Regeringens skrivelse

1997/98:85

Redogörelse för verksamheten inom Europarådets

ministerkommitté under år 1997

Skr.

1997/98:85

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 5 mars 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Lena Hjelm-Wallén

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten inom

Europarådets ministerkommitté under år 1997.

Innehållsförteckning

1 Inledning 4

2 Verksamheten i ministerkommittén 4

2.1 Medlemskretsen ett år av konsolidering 4

2.1.1 Övervakning av efterlevnaden av

medlemsstaternas åtaganden 5

2.1.2 Samarbets- och biståndsprogram 6

2.2 Samarbete med icke-medlemsländer och andra

organisationer 7

2.3 100:e ministerkommittémötet förberedelser för

toppmötet 7

2.4 Toppmötet 9

2.4.1 Ett särskilt program för skydd av barn 10

2.5 101:a ministerkommittémötet - uppföljning av toppmötet 11

2.5.1 Översyner av Europarådets verksamhet 12

2.6 År 1999 firar Europarådet 50-årsjubileum 12

3 Europakonventionen och dess övervakningsorgan 13

3.1 En ny domstol för mänskliga rättigheter 13

3.2 Det löpande arbetet 13

3.3 Ratifikationsläget 15

4 Arbetet inom ramen för verksamhetsprogrammet 16

4.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor 17

4.1.1 Mänskliga rättigheter 17

4.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m. 17

4.1.3 Nationella minoriteter 18

4.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet 18

4.1.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män 19

4.1.6 Sociala stadgan 19

4.1.7 Massmedier 21

4.1.8 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor 21

4.1.9 Lokal demokrati och gränsöverskridande

samarbete 22

4.1.10 Bioetik 23

4.1.11 Rättsfrågor 23

4.2 Sociala frågor och livskvalitet 24

4.2.1 Social trygghet 24

4.2.2 Socialpolitik 25

4.2.3 Arbetsmarknadsfrågor 25

4.2.4 Invandrares integration m.m. 25

4.2.5 Befolkningsstudier 26

4.2.6 Hälso- och sjukvård 27

4.2.7 Miljö och regional planering 28

4.3 Kulturfrågor och kulturell mångfald 29

4.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv 29

4.3.2 Idrott 33

4.3.3 Ungdomsfrågor 34

5 Arbetet inom ramen för partsavtalen 35

5.1 Partsavtalet på social- och hälsoområdet 35

5.2 Europafarmakopén 36

5.3 Europarådets sociala utvecklingsfond 37

5.4 Pompidougruppen för narkotikafrågor 39

5.5 Filmstödsfonden Eurimages 40

5.6 Kommissionen för demokrati genom lag 40

5.7 Det europeiska audiovisuella observatoriet 41

5.8 Europarådets Nord/Sydcentrum 41

6 Förteckning över medlemsländer 43

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998............44

1 Inledning

Europarådet bildades efter andra världskrigets slut av tio likasinnade

länder i Västeuropa, däribland Sverige. Krigets grymheter och

erfarenheterna av nazism och fascism hade skapat en insikt om behovet

av samarbete för att värna respekten för demokrati, mänskliga rättigheter

och rättsstatens principer. Den 5 maj 1949 öppnades Europarådets stadga

för undertecknande.

Ministerkommittén är Europarådets beslutande och verkställande

organ. Den består av medlemsländernas utrikesministrar och

representerar således medlemmarnas regeringar. När ministrarna inte är

samlade sköter deras ställföreträdare, ambassadörerna i Strasbourg, det

löpande arbetet.

Den parlamentariska församlingen har rådgivande uppgifter samt

spelar en central roll som idégivare och debattforum.

I en resolution om förbindelserna med de nationella parlamenten, som

antogs 1966 (nr 319), uppmanar den parlamentariska församlingen

regeringarna att årligen lägga fram en rapport om verksamheten i

ministerkommittén för sina parlament. Regeringen har lämnat riksdagen

sådana redogörelser för åren 1967 96, senast genom skr. 1996/97:140.

I denna skrivelse lämnas en redogörelse för verksamheten inom

Europarådets ministerkommitté under 1997.

För första gången under 1990-talet upptogs inget nytt medlemsland i

Europarådet under året. Däremot blev frågor som rör övervakningen av

efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden föremål för betydande

uppmärksamhet.

Arbetet under 1997 präglades i hög grad av det andra toppmötet i

organisationens historia, vilket ägde rum i Strasbourg den 10 11 oktober.

Följdriktigt ägnades det 100:e ministerkommittémötet den 6 maj åt

förberedelser för toppmötet medan det 101:a mötet den 6 november

huvudsakligen befattade sig med uppföljning av de dokument som stats-

och regeringscheferna beslutat om.

Europarådets ordinare budget uppgick till ca 980 miljoner franska

franc. Denna kraftiga ökning i förhållande till siffran för 1996, 845

miljoner, berodde på att 1997 var första året som Ryssland deltog fullt ut

i finansieringen. Sveriges bidragsandel var 2,33 %. Under kalenderåret

utbetalades för svenskt vidkommande via Utrikesdepartementet

sammanlagt ca 33,5 miljoner kronor till organisationens verksamhet.

2 Verksamheten i ministerkommittén

2.1 Medlemskretsen ett år av konsolidering

Europarådet har under 1990-talet beviljat inträde för 17 nya

medlemsländer. Samtliga utom ett Andorra är belägna i Central- och

Östeuropa. Senast inträdde Ryssland och Kroatien, i februari respektive

november 1996. Dessa båda länders upptagande i organisationen

föregicks av ingående prövning och intensiv debatt i parlamentariska

församlingen och ministerkommittén, vilket har beskrivits i de två

närmast föregående årens regeringsskrivelser.

Under 1997 tillkom inga nya medlemmar. Uppmärksamheten

koncentrerades i stället på att i medlemskretsen befästa respekten för

demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Detta skedde

dels inom ramen för ministerkommitténs övervakning av efterlevnaden

av gjorda åtaganden, dels genom konkreta samarbets- och

biståndsinsatser för att komma till rätta med definierade problemområden

(se vidare avsnitt 2.1.1 och 2.1.2).

Ansökningar om medlemskap föreligger för närvarande från

Armenien, Azerbajdzjan, Bosnien-Hercegovina, Georgien och

Vitryssland. Samtliga dessa länder har tillträtt Europarådets

kulturkonvention och beviljats gäststatus i den parlamentariska

församlingen, vilket utgör naturliga steg på vägen mot fullvärdigt

medlemskap.

Vad gäller Vitryssland beslutade emellertid den parlamentariska

församlingen i januari, mot bakgrund av den i demokratiskt hänseende

ogynnsamma utvecklingen i landet, att frysa såväl behandlingen av dess

medlemskapsansökan som dess gäststatus i församlingen.

Parlamentarikerna valde att inte helt avskaffa gäststatusen eftersom de

önskade behålla viss kontakt med vitryska kollegor för att kunna stödja

positiva utvecklingstendenser. Till skillnad från övriga kandidatländer

inbjöds Vitryssland inte att delta vid toppmötet i oktober.

Monaco meddelade kring årsskiftet 1997/98 sin avsikt att ansöka om

medlemskap i Europarådet. En delegation kommer att besöka Strasbourg

för att diskutera frågan.

Om nämnda stater och Förbundsrepubliken Jugoslavien så småningom

upptas som fullvärdiga medlemmar har Europarådet i bokstavlig mening

blivit en alleuropeisk organisation.

2.1.1 Övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas

åtaganden

Ministerkommitténs övervakningsprocess utgör ett politiskt komplement

till de traditionella rättsliga instrumenten på området. Den har tillskapats

mot bakgrund av senare års förskjutning av kriterierna för medlemskap i

Europarådet, från krav på en fungerande demokrati till utfästelser att så

snart som möjligt uppfylla villkoren och visa prov på god vilja i den

riktningen. En effektiv och kontinuerlig granskning i efterhand i

kombination med stödåtgärder för att angripa de svaga punkter som

identifieras under granskningens gång är av största betydelse för

Europarådets fortsatta trovärdighet.

Det egentliga övervakningsarbetet inleddes i oktober 1996 med ämnet

yttrande- och informationsfrihet. Avsikten är att föra en konstruktiv

dialog, på jämställd basis och med utgångspunkt i tematiskt upplagda

skriftliga rapporter, om hur var och en av medlemsstaterna efterlever sina

åtaganden.

Under 1997 påbörjades granskning på temat demokratiska

institutioners sätt att fungera. Förberedelser pågår för att under 1998

behandla rättssystemets sätt att fungera respektive lokal demokrati.

Parallellt med att nya ämnen tas upp fortsätter bearbetningen av ämnen

som redan varit föremål för behandling.

Under året pläderade vissa medlemmar för en förändring av den med

möda framförhandlade övervakningsmetoden i riktning mot att

existerande brister skall påtalas men utan omnämnande av vilka länder

som felar. Detta motsätter sig Sverige, liksom en majoritet av

medlemsstaterna, eftersom hela proceduren skulle urvattnas väsentligt

om man frångick den strukturerade genomgången land för land.

Även den parlamentariska församlingen har inrättat ett särskilt utskott

som har i uppdrag att granska uppfyllandet av medlemskapsförpliktelser.

Detta sker ländervis genom att en delegation sänds till det land som är

föremål för övervakning för att på ort och ställe tala med representanter

för såväl regering som opposition och andra beslutsfattare. En diskussion

pågår om hur ett starkare samband skall kunna etableras mellan

ministerkommittén och församlingen för ömsesidigt utbyte av den

värdefulla kunskap som granskningsprocesserna resulterar i.

Beträffande regeringens övergripande syn på mänskliga

rättighetsfrågor i utrikespolitiken hänvisas till skr. 1997/98:89.

2.1.2 Samarbets- och biståndsprogram

För att Europarådets grundläggande principer skall få önskat genomslag

är det en angelägen uppgift att stödja såväl nya medlemsländer som

kandidatländer med utbildning och rådgivning.

Samarbets- och biståndsprogrammen är huvudsakligen inriktade på

uppbyggnad av ett fungerande rättssamhälle och förankring av de

mänskliga rättigheterna i det rättsliga och politiska systemet liksom

utbyte på regional och lokal nivå. Målet är att utveckla och konsolidera

demokratisk säkerhet i hela Europa.

Den kostnadskrävande utvidgningen österut har sammanfallit med

finansiell åtstramning i medlemsstaterna och åtföljande restriktivitet även

när det gäller Europarådets budget.

På grund av den ansträngda budgetsituationen har överskottsmedel i

form av outnyttjade anslag och överskjutande inkomster flera år i rad

tagits i anspråk för integrationen av Central- och Östeuropa i stället för

att betalas tillbaka till medlemsläderna. Sverige har också lämnat

frivilliga bidrag, senast i april 1997 då 1 miljon kronor beviljades till

projekt i Baltikum och Bosnien-Hercegovina.

Vidare äger en betydande del av stödinsatserna rum i samverkan med

EU och/eller Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

(OSSE). Under 1997 kom detta till konkret uttryck bl.a. i Albanien.

Samordningen organisationerna emellan syftar till ett effektivt

utnyttjande av de kompetensmässiga och ekonomiska resurser som står

till buds.

2.2 Samarbete med icke-medlemsländer och andra

organisationer

Europarådets relationer med kandidatländerna liksom samverkan med

EU och OSSE inom ramen för biståndsprogrammen har berörts ovan.

 Även i övrigt är Europarådet mycket aktivt i det internationella

samarbete som vuxit fram under efterkrigstiden och framför allt efter det

kalla krigets slut. Rådet har en mängd formella och informella kontakter

dels med stater som varken är medlemmar eller har ansökt om

medlemskap, dels med andra internationella organisationer. Det finns

även en utbyggd samverkan med enskilda organisationer

Heliga Stolen har sedan länge en permanent observatör ackrediterad

vid Europarådet. Under 1996 erhöll Förenta staterna, Kanada och Japan

observatörsstatus. Israel är sedan 1957 observatör i den parlamentariska

församlingen.

