. De två strängarna är varandras komplement eftersom ett A i den ena strängen alltid motsvaras av ett T i den andra och ett C i den ena av ett G i den andra. Arvsmassan består av ungefär 3 miljarder sådana baspar. Det är, mycket förenklat uttryckt, kombinationen av basernas ordningsföljd längs DNA-molekylen som bestämmer en individs egenskaper. 10

4.2.2

Vad är det i DNA som analyseras?

Prop. 2005/06:29

Inom den vetenskapliga forskningen är man på god väg att i detalj analy- sera hela DNA-molekylen. I dag är basernas ordningsföljd känd men inte alla funktioner. Vid en kriminalteknisk DNA-analys undersöks inte mer än cirka en miljondel av arvsmassan. Undersökningen är inriktad på de områden som varierar mycket mellan olika individer. De delar av DNA- molekylen som i dag analyseras som standardmetod på de allra flesta kriminaltekniska DNA-laboratorier kallas STR-områden (short tandem repeats). Dessa områden har så vitt man känner till ingenting att göra med en persons synliga egenskaper, såsom utseendet, eller karaktärs- egenskaper.

STR-områdena består av sekvenser om 25 baser som upprepas ett flertal gånger. Variationen mellan individer är skillnaderna i antalet upp- repningar, som mäts vid analysen. Detta ses som längdskillnader. Efter- som alla har DNA från båda föräldrarna så har alla dubbel uppsättning av vart och ett av dessa områden. Vid den kriminaltekniska DNA-analysen sker rutinmässigt en analys av tio olika STR-områden. Könsbestämning utförs samtidigt med att dessa tio områden analyseras.

4.2.3

Den vanligaste analysmetoden (PCR)

En DNA-analys av ett tillvarataget biologiskt spår sker i flera steg: ut- vinning och rening av DNA, mängdbestämning, kopiering samt separa- tion och utläsning. Först extraheras proverna. Detta innebär att spåret löses upp, DNA:t utvinns från cellkärnorna och eventuella föroreningar tvättas bort. Ett flertal olika metoder kan användas beroende på exempel- vis spårtyp och spårets renhet eller kvalitet. I nästa steg mängdbestäms DNA-innehållet i provet. Detta sker eftersom den mängd DNA som kan analyseras vid en typbestämning är begränsad. För lite DNA ger inga el- ler för dåliga resultat, medan en alltför stor mängd DNA kan medföra att analysen slår i taket och att resultatet inte blir tillförlitligt. Ungefär 100 cellers DNA används vid analysen. Om det undersökta spåret inte uppvi- sar denna mängd, finns det inte tillräckligt med DNA för att göra en typ- bestämning. Själva DNA-typbestämningen bygger på en kopieringsmetod, PCR (polymerase chain reaction). Metoden innebär att valda delar av arvs- massan, i detta fall de tio STR-områdena och området för könsbestäm- ning, som kallas amelogenin, kopieras. Kopieringen genomförs 28 gånger (cykler). För varje cykel fördubblas antalet DNA-molekyler i de valda delarna. Slutresultatet blir miljoner kopior av STR-områdena och amelogenin. PCR-metoden efterliknar kroppens egen DNA-process vid en celldelning. Noggrannheten vid denna kopieringsprocess är total, vilket är nödvändigt för att den nya cellen skall kunna fungera. Det är detta som gör DNA-analysen så användbar för kriminaltekniska syften. Efter kopieringsförfarandet separeras de olika DNA-fragmenten åt storleksmässigt. Resultatet av denna separation kan sedan utläsas med hjälp av ett kvalificerat datorstöd. 11

4.2.4

Resultatet av DNA-analyser

Prop. 2005/06:29

Typbestämning ger en DNA-profil

Typbestämningen av ett antal STR-områden presenteras som en siffer- kombination, en DNA-profil. En DNA-profil kan binda en person till ett visst spår (ibland används därför uttrycket genetiskt fingeravtryck). Förutsättningarna är att spåret är av god kvalitet och att smuts eller annat inte har stört själva analysen. Om resultatet inte har gett en fullständig DNA-profil (delprofil), kan det i bästa fall förbättras efter ytterligare re- ningsförfarande och omanalys av provet. En ofullständig DNA-profil har ett mindre starkt bevisvärde vid överensstämmelse. Slutsatser vid typbestämning av DNA i biologiska spår

DNA-profiler som har erhållits från analyserade spår jämförs med profi- ler från prover från målsägande, misstänkta eller andra involverade per- soner. Om en persons DNA skiljer sig från spårets DNA, är den personen utesluten som källa till spåret. Om en persons DNA-profil överensstäm- mer med DNA-profilen från ett spår, kan personen ha avsatt spåret. En statistisk beräkning grundad på en databas för svensk normalbefolk- ning, vilken omfattar 350 personer, besvarar frågan om hur vanligt fö- rekommande den aktuella DNA-profilen är. Databasens storlek räcker för att få fram en säker frekvens. Den beräknade frekvensen för spårets DNA-profil anger risken för en slumpmässig överensstämmelse med en annan obesläktad person, vem som helst. Finns det en överensstämmelse, gör man en beräkning av hur vanlig den erhållna typkombinationen för spåret är i en svensk normalbefolkning. Nära släktingar och DNA-profiler

Sannolikheten för att nära släktingar skall uppvisa samma DNA-profil är större än sannolikheten för att icke besläktade individer har samma DNA-profil. Detta innebär att man alltid måste beakta möjligheten av att en nära släkting kan ha avsatt spåret. Med uttrycket nära släkting menas allmänt föräldrar, barn, helsyskon, halvsyskon, mor- och farförälder, kusin, far- och morbror samt syskonbarn. Sannolikheten för att två per- soner har samma DNA-profil är störst när det gäller helsyskon. Enäggs- tvillingar har alltid identiska DNA-profiler. I praktiken är det enbart hel- syskon, föräldrar och barn som kan uppvisa identiska DNA-profiler.

När man analyserar tio STR-områden, minskar dock risken för överensstämmelse mellan två personer till att i realiteten bli försumbar. Om DNA-resultatet ger en ofullständig DNA-profil, ökar dock risken. I så fall, eller om det ändå råder tvekan om från vem av flera släktingar som ett spår kan härröra, bör också dessa personers blod eller saliv ana- lyseras. Om nära släktingar visar sig ha mycket snarlika DNA-profiler, kan ytterligare upp till fem STR-områden analyseras. Därmed kan man säkert avgöra vem spåret härrör från. 12

DNA från mer än en person

Prop. 2005/06:29

I vissa fall kan ett spår innehålla DNA från mer än en person, en s.k.

DNA-blandbild. Ett enkelt exempel på en blandbild är då en cigarett har

rökts av två personer. Vid analys anträffas då DNA från dessa två perso-

ner. Utvärderingen av blandbilder är av flera skäl betydligt mer kompli-

cerad än den för rena DNA-profiler från en enda person. Exempelvis blir

utvärderingen beroende av i vilka proportioner var och en har avsatt sitt

DNA. Dessutom ökar risken för slumpmässig överensstämmelse och

frekvensberäkningen ger ett lägre värde och därmed även en sämre slut-

sats. I vissa fall är blandbilden så komplex att den inte kan utvärderas för

någon jämförelse mot person.

4.3 Rättsregler av betydelse för användningen av DNA- teknik i brottsbekämpande verksamhet Grundläggande bestämmelser om en persons rättigheter finns i regerings- formen och i den europeiska konventionen av den 9 november 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen). Tagande av DNA-prov i bevissyfte omfattas av bestämmelserna om kroppsbesiktning i 28 kap. rättegångsbalken. Polis- datalagen reglerar frågor kring register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål. Vidare har Sverige åtagit sig att följa Europarådets rekommendation No. R (92) 1 om användningen av DNA-analys inom det straffrättsliga systemet.

4.3.1

Regeringsformen

I 2 kap. regeringsformen finns bestämmelser om grundläggande fri- och rättigheter. I 6 § anges att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp även i annat fall än som avses i 4 och 5 §§, vilka omfattar dödsstraff, kroppsstraff och tortyr. Enligt samma bestämmelse är varje medborgare även skyddad mot kroppsvisi- tation, husrannsakan och liknande intrång samt mot undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse och mot hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande. Enligt 12 § första stycket får rättigheten i 6 § begränsas genom lag. Av paragra- fens andra stycke framgår dock bl.a. att begränsningar får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle samt att begränsningarna aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett dem.

4.3.2

Europakonventionen

Genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna gäller Europakonventionen som lag i Sverige. Beträffande användningen 13 av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen är främst artiklarna 6 och 8 Prop. 2005/06:29 av intresse. I artikel 6 anges att var och en som blivit anklagad för brott skall be- traktas som oskyldig till dess hans skuld lagligen fastställts. Enligt arti- kelns ordalydelse gäller detta endast den som blivit anklagad för brott, men kommissionen har menat att artikeln rent allmänt skall skydda med- borgarna mot att av myndigheter utpekas som brottslingar innan det finns grund för detta genom ett domstolsavgörande (Hans Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2 u. 2002, s. 234 f.). Av artikel 8 framgår dels att var och en har rätt till respekt för sitt pri- vat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens (punkten 1), dels att denna rättighet inte får inskränkas av offentlig myndighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekono- miska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter (punkten 2). Under denna artikel hänför sig skyddet för den personliga integriteten i de fall en kränkning av denna inte är en sådan allvarlig kränkning att den omfattas av artikel 3 (som avser skydd mot tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling). Exempel på ingrepp som faller in under artikel 8 är blodprovstagning i samband med nykterhetskontroll vid bilkörning eller för fastställande av faderskap (Hans Danelius, a.a. s. 265). Också tagande av DNA-prov för fastställande av DNA-profil torde falla in under denna artikel.

4.3.3

Rättegångsbalken

Tagande av DNA-prov omfattas av bestämmelserna om kroppsbesiktning i 28 kap. rättegångsbalken. I 28 kap. 12 § första stycket rättegångsbalken anges att den som skäli- gen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa får kroppsbesik- tigas för ändamål som anges i 11 §, dvs. för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller för att utröna omständigheter som kan vara av bety- delse för utredning om brottet. I andra stycket samma paragraf anges att med kroppsbesiktning avses en undersökning av människokroppens yttre och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den som un- dersöks riskerar framtida ohälsa eller skada. Beslut om kroppsbesiktning får enligt 13 § första stycket jämförd med 3 a § endast fattas om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Ett sådant beslut fattas enligt 13 § första stycket jämförd med 4 § av undersökningsledare, åklagare eller rätten. Om det är fara i dröjsmål, får beslutet dock fattas av polisman. I 13 § andra och tredje styckena finns närmare bestämmelser om verk- ställandet av kroppsbesiktning. Kroppsbesiktning skall verkställas inom- hus och i ett avskilt rum. Om annan än läkare utför kroppsbesiktningen, skall om möjligt ett trovärdigt vittne närvara. Blodprov får inte tas av någon annan än en läkare eller legitimerad sjuksköterska Annan mera ingående undersökning får utföras endast av läkare. Kroppsbesiktning av 14 en kvinna får inte verkställas och bevittnas av någon annan än en kvinna, Prop. 2005/06:29 läkare eller sjuksköterska såvida inte kroppsbesiktningen avser endast tagande av blodprov eller alkoholutandningsprov.

4.3.4

Polisdatalagen (1998:622)

I 2228 §§ polisdatalagen finns bestämmelser om register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål. Enligt 22 § får uppgifter om resultat av DNA-analyser behandlas endast för att underlätta identifiering av perso- ner i samband med utredning om brott. Enligt samma paragraf får Riks- polisstyrelsen föra dels ett DNA-register, dels ett spårregister över de uppgifter som behandlas. Sådana uppgifter får även behandlas i förun- dersökningar och särskilda undersökningar.

DNA-registret får enligt 23 § innehålla uppgifter om resultatet av DNA-analyser som har gjorts under utredning om ett brott och som avser personer som har dömts för

1.

ett sådant brott mot en persons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet som avses i 3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. brottsbalken om brottet kan leda till fängelse i mer än två år,

2.

ett allmänfarligt brott enligt 13 kap. brottsbalken om brottet kan leda till fängelse i mer än två år, eller

3.

försök, förberedelse, stämpling, anstiftan eller medhjälp till ett så- dant brott som avses i punkterna 1 och 2.

Enligt 24 § första stycket skall registreringen av analysresultatet be- gränsas till uppgifter som ger information om den registrerades identitet. Resultat som kan ge upplysning om personliga egenskaper får inte regi- streras. Av andra stycket framgår att DNA-registret utöver ovanstående uppgifter endast får innehålla upplysning som visar i vilket ärende analy- sen har gjorts och vem analysen avser. Uppgifterna i DNA-registret skall enligt 27 § första stycket gallras se- nast när uppgifterna om den registrerade personen gallras ur belastnings- registret. I lagen (1998:620) om belastningsregister finns bestämmelser om gallring i 1618 §§. Av 16 § i den lagen framgår bl.a. att uppgifter skall gallras om den registrerade har frikänts från den åtalade gärningen eller avlidit. Vidare skall enligt 17 § samma lag som huvudregel uppgift om fängelsestraff gallras tio år efter frigivningen och uppgift om skydds- tillsyn eller villkorlig dom gallras tio år efter domen eller beslutet. Upp- gift om sluten ungdomsvård skall gallras tio år efter det att påföljden helt har verkställts, medan uppgift om överlämnande till rättspsykiatrisk vård skall gallras tio år efter utskrivningen. Om det inom den tid som anges i 17 § förekommer ny anteckning i belastningsregistret, skall enligt 18 § första stycket ingen av anteckningarna gallras så länge någon av dem skall finnas kvar i registret. Enligt andra stycket samma paragraf skall dock uppgifterna gallras efter tjugo år om de inte avser uppgift om fäng- elsestraff eller överlämnande till rättspsykiatrisk vård. I dessa fall krävs att de tidsfrister som gäller för dessa anteckningar gått ut. Spårregistret får enligt 25 § polisdatalagen innehålla uppgifter om DNA-analyser som har gjorts under utredning av brott och som inte kan hänföras till en identifierbar person. Utöver uppgifter om analysresultat 15 får spårregistret endast innehålla upplysningar som visar i vilket ärende Prop. 2005/06:29 analysen har gjorts. Uppgifterna i spårregistret får enligt 26 § endast jämföras med analys- resultat som inte kan hänföras till en identifierbar person, som finns i DNA-registret eller som kan hänföras till en person som är misstänkt för brott. Uppgifterna i spårregistret skall enligt 27 § andra stycket gallras senast 30 år efter registreringen. Av 28 § framgår att om det i samband med utredning av ett brott har tagits ett prov för DNA-analys från en person som inte är misstänkt för brottet, får detta prov inte användas för något annat ändamål än det för vilket det togs. Ett sådant prov får inte heller sparas efter det att målet slutligt avgjorts.