Med FN samarbetar Europarådet främst när det gäller mänskliga

rättigheter och bekämpande av tortyr. Rådet är observatör i FN:s

kommission för mänskliga rättigheter och har kontakt med flera av FN:s

fackorgan.

Under 1996 antogs en uppdaterad överenskommelse om relationerna

mellan Europarådet och EU, genom vilken utökat samarbete bl.a. i

form av deltagande i varandras möten möjliggörs. Det kan för övrigt

noteras att förväxlingar ofta uppstår mellan Europarådet och det

Europeiska rådet, dvs. EU:s högsta politiska organ som består av

medlemsländernas stats- och regeringschefer.

Europarådet och OSSE verkar i hög grad för likartade mål, dvs. respekt

för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer.

Europarådets styrka ligger i det system av rättsligt bindande

konventioner som byggts upp och som bl.a. garanterar individens

rättigheter på grundval av demokratiska värderingar. OSSE:s inriktning

är i första hand att med utgångspunkt från ett säkerhetspolitiskt

perspektiv arbeta med konfliktförebyggande, icke-militär krishantering

och återuppbyggnad efter konflikter. Båda organisationerna bidrar aktivt

med olika former av stöd till de nya demokratierna i Europa. Europarådet

och OSSE kommer under 1998 att ägna betydande uppmärksamhet åt att

utveckla det ömsesidiga samarbetet. Representanter på olika nivåer möts

regelbundet för att diskutera frågor av gemensamt intresse.

2.3 100:e ministerkommittémötet förberedelser för

toppmötet

Europarådet höll sitt 100:e ministerkommittémöte den 6 maj under

ordförandeskap av Finlands utrikesminister Tarja Halonen. Den svenska

delegationen leddes av utrikesminister Lena Hjelm-Wallén.

Överst på dagordningen stod förberedelserna för Europarådets andra

toppmöte. Som bakgrund kan nämnas att initiativet till ett nytt toppmöte

kom från parlamentariska församlingen och att dess talman, den tyska

förbundsdagsledamoten Leni Fischer, valde att lansera det vid ett besök

hos Frankrikes president Jacques Chirac våren 1996. Frankrike erbjöd sig

så småningom att stå värd för ett möte i Strasbourg och fastställde datum

för evenemanget till den 10 11 oktober 1997.

Den 6 maj utvecklade Frankrike inför ministerkommittén sina tankar

om dagordningen för toppmötet och angav därvid fyra huvudområden:

demokrati och mänskliga rättigheter, mänsklig värdighet och sociala

frågor, medborgares säkerhet samt utbildning och kulturell mångfald i ett

demokratiskt perspektiv.

Utrikesminister Hjelm-Wallén underströk i sitt inlägg bl.a. betydelsen

av en koncentrerad agenda för toppmötet, den vikt Sverige fäster vid

konsolidering och utveckling av Europarådets existerande rättsliga

instrument samt organisationens roll på det sociala området, inte minst

vad gäller skydd av barn. Hon uttryckte också förhoppningen att

dödsstraffet skall vara avskaffat i hela Europa till rådets 50-årsjubileum

1999.

Ministrarna var eniga om att ett politiskt bokslut behövde göras av vad

som skett efter det första toppmötet i Wien i oktober 1993 samtidigt som

man, med sikte på det stundande 50-årsjubileet, borde ta ut

färdriktningen för organisationens framtida arbetsuppgifter och dess roll

bland andra internationella institutioner i Europa.

Ryssland betonade sitt intresse för toppmötesförberedelserna och

inbjöd till ett planeringsmöte i S:t Petersburg, vilket ägde rum den 10 11

juni.

Vid det 100:e mötets slut avlöste Frankrike Finland som ordförande i

ministerkommittén och övertog samtidigt ledningen i den arbetsgrupp för

toppmötet som inrättats tidigare under våren.

Ministerkommittémötet hade inletts redan den 5 maj med en informell

sammankomst i generalsekreterarens residens, enligt ett mönster som

etablerades våren 1996.[REDACTED_EFTERNAMN] Vranitzky, OSSE-ordförandeskapets

personlige representant i Albanien och f.d. österrikisk förbundskansler,

introducerade kvällens diskussion som gällde möjliga utvägar ur den

albanska krisen. Samma tema återkom påföljande dag då ministrarna

utlovade aktivt stöd för att återskapa demokratiska och rättsstatliga

spelregler i det krisdrabbade medlemslandet. Insatserna skulle äga rum i

samarbete med EU och OSSE, med OSSE som samordnande instans.

Ministrarna uttalade också fortsatt beredskap att bidra till de

internationella ansträngningarna för att främja demokrati, mänskliga

rättigheter och rättsstatens principer i Bosnien-Hercegovina, ett av de

länder som ansökt om medlemskap i Europarådet. De konstaterade

samtidigt att tre andra kandidatländer Armenien, Azerbajdzjan och

Georgien några dagar tidigare hade tillträtt Europarådets

kulturkonvention.

Tilläggas kan att de nordiska delegationscheferna, i enlighet med den

tradition som utbildats, sammanträdde en kort stund med sina baltiska

motsvarigheter. Finlands utrikesminister, som ledde mötet, tog tillfället i

akt att redogöra för det finländska förslaget att inrätta en kommissionär

för mänskliga rättigheter. Förslaget har svenskt stöd, under förutsättning

dels att kommissionärens huvuduppgifter kommer att gälla information

och utbildning, dels att funktionen inte blir och heller inte uppfattas som

en judiciell instans vid sidan av den nya domstolen.

2.4 Toppmötet

Europarådet är en organisation i förvandling. Sedan 1989 har

medlemsantalet nära nog fördubblats, från 23 till för närvarande 40

stater. Samtidigt står både EU och NATO inför viktiga

utvidgningsprocesser. OSSE har breddat sina aktiviteter. Allt detta

påverkar självfallet Europarådets verksamhet.

Det andra toppmötet skall ses bl.a. mot ovannämda bakgrund.

Avgörande för beslutet att hålla toppmötet var dock främst en insikt om

behovet att dels konsolidera de framsteg som gjorts, dels dra upp

riktlinjerna för Europarådets arbete under de närmaste åren.

Vid mötet den 10 11 oktober var samtliga 40 medlemsländer, liksom

kandidatländerna Armenien, Azerbajdzjan, Bosnien-Hercegovina och

Georgien, representerade av sina stats- eller regeringschefer. Den

svenska delegationen leddes av statsminister Göran[REDACTED_EFTERNAMN].

EU representerades av kommissionens ordförande Jacques Santer och

OSSE av ordförandelandet Danmarks utrikesminister Niels Helveg
[REDACTED_EFTERNAMN].

Även generalsekreterare Daniel[REDACTED_EFTERNAMN] liksom talmännen i den

parlamentariska församlingen respektive den europeiska kongressen för

lokala och regionala myndigheter, Leni Fischer och Claude Haegi,

framträdde vid mötet. De båda talmännens deltagande underströk det

nära sambandet mellan ministerkommittén och Europarådets övriga två

huvudorgan.

Dessutom var företrädare för observatörsländerna Heliga Stolen,

Förenta staterna, Japan och Kanada närvarande.

Samtliga deltagare i toppmötet betonade Europarådets betydelse och

vikten av respekt för demokratiska spelregler, mänskliga rättigheter och

rättsstatens principer.

Statsminister[REDACTED_EFTERNAMN] poängterade i sitt anförande det viktiga

samspelet mellan Europarådet och andra internationella organisationer, i

första hand EU och OSSE. Han underströk Östersjösamarbetets

betydelse. Statsministern tog också upp behovet av att förstärka

Europarådets dubbla roll som övervakare av medlemsstaternas

förpliktelser och som stöd i strävandena att efterleva ingångna åtaganden.

För att uppnå ambitiösa mål krävs emellertid resurser, vilka

medlemmarna måste vara beredda att ställa till förfogande. Vidare

betonades den vikt Sverige fäster dels vid att den nya Europadomstolen

blir ett effektivt instrument i kampen för mänskliga rättigheter, dels vid

att barns behov av skydd i bred bemärkelse blir föremål för särskild

uppmärksamhet.

Toppmötet resulterade i en politisk deklaration samt en handlingsplan

med följande fem huvudrubriker.

- Demokrati och mänskliga rättigheter

- Sociala frågor

- Medborgares säkerhet

- Demokratiska värden och kulturell mångfald

- Strukturer och arbetsmetoder.

Slutdokumenten avspeglar väl svenska prioriteringar. Bland många

viktiga ämnen kan av speciellt intresse nämnas den nya domstolen för

mänskliga rättigheter, övervakningen av efterlevnaden av

medlemsstaternas åtaganden och särskilda insatser för skydd av barn.

Dessa teman behandlas utförligare i avsnitten 3.1, 2.1.1 och 2.1.2

respektive 2.4.1.

Vad gäller förslagen i handlingsplanen om dels ett förbud mot kloning

av människor, dels en intensifierad kamp mot korruption och organiserad

brottslighet vidtog ministerkommittén redan vid sitt möte i november

konkreta åtgärder genom att anta ett tilläggsprotokoll respektive ett antal

riktlinjer (jämför även avsnitten 4.1.10 och 4.1.11).

I anslutning till mötet ägde en mängd bilaterala samtal rum mellan de

närvarande stats- och regeringscheferna.

I samband med toppmötet utgavs publikationen UD informerar 1997:1,

Europarådet en organisation i förvandling.

2.4.1 Ett särskilt program för skydd av barn

I förhandlingarna inför toppmötet drev Sverige särskilt frågan om barns

villkor. Belgien föreslog på ett tidigt stadium en text om skydd av barn

och kriminalisering av barnpornografi under huvudrubriken medborgares

säkerhet. Sverige önskade emellertid se barnfrågorna återspeglade även i

ett vidare perspektiv med positiva förtecken. Efter förhandlingar fick

också ett program för att tillvarata barns intressen sin plats under

huvudrubriken sociala frågor i handlingsplanen.

Regeringen har utfäst sig att lämna ett frivilligt bidrag på 500 000

kronor för programmets upprättande. I samband med ministerkommitténs

novembermöte tillkännagav Norge efter samråd med Sverige att man

aktivt önskar delta i utformningen av programmet liksom att man ställer

1 miljon norska kronor till förfogande för dess genomförande.

Efter samråd mellan Europarådets sekretariat och berörda i de svenska

och norska regeringskanslierna om programmets inriktning lyfts ärendet

under våren 1998 till ministerkommitténivå. Tanken är att ett förslag för

den närmaste tvåårsperioden skall lanseras när ministrarna samlas till sitt

102:a möte i maj.

År 1999 kommer Sverige att vara värd för en familjeministerkonferens

inom Europarådets ram. Den skall ha ett positivt barninriktat tema och

förväntas dels göra en första utvärdering av programmet, dels ge ett

värdefullt bidrag till det fortsatta arbetet.

I sammanhanget kan nämnas att Tyskland, ordförande i

ministerkommittén under perioden november 1997 maj 1998, har tagit

initiativ till ett uppföljningsmöte till kongressen mot kommersiellt

sexuellt utnyttjande av barn som ägde rum i Stockholm i augusti 1996.

Mötet planeras äga rum i Strasbourg i april 1998.

2.5 101:a ministerkommittémötet - uppföljning av

toppmötet

Den 6 november höll Europarådet sitt 101:a ministerkommittémöte med

den franske Europaministern Pierre Moscovici som ordförande. Sveriges

delegation leddes av statssekreterare Gunnar[REDACTED_EFTERNAMN].

Mötet började med en informell kvällssession hemma hos

generalsekreterare Daniel[REDACTED_EFTERNAMN] den 5 november. Diskussionen gällde

nationella minoriteter och inleddes av Max van der Stoel, OSSE:s

högkommissarie för minoritetsfrågor.

Huvudtema den 6 november var uppföljning av toppmötesbesluten.

Många ämnen i slutdokumenten berördes men på ordförandelandets

önskemål kretsade debatten huvudsakligen kring en av handlingsplanens

huvudrubriker, nämligen strukturer och arbetsmetoder.

Ett av Frankrike lanserat förslag om att tillsätta en kommitté av visa

personer för att bidra med såväl konkreta reformidéer som visioner för

Europarådets framtida verksamhet vann gehör. Några grundtankar bakom

förslaget är att organisationen behöver förändras dels för att motsvara de

krav som utvidgningen medfört, dels för att kunna reagera snabbare vid

politiska kriser i medlemsländerna. I sammanhanget poängterades på nytt

vikten av en väl fungerande samverkan mellan Europarådet och andra

internationella aktörer, främst EU och OSSE.

Statssekreterare[REDACTED_EFTERNAMN] underströk i sitt inlägg behovet av strukturella

reformer inom Europarådet. Han tog upp det av Sverige, och Norge,

prioriterade särskilda programmet för barn. Vidare anknöt han till

utrikesminister Hjelm-Walléns appell vid majmötet om ett snabbt

avskaffande av dödsstraffet i samtliga medlemsländer.

I enlighet med vad som uppdragits åt dem i toppmötets handlingsplan

antog ministrarna dels ett antal vägledande principer för kampen mot

korruption och organiserad brottslighet, dels ett tilläggsprotokoll med

förbud mot kloning av människor till konventionen om mänskliga

rättigheter och biomedicin.

Ministrarna beslutade att fortsätta behandla toppmötesdokumenten vid

sina kommande möten och instruerade ställföreträdarna att närmast

avrapportera vid det 102:a ministerkommittémötet i maj 1998.

Innan det formella mötet tog sin början samlades de nordiska och

baltiska delegationsledarna för ett informellt samtal.

Den 101:a sessionen föregicks också av ett möte mellan representanter

för ministerkommittén och den parlamentariska församlingen, vid vilket

allmän tillfredsställelse med utfallet av toppmötet kom till uttryck.

I samband med ministerkommittémötet öppnades den europeiska

konventionen om medborgarskap för undertecknande, med Sverige som

en av 15 undertecknare. Konventionen innehåller principer och regler

rörande alla aspekter på medborgarskap.

I direkt anslutning till mötet överlämnade Frankrike ordförandeskapet i

ministerkommittén till Tyskland.

2.5.1 Översyner av Europarådets verksamhet

Som framgått ägnade det 101:a mötet stor uppmärksamhet åt

Europarådets strukturer och arbetsmetoder. Ett principbeslut fattades om

att tillsätta en kommitté av visa personer för att granska möjligheterna att

reformera organisationen.

En ingående diskussion om personsammansättning och mandat följde.

Strax före jul enades ministerkommittén på ställföreträdarnivå om

följande.

Portugals förre president Mario Soares utsågs till ordförande i

kommittén. Ytterligare fyra ledamöter nominerades i personlig kapacitet,

däribland Finlands utrikesminister Tarja Halonen och Ungerns

utrikesminister Laszlo Kovacs. Vidare ingår talmannen i Europarådets

parlamentariska församling och ordföranden i kommissionen för

demokrati genom lag samt företrädare för EU:s respektive OSSE:s

ordförandeland liksom en representant för värdlandet Frankrike.

Kommitténs mandat är huvudsakligen inriktat på att förstärka

Europarådets politiska profil och förbättra dess effektivitet,

genomslagskraft och synlighet. Uppdraget kan delas in i fyra

huvudområden: relationerna till EU och OSSE, beslutsfattande inom

organisationen, aktiviteter och program samt finansiering och budget.

En interimsrapport skall avges till ministerkommittén redan vid dess

möte i maj och en slutrapport i november 1998.

Sedan tidigare pågår separata översyner av Europarådets sociala sektor

och ungdomssektorn. Mer om detta i anslutning till redovisningen av

respektive område i avsnitt 4.

2.6 År 1999 firar Europarådet 50-årsjubileum

Europarådets stadga öppnades för undertecknande i London den 5 maj

1949. Under 1997 inleddes förberedelserna för organisationens 50-

årsjubileum, i samverkan mellan ministerkommittén, den parlamentariska

församlingen och den europeiska kongressen för lokala och regionala

myndigheter (kommunalkongressen).

För ministerkommitténs del har en särskild arbetsgrupp bildats som,

mot bakgrund av det ungerska ordförandeskapet våren 1999, leds av

Ungerns ambassadör i Strasbourg. Medlemsländerna har uppmanats att

börja planera för hur jubiléet skall uppmärksammas på nationell nivå.

Redan nu förutses en högtidlig minnesceremoni i London den 4 maj

1999. Några dagar senare, den 7 8 maj, äger det 104:e

ministerkommittémötet rum i Budapest på inbjudan av ordförandelandet.

Mötet kommer bl.a. att ägnas summering av vad som åstadkommits

sedan det andra toppmötet och hur man skall gå vidare mot

förverkligande av handlingsplanens beslut.

År 1999 har det också gått tio år sedan Berlinmuren föll, vilket

möjliggjorde Europarådets öppning österut och innebar startpunkten för

en period av dynamisk utveckling i organisationens historia.

3 Europakonventionen och dess

övervakningsorgan

3.1 En ny domstol för mänskliga rättigheter

Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna

och de grundläggande friheterna (Europakonventionen) har ratificerats av

samtliga Europarådets medlemsstater utom Ryssland. Konventionen och

dess 11 tilläggsprotokoll utgör ett av de mest effektiva internationella

skydden för de mänskliga rättigheterna i världen. Det unika med

systemet, i förhållande till andra regelverk på området, är de

övervakningsorgan som etablerats enligt konventionen.

För närvarande övervakar tre organ att staterna fullgör sina åtaganden

enligt konventionen, nämligen den europeiska kommissionen för de

mänskliga rättigheterna (Europakommissionen), den europeiska

domstolen för de mänskliga rättigheterna (Europadomstolen) och

Europarådets ministerkommitté.

Genom det på toppmötet i Wien 1993 beslutade tilläggsprotokoll 11

till Europakonventionen genomförs en radikal reform i syfte att

rationalisera övervakningssystemet och förkorta de nuvarande långa

handläggningstiderna, som kan uppgå till 5 6 år innan ett slutligt

avgörande fälls. Den ökade måltillströmningen beror på utvidgningen av

konventionsstatskretsen liksom en större medvetenhet bland de berörda

staternas medborgare. För närvarande registreras ca 5 000 klagomål per

år hos kommissionen.

Reformen innebär att den nuvarande kommissionen och domstolen

ersätts med en instans, en permanent domstol med heltidsanställda

ledamöter för prövning av såväl individuella som mellanstatliga

klagomål. Ministerkommitténs framtida uppgift blir begränsad till att

granska efterlevnaden och verkställigheten av den nya domstolens

domar.

Den nya domstolen träder i funktion den 1 november 1998 och

kommer att bestå av en ledamot från varje konventionsstat. Till svensk

domare har nyligen valts presidenten i kammarrätten i Göteborg

Elisabeth[REDACTED_EFTERNAMN].

3.2 Det löpande arbetet

Samtliga medlemmar av Europarådet har undertecknat

Europakonventionen. Kroatien, Lettland, Makedonien (f.d. jugoslaviska

republiken Makedonien), Moldova och Ukraina ratificerade den under

1997. Som nämnts ovan är Ryssland nu den enda medlemsstaten som

inte ratificerat konventionen.

Ministerkommittén övervakade, enligt artiklarna 32 och 54 i

konventionen, liksom tidigare år fortlöpande verkställandet av

Europadomstolens domar samt granskade och överprövade de rapporter

som Europakommissionen avgett över klagomål. Ministerkommittén

antog över 600 resolutioner i sådana ärenden. Det stora flertalet

resolutioner rör alltjämt mål mot Italien. Dessutom antog

ministerkommittén en resolution av mer allmän karaktär avseende de

åtgärder av olika slag som Italien tvingats vidta i syfte att minska den

långa tidsåtgången i de nationella domstolarna.

I målet[REDACTED_EFTERNAMN] mot Sverige antog ministerkommittén en slutresolution

sedan regeringen kunnat redovisa att erforderliga lagstiftningsåtgärder

vidtagits genom att riksdagen antagit lagen (1996:981) om

besöksinskränkningar vid viss tvångsvård, vilken trädde i kraft den 1

januari 1997 (se även skr. 1995/96:193).

I redogörelsen för verksamheten under 1996 (skr. 1996/97:140)

konstaterades att det för första gången uppstått problem med att förmå en

medlemsstat att erlägga ett av Europadomstolen utdömt skadestånd,

nämligen i målet Stran Greek Refineries m.fl. mot Grekland. Sedan

ministerkommittén fastställt att klagandena erhållit ersättning kunde

emellertid en slutresolution antas under 1997, varmed ärendet avfördes

från dagordningen.

Under året avgjorde Europadomstolen fyra mål mot Sverige. I samtliga

fall ogillades påståendena om att Sverige kränkt Europakonventionen.

Målet Rolf[REDACTED_EFTERNAMN] mot Sverige (dom den 1 juli) rörde rätt till

brottsskadeersättning enligt brottsskadelagen (1978:413) och den fråga

som prövades var om den tidigare Brottsskadenämnden var att anse som

en domstol i Europakonventionens mening. Europadomstolen, som

konstaterade att rätten till brottsskadeersättning var en civil rättighet,

fann att Brottsskadenämndens prövning tillgodosåg de krav som

konventionen uppställer på en domstolsprövning och att något

konventionsbrott således inte ägt rum.

Målet Anne-Marie[REDACTED_EFTERNAMN] mot Sverige (dom den 27 augusti) rörde

överlämnandet av viss information om klagandens personliga

förhållanden från en psykiater till socialnämnden på orten. Klaganden

gjorde gällande att hon inte i förväg kunnat få åtgärden prövad av

domstol och att detta förhållande, samt att hon även i övrigt saknat ett

inhemskt rättsmedel, stred mot konventionen. Europadomstolen, som

bl.a. konstaterade att det saknades en rätt för klaganden enligt inhemsk

lag att förhindra att informationen överfördes på det sätt som skett, kom

till slutsatsen att någon konventionskränkning inte hade ägt rum.

Målet M.S. mot Sverige (dom den 27 augusti) rörde liknande frågor.

Dessutom prövades i detta fall klagandens påstående om att en

försäkringskassas inhämtande av information från ett sjukhus i samband

med att kassan prövade en begäran från klaganden om

arbetsskadeersättning bl.a. kränkt hennes rätt till respekt för privatlivet.

Inte heller i det avseendet ansåg Europadomstolen att någon

konventionskränkning ägt rum.

Den fjärde domen (den 30 oktober), målet Paez mot Sverige, rörde

klagandens avvisning till Peru och den risk som han påstod förelåg för att

han skulle gripas och torteras vid återkomsten. Sedan klaganden fått

uppehållstillstånd i Sverige avskrev Europadomstolen målet från vidare

handläggning.

För närvarande är tre mål mot Sverige under handläggning i

Europadomstolen. Dessutom har klaganden i målet Torgny[REDACTED_EFTERNAMN]

mot Sverige, sedan domstolen under 1996 avkunnat sin dom, begärt att

målet skall tas upp till omprövning (se även skr. 1996/97:140). Något

definitivt beslut om omprövning har ännu inte fattats. Två mål mot

Sverige,[REDACTED_EFTERNAMN] och Lennart[REDACTED_EFTERNAMN], avvaktar slutbehandling i

ministerkommittén.

Under 1997 registrerades 4 750 nya klagomål hos kommissionen,

varav 146 mot Sverige. Motsvarande siffror för 1996 var 4 758 och 169.

Från att kontinuerligt ha ökat under senare år har tillströmningen av

klagomål, åtminstone tillfälligtvis, stabiliserats. Den genomsnittliga

handläggningstiden för mål i kommissionen är dock fortfarande flera år

lång. Vissa brådskande mål, t.ex. sådana som rör brott mot artikel 3

(skyddet mot tortyr m.m.), behandlas med förtur.