4.3.5

Europarådets rekommendation No. R (92) 1 om använd- ningen av 

DNA-analys inom ramen för det straffrättsliga systemet Av punkten 4 i rekommendationen följer att provtagning i syfte att utföra en DNA-analys får göras endast under de förutsättningar som anges i na- tionell lagstiftning. I de fall lagstiftningen medger att prov tas utan att samtycke har inhämtats från den misstänkte får sådana prov tas endast om det är befogat med hänsyn till omständigheterna i fallet. Punkten 8 behandlar hur prover och analyser skall få bevaras. Huvud- regeln är att prover som tagits för DNA-analys inte skall finnas kvar efter det att ärendet för vilket det tagits slutligt har avgjorts. Vidare skall ett resultat av en DNA-analys gallras när det inte längre är nödvändigt att behålla det för det ändamål för vilket provet har tagits. Emellertid anges att i de fall DNA-analysen avser en person som fällts för allvarligt brott mot någons liv, integritet eller säkerhet till person får informationen spa- ras under viss, i nationell lag angiven, tid. Om personen kräver det eller ett prov inte kan knytas till en viss individ, får provet eller analysbesked från provet sparas under längre perioder. Om det gäller en nations säker- het, får nationell lag medge att prover och analysresultat från DNA- prover sparas även om den misstänkta personen inte har åtalats eller fällts för brott. Nationell lag skall i sådana fall ange under hur lång tid provet eller analysbeskedet skall få sparas. 16

4.4

Förutsättningarna för att ta DNA-prov

Prop. 2005/06:29

Regeringens förslag: Var och en som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa skall vara skyldig att lämna prov för DNA-analys i syfte att registrera resultatet av analysen, dvs. DNA- profilen. Det skall vidare vara möjligt att ta prov för DNA-analys på annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet, om syftet är att underlätta identifiering vid utredning av brott på vilket fängelse kan följa och det finns synnerlig anledning att anta att det är av betydelse för utredningen av brottet.

Regeringens bedömning: Tagande av DNA-prov bör även fortsätt- ningsvis omfattas av bestämmelserna om kroppsbesiktning i 28 kap. rättegångsbalken.

Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. I promemorian föreslås att tagande av DNA-prov genom provtag- ning från kroppens yttre samt genom saliv- eller blodprov inte skall om- fattas av kroppsbesiktningsbegreppet samt att speciella bestämmelser som reglerar förutsättningarna för tagande av dessa prov införs. Prome- morians förslag innebär vidare att ett sådant DNA-prov skall få tas från den som är anhållen, häktad eller skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa samt från annan person om det krävs för utredningen av visst brott på vilket fängelse kan följa.

Remissinstanserna: Flera remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller inte haft några invändningar mot det. Sveriges advokatsam- fund , Juridiska fakultetsnämnden vid Uppsala universitet och Statens 

Medicinsk-Etiska

 råd har dock avstyrkt förslaget. Även Hovrätten över Skåne och Blekinge och Malmö tingsrätt har invänt mot att kretsen per- soner på vilka DNA-prov får tas utvidgas. Hovrätten, liksom Datain- spektionen , har även menat att det bör framgå av lagen att DNA-prov får tas enbart i syfte att underlätta identifiering.

Riksdagens ombudsman (JO) har ansett att tagande av DNA-prov bör omfattas av begreppet kroppsbesiktning. Även Sveriges advokatsamfund och Säkerhetspolisen har anfört att tagande av DNA-prov alltjämt bör anses vara en form av kroppsbesiktning. Hovrätten för Nedre Norrland , Malmö tingsrätt och Brottsförebyggande rådet har ansett att proportio- nalitetsprincipen i 28 kap. 3 a § rättegångsbalken bör gälla även vid prov- tagning för 

DNA-analys.

Vad gäller förslaget att DNA-prov skall få tas från annan än den som är anhållen, häktad eller skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa har JO ansett att det bör uppställas krav på att provet är av sär- skild vikt för utredningen av ett brott som kan ge fängelse. Kammar- rätten i Jönköping har ansett att provtagning bör få ske endast efter samtycke alternativt att provtagning mot personens vilja endast bör få genomföras vid mycket allvarliga brott. Hovrätten för Nedre Norrland , Sveriges advokatsamfund , Brottsförebyggande rådet och Juridiska fa- kultetsstyrelsen vid Lunds universitet har ansett att villkoren för provtag- ning bör preciseras och skärpas i förhållande till förslaget i promemorian. Malmö tingsrätt har förordat att tagande av 

DNA-prov

 i dessa fall bara skall få ske när det är av synnerlig vikt för utredningen av ett brott.

17

Datainspektionen har efterlyst en precisering i lagstiftningen angående Prop. 2005/06:29 ändamålet med provtagningen på så sätt att sådan endast får ske för att underlätta identifiering av personer i samband med utredning om brott. Amnesty International har efterlyst regler om överklagande, medan Hov- rätten över Skåne och Blekinge har betonat vikten av att skälen för ta- gande av DNA-prov redovisas för den som provtagningen avser. Skälen för regeringens förslag och bedömning Tagande av DNA-prov skall fortfarande utgöra en form av kroppsbesiktning

DNA-prov får i dag tas inom ramen för rättegångsbalkens bestämmelser

om kroppsbesiktning (28 kap. 12 §). Någon specialreglering som gäller

för tagande av DNA-prov finns inte. Kroppsbesiktning får utföras på den

som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa om det

behövs för att utröna omständigheter kring brottet och åtgärden är pro-

portionerlig. Att ta prov från andra personer än de som är skäligen miss-

tänkta för brott på vilket fängelse kan följa saknar uttryckligt stöd i lag.

I promemorian föreslås nya bestämmelser om tagande av DNA-prov.

Såsom promemorieförslaget är utformat kommer regleringen av DNA-

provtagning att lyftas ut ur bestämmelsen i 28 kap. 12 § rättegångsbalken

och därmed inte att omfattas av kroppsbesiktningsbegreppet. De före-

slagna bestämmelserna har i stället utformats med bestämmelserna om

tagande av fingeravtryck som förebild. Mot detta har flera remissin-

stanser, bl.a. JO , haft invändningar. Flera andra remissinstanser har

påpekat att även tagande av DNA-prov bör omfattas av den proportiona-

litetsprincip som kommer till uttryck i 28 kap. 3 a § rättegångsbalken.

Några remissinstanser har påpekat att det vid kroppsbesiktning får

förekomma viss användning av tvång men att promemorian inte ger

besked om vad som i detta avseende skall gälla vid DNA-provtagning.

Enligt 28 kap. 12 § andra stycket rättegångsbalken avses med kropps-

besiktning undersökning av människokroppens yttre och inre samt ta-

gande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov.

DNA-provtagning i enlighet med promemorians förslag innebär just

detta; provtagning från kroppens yttre eller inre samt undersökning av

sådana prov. Begreppsmässigt framstår alltså tagande av DNA-prov som

hänförligt till kroppsbesiktning. Systematiska skäl talar därför för att, så-

som hittills, anse tagande av DNA-prov som en form av kroppsbesikt-

ning. Det gäller i synnerhet när DNA-provet, likt annan kroppsbesikt-

ning, tas i syfte att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för

utredning av brottet.

Att som föreslås i promemorian undanta tagande av DNA-prov från

kroppsbesiktning innebär också, som en del remissinstanser har påpekat,

att proportionalitetsprincipen i 28 kap. 3 a § rättegångsbalken inte utan

vidare blir tillämplig. Inte heller bestämmelserna om polisens möjligheter

att besluta om tvångsmedel för genomförandet av provtagningen blir

tillämpliga. Också detta talar för att tagande av DNA-prov även fortsätt-

ningsvis behandlas som en form av kroppsbesiktning.

En omständighet som kan synas tala i motsatt riktning är att tagande av

fingeravtryck i rättegångsbalken inte behandlas som en form av kropps-

besiktning. Det finns flera likheter mellan tagande av DNA-prov och

18

tagande av fingeravtryck. Såväl tagande av fingeravtryck som tagande av

Prop. 2005/06:29

DNA-prov syftar till att fastställa en persons identitet. Fingeravtrycket,

liksom den DNA-profil som de brottsutredande myndigheterna tar fram,

ger inte möjlighet att utläsa mer om en person än personens identitet. Det

finns emellertid även vissa skillnader. Den kanske viktigaste skillnaden

är att DNA-provet innehåller biologiskt material som, om det blir före-

mål för andra analysmetoder, kan ge mera information om den under-

sökte personen än vad som kan utläsas av ett fingeravtryck.

Sammantaget anser regeringen därför att övervägande skäl talar för att

alltjämt låta DNA-provtagning omfattas av begreppet kroppsbesiktning.

Regeringen återkommer i följande avsnitt till frågan om huruvida möj-

ligheterna att ta DNA-prov bör utvidgas i förhållande till nuvarande be-

stämmelser.

Allmänt om regeringsformen, Europakonventionen och förutsättningarna

för tagande av DNA-prov

Som framgått av avsnitt 4.3.1 uppställer regeringsformen ett skydd mot

påtvingade kroppsliga ingrepp. Tagande av DNA-prov mot den enskildes

vilja får anses som ett sådant kroppsligt ingrepp. Även Europakonventio-

nen skyddar den personliga integriteten mot påtvingade kroppsliga

ingrepp.

Regeringsformens skydd mot kroppsliga ingrepp är inte absolut men

får åsidosättas endast med stöd av lag och under vissa andra i 2 kap. 12 §

regeringsformen angivna förutsättningar.

En första förutsättning för att tagande av DNA-prov skall vara fören-

ligt med regeringsformen är därför att förutsättningarna för sådan prov-

tagning mot den enskildes vilja regleras i lag.

En andra förutsättning är att åtgärden är nödvändig för att tillgodose

ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle (se 2 kap. 12 §

regeringsformen). Förebyggande och bekämpning av brott utgör enligt

regeringens mening ett sådant ändamål. Tagandet av DNA-prov i sam-

band med brottsutredningar eller annars i syfte att bekämpa brott upp-

fyller alltså den angivna förutsättningen.

En tredje förutsättning är att åtgärden inte går utöver det ändamål som

har föranlett den och att den står i rimlig proportion till vad som står att

vinna med den (den s.k. proportionalitetsprincipen). I den delen gör re-

geringen följande bedömning.

Brottsligheten även mängdbrottslighet såsom snatteri, stöld och till-

grepp av fortskaffningsmedel medför lidande för enskilda och orsakar

såväl samhället som enskilda stora kostnader. Redan detta gör det givet-

vis angeläget att brottsligheten kan klaras upp så snart som möjligt. Till

detta kommer att en stor del av alla brott begås av personer som redan

tidigare begått brott och att kriminaliteten har gått allt längre ned i åld-

rarna. Det är vanligt att ungdomar börjar med att begå snatteri och via

tillgrepp av fortskaffningsmedel och inbrottsstölder går vidare till grövre

kriminalitet. En högre uppklarningsprocent i fråga om mängdbrottslighet

förbättrar möjligheterna att avbryta lagöverträdares brottskarriärer.

Användningen av DNA-teknik kan här vara av stor betydelse. Polisens

möjligheter att klara upp mängdbrottsligheten med konventionella me-

toder är begränsade. Med en alltmer utvecklad och allt säkrare DNA-

19

teknik förbättras möjligheterna väsentligt. I Storbritannien, där man har Prop. 2005/06:29 byggt upp ett omfattande DNA-register som omfattar i princip samtliga aktivt kriminella, har antalet uppklarade fall av mängdbrottslighet och våldsbrott med från början okänd gärningsman ökat markant. Det finns inte anledning att se annorlunda på den svenska polisens möjligheter att klara upp brott med hjälp av DNA-tekniken. En omfattande användning av DNA-teknik bör alltså leda till att flera brott klaras upp och att upp- klarningen sker snabbare. Mot de nu angivna fördelarna med tagandet av DNA-prover inom brottsbekämpningen skall vägas olägenheterna för den enskilde. En så- dan olägenhet är själva provtagningen. DNA-prover tas emellertid re- gelmässigt genom enkla blod- eller salivprov och provtagningen framstår därmed som ett förhållandevis harmlöst ingrepp. Ett annat förhållande som kan upplevas som negativt för den enskilde är att myndigheterna ge- nom provtagningen får tillgång till biologiskt material ur vilket det kan tas fram olika slag av information om den enskilde. Olägenheten av detta är dock i praktiken ganska begränsad, eftersom de DNA-prover som det här är fråga om används enbart för att ta fram DNA-profiler som kan ut- nyttjas enbart för identifiering. Det torde därför inte råda något tvivel om att de nuvarande möjlighe- terna att ta DNA-prov i syfte att utreda brott är förenliga med proportio- nalitetsprincipen i regeringsformen. En annan fråga är hur tagande av DNA-prov i brottsutredningssyfte förhåller sig till Europakonventionen. Som framgått av avsnitt 4.3.2 får artikel 8 punkten 2, som innehåller bestämmelser om bl.a. privatlivet och därmed den personliga integriteten, inskränkas av en offentlig myndighet om det sker med lagstöd, och det är nödvändigt i ett demokratiskt sam- hälle med hänsyn bl.a. till den allmänna säkerheten och förebyggande av brott. Mot den bakgrunden får den nuvarande svenska regleringen även anses stå i överensstämmelse med Europakonventionen. Enligt regeringens mening ger regeringsformen och Europakonventio- nen även utrymme för en mera långtgående användning av DNA-teknik inom brottsbekämpningen, däribland en utbyggnad av polisens DNA- register. Här måste emellertid intresset av en effektiv brottsbekämpning noga vägas mot integritetsskyddsintresset. Regeringen återkommer till det i det följande. Möjligheterna att i utredningssyfte ta DNA-prov på personer som är skäli- gen misstänkta för brott Som framgått av avsnittet ovan anser regeringen att tagande av DNA- prov alltjämt skall omfattas av begreppet kroppsbesiktning. Enligt gäl- lande ordning får den kroppsbesiktigas som är skäligen misstänkt för brott som kan ge fängelse, om det behövs för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning av ett brott. Enligt regeringens mening är nuvarande bestämmelser om möjligheterna att ta DNA-prov av personer som är skäligen misstänkta för brott som ett led i brotts- utredningen tillfredsställande utformade. I den delen finns alltså inte skäl för någon ändring. 20 Möjligheterna att i syfte att registrera DNA-profilen ta DNA-prov på perso- ner som är skäligen misstänkta för brott De DNA-profiler som enligt vad som nyss har sagts tas fram i utred- ningssyfte registreras redan i dag i viss utsträckning i DNA-registret när personen i fråga har dömts för vissa brott. Detta har naturligtvis ett sär- skilt värde från brottsbekämpningsperspektiv, eftersom registreringen underlättar uppklarandet av andra brott än det som den ursprungliga misstanken gällde. Regeringen anser därför, vilket kommer att utvecklas närmare i avsnitt 4.6, att DNA-registret bör göras mera omfattande än det är i dag och att ett särskilt utredningsregister med DNA-profiler från skäligen misstänkta personer bör upprättas. Omständigheterna kring ett brott kan dock vara sådana att den person som sedermera döms för brottet aldrig har lämnat något DNA-prov under utredningen av brottet. Det kan ha funnits annan bevisning, exempelvis erkännande eller vittnesuppgifter av sådant slag att det inte har funnits något behov av DNA-prov. Det kan också vara så att det inte lämnats något biologiskt spår på brottsplatsen. Därmed finns det inte heller någon DNA-profil att registrera, trots att intresset av sådan registrering kan vara lika stort som i de fall där DNA-prov i dag tas. I promemorian föreslås, vilket det tidigare redogjorts för, att förutsätt- ningarna för tagande av DNA-prov på den som är misstänkt för brott skall utformas på i stort sett samma sätt som gäller för tagande av finger- avtryck. Enligt förslaget skall sålunda ett sådant prov få tas på den som är anhållen eller häktad för brott eller på den som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa. För fingeravtryck gäller redan att sådana alltid skall lämnas av den som har häktats som misstänkt för brott och, under vissa förutsättningar, av den som har anhållits som misstänkt för brott eller som annars är skäligen misstänkt för brott på vilket fäng- else kan följa (se 28 kap. 14 § rättegångsbalken och 2 § förordningen [1992:82] om fingeravtryck m.m.). Fingeravtrycken kan givetvis ha konkret betydelse för jämförelse med spår på brottsplatsen i den aktuella brottsutredningen. De har emellertid också kunnat användas för att bygga upp ett omfattande fingeravtrycksregister. Därmed har det skapats ett värdefullt verktyg för de brottsbekämpande myndigheterna. Uppgifterna i fingeravtrycksregistret gallras som huvudregel om förundersökningen eller åtalet mot den misstänkte läggs ned eller åtalet ogillas (31 § första stycket polisdatalagen). Om den misstänkte döms, kan uppgifterna be- hållas i registret under längre tid. Frågan är om en liknande ordning är motiverad när det gäller tagande av prov för DNA-analys. Regeringen gör i den delen följande bedöm- ning. I det föregående har det brittiska DNA-registret berörts. Det registret omfattar i princip alla kriminellt aktiva personer. Uppbyggandet av registret har lett till en kraftig ökning av uppklarningen av mängdbrotts- lighet och våldsbrott med okänd gärningsman. De brittiska erfarenhe- terna ger stöd för uppfattningen att ett väl utbyggt DNA-register som omfattar merparten av samtliga aktivt kriminella i landet skulle utgöra ett effektivt redskap för polisen i den brottsbekämpande verksamheten. Skapandet av ett sådant register förutsätter uppenbarligen att DNA-prov kan tas även när det inte är nödvändigt för utredningen i en viss förun- Prop. 2005/06:29 21 dersökning. Det finns alltså goda skäl att införa en ordning där den som är skäligen misstänkt för brott av viss svårighetsgrad mera rutinmässigt lämnar DNA-prov.