Under året hänsköts 119 mål till Europadomstolens prövning. Av de

sammanlagt 664 mål som domstolen avgjort sedan den tillkom rör 36

klagomål mot Sverige. En redogörelse för de domar som dittills

meddelats i mål mot Sverige finns bl.a. i bilaga till prop. 1995/96:126,

Förnyad förklaring enligt artikel 46 i Europakonventionen. Referat av

Europadomstolens domar återges fortlöpande i Svensk Juristtidning. För

tiden fram till november 1993 finns referat också att tillgå i riksdagens

offentliga databas, informationssystemet RIXLEX.

3.3 Ratifikationsläget

I detta sammanhang kan det finnas anledning att nämna i vilken

utsträckning tilläggsprotokollen till Europakonventionen har ratificerats

av medlemsstaterna. Uppgifterna gäller förhållandet den 31 december

1997. Som redan påpekats hade själva konventionen vid denna tidpunkt

ratificerats av alla medlemsstater utom Ryssland. Samtliga stater som

ratificerat den har också accepterat den enskilda klagorätten samt

domstolens jurisdiktion.

Det första tilläggsprotokollet, som rör bl.a. äganderättsskyddet, har

ratificerats av samtliga medlemsstater utom Andorra, Ryssland och

Schweiz.

Det fjärde tilläggsprotokollet, som rör bl.a. rörelsefriheten och rätten

att lämna sitt land samt förbud mot kollektiv utvisning av utlänningar,

har inte ratificerats av Andorra, Bulgarien, Grekland, Liechtenstein,

Malta, Ryssland, Schweiz, Spanien, Storbritannien och Turkiet. Övriga

medlemsstater har ratificerat protokollet.

Det sjätte tilläggsprotokollet, som förbjuder användning av dödsstraff i

fredstid, har inte ratificerats av Albanien, Belgien, Bulgarien, Cypern,

Estland, Grekland, Lettland, Litauen, Polen, Ryssland, Storbritannien,

Turkiet och Ukraina. Övriga medlemsstater har ratificerat protokollet.

Det sjunde tilläggsprotokollet, som bl.a. anger vissa

rättssäkerhetsgarantier vid utvisningsförfaranden samt rätt till

överprövning av brottmålsdomar, har ratificerats av 25 medlemsstater

men inte av Andorra, Belgien, Bulgarien, Cypern, Irland, Liechtenstein,

Malta, Nederländerna, Polen, Portugal, Ryssland, Spanien,

Storbritannien, Turkiet och Tyskland.

Det nionde tilläggsprotokollet, som ger också den enskilde klaganden

rätt att själv hänskjuta ett mål till domstolens prövning, ratificerades av

Sverige den 21 april 1995 (se prop. 1994/95:115, Reformering av

övervakningssystemet enligt Europakonventionen). Protokollet har

ratificerats av 23 stater. Det trädde i kraft den 1 oktober 1994 gentemot

de stater som vid denna tidpunkt hade ratificerat det. För Sveriges del

trädde det i kraft den 1 augusti 1995.

Det elfte tilläggsprotokollet, som rör reformeringen av hela

övervakningssystemet enligt konventionen, har ratificerats av samtliga

medlemsstater utom Ryssland. Reformen kommer att träda i kraft den 1

november 1998. En redogörelse för dess innebörd återfinns i avsnitt 3.1.

Övriga protokoll rör främst processuella ändringar i förfarandet inför

konventionsorganen.

4 Arbetet inom ramen för

verksamhetsprogrammet

I syfte att diskutera innehållet i och skapa riktlinjer för det mellanstatliga

verksamhetsprogrammet anordnar Europarådet regelbundet

återkommande s.k. fackministerkonferenser inom nitton olika områden.

Ministrar med ansvar för utbildnings- respektive familjefrågor började

mötas redan 1959 och sedan har nya områden tillkommit undan för

undan.

Under 1997 arrangerades följande sex konferenser: den 21:a

justitieministerkonferensen i Prag den 10 11 juni, den 25:e konferensen

för ministrar med ansvar för familjefrågor i Wien den 16 18 juni, den

19:e utbildningsministerkonferensen i Kristiansand den 22 24 juni, den

11:e konferensen för ministrar med ansvar för regional utveckling och

planering i Limassol den 16 17 oktober, den 4:e

jämställdhetsministerkonferensen i Istanbul den 13 14 november och

den 5:e konferensen för ministrar ansvariga för massmediefrågor i

Thessaloniki den 11 12 december.

Den fortsatta redogörelsen under denna huvudrubrik ansluter till

uppläggningen av Europarådets verksamhetsprogram för 1997 och rör

arbetet i kommittéer etc.

4.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor

4.1.1 Mänskliga rättigheter

Det löpande arbetet på området mänskliga rättigheter bedrevs liksom

under tidigare år i styrkommittén för mänskliga rättigheter (CDDH) och

dess expertkommittér. Ett förslag till tilläggsprotokoll till

Europakonventionen, som utarbetats av expertkommittén för utveckling

av de mänskliga rättigheterna (DH-DEV) angående vissa ytterligare

rättigheter för frihetsberövade, bordlades av CDDH sedan utfallet av

remissbehandlingen i kommissionen och domstolen blivit övervägande

negativt.

Som alternativ till ett tidigare förslag om ett tilläggsprotokoll till

Europakonventionen angående jämställdhet mellan kvinnor och män

hade DH-DEV under 1997 i uppdrag att undersöka förutsättningarna för

andra tänkbara lösningar i syfte att främja jämställdhetssträvandena, t.ex.

en ramkonvention om jämställdhet eller en utvidgning av

diskrimineringsförbudet i artikel 14 i konventionen. Arbetet har

kombinerats med ett mandat att granska olika folkrättsliga lösningar för

att komma tillrätta med problem orsakade av rasism och intolerans.

Resultatet blev ett förslag från DH-DEV om en utvidgning av

diskrimineringsförbudet i artikel 14 i form av ett tilläggsprotokoll till

konventionen. Förslaget har godtagits av en majoritet av ledamöterna i

både DH-DEV och CDDH. Det är nu föremål för behandling i

ministerkommittén.

Expertkommittén för processuella frågor (DH-PR) granskade under

året ett förslag till rättegångsregler för den nya Europadomstolen som

kommer att träda i funktion den 1 november 1998 i enlighet med det elfte

tilläggsprotokollet till Europakonventionen (se avsnitt 3.1).

4.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m.

Den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr m.m., som

trädde i kraft den 1 februari 1989, hade vid utgången av 1997 ratificerats

av samtliga medlemsstater utom Lettland, Litauen och Ryssland. Sverige

ratificerade konventionen den 21 juni 1988. För en närmare redovisning

av dess innehåll hänvisas till prop. 1987/88:133.

Den kommitté som upprättats enligt konventionen för att undersöka

behandlingen av frihetsberövade i syfte att stärka skyddet mot tortyr

m.m. inledde sin verksamhet 1990. Under 1997 reste kommittén till

Albanien, Belgien, Estland, Grekland, Nederländerna, Tjeckien, Turkiet

och Spanien. Särskilda besök avlades också i Luxemburg, Nederländerna

(Antillerna), Norge, Spanien samt Storbritannien och Isle of Man. I

februari 1998 besökte kommittén Sverige.

Kommittén har vid flera tillfällen varit i Turkiet som ett led i en

löpande dialog om hur arrest- och fängelseförhållandena där kan

förbättras. I samband med de svåra fängelsestrejkerna under 1997 såg

den turkiska regeringen kommittén som en hjälp att söka lösa

motsättningarna och den inbjöds därför särskilt.

Mot bakgrund av de krav som följer med det utvidgade

medlemsantalet diskuterar kommitténs ledamöter, parallellt med sina

besök i medlemsländerna, framtida resursbehov och arbetsformer.

De rapporter som avfattas är inte offentliga men kan offentliggöras om

den berörda staten samtycker. Så har skett med den dokumentation som

rör Sverige. De flesta länder som utsatts för granskning har accepterat att

rapporterna offentliggörs.

4.1.3 Nationella minoriteter

Europarådets ramkonvention för skydd av nationella minoriteter, som

öppnades för undertecknande den 1 februari 1995, hade vid årsskiftet

1997/98 ratificerats av 15 stater. Konventionen trädde i kraft den 1

februari 1998. Bland de medlemmar som ratificerat den kan nämnas

Danmark, Finland, Spanien och Ungern.

Frågan om Sverige skall ratificera ramkonventionen har behandlats av

Minoritetsspråkkommittén (Jo 1995:03), som avgav sitt betänkande i

december 1997 (SOU 1997:193). I sina slutsatser rekommenderar

kommittén en svensk ratifikation.

Konventionen är den första folkrättsligt bindande multilaterala

överenskommelsen rörande minoritetsfrågor i allmänhet. Den slår fast

vissa grundläggande principer som konventionsstaterna åtar sig att

efterleva till skydd för de nationella minoriteterna. I Europarådet anses

ett sådant skydd vara en viktig utgångspunkt för att bygga ett stabilt,

demokratiskt och säkert Europa. De principer som kommer till uttryck i

konventionen skall förverkligas genom nationell lagstiftning och en

lämplig regeringspolitik. Det åligger ministerkommittén att övervaka att

principerna efterlevs. En särskild expertkommitté (CAHMEC) slutförde

under 1997 sitt uppdrag att överväga formerna för övervakningen. Som

ett resultat av CAHMEC:s arbete antog ministerkommittén den 17

september en resolution om de närmare detaljerna i ramkonventionens

övervakningsmekanism.

4.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet

Inom flera av Europarådets verksamhetsgrenar bedrevs under året arbete

för att motverka rasism, främlingsfientlighet och etnisk diskriminering.

Det gäller bl.a. områdena arbetsmarknad, socialpolitik, mänskliga

rättigheter och migration.

Huvudansvaret låg emellertid på kommissionen mot rasism och

intolerans (ECRI), som har ägnat mycket tid åt att utarbeta s.k.

länderrapporter, dvs. redovisningar av situationen vad gäller rasism,

främlingsfientlighet och etnisk diskriminering i skilda medlemsländer

samt förslag till åtgärder för att förbättra förhållandena i varje enskilt

land.

EU beslutade under 1997 att inrätta ett s.k. observatorium mot rasism

och främlingsfientlighet. I observatoriets stadgar uttalas att det skall ha

ett nära samarbete med Europarådet, som också skall ha en plats i dess

styrelse. Detta ligger i linje med Sveriges uppfattning alltsedan frågan

om ett observatorium först aktualiserades, nämligen att de båda

organisationernas resurser på området i största möjliga utsträckning bör

samordnas i syfte att undvika dubbelarbete och ta tillgänglig kompetens

till vara.

I slutdokumentet från toppmötet i oktober manade stats- och

regeringscheferna till en intensifiering av kampen mot rasism,

främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans.

4.1.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män

Att främja jämställdhet mellan kvinnor och män fortsätter att vara en

viktig del i Europarådets arbete för demokrati och mänskliga rättigheter.

Styrkommittén för jämställdhet mellan kvinnor och män (CDEG)

sammanträdde två gånger under året. Ett arbetssätt som utvecklats inom

kommittén under senare år är inrättandet av särskilda expertgrupper med

uppgift att belysa och komma med förslag i olika frågor. Under 1997

bildades en expertgrupp om positiv särbehandling inom området

jämställdhet mellan kvinnor och män och en annan som behandlar skydd

av kvinnor och unga flickor mot våld. Sedan tidigare arbetar en

expertgrupp med rätten till fritt val när det gäller reproduktion, en med

intolerans, rasism och jämställdhet mellan kvinnor och män, en med

metodutveckling för att införliva ett jämställdhetsperspektiv på alla

områden och slutligen en med framtida prioriteringar, strategier och

arbetsmetoder i fråga om jämställdhet mellan kvinnor och män.

Gruppernas rapporter tas fortlöpande upp i styrkommittén.

I juni hölls i Strasbourg ett två dagars seminarium om männens roll i

arbetet för att uppnå jämställdhet.

I november ägde den 4:e jämställdhetsministerkonferensen rum i

Istanbul. Sverige var ett av de rapporterande länderna och vårt bidrag

gällde männens roll i jämställdhetsarbetet.

Ett seminarium om jämställdhetspolitiska frågor på nationell nivå

genomfördes i november i Tallinn.

Vad gäller ett eventuellt tilläggsprotokoll till Europakonventionen

angående jämställdhet mellan kvinnor och män hänvisas till avsnitt 4.1.1.

4.1.6 Sociala stadgan

Den europeiska sociala stadgan uppmärksammades under året på flera

sätt. Ett välbesökt kollokvium om dess framtid, organiserat av

Europarådet, ägde rum i maj i Strasbourg. I april antog den

parlamentariska församlingen en rekommendation (nr 1324) i vilken alla

medlemsstater uppmanas att ratificera stadgan och dess protokoll samt

den reviderade stadgan. Stadgans betydelse framhölls också i den

slutdeklaration som antogs vid toppmötet i oktober.

Vidare har stadgan fått en ny roll i EU-sammanhang. Som ett resultat

av de diskussioner som under EU:s regeringskonferens fördes om sociala

rättigheter införs genom Amsterdamfördraget hänvisningar till den

europeiska sociala stadgan både i ingressen till Unionsfördraget och i

inledningen till det socialpolitiska kapitlet i EG-fördraget.

Under året undertecknades och ratificerades 1961 års sociala stadga av

Polen som tjugoförsta stat, och först av staterna i Central- och Östeuropa.

Den reviderade sociala stadgan undertecknades under 1997 av

Rumänien, Litauen, Slovenien och Storbritannien. Antalet

undertecknande stater uppgår därmed till tolv. Det krävs tre ratifikationer

för att den skall träda i kraft, vilket beräknas komma att ske under 1998.

Sannolikt kommer även 1995 års tilläggsprotokoll om ett kollektivt

klagomålsförfarandet att träda i kraft 1998. I prop. 1997/98:82 föreslås

att riksdagen godkänner att Sverige ratificerar såväl den reviderade

stadgan som tilläggsprotokollet.

Övervakningsförfarandet har stärkts sedan 1993 då de första

rekommendationerna antogs av ministerkommittén. Även om det ofta tar

tid innan någon förändring med anledning av rekommendationerna

rapporteras finns det flera positiva resultat beträffande fall som kritiserats

sedan lång tid tillbaka.

Regeringskommittén består av representanter för regeringarna i de

länder som ratificerat stadgan. Varje övervakningscykel avslutas med att

ministerkommittén tar ställning till förslag från regeringskommittén som

rör dels en resolution om tillämpningen av stadgan, dels utkast till

rekommendationer riktade till enskilda länder angående särskilt allvarliga

brott mot stadgan. I januari beslöt ministerkommittén att anta det förslag

som regeringskommittén lagt fram i slutet av 1996.

Den oberoende expertkommittén har nio ledamöter, varav för

närvarande två från Norden (en från Finland och en från Norge).

Expertkommitténs slutsatser från granskningen av 1995 års

tillämpningsrapporter behandlades under året vid fyra möten i

regeringskommittén. Expertkommittén hade funnit 94 fall av negativa

slutsatser, dvs. konstaterade brott mot stadgan.

Kritiken mot Sverige gällde regler om minderåriga (artikel 7),

mödraledighet (artikel 8), regler om migrerande arbetstagare (artikel 18

och 19). Under behandlingen i regeringskommittén kunde beträffande

vissa av dessa situationer anföras att vi antingen redan har ändrat

reglerna (arbetstid m.m. för minderåriga) eller utredde frågan

(domstolsprövning av beslut om utvisning enligt terroristlagen).

Avseende kritiken mot att Sverige inte har sex veckors obligatorisk

mödraledighet lyckades vi liksom tidigare få förståelse för att inget

behov av sådana regler föreligger i vårt system för föräldraledighet.

Regeringskommitténs granskning ledde för svensk del inte till något

beslut om åtgärd, men i några av fallen beslöt kommittén att avvakta en

förnyad bedömning av expertkommittén.

Regeringskommittén beslöt att rikta varningar till Belgien, Frankrike,

Tyskland, Grekland, Italien, Malta och Spanien liksom, efter omröstning,

att föreslå rekommendationer riktade till Frankrike för brott mot artikel

17 (begränsning av arvsrätten för barn födda utom äktenskapet), till

Tyskland för brott mot artikel 6 (begränsning av strejkrätten), till Italien

för brott mot artikel 7 (avsaknad av minimiålder i vissa yrken) samt till

Turkiet för brott mot artikel 11 (hög barnadödlighet) och artikel 16

(regler om egendomsförvaltning som är ofördelaktiga för kvinnor). I

februari 1998 beslöt ministerkommittén att anta samtliga förslag till

rekommendationer.

4.1.7 Massmedier

Styrkommittén för massmediefrågor (CDMM) sammanträdde vid tre

tillfällen och behandlade aktuella ämnen såsom våld i medier, medier och

intolerans, medier i ett alleuropeiskt perspektiv, informationsfrihet samt

ny kommunikationsteknik och mänskliga rättigheter.

Kommitténs viktigaste uppgift under året var att förbereda konferensen

för ministrar med ansvar för massmediefrågor i Thessaloniki, Grekland,

den 11 12 december. Ministrarna antog tre dokument som hade

utarbetats inför konferensen: en politisk deklaration om

informationssamhället i ett alleuropeiskt perspektiv, en resolution om nya

medier och mänskliga rättigheter samt en resolution om ett nytt ramverk

för medier.

Sverige deltog under 1997 i följande kommitté och arbetsgrupper

under CDMM:

- Kommittén om massmediekoncentration, som skall sammanställa

olika nationella rapporter samt vid behov föreslå åtgärder mot

skadlig maktkoncentration.

- Arbetsgruppen om tillgång till allmänna handlingar. Gruppen

överfördes under årets lopp till styrkommittén för mänskliga

rättigheter (CDMM).

- Arbetsgruppen om medielagstiftning och mänskliga rättigheter.

Ministerkommittén antog tre rekommendationer om våld i medierna,

hets mot folkgrupp respektive intolerans i medierna.

4.1.8 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor

Europarådets expertkommitté för asylrättsliga frågor (CAHAR) är ett

forum för utbyte av erfarenheter och information om förändringar av den

asylrättsliga lagstiftningen i respektive land. Samtidigt ges möjlighet att

utreda om medlemsländernas flykting- och migrationspolitik är byggd på

internationella rättsliga principer och beaktar respekten för mänskliga

rättigheter. Mot bakgrund härav påverkar Europarådets utvidgning mot

öst CAHAR:s arbete. Verksamheten går i mycket ut på att för de nya

medlemmarna underlätta uppgiften att skapa en flykting- och

migrationspolitik i enlighet med Europakonventionen och internationella

principer på området.

Under året utarbetade CAHAR en rekommendation om generella

normer för begreppet säkert tredje land, vilken antogs av

ministerkommittén i november. Diskussionerna om rätten för

asylsökande att överklaga ett avvisningsbeslut fortsatte. Den primära

uppgiften för CAHAR är här att undersöka huruvida Europarådets länder

tillämpar överprövningsskyldigheten i asylrätten i överensstämmelse

med Europakonventionen. Därutöver har särskilt behandlats möjligheten

att definiera allmänna riktlinjer för träning och undervisning av

tjänstemän som tar emot asylsökande vid gränskontroller.

Den nya europeiska konventionen om medborgarskap, som utarbetats

av expertkommittén för medborgarskapsfrågor (CJ-NA), öppnades för

undertecknande den 6 november. Sverige var en av 15 stater som då

undertecknade konventionen, i vilken grundläggande principer för

medborgarskap läggs fast. Viktiga syften är att undvika statslöshet och

förhindra diskriminering i medborgarskapsfrågor. Frågan om svensk

ratifikation behandlas för närvarande av 1997 års

medborgarskapskommitté (In 1997:04), som skall avge sitt

slutbetänkande senast den 1 september 1998 (dir. 1997:5).

Expertkommittén fortsätter sitt arbete genom att bl.a. följa

tillämpningen av olika konventioner och rekommendationer på

medborgarskapsområdet och överväga om ytterligare åtgärder behöver

vidtas. Frågor som prioriteras är statslöshet, felaktigt utnyttjande av

medborgarskapsregler och informationsutbyte mellan stater.

4.1.9 Lokal demokrati och gränsöverskridande samarbete

Kommunalkongressen (CLRAE) fortsatte under året sina diskussioner

kring dels nya europeiska konventioner om regional självstyrelse

respektive skydd för landskapet, dels stadsmiljöerna och då framför allt

de sociala problemen. Arbetet med att övervaka tillämpningen av den

europeiska konventionen om kommunal självstyrelse intensifierades.

Vidare diskuterades medborgares inflytande på kommunal verksamhet

och en eventuell konvention om offentliga tjänster.

Styrkommittén för kommunala och regionala frågor (CDLR) höll två

möten i Strasbourg, vid vilka följande frågor behandlades: förslaget till

en ny konvention om regional självstyrelse, begränsningar av kommunal

beskattningsrätt och finansiell skatteutjämning, lokala valsystem,

hanteringen av kommunal egendom, förtroendevaldas ansvar, förslag till

europeiska konventioner om bergsregioner respektive landsbygd,

kollektivtrafik på landsbygden samt kommunernas roll som producent av

social service.

Förberedelserna inför det kommande kommunministermötet i Turkiet

år 1999 fortsatte.

Verksamheten fortgick inom den särskilda expertgruppen för

gränsöverskridande samarbete (LR-R-CT) under styrkommittén. Ett

förslag till protokoll till den europeiska ramkonventionen om samarbete

över riksgränser mellan lokala och regionala samhällsorgan har

behandlats och initiativ togs till ett modellavtal för sådan samverkan.

Likaså presenterades en analys av samarbete om regional fysisk

planering och en studie om medier på lokal och regional nivå i

gränsområden har inletts.

I slutdokumentet från toppmötet i oktober bekräftade stats- och

regeringscheferna de lokala organens grundläggande betydelse när det

gäller att bevara stabiliteten i Europa.

4.1.10 Bioetik

Konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin öppnades för

undertecknande i april. Sverige hörde då till de länder som undertecknade

konventionen, vilken omfattar alla slags medicinska behandlingar och

åtgärder inom hälso- och sjukvård samt forskning och skall utgöra ett

skydd för den enskilde individen.

Ett tilläggsprotokoll till konventionen, med förbud mot kloning av

människor, utarbetades under året. Det antogs av ministerkommittén i

november och öppnades för undertecknande i januari 1998, varvid

Sverige var en av 19 undertecknare. I samband med öppnandet, liksom

tidigare vid toppmötet i oktober, gav protokollet upphov till betydande

uppmärksamhet bl.a. i massmedier.

Inom styrkommittén för bioetik (CDBI) utarbetas för närvarande

förslag till ytterligare fyra tilläggsprotokoll till konventionen rörande

forskning på människa, transplantationsfrågor, skydd av embryot

respektive genetiska undersökningar.

4.1.11 Rättsfrågor

Styrkommittén för juridiskt samarbete (CDCJ) höll sina 67:e och 68:e

möten. Kommittén behandlade en rekommendation om medling i

familjetvister. Det fortlöpande arbetet med uppföljning av tillämpningen

av konventioner och rekommendationer fortsatte. Bland annat granskades

parlamentariska församlingens rekommendationer 1325 (1997) om

handel med kvinnor och påtvingad prostitution respektive 1331 (1997)

om standarder för mätning av miljöpåverkan från industriföretag.