För att den form av provtagning som nu är i fråga skall vara förenlig med regeringsformen krävs dock, som tidigare berörts, att åtgärden står i proportion till vad som står att vinna med den. Vid bedömningen av om detta är fallet måste man ta ställning till vilket intrång provtagningen och registreringen utgör för den enskilde samt till hur känsligt innehållet i själva provet eller registeruppgiften är. Den som är frihetsberövad till följd av misstanke om brott får, som framgått av ovan, normalt finna sig i att få sina fingeravtryck tagna samt registrerade i fingeravtrycksregistret. Detta anses inte innebära ett opro- portionerligt ingrepp. Det förslag om hur provtagningen skall gå till som regeringen nu lägger fram innebär att provtagningen för DNA-analys i nu aktuellt hänseende begränsas till salivprov (se avsnitt 4.5). I korthet kommer provtagningen vanligtvis att gå till så att den misstänkte själv för en topsliknande pinne mot insidan av kinden. Pinnen torkas av på ett för ändamålet särskilt utformat papper, som skickas till laboratoriet för ana- lys. Det integritetsintrång som själva provtagningen utgör kan därmed inte anses vara särskilt stort och motiverar inte någon skillnad i förhål- lande till vad den misstänkte får tåla när det gäller tagande av fingerav- tryck. Det gäller även om det någon gång kan vara nödvändigt att ta pro- vet mot den enskildes vilja. Vid DNA-analysen framkommer i och för sig information om sådant som får anses integritetskänsligt, t.ex. uppgifter om könskromosomer. Det analyserade resultatet omvandlas emellertid till en sifferkombination (profil) som endast innehåller uppgifter om den undersöktes identitet och det är endast denna profil som läggs in i registret. Den uppgift som förs in i registret kan alltså inte anses vara av särskilt känsligt slag. Frågan är då vilken betydelse som bör tillmätas det förhållandet att själva provet innehåller biologiskt material från vilket kan utvinnas om- fattande information. Regeringen menar att om hanteringen av DNA- provet omgärdas av strikta bestämmelser, bl.a. om hur provet får använ- das, och det dessutom införs bestämmelser om att provet inte får sparas längre tid än vad som är nödvändigt, kan provtagningen inte heller med beaktande av innehållet i provet anses som ett oproportionerligt intrång i den enskildes integritet. Regeringen återkommer till frågan om när pro- vet skall förstöras m.m. i följande avsnitt. Möjligen skulle invändningar kunna resas mot att DNA-prov tas i syfte att lägga in uppgifterna i ett register vid en tidpunkt då den enskilde en- dast är misstänkt för brott. Såsom utvecklas i avsnitt 4.6 anser regeringen emellertid att det finns ett starkt allmänintresse av att kunna registrera DNA-profiler inte enbart från dömda personer utan även från skäligen misstänkta personer. Det förutsätter givetvis att det generellt är möjligt att ta DNA-prov redan under förundersökningen av brottet. Till detta kommer regeringens förslag att den efterföljande registreringen av miss- tänkta personers DNA-profiler kommer att ske i ett särskilt register, skilt från det register där DNA-profiler från dömda personer registreras. Sammanfattningsvis kan konstateras att en utvidgning av möjlighe- terna att ta DNA-prov av misstänkta kan få betydande positiva effekter främst i form av ökad brottsuppklarning och minskat lidande för brottsof- Prop. 2005/06:29 22

fer. Olägenheterna för den enskilde framstår som begränsade. Rege-

Prop. 2005/06:29

ringen gör mot den bakgrunden bedömningen att det är förenligt med

regeringsformen och Europakonventionen att tillåta provtagning för

DNA-analys på den som är skäligen misstänkt för brott som kan ge fäng-

else, även om syftet endast är att registrera resultatet i ett särskilt register.

Regeringen föreslår alltså att DNA-prov för detta syfte skall kunna tas

på var och en som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan

följa. För att det skall vara aktuellt med provtagning bör dock, liksom vid

annan kroppsbesiktning, proportionalitetsprincipen i 28 kap. 3 a § rätte-

gångsbalken tillämpas. Med tillämpningen av den principen säkerställs

att rena bagatellbrott, där påföljden kan förväntas bli enbart böter, inte

kommer att föranleda provtagning på den misstänkte. I bedömningen av

behovet av provtagning bör det även kunna vägas in att prov inte skall tas

om det är onödigt. Det är exempelvis naturligt att prov inte tas om den

enskilde redan är registrerad i DNA-registret eller om DNA-prov redan

har tagits under utredningen av brottet med stöd av 28 kap. 12 § rätte-

gångsbalken.

I promemorian har det även föreslagits att DNA-prov, i likhet med vad

som gäller för tagande av fingeravtryck, skall få tas från den som är an-

hållen eller häktad som misstänkt för brott oavsett om fängelse kan följa

på brottet. En person kan i undantagsfall vara anhållen eller häktad för ett

brott utan att det brott som han eller hon är misstänkt för kan leda till

fängelse. Så är fallet om personen är okänd eller vägrar uppge namn och

hemvist eller saknar hemvist i Sverige och kan antas undandra sig lagfö-

ring eller straff. Enligt regeringens bedömning finns det dock inte något

beaktansvärt behov av att ta DNA-prov i de fall brottsmisstanken gäller

ett brott av sådant mindre allvarligt slag. Promemorians förslag i denna

del bör därför inte genomföras.

Möjligheterna att ta DNA-prov på andra än skäligen misstänkta

I promemorian har det föreslagits att DNA-prov även skall få tas på an-

nan person än den som skäligen kan misstänkas för brott, om det behövs

med hänsyn till utredningen av ett brott på vilket fängelse kan följa. Den

föreslagna bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller för

tagande av fingeravtryck. I den kategori av personer som omfattas av

förslaget återfinns såväl målsägande och vittnen som andra personer mot

vilka det finns vissa misstankar som dock inte når upp till nivån skäligen

misstänkta.

Prov från målsägande och vittnen används i dag bl.a. för att kunna ur-

skilja vilka DNA-spår som en gärningsman kan ha avsatt på brottsplat-

sen. Snabba besked om vilka spår som härrör från målsäganden och vitt-

nen och som därmed inte är intressanta i utredningen underlättar givetvis

det polisiära arbetet markant. När det gäller prov från personer som det

finns vissa svaga misstankar mot innebär möjligheten till provtagning att

polisen omedelbart kan ta ställning till om personen helt kan avföras från

utredningen eller om det finns skäl att inrikta de fortsatta utredningsin-

satserna mot honom eller henne. Polisens resurser kan därmed användas

på ett mer effektivt sätt.

I dag tas DNA-prov på personer som inte är skäligen misstänkta för

brott med stöd av vederbörandes samtycke. Promemorians förslag inne-

23

bär att DNA-prov kan tas även om en person motsätter sig åtgärden, un- der förutsättning att det är av betydelse för utredningen. Enligt regeringens mening står det klart att tagande av DNA-prov på personer som inte är skäligen misstänkta för brott kan ha stor betydelse för en brottsutredning. Även i denna del måste dock regeringsformens bestämmelser om kroppsligt intrång beaktas. Som har framhållits ovan får det i och för sig anses att 2 kap. 12 § regeringsformen ger utrymme för en mer långtgående användning av DNA-teknik inom brottsbekämp- ningen än vad nuvarande reglering tillåter. Frågan är dock om en utvidg- ning som innebär att prov även får tas på den som inte är skäligen miss- tänkt för brott är förenlig med regeringsformen. Regeringen kan konstatera att ändamålet med provtagningen även i dessa fall är att utreda och bekämpa brott, dvs. ett ändamål som får anses godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Att de personer som provtag- ningen gäller inte själva är skäligen misstänkta för brott talar visserligen för särskild restriktivitet vad gäller påtvingade kroppsliga ingrepp, men det utgör knappast något absolut hinder. I sammanhanget finns det an- ledning att erinra om att personer som inte är skäligen misstänkta för brott redan i dag kan påtvingas vissa tvångsåtgärder bl.a. avseende ta- gande av fingeravtryck (28 kap. 14 § rättegångsbalken), husrannsakan (28 kap. 1 § andra stycket rättegångsbalken), kroppsvisitation (28 kap. 11 § andra stycket rättegångsbalken) och hämtning till förhör (23 kap. 7 § rättegångsbalken). Själva provtagningen kan som tidigare har kon- staterats normalt inte anses innebära någon större integritetskränkning för den enskilde, i synnerhet inte om DNA-provet alltid tas genom saliv- prov (se mer om metoder i avsnitt 4.5). Den DNA-profil som fås fram genom den kriminaltekniska analysen av DNA-provet ger inte annan information om den undersökte än hans eller hennes identitet (se avsnitt 4.2). Mot den bakgrunden får tagandet av DNA-prov på personer som inte är skäligen misstänkta för brott anses stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med åtgärden. Det innebär att 2 kap. 12 § regerings- formen lämnar utrymme för regler om sådan provtagning. Regeringen anser mot denna bakgrund att det i viss utsträckning bör vara möjligt att ta DNA-prover även från personer som inte är skäligen misstänkta för brott. Det bör dock uppställas särskilda förutsättningar för detta. En förutsättning bör vara att åtgärden i det enskilda fallet är pro- portionerlig. Vad som allmänt gäller för kroppsbesiktning bör alltså gälla även här (jfr 28 kap. 3 a § rättegångsbalken). I lagrådsremissen gjordes bedömningen att det därutöver borde krävas att tagande av DNA-prov är av särskild vikt för utredning av ett brott på vilket fängelse i ett år eller mer kan följa. Lagrådet har pekat på de bestämmelser som gäller för kroppsvisitation och husrannsakan avseende annan person än den som skäligen kan misstänkas för brottet. Dessa bestämmelser innebär att åt- gärden får vidtas om det finns synnerlig anledning att anta att den är av betydelse för utredningen av brott på vilket fängelse kan följa. Lagrådet har menat att bestämmelserna innefattar avvägning mellan intresset av skydd för den enskildes integritet och intresset av effektivitet i den brottsutredande verksamheten och att denna avvägning är lämplig också när det gäller kroppsbesiktning för att ta salivprov för DNA-analys. Lag- rådet har i sammanhanget framhållit att det i den praktiska tillämpningen kan vara av värde att regleringen av de processuella tvångsmedlen är nå- Prop. 2005/06:29 24 gorlunda enhetlig. Lagrådet har därför förordat att provtagning för DNA- analys på den som inte är skäligen misstänkt för brott får ske endast då det finns synnerlig anledning att anta att provet är av betydelse för utred- ningen av ett brott på vilket fängelse kan följa. Regeringen godtar lagrå- dets förslag i denna del. Genom en sådan reglering av förutsättningarna för DNA-provtagning av andra än de som är skäligen misstänkta för brott kan man enligt regeringens bedömning förhindra det slag av förfaranden som JO har kritiserat, nämligen att DNA-prover används slentrianmäs- sigt beträffande personer som varken är skäligen misstänkta, målsägande eller vittnen. Det bör också införas en bestämmelse om att en DNA-profil som tas fram från en person som inte är skäligen misstänkt för brott en- dast får jämföras med DNA-profiler som är aktuella i den pågående brottsutredningen. En begränsning av användningen av själva DNA- provet finns i dag i 28 § polisdatalagen. Regeringen föreslår att det införs en motsvarande bestämmelse avseende provresultatet. Enskilds samtycke En särskild fråga är om det bör vara möjligt att ta DNA-prov även i andra fall, om den enskilde har lämnat sitt samtycke. DNA-provtagning på per- soner som inte är skäligen misstänkta för brott sker i dag med stöd av samtycke. I vissa situationer kan det såsom JO har påpekat ifrågasät- tas om samtycket har lämnats helt frivilligt. Det gäller framför allt i fråga om personer som det finns vissa misstankar mot och som ofta torde be- finna sig i ett underläge i förhållande till polisen. Å andra sidan kan det hos en enskild finnas ett berättigat intresse av att genom DNA-prov visa att han eller hon är helt utan anknytning till ett brott. Ett viktigt använd- ningsområde för DNA-tekniken är att utesluta personer från misstanke om brott. Det är därför angeläget att slå vakt om den enskildes möjlighet att på frivillig väg lämna DNA-prov.

Lagrådet har pekat på att JO har ifrågasatt om eller i vad mån den en- skildes samtycke bör tillmätas någon verkan vid användningen av ett tvångsmedel som kroppsbesiktning (se JO:s ämbetsberättelse 2003/04 sid. 74 f.). Lagrådet har vidare uttalat att frågan om verkan av den en- skildes samtycke till tagande av prov för DNA-analys bör tas upp till principiellt övervägande i detta sammanhang. Vad gäller denna fråga gör regeringen följande bedömning. I 2 kap. 6 § regeringsformen anges, som tidigare nämnts, att den en- skilde är skyddad mot påtvingade kroppsliga ingrepp och att detta skydd endast får inskränkas genom lag. Inskränkande bestämmelser om kropps- besiktning och kroppsvisitation finns, som angetts ovan, i 28 kap. rätte- gångsbalken. Följaktligen regleras i 28 kap. nämnda balk under vilka förutsättningar sådana åtgärder får ske med tvång. Beträffande frågan om verkan av ett lämnat samtycke i förhållande till nämnda tvångsmedel har regeringen tidigare uttalat följande (prop. 1993/94:24 s 39): I rättegångsbalken regleras inte generellt frågan, om samtycke från den som skall undersökas innebär att undersökningen får genomföras. Annorlunda uttryckt är det frågan om huruvida samtycke kan ersätta de förutsättningar som ges i rättegångsbalken för tvångsmedelsanvänd- ningen. Med visst fog kan man i sådant fall påstå att det överhuvudta- Prop. 2005/06:29 25 get inte är fråga om någon tvångsmedelsanvändning, eftersom tvångs- Prop. 2005/06:29 momentet saknas. Grundlagsskyddet avser ju också enbart påtvingade

ingrepp. Så snart ingreppet inte är påtvingat, eller m. a. o. frivilligt, är det inte fråga om någon inskränkning i de grundlagsenliga skyddet. Den förhärskande uppfattning är också att samtycke innebär att en åt- gärd, som utan samtycke vore grundlagsstridig, får genomföras. Regeringen konstaterade vidare i ovan nämnda proposition att frågor om samtycke kan vara komplicerade och mångfacetterade samt att så- dana frågor föll utanför det då aktuella lagstiftningsärendet.

Frågan är nu om det i förevarande lagstiftningsärende finns skäl att fö-

reslå en reglering om verkan av enskilds samtycke till tagande av DNA-

prov. Enligt regeringens bedömning kan det inte anses oförenligt med

bestämmelserna i regeringsformen att utan uttryckligt lagstöd åberopa ett

frivilligt lämnat samtycke som grund för en åtgärd som innebär provtag-

ning på en person. Mot den bakgrunden och då det enligt regeringens

mening inte är lämpligt att reglera samtyckesfrågan endast vad gäller den

specifika form av kroppsbesiktning som tagande av DNA-prov utgör, är

regeringen inte beredd att nu lämna något förslag i denna del.

Det bör alltså vara möjligt att, som hittills, ta DNA-prov, om den som

provet avser samtycker till åtgärden. Regeringen utgår från att polisen

vid provtagning med stöd av samtycke noga förvissar sig om att det fö-

religger ett verkligt samtycke från den som blir föremål för åtgärden.

En annan fråga är om det skall vara möjligt att ta DNA-prov från en

icke misstänkt person som inte har fyllt 15 år. I dag tas sådana prov med

stöd av samtycke. Om någon som inte har fyllt 15 år är misstänkt för

brott, är det enligt gällande rätt inte tillåtet att utföra en kroppsbesiktning

(jfr 36 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lag-

överträdare). Mot den bakgrunden bör det inte heller vara tillåtet att utan

samtycke ta salivprov för DNA-analys på honom eller henne. Detta bör

uttryckligen framgå av lagtexten. En sådan bestämmelse hindrar dock

inte att sådant prov liksom i dag tas om samtycke lämnas till åtgär-

den.

Övrigt

Såsom framgått av tidigare avsnitt bör tagande av DNA-prov även i fort-

sättningen omfattas av bestämmelserna om kroppsbesiktning. Det bör

gälla oavsett om den som provet avser är skäligen misstänkt för brott

eller ej. Behörig att besluta om kroppsbesiktning är enligt 28 kap. 13 §

jämförd med 28 kap. 4 § rättegångsbalken undersökningsledaren, åklaga-

ren eller rätten. Det finns i detta avseende inte skäl att införa några avvi-

kande bestämmelser i fråga om provtagning från icke misstänkta. Även

övriga bestämmelser om kroppsbesiktning, såsom den s.k. proportiona-

litetsprincipen (28 kap. 3 a § rättegångsbalken), bestämmelserna om

kvarhållande (28 kap. 12 § tredje stycket ) och bestämmelserna om ge-

nomförandet av provtagningen (28 kap. 13 § andra och tredje styckena)

bör gälla vid DNA-provtagning av personer som inte är skäligen miss-

tänkta för brott.

Samma bestämmelser bör gälla när provtagningen avser personer skä-

ligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa och syftet med

26

provtagningen är att registrera den undersöktes DNA-profil i utrednings- Prop. 2005/06:29 registret. Beslut om andra former av kroppsbesiktning kan inte överklagas. En- ligt regeringens uppfattning bör inte heller beslut om att ta DNA-prov i de nu aktuella situationerna kunna överklagas. I likhet med Datainspektionen anser regeringen att ändamålet med provtagningen bör framgå direkt av lagen. I rättegångsbalken bör det därför föreskrivas dels att DNA-prov som tas från annan än den som är skäligen misstänkt för brott skall få tas endast i syfte att underlätta identi- fiering, dels att DNA-prov skall få tas från skäligen misstänkta personer i syfte att registrera provresultatet i det DNA-register som förs med stöd av polisdatalagen. Hovrätten över Skåne och Blekinge har påpekat att polisen i samband med DNA-provtagningen bör informera den person som utsätts för åtgärden om syftet med provtagningen. Regeringen delar uppfattningen att det är angeläget att polisen klart upplyser den enskilde om syftet med provtagningen och hur provet kommer att användas. Nå- gon uttrycklig lagreglering om sådan upplysningsskyldighet är dock inte nödvändig.

4.5

Provtagningsmetoder m.m.

Regeringens förslag: När DNA-prov tas på någon som inte skäligen kan misstänkas för brott eller när en sådan provtagning görs enbart i syfte att provresultatet skall registreras i utredningsregistret, skall provtagningen ske genom tagande av salivprov. Sådan provtagning på en kvinna skall kunna verkställas och bevittnas av en man.

Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. I promemorian förslås att prov skall kunna tas genom prov från kroppens yttre samt genom blod- eller salivprov. Promemorian innehåller inte något förslag om vem som skall kunna verkställa och bevittna prov- tagning på en kvinna.

Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag : Vid kroppsbesiktning kan prov tas från kroppens yttre eller inre. Det innebär att DNA-prov i dag kan tas genom exempelvis blodprov, salivprov eller hår- eller hudprov. Vanligen använder man sig av salivprov eller blodprov. Statens kriminaltekniska laboratorium har upplyst att den metod som regelmässigt kommer att användas i framtiden är salivprov. Ett sådant prov tas genom att den un- dersökte själv för en topspinne mot insidan av kinden. Det är enligt regeringens mening naturligt att DNA-provtagningen sker på ett sätt som är så lite ingripande som möjligt för den enskilde och att, såsom Amnesty International har framhållit, människors kulturer och traditioner så långt möjligt respekteras. Regeringen ser dock inte skäl att reglera provtagningen ytterligare, när det gäller provtagning i utred- ningssyfte på personer som är skäligen misstänkta för brott. Vid DNA- provtagning som inte sker under utredningen av ett aktuellt brott eller som avser personer som inte är skäligen misstänkta för brott bör dock lagen anvisa den metod som torde vara den minst ingripande, nämligen 27 tagande av salivprov. En sådan bestämmelse utesluter inte att andra me- Prop. 2005/06:29 toder används, när den enskilde lämnar sitt samtycke. Kroppsbesiktning av en kvinna får som huvudregel endast verkställas och bevittnas av en kvinna, en läkare eller legitimerad sjuksköterska (se 28 kap. 13 § tredje stycket rättegångsbalken). Undantag gäller endast för kroppsbesiktning i form av blodprov eller alkoholutandningsprov. Prov- tagning för DNA-analys som sker med salivprov innebär, som regeringen tidigare konstaterat, inte någon större integritetskränkning för den under- sökte. Salivprov kan i integritetsskyddshänseende likställas med blod- prov och alkoholutandningsprov. Sådant prov bör därför kunna verkstäl- las och bevittnas av en man även om provet tas på en kvinna.

4.6

Förutsättningarna för registrering m.m.

Regeringens förslag: Personer som har dömts till annan påföljd än böter skall kunna registreras i DNA-registret. Personer som är skäligen miss- tänkta för ett brott som kan leda till fängelse skall kunna registreras i ett separat register, utredningsregistret. Den DNA-profil som tas in i DNA-registret eller utredningsregistret skall härröra från ett prov som har tagits enligt bestämmelserna i 28 kap. rättegångsbalken.

Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. I promemorian har det föreslagits att DNA-registret skall innehålla DNA-profiler såväl avseende personer som är dömda för brott på vilket fängelse kan följa som avseende personer misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt promemo- rians förslag eller inte haft några invändningar mot det. Bl.a. Malmö tingsrätt har motsatt sig att registreringen skall kunna avse även icke dömda personer. Hovrätten över Skåne och Blekinge har invänt att endast DNA-profiler från den som är dömd för eller skäligen misstänkt för brott bör finnas med i DNA-registret. Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitet har invänt mot att en person som har dömts för brott som i det konkreta fallet varit så bagatellartade att påföljden bestämts till böter skall kunna registreras samt ställt sig kritisk till att misstänkta skall kunna registreras i DNA-registret. Juridiska fakultetsnämnden vid Upp- sala universitet och Svenska Avdelningen av Internationella Juristkom- missionen har påpekat att den föreslagna gränsen för registrering kommer att strida mot Europarådets rekommendation. BRÅ har betonat vikten av att lagen begränsar vilka uppgifter som får behandlas i registret. Sveriges advokatsamfund har föreslagit att gällande rätt bibehålls eller att annan lämplig avgränsning görs. Bl.a. Statens 

Medicinsk-Etiska

 råd har fram- hållit att DNA-prov som har tagits i andra sammanhang, exempelvis inom sjukvården, inte bör få användas för registrering i DNA-registret.

28

Skälen för regeringens förslag

Prop. 2005/06:29

Personer som har dömts till annan påföljd än böter skall kunna registreras i DNA-registret

Den nuvarande lagstiftningen om förutsättningarna för registrering i DNA-registret bygger på den rekommendation från Europarådet som har behandlats i avsnitt 4.3.5. I punkten 8 i rekommendationen anges att in- formation från DNA-analyser får sparas när det är fråga om en person som har dömts för ett allvarligt brott som riktat sig mot en persons liv, integritet eller säkerhet. Rekommendationen tillkom år 1992, då DNA-tekniken ännu var rela- tivt ny och oprövad. Under de gångna åren har tekniken kommit till allt vidare användning vid utredandet av bl.a. mängdbrottsligheten. Polisen använder den mer eller mindre rutinmässigt vid utredning av en mängd olika brott där det finns biologiska spår på brottsplatsen. Det finns mot den bakgrunden anledning att överväga om rekommendationen, som inte utgör ett juridiskt bindande dokument för Sverige, alltjämt bör vara väg- ledande för den svenska regleringen. Som ovan har nämnts torde ett väl utbyggt DNA-register som omfattar merparten av alla aktivt kriminella i landet utgöra ett viktigt verktyg för polisen i den brottsbekämpande verksamheten. Mot detta skall i och för sig vägas de risker för enskildas integritet som registreringen kan inne- bära. Dessa risker är dock enligt regeringens mening förhållandevis be- gränsade. De DNA-profiler som tas fram efter den kriminaltekniska analysen av DNA-provet utvisar inga personlighetsegenskaper, utan kan användas endast för identifieringsändamål. Den information som regi- streras är alltså inte av särskilt integritetskänslig natur. Några remissin- stanser har framhållit att man i dag inte kan veta om det i framtiden kommer att vara möjligt att utläsa även personlighetsdrag ur de DNA- profiler som registreras och att man därför bör vara försiktig med att ut- vidga möjligheterna till registrering. Hur tekniken kommer att utvecklas är det givetvis inte möjligt att bedöma i dag. Enligt 22 § polisdatalagen får emellertid uppgifter som tas in i DNA-registret inte användas för an- nat ändamål än för att underlätta identifiering av personer i samband med utredning om brott. Denna bestämmelse ger enligt regeringens bedöm- ning ett tillfredsställande skydd. Regeringen anser mot denna bakgrund att det finns fog för att utvidga möjligheterna till registrering i DNA-registret utöver vad som anges i den tidigare nämnda rekommendationen. I promemorian har det föreslagits att DNA-registret skulle omfatta alla personer som har dömts för brott på vilket fängelse kan följa. Med pro- memorians förslag skulle också personer som har dömts enbart för något enstaka snatteribrott registreras i registret. Regeringen anser att detta skulle föra alltför långt. Registret bör i stället innehålla DNA-profiler för personer som har dömts till annan påföljd än böter. Därmed kommer re- gistret att omfatta i stort sett alla personer som har dömts för exempelvis stöld, tillgrepp av fortskaffningsmedel, bedrägeri och misshandel av normalgraden, medan personer som har dömts för mer bagatellartad brottslighet inte kommer att registreras i DNA-registret.

29 Personer som är skäligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa skall kunna registreras i ett utredningsregister I promemorian har det föreslagits att även personer misstänkta för brott som kan leda till fängelse skall registreras i DNA-registret. Några re- missinstanser har kritiserat förslaget i den delen. Som konstaterats ovan medger Europarådets rekommendation regi- strering av DNA-profiler i DNA-register endast avseende personer som har dömts för vissa grövre brott. I det föregående har emellertid gjorts den bedömningen att rekommendationen inte längre bör vara vägledande för den svenska regleringen. Från brottsbekämpningssynpunkt har det klara fördelar med ett register som innehåller uppgift även om personer som inte är dömda men väl skäligen misstänkta för brott. Genom att införandet i registret inte behö- ver avvakta den ibland långa tid som kan förflyta innan det finns en laga- kraftvunnen dom ökar förutsättningarna för ett snabbt uppklarande av andra brott. Till bilden hör att många brott begås av en och samma per- son under en viss, kortare tid. Ju färskare information registret innehåller, desto bättre blir givetvis förutsättningarna för att klara upp alla dessa brott i ett sammanhang. Värdet av de aktuella uppgifterna framgår för övrigt redan av Statens kriminaltekniska laboratoriums nuvarande verk- samhet. Laboratoriet jämför i dag alla DNA-profiler, som härrör från skäligen misstänkta personer, med profiler från samtliga öppna ären- den. Det har då visat sig att det är i just kategorin skäligen misstänkta som man får flest träffar. Samtidigt är det särskilt viktigt att den enskildes integritetsintresse be- aktas vid bedömningen av om det bör vara möjligt att registrera personer som inte har dömts för brott. En person som är misstänkt för ett brott, men inte dömd, har inte fått sin sak prövad av domstol och skall betrak- tas som oskyldig till dess hans eller hennes skuld har blivit lagligen fast- ställd. Som ovan har konstaterats innebär dock registreringen inte några påtagliga risker från integritetssynpunkt, bl.a. därför att den information som registreras inte är av särskilt integritetskänslig art. Den enskildes intresse av att inte knytas till brott som han eller hon har begått utgör givetvis inget skyddsvärt intresse. Mot denna bakgrund anser regeringen att även DNA-profiler från per- soner som är skäligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa bör registreras i ett register. Från integritetsskyddssynpunkt är det dock lämpligt att uppgifter om misstänkta personer inte blandas med uppgifter om dömda personer. De DNA-profiler som avser icke-dömda, men skäli- gen misstänkta personer bör därför föras in i ett särskilt register, benämnt utredningsregistret. Dessa bör gallras ur registret om den misstänkte se- dermera inte döms för brottet eller döms till enbart böter. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnittet om gallring av DNA-profiler.

Endast vissa DNA-prov skall kunna ligga till grund för registrering i DNA- registret och utredningsregistret En förutsättning för registrering i DNA-registret är i dag att DNA-provet har tagits under en utredning av brott. I promemorian har det föreslagits att denna bestämmelse tas bort. Flera remissinstanser har uttryckt farhå- Prop. 2005/06:29 30 gor för att detta kan leda till att DNA-prov som har lämnats i andra sam- Prop. 2005/06:29 manhang utnyttjas för analys och registrering i DNA-registret.