Samarbetet i en rad olika rättsfrågor under CDCJ fortsatte i

expertgrupper om familjerätt, förvaltningsrätt, integritetsskydd i

datasamhället samt korruption.

På det straffrättsliga området antog ministerkommittén ett

tilläggsprotokoll till konventionen om överförande av dömda personer.

Enligt protokollet skall den dömde i vissa fall kunna överföras till sitt

hemland för straffverkställighet, även om vederbörande inte samtyckt till

det.

Styrkommittén för frågor om brottslighet (CDPC) höll sitt 46:e möte,

vid vilket bl.a. det ovannämnda tilläggsprotokollet behandlades.

Utredningsarbete pågår om korruption. Den svenske representanten

Örjan Landelius valdes in i CDPC:s byrå.

Folkrättskommittén (CAHDI) höll sina 13:e och 14:e möten. CAHDI

etablerades 1991 genom att en tidigare underkommitté till CDCJ

ombildades och blev direkt underställd ministerkommittén. CAHDI skall

enligt sina direktiv utbyta synpunkter på samt utreda folkrättsliga frågor

på begäran av ministerkommittén, av CDCJ eller på eget initiativ.

Staterna representeras i CAHDI företrädesvis av utrikesministeriernas

rättschefer.

Arbetet i CAHDI är för närvarande inriktat främst på två områden: att

se över statspraxis bland medlemsstaterna i olika folkrättsliga frågor och

att tjäna som forum för en europeisk avstämning av de juridiska frågorna

inom FN:s verksamhetsområde. Under de senaste åren har bl.a.

statspraxis rörande statssuccessionerna till följd av de stora

omvälvningarna i Central- och Östeuropa diskuterats och slutsatser

dragits som kunnat läggas till grund för den folkrättsliga rådgivningen i

frågor som uppkommit med anledning av de nya statsbildningarna.

Vid en konferens med de europeiska justitieministrarna i Prag den 10

och 11 juni behandlades kampen mot korruption och organiserad

brottslighet. Dessa frågor fanns också på dagordningen vid toppmötet i

oktober liksom vid ministerkommittémötet i november, då ett antal

vägledande principer antogs.

4.2 Sociala frågor och livskvalitet

Under 1997 pågick en översyn av Europarådets sociala dimension. Ann-

Cathrine[REDACTED_EFTERNAMN], tidigare ordförande i den svenska delegationen till

parlamentariska församlingen, utredde i början av året på

generalsekreterare[REDACTED_EFTERNAMN] initiativ den verksamhet som anknyter till

styrkommittéerna för social trygghet, socialpolitik respektive

arbetsmarknadsfrågor.

Uppföljningsarbetet i den relevanta rapportörgruppen har ännu inte

avslutats men mycket tyder på att en ny kommitté med övergripande

ansvar för sociala frågor enligt Haglunds förslag kommer att ersätta

nämnda tre styrkommittéer, samtidigt som ett system med underordnade,

flexibla expertgrupper med relativt få ledamöter inrättas.

4.2.1 Social trygghet

Ministerkommittén antog under året 15 resolutioner om tillämpningen

under tiden 1 juli 1995 30 juni 1996 av den europeiska balken om social

trygghet och protokollet till denna i de medlemsstater som ratificerat

instrumenten. I resolution CSS(97)12 konstaterades att Sverige fortsatt

att uppfylla sina förpliktelser enligt balken och protokollet.

Styrkommittén för social trygghet (CDSS) sammanträdde två gånger.

Arbetet med att färdigställa en förklarande rapport till den reviderade

balken om social trygghet fortgick. Den reviderade balken, som

undertecknats av bl.a. Sverige, har ännu inte ratificerats av någon

medlemsstat.

CDSS underkommitté för tillämpningen av den europeiska

konventionen om social trygghet och andra socialförsäkringsfrågor som

berör personer som flyttar inom Europa behandlade bl.a. problem när det

gäller att erhålla sjukvård utomlands.

En annan underkommitté arbetade vidare med socialförsäkringens

situation under svåra ekonomiska förhållanden, med speciell hänsyn till

problem i Central-och Östeuropa.

Under hösten anordnade styrkommittén en kurs för tjänstemän i

medlemsländerna om europeisk samordning av social trygghet för

personer som flyttar inom Europa. Tonvikten låg speciellt på

Europarådets roll.

Slutligen har en särskild tjänstemannagrupp förberett 1998 års

konferens för socialförsäkringsministrar, som kommer att äga rum i maj i

Malta på temat Den sociala tryggheten inför det tjugoförsta

århundradet .

4.2.2 Socialpolitik

Dominerande projekt inom den socialpolitiska styrkommitténs (CDPS)

ram har varit dels utarbetandet av en strategi för barn, dels programmet

om mänsklig värdighet och socialt utanförskap. Det senare projektet

kommer att avslutas med en konferens som ordnas i samverkan med den

finska regeringen i Helsingfors den 18 20 maj 1998.

Den pågående omstruktureringen av Europarådets verksamhet inom

den sociala sektorn har givetvis också diskuterats mycket i kommittén.

Det bedöms som angeläget att den kompetens och kunskap som finns

inom CDPS tillvaratas i det fortsatta arbetet.

I juni hölls i Wien Europarådets 25:e familjeministerkonferens. Ämnet

som behandlades var stöd till familjer med tonårsbarn. Den 26:e

familjeministerkonferensen kommer att äga rum i Stockholm år 1999.

4.2.3 Arbetsmarknadsfrågor

I avvaktan på beslut om hur de sociala frågorna i fortsättningen skall

hanteras inom Europarådet sammanträdde styrkommittén för

arbetsmarknadsfrågor (CDEM) inte alls under 1997.

Däremot deltog representanter för kommitténs byrå i ett möte för att

redigera ett dokument om de sociala och ekonomiska konsekvenserna av

den ekonomiska omstruktureringen i Europa. Dokumentet var avsett att

utgöra underlag till den 6:e arbetsmarknadsministerkonferensen, som

dock skjutits på framtiden i väntan på ett avgörande om den sociala

sektorns utformning.

4.2.4 Invandrares integration m.m.

Styrkommittén för migrationsfrågor (CDMG) ägnar sig huvudsakligen åt

att utveckla det europeiska samarbetet på området invandrares

integration. I viss utsträckning behandlas också migrationsfrågor.

Arbetet syftar till att genom jämförande studier och erfarenhetsutbyte

förse medlemsländernas regeringar med underlag till förbättrade insatser

för att underlätta invandrares integration. Som ett led i verksamheten har

CDMG börjat utarbeta en rapport som beräknas utkomma i slutet av

1999. Den kommer att innehålla redovisning av rådande politik och

praxis på olika nivåer och i olika länder liksom förslag rörande

inriktningen av framtidens integrationspolitik.

Bland CDMG:s övriga aktiviteter under året kan nämnas seminarier

om samrådsformer mellan regeringar och invandrarorganisationer, om

kommunalt mottagande av nyanlända flyktingar samt om religionens roll

i integrationsprocessen. Därutöver fortsatte CDMG sitt arbete för att

förbättra situationen för Europas romer.

4.2.5 Befolkningsstudier

Styrkommittén för befolkningsfrågor (CDPO) höll ett möte under året.

Mycket av den löpande verksamheten har tagits över av byrån, som

sammanträdde tre gånger och i vilken Sverige är representerat.

En varje år återkommande aktivitet är att framställa en översikt över

befolkningsutvecklingen i medlemsländerna. Publikationen omfattar

drygt 400 sidor med den mest aktuella information som går att få på

området. Insamlingsförfarandet sköts av sekretariatet och de enskilda

ländernas representanter i kommittén. Arbetet sker i nära kontakt med

EU:s statistikkontor (Eurostat) och FN:s ekonomiska kommission för

Europa (ECE). Översikten och den analytiska texten skrivs av en av

kommitténs medlemmar, senast representanten från Frankrike. En viktig

punkt vid CDPO:s årliga möte är presentationen av ny statistik och

diskussion om nya trender och utvecklingsmönster.

Expertgruppen PO-S-DLM kartlägger den demografiska utvecklingen

och arbetsmarknaden. Europa som helhet står inför en situation med

folkminskning på sikt och en ökande andel äldre. Antalet personer i

arbetskraftsåldrarna har hittills ökat men beräknas efter sekelskiftet börja

minska samtidigt som medelåldern stiger. Utvecklingen skiljer sig dock

mellan länderna beroende på olikheter som rör faktorerna fruktsamhet

och migration. Den första fasen av gruppens arbete avslutades under året

samtidigt som en empirisk studie av demografiska trender och

arbetsmarknad inleddes. Ett antal scenarier som grundas på befintliga

befolknings- och arbetskraftsprognoser skall utarbetas.

Expertgruppen PO-S-MIN studerar den demografiska situationen för

nationella minoriteter. Resultatet skall publiceras i två omgångar. I den

första delen, som är klar, ingår ett avsnitt om tillgången på

befolkningsstatistik med indelning efter religion, språk och

nationell/etnisk grupp. Därtill finns ett avsnitt om Nordirland och en

sammanfattning av tre länderrapporter om Ungern, Rumänien och

Slovakien. Under 1997 inleddes en demografisk studie om romer i åtta

länder i Centraleuropa.

Expertgruppen PO-S-REG behandlar inrikes omflyttningar och

regional befolkningsdynamik. Expertgruppens arbete finansierades i

inledningsfasen till hälften av EU och planen var då att genomföra en

komparativ studie omfattande 28 länder. Nu har antalet länder begränsats

till 10. Studien gäller landsbygdens avfolkning kopplad till den

demografiska utvecklingen samt omflyttningsmönster och samband med

utbildning, arbete och pensionering. Till gruppens förfogande har ställts

statistik över mycket små geografiska områden i de utvalda staterna.

Endast sammanfattningen beräknas bli publicerad av Europarådet medan

de enskilda länderrapporterna med grundlig redovisning av kartor bifogas

på cd-rom. Sverige ingår inte i undersökningen.

Expertgruppen PO-S-FF, där Sverige är representerat, skall analysera

fruktsamhet, barnlöshet och nya hushålls- och familjetyper.

Fruktsamhetsnivån har under lång tid varit mycket låg i flera stater i

Europa. År 1996 hade mer än hälften av Europarådets medlemmar lägre

fruktsamhet än Sverige. År 1997 hade Sverige en fruktsamhet på 1,5 barn

per kvinna, den lägsta någonsin. PO-S-FF har fått tillgång till ECE:s

databaser som omfattar fruktsamhetsundersökningar i 20 länder.

Mot bakgrund av de växande skillnaderna i hälsa och dödlighet i

Europa har befolkningskommittén förordat inrättandet av en ny

expertgrupp, PO-S-MT.

4.2.6 Hälso- och sjukvård

Styrkommittén för hälso- och sjukvårdsfrågor (CDSP) arbetar inom tre

programområden: utbildning och planering inom hälso- och sjukvården,

etiska aspekter i vården samt hälsoupplysning. Under 1997 fick

ytterligare två länder observatörsstatus i CDSP, nämligen Bosnien-

Hercegovina och Vitryssland.

Kommittén arbetar främst genom expertgrupper som inom ramen för

givna riktlinjer tar fram underlag för rekommendationer och rapporter

men också genomför seminarier och kurser. Stor vikt har under senare år

lagts vid samverkan med andra internationella organ som agerar inom

samma område, främst EU och världshälsoorganisationen WHO. Syftet

är att åstadkomma en rationell arbetsfördelning och undvika dubbelarbete

samtidigt som respektive organisations kompetens och erfarenhet tas

tillvara. Ett bra exempel är projektet hälsosamma skolor som under

året behandlades vid en konferens i Aten.

I november 1996 hölls den 5:e europeiska hälsoministerkonferensen i

Warszawa på temat Vård på lika villkor och patientens rättigheter i

samband med reformer inom hälso- och sjukvården . I anslutning till

konferensen uppmärksammades, under 1997, den enskildes roll och

inflytande genom bl.a. följande aktiviteter:

- En rekommendation med riktlinjer för medicinska undersökningar i

samband med anställning respektive försäkring

- En expertgrupp om psykiatri och mänskliga rättigheter

- En projektgrupp om dataskydd

- En samordnad forskningsstudie om metodutveckling för

patienters/medborgares delaktighet.