Regeringen anser i likhet med vad som föreslogs i promemorian att kravet på att ett prov skall ha tagits under utredning av ett brott för att få registreras bör slopas. Men det bör givetvis inte vara möjligt att använda prov som har tagits i helt andra sammanhang, t.ex. inom sjukvården, som grund för registrering i de DNA- och utredningsregister som förs med stöd av polisdatalagen. I 23 och 26 a §§ polisdatalagen bör det därför föreskrivas att DNA-registret respektive utredningsregistret enbart får innehålla uppgifter om resultatet av de DNA-analyser som har gjorts enligt bestämmelserna i 28 kap. rättegångsbalken. Motsatsvis innebär en sådan bestämmelse att det inte kommer att vara möjligt att registrera resultatet från DNA-analyser som har gjorts i andra sammanhang, t.ex. inom sjukvården, i registret. Syftet med DNA-registret och utredningsregistret kommer att framgå av 22 § polisdatalagen. Där anges att uppgifter om resultat av DNA- analyser får behandlas endast för att underlätta identifiering av personer i samband med utredning av brott. Enligt regeringens bedömning tydliggör denna bestämmelse på ett godtagbart sätt ändamålet med och använd- ningen av DNA-provet.

Övrigt Genom förslaget kommer DNA-profiler från personer som har dömts till annan påföljd än böter att registreras i DNA-registret och DNA-profiler från personer som är skäligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa att registreras i utredningsregistret. Som framgått av tidigare avsnitt (jfr avsnitt 4.4) skall analysresultat från prov som har tagits från andra än skäligen misstänkta personer inte få jämföras med andra analysresultat än sådana som förekommer i det aktuella ärendet. För att säkerställa detta bör det enligt regeringens bedömning uttryckligen framgå av polisdatala- gen att uppgifter i spårregister, utöver jämförelser med analysresultat som inte kan hänföras till en identifierbar person eller som finns i DNA- registret, endast får jämföras med analysresultat som kan hänföras till en person som är skäligen misstänkt för brott.

4.7

Gallring av 

DNA-profilen

Regeringens förslag: Uppgifter i DNA-registret skall gallras senast när uppgifter om den registrerade skall gallras ur belastningsregistret. Upp- gifter i utredningsregistret skall gallras senast när uppgifterna om perso- nen skall föras in i DNA-registret eller när förundersökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas eller åtal bifalls men påföljden bestäms till enbart böter.

Regeringens bedömning: Kvarstående misstankar bör inte medföra att uppgifterna får finnas kvar i utredningsregistret.

Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslogs att DNA-profiler av misstänkta personer skulle 31 föras in i DNA-registret och att dessa skulle kunna finnas kvar i registret Prop. 2005/06:29 vid kvarstående misstankar.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt för- slaget i denna del eller inte haft några invändningar mot det. Rikspolis- styrelsen har dock menat att de föreslagna gallringsbestämmelserna kan medföra tillämpningsproblem. Riksarkivet har föreslagit att gallringsföre- skrifterna i polisdatalagen skall utgå och att i stället arkivlagen skall gälla eller att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska och vetenskapliga ändamål. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Nuvarande bestäm- melser om gallring av uppgifter i 

DNA-registret

 av dömda personer överensstämmer med vad som gäller för gallring ur belastningsregistret. Övervägande skäl talar för att låta dessa gallringsbestämmelser i sak kvarstå oförändrade i avvaktan på den pågående översynen av polisdata- lagen. Regeringen är därför inte beredd att i detta sammanhang föreslå någon sådan förändring som 

Riksarkivet 

har förordat.

Vad gäller uppgifter avseende skäligen misstänkta personer bör upp- gifterna i utredningsregistret gallras när uppgifterna om den registrerade skall föras in i DNA-registret, dvs. när det finns en lagakraftvunnen dom eller ett godkänt strafföreläggande. Uppgifterna bör också gallras när för- undersökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas eller åtal bifalls men på- följden bestäms till enbart böter. Det är viktigt att bestämmelserna om utredningsregistret är tydliga och entydiga. Det bör därför inte finnas utrymme för mer skönsmässiga be- dömningar i fråga om vid vilken tidpunkt uppgifterna i registret skall gallras. Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte bör vara möj- ligt att, såsom har föreslagits i promemorian, underlåta gallring vid kvar- stående misstankar. Promemorians förslag i den delen bör därför inte genomföras.

4.8

DNA-provet skall förstöras

Regeringens förslag: Ett DNA-prov som har tagits med stöd av

28 kap. 1212 b §§ rättegångsbalken skall förstöras senast sex måna-

der från den tidpunkt då provet togs. Om provet kommer från en skä-

ligen misstänkt person och uppgifterna om denne i utredningsregistret

skall gallras vid en tidigare tidpunkt enligt bestämmelserna i 27 §,

skall också provet förstöras senast vid denna tidpunkt. Prover som är

tagna på personer som inte är misstänkta för brott skall förstöras så

snart målet eller ärendet slutligt har avgjorts.

Promemorian: Promemorian innehöll inte något förslag om gallring av

DNA-prov.

Remissinstanserna: Hovrätten över Skåne och Blekinge har ifrågasatt

om DNA-proven skall få finnas kvar efter det att det ärende för vilket det

tagits slutligt har avgjorts. Hovrätten har även föreslagit att proverna

skall förstöras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur be-

lastningsregistret. Amnesty International och Malmö tingsrätt har givit

uttryck för liknande uppfattningar. Även Juridiska fakultetsnämnden vid

32

Uppsala universitet har efterlyst en reglering av hanteringen av DNA- Prop. 2005/06:29 provet

Skälen för regeringens förslag: I nuvarande lagstiftning finns inte någon bestämmelse som reglerar när de DNA-prover som har tagits un- der utredning av ett brott skall förstöras annat än när provet har tagits från någon som inte är misstänkt för brottet. Enligt punkten 8 i den ovan- nämnda rekommendationen från Europarådet skall DNA-prover som hu- vudregel inte sparas längre än till dess att det ärende i vilket det togs har slutligt avgjorts. Som framgått av tidigare avsnitt är det möjligt att ur ett DNA-prov analysera fram åtskilliga uppgifter om en person och dennes egenskaper. Ett sådant prov innehåller alltså mer integritetskänslig information än själva DNA-profilen. Det finns därför enligt regeringens bedömning goda skäl att lagreglera frågan om när själva DNA-provet skall förstöras. Statens kriminaltekniska laboratorium har under hand uppgivit att det finns behov att bevara DNA-provet en tid efter analysen för att möjlig- göra kontroller i efterhand. Enligt laboratoriet bör det dock vara till- räckligt att provet bevaras under sex månader efter det att provet togs för att sådana kontroller skall kunna genomföras. Regeringen anser att denna tidsgräns framstår som rimlig. I polisdatalagen bör därför införas en bestämmelse om att DNA-prover som tagits på personer med stöd av bestämmelserna om kroppsbesiktning i 28 kap. rättegångsbalken skall förstöras senast sex månader från den dag då provet togs. Detta bör ut- tryckligen anges i bestämmelsen, vilket är ett förtydligande i förhållande till förslaget i denna del i lagrådsremissen. Om uppgifter om den person från vilken provet togs enligt 27 § skall gallras vid en tidigare tidpunkt, t.ex. om en förundersökning mot personen läggs ned, bör också DNA- provet förstöras vid denna tidigare tidpunkt. Prover tagna på personer som inte är misstänkta för brott bör aldrig få sparas efter det att målet slutligt avgjorts. DNA-prov som tagits från spår på brottsplatsen omfattas inte av dessa bestämmelser.

5

Register som förs med stöd av övergångsbe- stämmelserna

5.1

Polisens olika register

5.1.1

Allmänna spaningsregistret

Det allmänna spaningsregistret (ASP) förs av Rikspolisstyrelsen. Ur- sprungligen fördes registret med tillstånd av Datainspektionen enligt be- slut den 18 maj 1977. Registret förs i dag med stöd av övergångsbe- stämmelserna till polisdatalagen. Registret skall enligt sin ändamålsbe- skrivning lagra och systematisera uppgifter med anknytning till misstänkt eller konstaterad brottslighet för att användas i polisens spanande och brottsutredande verksamhet.[REDACTED_EFTERNAMN] syftar till att bygga upp kunskaper om och kring personer som misstänks för brott. Uppgifterna i registret kommer från brottsanmäl- 33 ningar och förundersökningsprotokoll, men registrering kan också ske på Prop. 2005/06:29 grund av trovärdiga tips från t.ex. personal inom socialförvaltningen. Bland de uppgifter om den misstänkte som får registreras kan nämnas namn och personnummer, alternativa förnamn och efternamn, adresser där personen brukar vistas, speciella fysiska kännetecken, intressenter (alla som bidrar med uppgifter om personen) och senaste händelse inom kriminalvården. I[REDACTED_EFTERNAMN] registreras också brottstyper som personen ägnar sig åt, anteckningar som rör tidigare brottsmisstankar, anknytning till andra personer och spaningsinformation som rör brottsmisstankar.[REDACTED_EFTERNAMN] innehåller omkring 100 000 sökbara personer. Antalet personer har sedan lång tid legat konstant på den nivån. De allra flesta uppgifterna i[REDACTED_EFTERNAMN] gallras efter 18 månader, om ingen ny uppgift noteras om personen. För vissa grövre brott är gallringstiden i stället fem år. Gallringen sker automatiskt med hjälp av ett särskilt gall- ringsprogram. Polismyndigheterna, Ekobrottsmyndigheten och Tullverket får ha di- rektåtkomst till uppgifterna i[REDACTED_EFTERNAMN]. Myndigheterna beslutar vilka perso- ner inom myndigheten som skall ha åtkomst. Ytterligare ett begränsat antal personer har behörighet att föra in uppgifter i[REDACTED_EFTERNAMN]. Uppgifter ur[REDACTED_EFTERNAMN] får lämnas ut till Kustbevakningen eller Skatteverket men endast om uppgiften kan antas ha särskild betydelse för en pågående undersök- ning i myndighetens brottsutredande verksamhet eller för andra brottsbe- kämpande åtgärder.

5.1.2

Övriga register

Polisen för även ett flertal andra register med Datainspektionens tillstånd. I en del av dem sker behandlingen av personuppgifter för att förebygga brott, för att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten eller för att bedriva spaning och utredning i fråga om brott. Exempel på sådana register är Interpolregistret och Rationell anmälningsrutin (RAR). Än- damålet med Interpolregistret är att återfinna ärenden i en aktsamling vid Rikspolisstyrelsens Interpolsektion. Registret får förutom administrativa uppgifter innehålla uppgifter om ärendetyp, land, personnummer, natio- nalitet, fordon, kontonummer, nummer på legitimationshandling, indika- tiv (begrepp för att ange förfalskningstyp) samt åtgärd. Ett ändamål med RAR är att tillhandahålla uppgifter rörande brottsanmälningar som be- hövs i den registeransvariges brottsutredande verksamhet och att i enlig- het med lag eller förordning lämna uppgifter till annan myndighet. Andra ändamål är att tillhandahålla uppgifter för polismyndighetsärenden, att lämna underlag för samordning, bevakning, planering och uppföljning av verksamheten, att utgöra underlag för produktion av statistik samt att utgöra myndighetens kriminaldiarium. 34

5.2

Tiden i övergångsbestämmelserna flyttas fram

Prop. 2005/06:29

Regeringens förslag: Övergångstiden under vilken register i polisens

verksamhet får föras med stöd av Datainspektionens tillstånd enligt

punkten 2 i övergångsbestämmelserna i polisdatalagen förlängs till ut-

gången av år 2007.

Förslaget i utkast till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens

förslag.

Myndigheternas synpunkter: Myndigheterna har tillstyrkt förslaget

eller inte haft några invändningar mot detta. Rikspolisstyrelsen har dock

invänt att tiden i övergångsbestämmelserna inte bör flyttas fram längre

än till den 1 juli 2006.

Skälen för regeringens förslag: Som ovan har framgått får[REDACTED_EFTERNAMN] och

vissa andra register som polisen för intill utgången av år 2005 föras med

stöd av ett tillstånd som Datainspektionen tidigare har beslutat. Avsikten

är att frågor kring dessa register och deras framtida förande skall lösas

inom ramen för arbetet med en ny polisdatalag. Ett sådant arbete grun-

dat på Polisdatautredningens bestänkande Behandling av personuppgifter

i polisens verksamhet (SOU 2001:92) pågår i Regeringskansliet. Ar-

betet har emellertid visat sig mera tidskrävande än som var förväntat.

Att arbetet har dragit ut på tiden sammanhänger bl.a. med Polisdataut-

redningens förslag att en ny polisdatalag skall gälla vid behandling av

personuppgifter i sådan polisverksamhet som avses i 2 § 13 polislagen,

dvs. i den egentliga polisverksamheten. När det gäller polisens verksam-

het enligt 2 § 4 och 5 polislagen polisens hjälpande verksamhet, hand-

läggning av polismyndighetsärenden m.m. har utredningen gjort

bedömningen att dessa verksamheter inte bör omfattas av den nya polis-

datalagen. Utredningen har inte sett något tydligt behov av särregler i

förhållande till personuppgiftslagen på dessa områden. Dessutom har

utredningen ansett det vara tveksamt om dessa verksamheter kan anses

undantagna från tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets

direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda perso-

ner med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flö-

det av sådana uppgifter (det s.k. dataskyddsdirektivet).

Under beredningen inom Regeringskansliet har det framkommit att

gränsdragningen mellan sådan verksamhet som avses i 2 § 13 polis-

lagen och sådan verksamhet som avses i 2 § 4 och 5 samma lag inte är

helt klar. I vissa situationer kan det därför vara svårt att avgöra om per-

sonuppgiftslagen eller polisdatalagen är tillämplig eller om båda lagarna

skall tillämpas. Även Utlänningsdatautredningen (SOU 2003:40 s. 143 f.)

har påtalat vissa oklarheter i detta avseende.

Det förhållandet att en ny polisdatalag som enligt Polisdatautred-

ningens förslag skall vara heltäckande och upprepa de bestämmelser i

personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga endast skulle omfatta

behandling av personuppgifter i polisens kärnverksamhet innebär således

att en rad tillämpningssvårigheter kvarstår. Frågan om tillämpningsom-

rådet för en ny polisdatalag behöver därför analyseras ytterligare.

En annan fråga som kräver ytterligare överväganden är hur utredning-

ens förslag om vilka register inom polisen som behöver lagregleras för-

håller sig

till riksdagens och regeringens uttalade ståndpunkt att stora

35

register med ett särskilt känsligt innehåll skall regleras särskilt i lag Prop. 2005/06:29 (prop. 1990/91:60 s. 50, KU 1990/91:11 s. 11 och prop. 1997/98:44 s. 41). Enligt utredningens förslag är det endast[REDACTED_EFTERNAMN] som behöver regleras särskilt i en ny polisdatalag. Övriga register som polisen för kan enligt utredningen föras enligt de allmänna bestämmelserna i den nya polisda- talagen. Enligt regeringens uppfattning behöver emellertid frågan om vilka register som skall lagregleras övervägas ytterligare. Det är därför inte möjligt att nu presentera förslag till ny lagstiftning om behandling av personuppgifter i polisens verksamhet. I avvaktan på ett slutligt ställningstagande bör polisen även fortsättningsvis få föra de register som nu förs med Datainspektionens tillstånd enligt övergångs- bestämmelserna till polisdatalagen. Inom Regeringskansliet pågår den ytterligare analys och beredning som är nödvändig, bl.a. mot bakgrund av den proposition med förslag till en ny lag om behandling av uppgifter inom Tullverkets brottsbekäm- pande verksamhet som nyligen har beslutats (prop. 2004/05:164). Samt- liga brottsbekämpande myndigheter har kontaktats under handlägg- ningen. Inriktningen är att en proposition skall kunna beslutas under mandatperioden. Mot denna bakgrund föreslås att övergångsbestämmelserna till polis- datalagen ändras så att den tid under vilken de aktuella registren kan fö- ras med stöd av Datainspektionens tidigare meddelade tillstånd förlängs. Tiden bör, med hänsyn till den ytterligare beredning av Polisdatautred- ningens förslag som har visat sig nödvändig, förlängas till utgången av år 2007. 6 Konsekvenser Utvidgad användning av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen Förslagen om att utvidga möjligheterna att ta prov för DNA-analys och registrera DNA-profiler i DNA-registret och utredningsregistret bedöms öka polisens möjligheter att klara upp brott. Främst kan ökningen för- väntas avse s.k. mängdbrott, såsom tillgrepp av fortskaffningsmedel och inbrottsstölder, men det kan även förväntas att vissa typer av vålds- och bedrägeribrott kommer att klaras upp i högre utsträckning än i dag. Vid Statens kriminaltekniska laboratorium kan förslaget förväntas leda till att antalet DNA-profiler som skall läggas in i DNA-registret och ut- redningsregistret kommer att öka markant. Även antalet prover som skall analyseras kan antas komma att öka i stor omfattning. Statens kriminal- tekniska laboratorium har uppgett att förslaget kommer att medföra be- hov av nyanställningar, anpassning och nyanskaffning av lokaler, data- system och analysutrustning samt investeringskostnader avseende mjuk- varor och laboratorieinredning. Sammantaget har Statens kriminal- tekniska laboratorium uppskattat att kostnaderna för detta till mellan 15 och 20 miljoner kronor per år. Rikspolisstyrelsen har redovisat att förslaget kommer att innebära att polisens IT-system måste anpassas till de föreslagna bestämmelserna. Kostnaden för denna anpassning beräknas uppgå till 3,5 miljoner kronor. 36 Regeringen gör bedömningen att de ökade kostnaderna för Statens Prop. 2005/06:29 kriminaltekniska laboratorium och polisen kan hanteras inom befintliga anslagsramar. En ökad uppklarning av brott kan även få effekter på verksamheten inom åklagarväsendet och domstolsväsendet. En ökad användning av DNA-tekniken kan förväntas leda till att fler gärningsmän kan identi- fieras. Detta kan i sin tur leda till en ökad arbetsbelastning under både förundersökningsstadiet och i samband med efterföljande domstolsför- handlingar. Det kan dock antas att en utvidgad användning av DNA- tekniken också kan komma att underlätta detta arbete. Förundersökningar kan komma att förenklas, t.ex. genom att misstänkta kan avföras från utredningen på ett tidigt stadium. Det är också tänkbart att den miss- tänkte, om hans eller hennes DNA visar sig överensstämma med ett DNA-spår från brottsplatsen, väljer att erkänna brottet i större utsträck- ning. En huvudförhandling avseende ett brott, där den misstänkte erkänt gärningen och erkännandet stöds av bl.a. teknisk bevisning tar inte lika lång tid i anspråk som en huvudförhandling där många vittnen skall hö- ras. Mot bakgrund av detta är de ekonomiska konsekvenserna för såväl åklagarmyndigheten som de allmänna domstolarna svåra att överblicka. Regeringen bedömer dock att de kostnader som kan uppkomma inte kan förväntas bli högre än att de kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. Att flera brott klaras upp kan i förlängningen också leda till en ökad belastning på kriminalvården . Det är dock inte möjligt att i dag uppskatta vilka kostnader som kan uppkomma i dessa avseenden. I den mån försla- get leder till ökade kostnader för olika delar av rättsväsendet får detta finansieras genom omprioriteringar inom utgiftsområdet. I den mån flera brott som begås av ungdomar klaras upp, kan också kommunernas socialtjänster komma att påverkas. Enligt regeringens bedömning kan dock eventuella merkostnader i detta avseende inte för- väntas få någon större omfattning. Förlängd tid för polisdatalagens övergångsbestämmelser Regeringen bedömer att förslaget om förlängd tid för övergångsbestäm- melserna inte medför några budgetkonsekvenser. 7 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Utvidgad användning av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen Regeringen anser att de nya bestämmelserna om tagande av DNA-prov samt registrering i DNA-registret och utredningsregistret bör träda i kraft den 1 januari 2006. De nya bestämmelserna i polisdatalagen bör inte ha retroaktiv verkan. Såsom Lagrådet har föreslagit bör det därför till den nya bestämmelsen om registrering i DNA-registret knytas en särskild övergångsbestäm- melse. Av denna övergångsbestämmelse bör det framgå att äldre bestäm- melser om registrering i DNA-registret skall tillämpas om provet för 37

DNA-analys har tagits före ikraftträdandet eller om den dom som föran- Prop. 2005/06:29 leder registrering i DNA-registret har meddelats före ikraftträdandet. Förlängd tid för polisdatalagens övergångsbestämmelser Utgångspunkten för ikraftträdandet måste vara att polisen även efter den 31 december 2005 och i avvaktan på ny lagstiftning om behandling av personuppgifter inom polisen får föra de register som i dag förs med stöd av Datainspektionens tillstånd. Ändringen i polisdatalagens övergångs- bestämmelser måste därför träda i kraft senast den 1 januari 2006.

8

Författningskommentar

8.1

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

28 kap. 12 §

Ändringen har behandlats i avsnitt 4.4.

Genom ett tillägg till första meningen i första stycket klargörs att

kroppsbesiktning av den som skäligen kan misstänkas för ett brott på

vilket fängelse kan följa får ske även för ändamål och på sätt som anges i

12 a §.

Den nya andra meningen i första stycket innebär att det under de förut-

sättningar som anges i 12 b § blir möjligt att kroppsbesiktiga en person

som inte skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa.

Till dem som sålunda skall kunna kroppsbesiktigas hör målsägande, vitt-

nen och andra personer som kan vara intressanta i en brottsutredning. Det

kan således vara fråga om dels personer, som över huvud taget inte är

misstänkta för brott, dels personer mot vilka vissa misstankar av lägre

grad riktas. I vilken omfattning och för vilket ändamål sådan kropps-

besiktning får ske anges i 12 b §.

28 kap. 12 a §

Paragrafen är ny. Skälen till bestämmelserna i paragrafen har behandlats

i avsnitt 4.4.

Inledningsvis anges att kroppsbesiktning genom tagande av salivprov

får ske avseende den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket

fängelse kan följa. Sådan provtagning får, till skillnad mot kroppsbesikt-

ning som sker med stöd av de allmänna bestämmelserna i 28 kap. 12 §

rättegångsbalken, ske även om det inte behövs för utredningen av det

aktuella brottet. Den föreslagna begränsningen avseende provtagnings-

metod innebär att det inte kommer att vara tillåtet att mot den enskildes

vilja ta annat DNA-prov från kroppens inre än salivprov från annan än

den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa

och då enbart under förutsättning att det behövs för att utröna omständig-

heter kring brottet.

Kroppsbesiktning enligt denna bestämmelse får ske endast i syfte att

göra en DNA-analys av provet och registrera uppgifter om resultatet av

38

analysen i det utredningsregister eller det DNA-register som förs med stöd av polisdatalagen. Övriga bestämmelser i 28 kap. om kroppsbesiktning är tillämpliga vid provtagning enligt denna bestämmelse. Således är proportionalitets- principen i 3 a § tillämplig, vilket innebär att det vid varje enskilt prov- tagningstillfälle skall övervägas om åtgärden är proportionerlig. I de fall provtagning är onödig, exempelvis om den misstänkte redan finns regi- strerad i DNA-registret eller om prov redan har tagits under utredningen av brottet med stöd av 12 §, bör någon ny provtagning givetvis inte ske. Inte heller bör det vara aktuellt att ta DNA-prov t.ex. i de fall där det brott som misstanken omfattar ter sig så bagatellartat att påföljden kan antas komma att stanna vid böter. 28 kap. 12 b § Paragrafen är ny. Skälen till de nya bestämmelserna har behandlats i av- snitt 4.4 och 4.5. I första stycket , som har utformats i enlighet med Lagrådets synpunk- ter, föreskrivs att kroppsbesiktning avseende en person som inte skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa får ske genom ta- gande av salivprov. Mer ingripande provtagningsmetoder får alltså inte användas och någon annan form av kroppsbesiktning är inte tillåten för dessa personer, om inte personen i fråga samtycker till åtgärden. Vidare anges att sådan kroppsbesiktning får ske i syfte att genom en DNA- analys av provet underlätta identifiering vid utredning av brott. Ett sådant prov får alltså bara tas inom ramen för en pågående förundersökning avseende ett brott på vilket fängelse kan följa. Kroppsbesiktningen får ske endast om det finns synnerlig anledning anta att det är av betydelse för utredningen av brottet. Begreppet syn- nerlig anledning är detsamma som vid kroppsvisitation enligt 11 § andra stycket. I praxis tolkas detta krav så att det skall föreligga faktiska om- ständigheter som påtagligt visar att man med fog kan förvänta sig att uppnå det avsedda resultatet med åtgärden (SOU 1995:47 s. 298). Det är således inte tillåtet att slentrianmässigt besluta om kroppsbesiktning av en stor mängd personer. Därutöver omfattas även denna form av kropps- besiktning av proportionalitetsprincipen i 3 a §. Detta innebär att det vid varje enskilt tillfälle noga måste övervägas om skälen för åtgärden upp- väger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär. Vid denna bedömning bör således vägas in dels hur allvarligt det aktuella brottet är, dels om provtagningen av den enskilde av exempelvis religiösa skäl upplevs som särskilt integritetskränkande. I andra stycket föreskrivs att i de fall DNA-prov har tagits från någon som inte skäligen kan misstänkas för brott får analysresultatet inte jämfö- ras med de uppgifter som finns i de register som förs med stöd av polis- datalagen. Inte heller i övrigt får provresultatet användas för något annat ändamål än det för vilket det togs. Innebörden av detta är att resultatet av dessa s.k. jämförelseprov får jämföras endast med resultatet av sådana DNA-prov från spår som har tagits i det aktuella ärendet. I tredje stycket anges att bestämmelsen om kroppsbesiktning enligt första stycket inte gäller den som inte fyllt 15 år. Detta innebär att det aldrig är tillåtet att utan samtycke ta DNA-prov på den som är under 15 Prop. 2005/06:29 39 år. Bestämmelsen hindrar dock inte att sådant prov liksom i dag tas Prop. 2005/06:29 om samtycke lämnas till åtgärden. Någon åldersgräns för när barnet självt kan lämna samtycke finns inte. Regeringen har tidigare uttalat (prop. 1998/99:133) att det inte låter sig göras att exakt ange när ett barn anses kunna ta tillvara sin rätt på grund av att barn är olika och att en bedömning måste göras i varje enskilt fall. Sålunda är det alltså under en brottsutredning antingen barnet självt (om det uppnått tillräcklig mog- nad), barnets vårdnadshavare eller en särskild företrädare för barnet som kan lämna samtycke till åtgärden. 28 kap. 13 § Ändringen har behandlats i avsnitt 4.5. I tredje stycket införs genom ändringen en bestämmelse, som innebär att när salivprov tas för DNA-analys gäller, i likhet med blodprov och alkoholutandningsprov, att detta får verkställas och bevittnas av en man även om den undersökta personen är en kvinna.

8.2

Förslag till lag om ändring i polisdatalagen

(1998:622)

22 §

Ändringen i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.6.

Ändringen innebär att Rikspolisstyrelsen får rätt att utöver DNA-

registret och spårregistret även föra ett utredningsregister. Vad detta får

innehålla anges i 24 a §.

23 §

Ändringarna i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.6.

Ändringen innebär att DNA-registret får innehålla uppgifter om resul-

tatet av DNA-analyser från personer som genom lagakraftvunnen dom

har dömts till annan påföljd än böter eller som har godkänt ett strafföre-

läggande som avser villkorlig dom. En förutsättning för registrering i

DNA-registret är att DNA-analysen har gjorts med stöd av bestämmel-

serna i 28 kap. rättegångsbalken. Detta innebär att DNA-prov som har

tagits inom exempelvis sjukvården inte får utgöra grund för registrering i

DNA-registret.

24 a §

Paragrafen är ny. Skälen till bestämmelserna i paragrafen har behandlats

i avsnitt 4.6.

I första stycket anges att utredningsregistret får innehålla DNA-profiler

från personer som är skäligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan

följa. Med skäligen misstänkt avses här detsamma som i 23 kap. rätte-

gångsbalken. Liksom vid registrering i DNA-registret är en förutsättning

för registrering i utredningsregistret att DNA-analysen har gjorts med

stöd av

bestämmelserna i 28 kap. rättegångsbalken. Detta innebär att

40

DNA-prov som har tagits inom exempelvis sjukvården inte får utgöra Prop. 2005/06:29 grund för registrering i utredningsregistret. I andra stycket anges att 24 §, som gäller DNA-registret, även skall gälla vid registrering i utredningsregistret. Detta innebär att registre- ringen av analysresultat skall begränsas till uppgifter som ger informa- tion om den registrerades identitet, att analysresultat som kan ge upplys- ning om personliga egenskaper inte får registreras samt att utredningsre- gistret därutöver får innehålla endast upplysningar som visar i vilket ärende analysen har gjorts och vem den avser. 26 § Motiven till ändringen i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.6. I tredje punkten anges att uppgifter i spårregistret får jämföras med analysresultat som kan hänföras till en person som är skäligen misstänkt för brott. Detta innebär att analysresultat från DNA-prover som tagits från annan än den som skäligen kan misstänkas för brott, antingen prov- tagningen skett med stöd av 28 kap. 12 b § rättegångsbalken eller med den undersöktes samtycke, inte får jämföras med uppgifterna i spårregist- ret. 27 § Ändringarna i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.7.I ett nytt andra stycke har tagits in en ny bestämmelse om gallring av uppgifter i utred- ningsregistret. Uppgifterna skall gallras senast när uppgifter om den registrerade får föras in i DNA-registret eller när förundersökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas, åtal bifalls men påföljden bestäms till enbart böter eller när den registrerade har godkänt ett strafföreläggande som avser enbart böter. 27 a § Paragrafen är ny. Motiven till de nya bestämmelserna har behandlats i avsnitt 4.8. I första stycket föreskrivs att ett DNA-prov som har tagits med stöd av bestämmelserna i 28 kap. 

1212

 b § § rättegångsbalken skall förstöras senast sex månader efter det att provet togs. Om nya prov behövs efter denna tid får förnyad provtagning ske. I andra stycket anges att om upp- gifter i utredningsregistret om den person som provet avser skall gallras vid en tidigare tidpunkt i enlighet med bestämmelserna i 27 §, skall även DNA-provet förstöras senast vid denna tidigare tidpunkt. I tredje stycket föreskrivs att om DNA-provet har tagits från någon som inte är skäligen misstänkt för brott, skall provet förstöras så snart målet eller ärendet slutligt har avgjorts, även om tiden understiger sex månader. En liknande bestämmelse fanns tidigare i 28 §. Rikspolisstyrelsen har att underrätta Statens kriminaltekniska labora- torium om när målet eller ärendet har avslutats så att provet kan förstö- ras. 41

28 §

Prop. 2005/06:29

Ändringen, som har behandlats i avsnitt 4.8, innebär att det prov för DNA-analys som har tagits från någon som är skäligen misstänkt för brott, i likhet med vad som enligt bestämmelsen redan gäller för prov från någon annan person, inte får användas för annat ändamål än det för vilket provet togs. Gallringsbestämmelsen avseende prov från annan än den som är misstänkt för brott har flyttats till 27 §. Övergångsbestämmelser Övergångsbestämmelser till grundförfattningen Ändringen har behandlats i avsnitt 5.2. I punkten 2 anges den tid under vilken register i polisens verksamhet får föras med stöd av Datainspektionens tillstånd. Ändringen innebär att denna tid förlängs till utgången av år 2007. Övergångsbestämmelser till ändringsförfattningen Övergångsbestämmelsen har behandlats i avsnitt 7. I bestämmelsen anges att äldre bestämmelser i 23 § avseende förutsätt- ningarna för registrering i DNA-registret skall gälla dels om provet för DNA-analys har tagits före ikraftträdandet, dels om den dom som föran- leder registrering har meddelats före ikraftträdandet. 42 Promemorians lagförslag Lag om ändring i rättegångsbalken Prop. 2005/06:29 Bilaga 1 Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken dels att 28 kap. 12 § skall ha följande lydelse,

dels att det i 28 kap. rättegångsbalken införs två nya bestämmelser 16 och 17 §§ med följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

28 kap.