Nästa hälsoministerkonferens kommer, på inbjudan av Greklands

hälsominister, att äga rum i Aten 1999. Förberedelserna har inletts och

rör äldres hälsa.

Samordning av blodtransfusions- och transplantationsverksamheten i

Europa är ett viktigt inslag i CDSP:s arbete. I frågor av detta slag gör sig

etiska aspekter liksom specifika säkerhetskrav särskilt gällande.

Samverkan med andra berörda organ är därför av vital betydelse.

Europarådet och EU har kommit överens om att diskutera hälsofrågor

och särskilt frågor som rör blodtransfusioner. Under året utarbetades den

4:e utgåvan av rekommendation R(95)15 om förberedelse, användning

och kvalitetssäkring av blodpreparat. Vidare behandlades: blodbankers

roll vid benmärgstranplantationer, Creutzfeldt-Jakobs sjukdom och

blodtransfusioner, organisatoriska aspekter på samarbete vid

organtransplantationer liksom kvalitetssäkring av organ och vävnader.

Kommitténs arbete präglades också av flera aktiviteter med anknytning

till utsatta grupper och jämlik tillgång till service och vård. Sålunda

överlämnades ett förslag till rekommendationer för hälso- och sjukvård i

samband med tvångsvård till ministerkommittén i december. Arbetet

rörande hälso- och sjukvård för äldre som vistas på institutioner kommer

att fortsätta. Avsikten är att en rekommendation inom detta område skall

samordnas med förberedelserna för den 6:e hälsoministerkonferensen i

Aten.

Bland nya projekt under 1997 kan nämnas en expertgrupp om

hantering av väntelistor och väntetider och en om kriterier för prevention.

I slutet av året genomfördes ett seminarium om användning och

utveckling av medicinteknik.

CDSP följer vidare verksamheten inom och redovisar synpunkter till

andra grenar av Europarådet som har beröring med hälso- och sjukvård,

bl.a. styrkommittén för bioetik (CDBI).

4.2.7 Miljö och regional planering

Europarådet fortsatte under året arbetet med den alleuropeiska

naturvårdsstrategi som miljöministrarna tog beslut om vid ett möte i

Sofia hösten 1995. Bland annat har riktlinjer utvecklats för hur strategin

kan genomföras.

En för ändamålet särskilt tillsatt kommitté skall ägna sig åt ett

arbetsprogram som syftar till att etablera ett alleuropeiskt ekologiskt

nätverk av skyddade områden. Samverkan kommer att äga rum med

andra europeiska initiativ för att skydda värdefulla naturområden, som

EU:s Natura 2000 och det s.k. Emerald inom ramen för Europarådets

Bern-konvention (konventionen om skydd av europeiska vilda djur och

växter samt deras naturliga miljö).

Frågor rörande regional utveckling och planering behandlas av den

särskilda fackministerkonferensen för ministrar med ansvar inom detta

område samt av den ämbetsmannakommitté som förbereder konferensens

sessioner. Arbetet under året präglades av förberedelserna för och

genomförandet av den 11:e sessionen (CEMAT 11) på temat Hållbar

regional utveckling/fysisk planering och skydd av vattenresurser , som

ägde rum på Cypern den 16 17 oktober.

Ministerkonferensen beslöt uppdra åt ämbetsmannakommittén att

utarbeta ett dokument med mål och vägledande principer för en hållbar

utveckling i Europa in på nästa sekel. Rapporten skall vara färdig till den

12:e sessionen, som skall hållas i september 2000 i Hannover på temat

 Strategi för samordnad utvecklingsplanering/hållbar utveckling i

Europa .

I maj arrangerades, som ett led i förberedelserna för den 11:e

sessionen, ett seminarium i Helsingfors på temat Strategier för hållbar

utveckling i norra Europa .

4.3 Kulturfrågor och kulturell mångfald

4.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv

Med den kommittéstruktur som gäller för utbildnings- och

kultursamarbetet sedan år 1991 bedrivs arbetet med programfrågor

främst inom fyra specialkommittéer. Styrkommittén för kulturfrågor

(CDCC) har huvudsakligen en sammanhållande funktion.

Den 22 24 juni hölls i Kristiansand, Norge, den 19:e

ministerkonferensen sedan medlemsländernas utbildningsministrar

samlades första gången i[REDACTED_EFTERNAMN] 1959. Denna gång var 47 länder

representerade och överläggningarna skedde till stor del i mindre grupper

för att samtliga delegater skulle beredas möjlighet att göra inlägg. I

sammanhanget kan nämnas att även stater som inte är medlemmar av

Europarådet har möjlighet att tillträda den europeiska kulturkonventionen

och därigenom delta i rådets utbildnings- och kultursamarbete.

Vid konferensen antogs resolutioner om de projekt om

skolutbildningens europeiska dimension, historieundervisning respektive

språkundervisning som avslutats sedan föregående ministerkonferens,

liksom om riktlinjer för utbildningssamarbetet på medellång och lång

sikt. Ministrarna uppmanade Europarådet att ge fortsatt stöd till

reformeringen av utbildningssystemen i Central- och Östeuropa genom

att ställa sin expertis till förfogande på områdena demokrati, mänskliga

rättigheter, nationella minoriteter och lagstiftning.

Den 20:e utbildningsministerkonferensen äger rum i Warszawa år

2000.

Utbildningskommittén

Utbildningskommittén (CC-ED) sammanträdde den 18 21 mars och den

30 september 1 oktober.

Under våren avslutades projektet om språkinlärning för europeiskt

medborgarskap, som pågått sedan 1990. I projektet har utvecklats en

gemensam europeisk referensram för nationell och lokal planering av

språkundervisning samt ett s.k. språkpass, som skall underlätta för den

som lär sig främmande språk att få sina kunskaper dokumenterade och

erkända över hela Europa. Sverige har spelat en mycket aktiv roll och var

väl representerat bland de omkring 300 deltagarna vid den avslutande

konferensen i Strasbourg den 15 18 april. De riktlinjer för fortsatt

verksamhet som man enades om ligger till grund både för det nya

treåriga projektet om språkpolitik för ett mångspråkigt och

mångkulturellt Europa, som startar 1998, och för en rekommendation om

undervisning i moderna språk som överlämnats till ministerkommittén.

Den 2 december samlades för andra gången representanter för

Europarådet och utbildningskommittén i EU:s ministerråd. Vid mötet

uppnåddes enighet om att vidarutveckla ett redan väl fungerande

samarbete när det gäller språkundervisning, erkännande av examina,

lärarfortbildning samt informations- och erfarenhetsutbyte med hjälp av

Europarådets databas för utbildningsforskning, Eudised, och Eurydice

som är EU:s nätverk för information om utbildning.

Under året inleddes arbetet i projekt om utbildning för demokratiskt

medborgarskap respektive undervisning i Europas 1900-talshistoria. I det

förstnämnda projektet, som vänder sig till både skola och

vuxenutbildning, har man hittills främst inriktat sig på informations- och

erfarenhetsutbyte kring god praktik medan man i det andra granskat hur

historien framställs i skolböckerna.

Båda dessa teman fick stort utrymme i kommitténs

lärarfortbildningsprogram, som under 1997 gav drygt 900 lärare och

lärarutbildare möjlighet att med hjälp av stipendier fortbilda sig

utomlands. Kurserna syftar till att främja den europeiska dimensionen i

utbildningen och genomfördes i 23 länder, däribland Sverige.

Andra verksamheter som i samma syfte fått fortsatt stöd är nätverket

för skolutbyte, tävlingen Europa i skolan med omkring 1 miljon

deltagare varje år samt ett seminarieprojekt för främst de central- och

östeuropeiska länderna om demokratisk säkerhet, social samhörighet och

utbildningspolitik.

Utbildningskommittén deltog också aktivt i förberedelserna inför

toppmötet i oktober.

Kommittén för högre utbildning och forskning

Kommittén för högre utbildning och forskning (CC-HER) höll sin

plenarsession i mars i Strasbourg och sin höstkonferens i september i

Reykjavik.

Akademisk rörlighet och ömsesidigt erkännande av examina har ända

sedan starten varit ett prioriterat område i Europarådets verksamhet.

Aktiviteterna inriktas dels på utveckling av ett rättsligt ramregelverk för

samarbete, dels på praktiskt arbete för genomförande, hela tiden i nära

samarbete med Europaregionen av FN:s organ för utbildning, vetenskap

och kultur (Unesco). En ny, för båda organisationerna gemensam,

konvention om erkännande av examina m.m. öppnades för

undertecknande vid en diplomatisk konferens i Lissabon i april. Därefter

inleddes nationella procedurer för ratificering och informationsspridning.

Inom ramen för uppföljningen av projektet om tillträde till högre

utbildning utarbetades ett utkast till rekommendation som sedan

granskades och bearbetades på nationell nivå. Förslaget skall föreläggas

styrkommittén för kulturfrågor (CDCC) innan det går vidare till

ministerkommittén. I anslutning till rekommendationen färdigställs ett

kompendium med goda exempel på tillämpning.

Det legislativa reformprogrammet syftar till att ge länderna i Central-

och Östeuropa stöd till reformer inom högre utbildning, inte minst på

lagstiftningsområdet. Stödet består av experthjälp, kurser, seminarier och

en serie publikationer. År 1997 blev programmet i högre grad än tidigare

beroende av extern finansiering. De frivilliga bidragen från

medlemsländerna har reducerats och programmet drivs därför vidare i ett

bantat och mer profilerat skick.

Vid årets plenarsession diskuterades nya projekt för 1998. Beslut

fattades om att förbereda en studie med den preliminära titeln

 Utmaningar i den högre utbildningen inom ramen för livslångt lärande ,

som bl.a. skall belysa strukturella problem i högre utbildning,

distansutbildning och nya teknologier samt förhållandet mellan livslångt

lärande och studieframgång.

Den tredje utgåvan av studenthandboken är fortfarande under

utarbetande. Den omfattar endast information om länder som står utanför

EU.

Årets tematiska höstmöte utgjorde ett led i det regionala samarbetet.

Det ägde rum i Reykjavik på inbjudan av Nordiska ministerrådet och det

isländska Undervisningsministeriet. Exempel på regionalt samarbete

mellan olika universitet presenterades och diskuterades.

Kulturkommittén

Kulturkommittén (CC-CULT) sammanträdde i Strasbourg den 15 17

april och den 30 september 2 oktober.

Vid vårmötet hölls ett kulturpolitiskt länderförhör med Bulgarien och

vid höstmötet ett motsvarande förhör med Litauen. Vid höstmötet fattade

kommittén också vissa beslut rörande programmets fortsättning. De

traditionella nationella förhören, som pågått sedan 1989, kommer att

fortsätta men med fokusering på ett begränsat antal frågeställningar.

Närmast i tur för granskning står Lettland, Kroatien och Portugal.

Härutöver skall försök inledas med jämförande tematiskt studium av

kulturpolitiken i 5 6 länder. Det första projektet inriktas på de stora

kulturinstitutionernas strukturella problem.

Arbetet med en konventionstext om det audiovisuella arvet bordlades i

avvaktan på ett ännu inte färdigställt förslag till tilläggsprotokoll om

skydd för andra audiovisuella produkter än biograffilm.

Kommittén diskuterade även ett utkast till rekommendation om

tillträde till arkiv. Då flera länder, däribland Sverige, hade synpunkter på

texten beslöts att behandlingen skulle fortsätta genom skriftlig procedur.

Med hänvisning bl.a. till slutdeklarationen från toppmötet i oktober

antog CC-CULT en plan för analys inom området kulturkommunikation

och ny teknologi. Vikten av ett nära samarbete med styrkommittén för

massmediefrågor (CDMM) i dessa frågor betonades.