12 §

Den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan

följa, får kroppsbesiktigas för ändamål som anges i 11 §.

Med kroppsbesiktning avses un-

Med kroppsbesiktning avses un-

dersökning av människokroppens

dersökning av

människokroppens

yttre och inre samt tagande av

yttre och inre samt tagande av

prov från människokroppen och

prov

från människokroppen och

undersökning av sådana prov. En

undersökning av sådana prov med

kroppsbesiktning får inte utföras

undantag av prov som tas i syfte

så att den undersökte riskerar

att

analysera

den

undersöktes

framtida ohälsa eller skada.

DNA-profil i enlighet med be-

stämmelserna i 16 och 17 §§ . En

kroppsbesiktning får

inte utföras

så att den undersökte riskerar

framtida ohälsa eller skada.

Den som skall kroppsbesiktigas får hållas kvar för ändamålet upp till

sex timmar eller, om det finns synnerliga skäl, ytterligare sex timmar.

16 §

Prov för DNA-analys får tas

från den som är anhållen eller

häktad som misstänkt för brott

eller från den som är skäligen

misstänkt för brott på vilket fäng-

else kan följa. Sådant prov får

även tas från annan person, om

det krävs för att utreda visst brott

på vilket fängelse kan följa.

Prov som avses i första stycket

får tas genom provtagning från

kroppens yttre samt genom blod-

prov och salivprov. Blodprov får

inte tas av annan än en läkare el-

ler legitimerad sjuksköterska.

Provresultat från DNA-analys

som tagits från annan person än

den som är anhållen, häktad eller

misstänkt för brott på vilket fäng-

43

else kan följa får inte jämföras

Prop. 2005/06:29

med de DNA-profiler som finns

Bilaga 1

registrerade i de register som förs

enligt polisdatalagen (1998:622)

eller i övrigt användas för annat

ändamål än det för vilket provet är

taget.

17 §

Beslut om att ta DNA-prov en-

ligt 16 § fattas av undersöknings-

ledaren i de fall åtgärden behövs

för utredningen om brottet. I öv-

riga fall beslutas åtgärden av po-

lismyndigheten.

Närmare bestämmelser om ta-

gande av DNA-prov meddelas av

regeringen.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

44

Uppgifter i 

DNA-registret

 skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur belast- ningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister.

Nuvarande lydelse

Lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs att 23, 27 och 28 §§ polisdatalagen (1998:622) skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 23 §

Ett DNA-register får innehålla

Ett DNA-register får innehålla

uppgifter om resultatet av DNA-

uppgifter om resultatet av DNA-

analyser som har gjorts under ut-

analyser som avser personer som

redning av ett brott och som avser

är misstänkta för eller har dömts

personer som har dömts för

för brott på vilket fängelse kan

1. ett sådant brott mot en per-

följa eller för försök, förberedelse,

sons liv eller hälsa, personliga in-

stämpling, anstiftan eller medhjälp

tegritet eller säkerhet som avses i

till sådant brott om gärningen är

3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. brotts-

belagd med straff.

balken, om brottet kan leda till

fängelse i mer än två år,

2. ett allmänfarligt brott som av-

ses i 13 kap. brottsbalken, om

brottet kan leda till fängelse i mer

än två år eller

3. försök, förberedelse, stämp-

ling, anstiftan eller medhjälp till

ett sådant brott som avses i 1 eller

2.

27 § Uppgifter i DNA-registret om en misstänkt person skall gallras när förundersökning eller åtal mot personen läggs ned eller när åtal ogillas. Uppgifterna får dock be- varas längre om andra uppgifter om den registrerade skall be- handlas med stöd av 10 eller 11 §. När dessa uppgifter gallras skall även uppgifterna i DNA-registret gallras. Om den registrerade döms skall uppgifterna i DNA-registret gall- ras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur belastnings- registret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister.

Uppgifter i spårregister skall gallras senast trettio år efter registre- ringen. Prop. 2005/06:29 Bilaga 1 45

28 §

Prop. 2005/06:29

Om det i samband med utredning av ett brott har tagits ett prov för

Bilaga 1

DNA-analys från någon som inte är misstänkt för brottet får provet inte

användas för något annat ändamål än det för vilket det togs. Ett sådant

prov får inte heller sparas efter det att målet slutligt har avgjorts.

Om ett prov för DNA-analys ta-

gits från någon såsom misstänkt

för brottet men som sedermera

inte döms för det, får provet inte

användas för annat ändamål än

det för vilket det togs. Ett sådant

prov skall förstöras när förunder-

sökning eller åtal lagts ned eller

åtal ogillats. Provet får dock spa-

ras om andra uppgifter om perso-

nen skall behandlas med stöd av

10 eller 11 §. När dessa uppgifter

gallras skall även DNA-provet

förstöras.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

46

Förordning om tagande av DNA-prov m.m.

Prop. 2005/06:29

Härigenom föreskrivs följande.

Bilaga 1

1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om DNA-prov som tas

med stöd av 28 kap. 16 § rättegångsbalken.

2 § 

DNA-prov skall tas från den som har

1.

häktats som misstänkt för brott,

2.

anhållits som misstänkt för brott, om den anhållne är okänd och un- dandrar sig att uppge namn, hemvist eller födelsetid eller lämnar uppgif- ter om dessa förhållanden som kan antas vara osanna, eller

3.

anhållits som misstänkt för brott, om 

DNA-prov kan behövas för att utreda om den anhållne begått brottet eller något annat brott eller annars för att få till stånd erforderlig utredning eller om den anhållne anses far- lig för den allmänna säkerheten eller laglydnaden. Om det behövs för att utreda brott på vilket fängelse kan följa, får DNA-prov också tas från den som misstänks för brottet utan att vara an- hållen eller häktad för detta samt från den som inte är misstänkt för brot- tet.

3 § Bestämmelserna i 2 § gäller också i fråga om den som häktats därför att fråga uppstått om att lämna ut personen till främmande stat.

4 § 

DNA-prov skall tas genom hårprov, hudprov, salivprov eller blod- prov.

5 § 

DNA-prov skall skyndsamt sändas till Statens kriminaltekniska labo- ratorium.

6 § Rikspolisstyrelsen får meddela de ytterligare föreskrifter för polisen som behövs när det gäller att enligt denna förordning ta DNA-prov.

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2006. 47 Förteckning över remissinstanserna Prop. 2005/06:29 Bilaga 2 Efter remiss har följande instanser lämnat yttrande över promemorian Genetiska fingeravtryck (Ds 2004:35): Riksdagens ombudsmän (JO), Hovrätten över Skåne och Blekinge, Hovrätten för Nedre Norrland, Stockholms tingsrätt, Malmö tingsrätt, Kammarrätten i Jönköping, Läns- rätten i Göteborg, Justitiekanslern, Domstolsverket, Riksåklagaren, Eko- brottsmyndigheten, Rikspolisstyrelsen., Säkerhetspolisen, Register- nämnden, Statens kriminaltekniska laboratorium, Kriminalvårdsstyrel- sen, Brottsförebyggande rådet, Brottsoffermyndigheten, Datainspektio- nen, Statskontoret, Kustbevakningen, Socialstyrelsen, Rättsmedicinal- verket, Tullverket, Ekonomistyrningsverket, Vetenskapsrådet, Juridiska fakulteten vid Uppsala universitet, Juridiska fakulteten vid Lunds univer- sitet, Riksarkivet, Sveriges advokatsamfund, Amnesty International, Svenska avdelningen av internationella Juristkommissionen, Svenska Läkaresällskapet, Sektionen för medicinsk etik, Svenska polisförbundet (OFR-SPF), Sveriges Domareförbund, Landstingsförbundet och Vård- förbundet. Yttrande har vidare inkommit från Försäkringsförbundet, JUSEK, Dynamic Code AB, Statens Medicinsk-Etiska råd samt Sveriges Krimi- nalteknikerförening. Sveriges Akademikers Centralorganisation, Facket för Service och Kommunikation, Frivilligorganisationernas fond för mänskliga rättig- heter, Statstjänstemannaförbundet, Svenska Helsingforskommittén för Mänskliga Rättigheter samt Sveriges läkarförbund har avstått från att yttra sig. 48 Lagförslag i utkastet till lagrådsremiss Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs i fråga om polisdatalagen (1998:622) att punkten 2 i övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse. Prop. 2005/06:29 Bilaga 3 Nuvarande lydelse 2. För de personregister som den 24 oktober 1998 förs med Datain- spektionens tillstånd gäller be- stämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den

31 december 2005 . För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. Föreslagen lydelse 2. 1 För de personregister som den 24 oktober 1998 förs med Datainspektionens tillstånd gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den

31 december 2007 . För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

1 Senaste lydelse 2003:874. 49 Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken Prop. 2005/06:29 Bilaga 4 Härigenom föreskrivs i fråga om rättegångsbalken dels att 28 kap. 12 och 13 §§ skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 28 kap. 12 a och 12 b §§, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 § 1

Den som skäligen kan misstän-

Den som skäligen kan misstän-

kas för ett brott på vilket fängelse

kas för ett brott på vilket fängelse

kan följa, får kroppsbesiktigas för

kan följa, får kroppsbesiktigas för

ändamål som anges i 11 §.

ändamål som anges i 11 § eller

enligt bestämmelserna i 12 a §. I

den omfattning och för de ända-

mål som anges i 12 b § får också

andra personer kroppsbesiktigas.

Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre

och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning

av sådana prov. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den under-

sökte riskerar framtida ohälsa eller skada.

Den som skall kroppsbesiktigas får hållas kvar för ändamålet upp till

sex timmar eller, om det finns synnerliga skäl, ytterligare sex timmar.

12 a §

Kroppsbesiktning

genom

tag-

ande av salivprov får ske på den

som skäligen kan misstänkas för

ett brott på vilket fängelse kan

följa, om syftet är att göra en

DNA-analys av provet och regist-

rera uppgifter om resultatet av

analysen i det utredningsregister

eller det DNA-register som förs

enligt polisdatalagen (1998:622).

12 b §

Kroppsbesiktning

genom

tag-

ande av salivprov får ske på annan

än den som skäligen kan misstän-

kas för brott, om

1. syftet är att genom en DNA-

analys av provet underlätta iden-

1 Senaste lydelse 1993:1408.

50

tifiering vid utredningen av ett

Prop. 2005/06:29

brott på vilket kan följa fängelse i

Bilaga 4

ett år eller mer, och

2. det är av särskild vikt för ut-

redningen av brottet.

Analysresultatet får inte jämfö-

ras med de uppgifter som finns

registrerade i register som förs

enligt polisdatalagen (1998:622)

eller i övrigt användas för annat

ändamål än det för vilket provet

har tagits.

Första stycket gäller inte den

som är under 15 år.

13 § 2

Beträffande kroppsvisitation och kroppsbesiktning skall i tillämpliga

delar gälla vad i 3 a, 4, 8 och 9 §§ är föreskrivet om husrannsakan. Är

fara i dröjsmål, får kroppsvisitation och kroppsbesiktning beslutas av

polisman.

Förrättning, som är av mera väsentlig omfattning, skall verkställas in-

omhus och i avskilt rum. Verkställs den av någon annan än en läkare,

skall såvitt möjligt ett av förrättningsmannen anmodat trovärdigt vittne

närvara. Blodprov får inte tas av någon annan än en läkare eller en legi-

timerad sjuksköterska. Annan mera ingående undersökning får utföras

endast av läkare.

Kroppsvisitation eller kroppsbe-

Kroppsvisitation eller kroppsbe-

siktning av en kvinna får inte

siktning av en kvinna får inte

verkställas eller bevittnas av någon

verkställas eller bevittnas av någon

annan än en kvinna, läkare eller

annan än en kvinna, läkare eller

legitimerad sjuksköterska. Kropps-

legitimerad sjuksköterska. Kropps-

visitation som enbart innebär att

visitation som enbart innebär att

föremål som en kvinna har med

föremål som en kvinna har med

sig undersöks och kroppsbesikt-

sig undersöks och kroppsbesikt-

ning som enbart innebär att blod-

ning som enbart innebär att blod-

prov eller alkoholutandningsprov

prov , alkoholutandningsprov eller

tas får dock verkställas och bevitt-

salivprov för DNA-analys tas får

nas av en man.

dock verkställas och bevittnas av

en man.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

2 Senaste lydelse 1995:491. 51 Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs i fråga om polisdatalagen (1998:622)

dels att 22, 23, 26, 27 och 28 §§ samt rubriken närmast före 28 § skall ha följande lydelse,

dels att punkten 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse,

dels att det skall införas två nya paragrafer, 24 a § och 27 a §, samt närmast före 24 a § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 § Uppgifter om resultat av DNA- analyser får behandlas endast för att underlätta identifiering av per- soner i samband med utredning av brott. Rikspolisstyrelsen får föra register (DNA-register och spår- register) i enlighet med 2327 §§ över de uppgifter som behandlas. Sådana uppgifter som avses i första stycket får även behandlas i förundersökningar och särskilda undersökningar. Ett DNA-register får innehålla uppgifter om resultatet av DNA- analyser som har gjorts under ut- redning av ett brott och som avser personer som har dömts för

1 . ett sådant brott mot en per- sons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet som avses i 3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. brotts- balken, om brottet kan leda till fängelse i mer än två år, 2 . ett allmänfarligt brott som avses i 13 kap. brottsbalken, om brottet kan leda till fängelse i mer än två år eller 3. försök, förberedelse, stämp- ling, anstiftan eller medhjälp till ett sådant brott som avses i 1 eller 2. Uppgifter om resultat av DNA- analyser får behandlas endast för att underlätta identifiering av per- soner i samband med utredning av brott. Rikspolisstyrelsen får föra register (DNA-register ,

 utrednings- register och spårregister) i enlighet med 2327 §§ över de uppgifter som behandlas. Sådana uppgifter som avses i första stycket får även behandlas i förundersökningar och särskilda undersökningar. 23 § Ett DNA-register får innehålla uppgifter om resultatet av DNA- analyser som har gjorts med stöd av bestämmelserna i 28 kap. rätte- gångsbalken och som avser perso- ner som 1 . genom lagakraftvunnen dom har dömts till annan påföljd än böter, eller 2. har godkänt ett strafföreläg- gande som avser villkorlig dom. Prop. 2005/06:29 Bilaga 4 52 Utredningsregister 24 a § Ett utredningsregister får inne- hålla uppgifter om resultatet av DNA-analyser som har gjorts med stöd av bestämmelserna i 28 kap. rättegångsbalken och som avser personer som är skäligen miss- tänkta för ett brott på vilket fäng- else kan följa. Vad som anges i 24 § gäller också vid registrering i utrednings- registret. 26 § Uppgifter i spårregister får en- dast jämföras med analysresultat

1.

som inte kan hänföras till en identifierbar person,

2.

som finns i 

DNA-registret

eller

3.

som kan hänföras till en per- son som är misstänkt för brott.

Uppgifter i spårregister får en- dast jämföras med analysresultat

1.

som inte kan hänföras till en identifierbar person,

2.

som finns i 

DNA-registret

eller

3.

som kan hänföras till en per- son som är 

skäligen misstänkt för brott. 27 § Uppgifter i DNA-registret skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade skall gallras ur belastningsregistret enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Uppgifter i utredningsregistret skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade får föras in i DNA-registret eller när förunder- sökning eller åtal läggs ned, åtal ogillas, åtal bifalls men påföljden bestäms till enbart böter eller när den registrerade godkänt ett strafföreläggande som avser enbart böter. Uppgifter i spårregister skall gallras senast trettio år efter registreringen. 27 a § Ett prov för DNA-analys som har tagits med stöd av bestämmel- serna i 28 kap. rättegångsbalken får inte sparas i mer än sex måna- der efter det att provet togs. Om uppgifterna i utrednings- registret skall gallras vid en tidi- gare tidpunkt enligt 27 §, skall Prop. 2005/06:29 Bilaga 4 53

även det prov som avser den regi-

strerade gallras vid samma tid-

punkt.

Om provet har tagits från någon

som inte är skäligen misstänkt för

brott, får provet aldrig sparas ef-

ter det att målet eller ärendet slut-

ligt har avgjorts.

Prover från personer som inte är

Användningen av prover för

misstänkta för brott

DNA-analys

28 §

Om det i samband med utred- ningen av ett brott har tagits ett prov för DNA-analys från någon som inte är misstänkt för brottet får provet inte användas för något annat ändamål än det för vilket det togs. Ett sådant prov får inte hel- ler sparas efter det att målet slut- ligt har avgjorts.

2. För de personregister som den 24 oktober 1998 förs med Datain- spektionens tillstånd gäller be- stämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den

31 december 2005 . För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. Om det i samband med utred- ningen av ett brott har tagits ett prov för DNA-analys, får provet inte användas för något annat än- damål än det för vilket det togs. 2. 1 För de personregister som den 24 oktober 1998 förs med Datainspektionens tillstånd gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den

31 december 2007 . För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2006.

1 Senaste lydelse 2003:874. Prop. 2005/06:29 Bilaga 4 54

Lagrådets yttrande

Prop. 2005/06:29

Bilaga 5

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2005-09-15

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt-Åke[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet

Stefan Ersson och justitierådet Lars Dahllöf.

Utvidgad användning av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen

m.m.

Enligt en lagrådsremiss den 7 juli 2005 (Justitiedepartementet) har re- geringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i rättegångsbalken,

2.

lag om ändring i polisdatalagen (1998:622).

Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunniga Catharina Kihlefelt Bondesson. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet : Att ta prov, t.ex. i form av salivprov eller blodprov, för DNA-analys i samband med brottsutredning är en kroppsbesiktning, ett av de straffpro- cessuella tvångsmedel som regleras i 28 kap. rättegångsbalken (RB). Öv- riga sådana tvångsmedel är kroppsvisitation och husrannsakan. Ytterst regleras användningen av tvångsmedel av bestämmelserna till skydd för medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. re- geringsformen (RF) och i lagen (1994:1219) om den europeiska konven- tionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläg- gande friheterna. Enligt 2 kap. 6 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp (t.ex. kroppsbesikt- ning), kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång. Begränsning av detta skydd får enligt 2 kap. 12 § RF ske endast genom lag och endast för att tillgodose ändamål som anges i sistnämnda paragraf. Enligt 28 kap. 11 och 12 §§ RB får kroppsbesiktning ske av den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa för att ut- röna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning av brottet. Förutsättningarna för att genomföra kroppsvisitation av den som skäligen kan misstänkas för brott är väsentligen desamma. Kroppsvisitation får också ske beträffande annan person än den som skäligen kan misstänkas för brottet (t.ex. vid lägre grad av misstanke och i fråga om målsägande eller annan person), om det finns synnerlig anledning att anta att det därigenom kommer att anträffas föremål som kan tas i beslag eller att det annars är av betydelse för utredningen av brottet. Någon motsvarande möjlighet till kroppsbesiktning av annan person än någon som skäligen kan misstänkas för brottet ges inte i lagen. Det remitterade förslaget innebär att möjligheterna att genomföra kroppsbesiktning genom att ta salivprov för DNA-analys vidgas. Vad gäller person som skäligen kan misstänkas för ett brott skall salivprov också kunna tas om syftet är enbart att registrera analysresultatet i poli- sens utredningsregister eller DNA-register. Vidare blir det möjligt att ta 55 salivprov på annan person än den som skäligen kan misstänkas för ett brott, om syftet är att underlätta identifiering vid utredningen av ett brott på vilket kan följa fängelse i ett år eller mer och det är av särskild vikt för utredningen av brottet. Det föreslås också vissa ändringar i polisdatala- gen (1998:622), som innebär dels att möjligheterna att registrera resulta- tet av DNA-analyser vidgas, dels en precisering av bestämmelserna om när prov som tagits för DNA-analys skall förstöras. Av förslaget framgår att DNA-analyser redan har fått en omfattande användning i brottsutredningar och efter hand också en allt större bety- delse i sådana utredningar. Såvitt nu kan bedömas kommer denna ut- veckling att fortsätta. Lagrådet instämmer i att det är väsentligt att ta till- vara de möjligheter DNA-tekniken erbjuder för att effektivisera samhäl- lets verksamhet för att beivra brott. Utvecklingen och användningen av undersökningsmetoderna måste emellertid ske så att man uppnår en lämplig avvägning mellan intresset av att skydda den enskildes integritet och intresset av att effektivisera verksamheten för att utreda brott. Vidare är det angeläget att gränserna för användningen av detta tvångsmedel är klart angivna. Mot denna bakgrund har Lagrådet synpunkter på det re- mitterade förslaget, främst vad gäller förutsättningarna för att ta saliv- prov på annan person än den som skäligen kan misstänkas för ett brott och i fråga om verkan av samtycke av den enskilde till DNA-prov.

Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken 28 kap.12 b § I paragrafen anges under vilka förutsättningar som kroppsbesiktning ge- nom att ta salivprov för DNA-analys får ske på annan person än den som skäligen kan misstänkas för brott. Detta får ske om syftet är att genom en DNA-analys av provet underlätta identifiering vid utredningen av ett brott på vilket kan följa fängelse i ett år eller mer och det är av särskild vikt för utredningen av brottet. Enligt vad som sägs i författningskom- mentaren (s. 37) avses med uttrycket av särskild vikt för utredningen att det i det konkreta fallet på goda grunder kan antas att provtagningen för brottsutredningen framåt. Vad gäller tvångsmedlen husrannsakan och kroppsvisitation finns re- dan enligt gällande rätt möjlighet att genomföra dessa beträffande annan person än den som skäligen kan misstänkas för ett brott. I 28 kap. 1 § andra stycket RB föreskrivs att husrannsakan får göras hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet, bl.a. om synnerlig anledning förekommer att utredning kan vinnas om brottet. Vidare föreskrivs i 28 kap. 11 § andra stycket RB att annan person än den som skäligen kan misstänkas för brottet får kroppsvisiteras, bl.a. om det finns synnerlig anledning att anta att det är av betydelse för utredningen av brottet. Ut- trycket synnerlig anledning har, med utgångspunkt i ett antal beslut av Riksdagens ombudsmän (JO), ansetts böra tolkas så att det skall föreligga faktiska omständigheter som påtagligt visar att man med fog kan för- vänta sig att uppnå det avsedda resultatet med åtgärden (Polisrättsutred- ningen, SOU 1995:47 s. 298). Förutsättningarna enligt förslaget för att företa en kroppsbesiktning i form av salivprov för DNA-analys på annan än den som är skäligen Prop. 2005/06:29 Bilaga 5 56 misstänkt för brottet skiljer sig från vad som gäller för övriga tvångsme- del dels så att kravet ställts något högre vad gäller brottet (fängelse i ett år eller mer), dels så att förutsättningarna i övrigt lagts på en något lägre nivå (särskild vikt). Innebörden av den föreslagna lydelsen är emellertid att det ställs lägre krav för att tvångsvis ta salivprov för DNA-analys än för att genomföra kroppsvisitation. Enligt Lagrådets bedömning finns det skäl att anta att ett tvångsvis ta- get salivprov i många fall uppfattas som ett längre gående intrång i den personliga integriteten än vad en kroppsvisitation innebär. Ytterligare en aspekt på frågan är att det kan vara av värde när det gäller den praktiska tillämpningen att regleringen rörande de processuella tvångsmedlen är någorlunda enhetlig. Mot bakgrund av vad som nu anförts anser Lagrådet att den reglering som gäller för kroppsvisitation och husrannsakan rörande annan person än den som skäligen kan misstänkas för brottet innefattar en avvägning mellan intresset av skydd för den enskildes integritet och intresset av effektivitet i den brottsutredande verksamheten som skulle vara lämplig också i fråga om kroppsbesiktning för att ta salivprov för DNA-analys. Lagrådet föreslår därför att 28 kap. 12 b § första stycket ges följande ly- delse: Kroppsbesiktning genom tagande av salivprov får ske på annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet, om

1.

syftet är att genom 

DNA-analys av provet underlätta identifiering vid utredning av ett brott på vilket kan följa fängelse, och

2.

det finns synnerlig anledning att anta att det är av betydelse för ut- redningen om brottet.

Enskilds samtycke till provtagning Av förslaget framgår att prov för DNA-analys i stor omfattning tas efter samtycke av personer som lämnar prov. Det förutsätts att så skall kunna ske även fortsättningsvis, dock inte i vidare omfattning än vad som ligger inom ramen för de behovs- och proportionalitetsprinciper som utgör grunden för allt polisarbete (s. 24). I olika sammanhang (t.ex. Polisrättsutredningen, SOU 1995:47 s. 143 ff., JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 77 ff.) har ifrågasatts om eller i vad mån den enskildes samtycke bör tillmätas någon verkan vid användning av ett tvångsmedel som kroppsbesiktning. I fråga om husrannsakan föreskrivs i 28 kap. 1 § tredje stycket RB att för husrannsakan hos den misstänkte inte i något fall får åberopas hans samtycke, om han inte själv begärt åtgärden. Vad gäller kroppsvisitation och kroppsbesiktning finns inte i 28 kap. RB någon motsvarande regler- ing av verkan av samtycke. Eftersom prov för DNA-analys i så stor utsträckning har tagits och förutses komma att tas efter samtycke av den enskilde bör, enligt Lagrå- dets mening, frågan om verkan av den enskildes samtycke tas upp till principiellt övervägande i detta sammanhang. Särskilt som frågan rör Prop. 2005/06:29 Bilaga 5 57

begränsning av en grundlagsskyddad rättighet talar starka skäl för att

Prop. 2005/06:29

rättsläget klargörs genom uttrycklig lagreglering.

Bilaga 5

Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622)

27 a §

I 27 a § andra stycket föreslås att det prov för DNA-analys som avser den

registrerade skall gallras vid en viss tidpunkt. Enligt författningskom-

mentaren (s. 39) är syftet att provet skall förstöras vid denna tidpunkt.

I 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF) finns bestämmelser om all-

männa handlingar. Bl.a. föreskrivs i 18 § nämnda kapitel att grundläg-

gande bestämmelser om bl.a. gallring av allmänna handlingar skall med-

delas i lag.

Det nära sambandet mellan allmänna handlingar och begreppet gall-

ring kan enligt Lagrådets bedömning leda till tanken att ett DNA-prov

skulle vara en handling i TF: s mening.

Av 2 kap. 3 § första stycket TF framgår att med en handling förstås

framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas

eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel.

Regeringsrätten har funnit (RÅ 1994 not 465) att två blodprov som

förvarades i det s.k. PKU-registret vid dåvarande Huddinge sjukhus inte

utgjorde handling i TF: s mening.

Enligt Lagrådets bedömning finns det inte skäl att i nu aktuellt hänse-

ende uppfatta ett DNA-prov som kan lämnas t.ex. i form av blod eller

saliv på något annat sätt än blodproven i PKU-registret.

Genom Regeringsrättens avgörande får det anses klarlagt att ett DNA-

prov inte utgör en handling i den mening som avses i 2 kap. 3 § första

stycket TF.

Det kan mot den angivna bakgrunden ifrågasättas om det är lämpligt

att använda ordet gallra för att beskriva att ett DNA-prov skall förstöras.

Visserligen är vanligen innebörden av ordet gallra att något skall förstö-

ras. Gallring brukar emellertid ta sikte på förstörande av allmänna hand-

lingar och uppgifter i allmänna handlingar. För att undvika risk för miss-

förstånd och för att underlätta tillämpningen av paragrafen förordar Lag-

rådet att det direkt i lagtexten kommer till uttryck att ett DNA-prov skall

förstöras vid en viss angiven tidpunkt.

Lagrådet föreslår därför att 27 a § ges följande lydelse:

Ett prov för DNA-analys som har tagits med stöd av bestämmelserna i

28 kap. rättegångsbalken skall förstöras senast sex månader efter det

att provet togs.

Om uppgifterna i utredningsregistret skall gallras vid en tidigare tid-

punkt enligt 27 §, skall även det prov som avser den registrerade

förstöras senast vid samma tidpunkt.

Om provet har tagits från någon som inte är skäligen misstänkt för

brott, skall provet förstöras så snart målet eller ärendet slutligt har av-

gjorts.

58 Övergångsbestämmelser Enligt 23 § i det remitterade förslaget får ett DNA-register innehålla uppgifter om resultatet av DNA-analyser som har gjorts med stöd av be- stämmelserna i 28 kap. RB och som avser personer som genom laga- kraftvunnen dom har dömts till annan påföljd än böter eller har godkänt strafföreläggande som avser villkorlig dom. Varken av den föreslagna lagtexten eller av författningskommentaren framgår hur den situationen skall hanteras när en person har dömts till sådan påföljd som angetts i förslaget, men där provtagningen ligger i ti- den före de föreslagna lagändringarnas ikraftträdande. En annan fråga som rör övergångsbestämmelserna är vad som skall gälla för det fall en provtagning visserligen har skett efter ikraftträdandet, men där utredningen inte har lett till fällande dom och personen ifråga före ikraftträdandet har dömts för annat brott till annan påföljd än böter, dock inte av så allvarligt slag som krävs för registrering enligt de nu gäl- lande bestämmelserna i 23 §. Vid föredragningen i Lagrådet har upplysts att avsikten är att bestäm- melserna i den föreslagna paragrafen endast skall tillämpas på personer som har dömts efter ikraftträdandet. De angivna frågorna bör, enligt Lag- rådets mening, regleras i övergångsbestämmelser till lagen. Lagrådet föreslår att ikraftträdande- och övergångsbestämmelser till polisdatalagen ges följande lydelse:

1.

Denna lag träder ikraft den 1 januari 2006.

2.

Äldre bestämmelser i 23 § gäller fortfarande om provet för DNA- analys har tagits före ikraftträdandet och i fråga om dom som har meddelats och strafföreläggande som har godkänts före ikraftträ- dandet.

I övrigt lämnar Lagrådet förslagen utan erinran. Prop. 2005/06:29 Bilaga 5 59

Justitiedepartementet

Prop. 2005/06:29

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 oktober 2005

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Nykvist,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

Orback,[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2005/06:29 Utvidgad användning av

DNA-tekniken inom brottsbekämpningen m.m. 60