Kommittén beslöt delta i ett projekt om elektronisk bokpublicering, där

Sverige och ytterligare sju länder samverkar med stöd från EU:s s.k.

ADAPT-program.

Som ett sidoevenemang till Unescos världskonferens om kultur och

utveckling kommer ett expertsymposium på temat Kulturens betydelse

för utvecklingen av det civila samhället att anordnas i Stockholm den 1

april 1998. Den rapport som CC-CULT publicerat inför Unesco-

konferensen blir ett viktigt underlag för diskussionerna vid symposiet.

Vid vårmötet presenterades slutresultatet av en kultursociologisk

undersökning av lokalkulturen i tolv europeiska storstäder. Studien, som

under fem års tid har utgjort ett prioriterat projekt, föreligger nu i tryckt

form i fem volymer.

Under 1997 fortsatte debatten om formerna för ett närmare samarbete

mellan Europarådets och EU:s kulturkommittéer. Något konkret förslag

föreligger inte ännu. Frågan står på dagordningen för det brittiska

ordförandeskapet i EU under första halvåret 1998.

Kommittén behandlade under året även programmet för europeiska

kulturvägar, riktlinjer för sekretariatets nyinrättade enhet för

kulturpolitisk dokumentation och information, utvärdering av

utbildningsprogrammet för kulturadministratörer samt försäkrings- och

garantifrågor i samband med Europarådets konstutställningar.

Kulturarvskommittén

Kulturarvskommittén (CC-PAT) sammanträdde den 20 21 mars.

Kommitténs arbete kan indelas i följande huvudområden: kulturarv och

samhälle, tekniskt samarbete och erfarenhetsutbyte samt utbildning och

levandegörande.

Årets verksamhet präglades av uppföljningen av den 4:e konferensen

för ministrar med ansvar för kulturarvsfrågor som hölls i Helsingfors i

maj 1996. Detta har bl.a. inneburit att kulturarvets sociala, ekonomiska

och politiska vikt kommit i förgrunden. Kulturarvets betydelse för en

långsiktigt hållbar utveckling är ett övergripande tema. Samtidigt har det

tekniska samarbetet och erfarenhetsutbytet fortfarande en stark ställning.

Under 1997 gjordes t.ex. flera expertinsatser för att rädda kulturarvet i

f.d. Jugoslavien. Genom nära samverkan med en nyligen bildad stiftelse

bidrar Europarådet till kvalificerat erfarenhetsutbyte mellan specialister

inom kulturarvsområdet.

Sverige har haft experter från Riksantikvarieämbetet i flera av CC-

PAT:s arbets- och expertgrupper, bl.a. i dem som gäller tekniskt

samarbete respektive kulturarvsdagarna. Svensk expertis medverkar även

i kommunalkongressens (CLRAE) pågående arbete med en

landskapskonvention, där landskapets natur- och kulturvärden skall

behandlas integrerat.

En rekommendation om skydd av kulturarvet mot fysisk nedbrytning

till följd av luftföroreningar och andra liknande faktorer har utarbetats

under svenskt ordförandeskap. Den antogs av ministerkommittén i

februari. I syfte att lansera rekommendationen inbjöd Sverige den 24 26

april till en expertkonferens i Stockholm, vid vilken ett 70-tal

representanter från Europarådets medlemsländer deltog.

Kulturarvsdagarna är Europarådets årligen återkommande publika

manifestation för kulturarvet med aktiviteter i ett 40-tal länder. I Sverige

anordnas Kulturhusens dag regelbundet den andra söndagen i

september. Det svenska temat 1997 var försvarsbyggnader genom

tiderna. Evenemanget omfattade 310 lokaler och lockade 55 000

besökare. Totalt i Europa deltog 18 miljoner människor, vilket är en

ökning med 20 % jämfört med år 1996.

Vid sitt möte i mars beslöt CC-PAT att 1998 års officiella europeiska

öppnande av kulturarvsdagarna skall ske i Stockholm.

4.3.2 Idrott

Styrkommittén för idrottsfrågor (CDDS) höll sitt 20:e möte i mars

månad. Vid mötet diskuterades frågor av särskild betydelse för

Europarådet med anknytning till idrottens utveckling i Europa.

Efter förslag från styrkommittén antog ministerkommittén

rekommendation R(97)8 om rehabilitering genom idrott av människor

med handikapp i Bosnien-Hercegovina. Rekommendationen utgör ett

konkret resultat av verksamheten i den arbetsgrupp som

Riksidrottsförbundets f.d. internationelle sekreterare Stig[REDACTED_EFTERNAMN] har

lett på generalsekreterarens initiativ. Gruppen har vidare färdigställt och

under året genomfört en aktionsplan för stödinsatser på idrottsområdet i

Bosnien-Hercegovina. Inom ramen för aktionsplanen har

Inrikesdepartementet gett stöd till idrottens internationalisering genom

bidrag till Svenska handikappidrottsförbundet och Sveriges dövas

idrottsförbund för olika projekt i Bosnien-Hercegovina.

Idrottskommitténs verksamhetsprogram och budget för 1997 antogs

med prioritering av följande områden:

- Demokrati och idrott, med inriktning på dels idrott som en

demokratisk rörelse, dels idrott och lagstiftning

- Tolerans genom idrott, med betoning på samarbete med EU under

Europaåret mot rasism

- Realiserande av antidopningskonventionen

- Åskådares uppträdande och säkerhet vid idrottsaktiviteter

- Ömsesidigt biståndsprogram för nya medlemmar av CDDS

- Informationsfrågor genom ett fortsatt samarbete med Clearing

House , som är ett idrottsinformationscenter under Europarådets

beskydd.

I slutdeklarationen vid toppmötet uttryckte stats- och regeringscheferna

sin erkänsla för idrottens betydelse för att främja social integration,

särskilt bland unga människor. CDDS bör i den fortsatta verksamheten

söka vägar att närmare fokusera på denna markering av idrottens viktiga

roll för att förena människor i Europa.

Konventionen mot läktarvåld hade vid årets slut ratificerats av 28

länder och undertecknats av ytterligare 6 länder. Sverige har deltagit i

arbetet inom den permanenta kommitté som övervakar konventionen.

Av EU:s medlemmar hade 13 ratificerat och 1 undertecknat

konventionen. Tyskland hade varken undertecknat eller ratificerat den.

Vid årsskiftet 1997/98 hade 34 länder ratificerat konventionen mot

dopning och ytterligare 7 länder hade undertecknat densamma. Sverige

har varit aktivt inom övervakningsgruppen för konventionen och

ansvarade under år 1997 för ledningen av arbetsgruppen för rättsliga

frågor och dopning. Av EU:s medlemmar hade 13 länder ratificerat och 2

enbart undertecknat konventionen.

4.3.3 Ungdomsfrågor

Under året påbörjades en översyn av Europarådets ungdomssektor. På

generalsekreterarens initiativ har en särskild studie genomförts om mål,

medel och organisation. Översynen äger rum i samarbete med

ministerkommitténs rapportörgrupp för ungdomsfrågor.

Styrkommittén för ungdomsfrågor (CDEJ) höll sitt 19:e och 20:e möte.

En rad frågor behandlades. Inom ramen för ett nytt initiativ med

ungdomspolitiska länderförhör presenterades en utvärdering av Finlands

politik på området. Sverige kommer enligt nuvarande tidtabell att bli

föremål för en motsvarande granskning under 1999.

En särskild arbetsgrupp har i uppgift att förbereda den kommande

ungdomsministerkonferensen i Bukarest i april 1998. CDEJ lämnade

under året ett förslag till konvention om volontärtjänst för ungdomar som

avses öppnas för undertecknande vid konferensen.

En rekommendation har utarbetats och antagits om ungdomars

delaktighet i samhällslivet och det civila samhällets framtid. Dessutom

ingicks under året ett samarbetsavtal med ERYICA, en sammanslutning

av lokala europeiska informations- och rådgivningscentrum för

ungdomar, om utbildningsinsatser på informationsområdet.

Sverige deltog under 1997 i den gemensamma styrelsen för europeiska

ungdomsfonden och Europarådets båda ungdomscentrum och innehade

också, via Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisationer (LSU),

ordförandeposten i den s.k. rådgivande kommittén som består av

representanter från europeiska ungdomsorganisationer.

Europeiska ungdomsfonden delade ut 14,7 miljoner franska franc i

bidrag. Sammanlagt anordnades 145 projekt i form av seminarier och

konferenser om aktuella ungdoms- och samhällsfrågor. Administrativa

bidrag tillföll 57 internationella ungdomsorganisationer. Fonden gav

även stöd till 37 publikationer eller utbildningsmaterial. Sverige bidrog

med 420 250 franska franc till fondens budget.

De båda europeiska ungdomscentrumen i Strasbourg och i Budapest

anordnade sammanlagt 47 seminarier för ungdomar, 6

ungdomsledarutbildningar, 12 språkkurser, 1 s.k. konsultativt möte och 2

symposier. I dessa aktiviteter deltog 2 022 ungdomar, varav 80 från

Sverige. En nyhet för året var att två särskilda ungdomsledarutbildningar

genomfördes för ungdomar från minoritetsgrupper respektive för unga

romer.

5 Arbetet inom ramen för partsavtalen

Vid sidan om den verksamhet som finansieras över den ordinarie

budgeten har inom Europarådet etablerats ett antal s.k. partsavtal. Dessa

bygger på principen om frivillig anslutning. De medlemsländer som så

önskar förbinder sig att delta i aktiviteter inom ramen för respektive avtal

liksom att på för varje avtal föreskrivet sätt bidra till finansieringen.

Det svenska deltagandet i filmstödsfonden Eurimages och det

europeiska audiovisuella observatoriet bekostas av Svenska filminstitutet

respektive Kulturdepartementet. Avgifter till övriga partsavtal där

Sverige är medlem utbetalas via Utrikesdepartementets budget.

5.1 Partsavtalet på social- och hälsoområdet

Europarådets partsavtal på social- och hälsoområdet har två överordnade

kommittéer, handikappkommittén (CD-P-RR) och hälsokommittén (CD-

P-SP). Båda har etablerat en rad underordnade expertgrupper. En tredje

verksamhetsgren, socialkommittén (CD-P-CS), har inte varit aktiv sedan

1981.

Från och med 1997 tillämpas avtalet i ombildad form (jämför skr.

1996/97:140).

Sverige deltar sedan 1986 i partsavtalets handikappkommitté. Arbetet

bedrivs förutom vid kommitténs ordinarie möten i expertgrupper. I en

av dessa, som är inriktad på WHO:s internationella klassifikation för

skada/sjukdom, funktionsnedsättning och handikapp, var Sverige

representerat under 1997.

Handikappkommitténs 20:e möte hölls i Bled, Slovenien, den 10 13

juni. Mötet behandlade bl.a. rapporter från följande fyra expertgrupper:

strategigruppen för arbete för människor med funktionsnedsättning,

gruppen för lagstiftning mot diskriminering av människor med

funktionsnedsättning, gruppen för bedömning av personrelaterade

kriterier för bidrag och personlig assistans avseende människor med

funktionsnedsättning och slutligen den grupp som granskar hur den nya

teknologin påverkar livskvaliteten för människor med

funktionsnedsättning. Hittills har Sverige inte deltagit i någon av dessa

expertgrupper.

Kommittén beslutade föreslå ministerkommittén att en andra europeisk

konferens för ministrar med ansvar för handikappfrågor skall anordnas

av Europarådet under första halvåret 2000. Den första hölls i Paris 1991.

Utgångspunkter för konferensen skulle vara: Europarådets

parlamentariska församlings rekommendation 1185 (1992) om

handlingsprogram för människor med funktionsnedsättning, FN:s

standardregler för delaktighet och jämlikhet för människor med

funktionsnedsättning jämte den särskilde rapportören Bengt Lindqvists

rapport om uppföljningen av standardreglerna, EU:s handikappresolution

m.m.

Sverige var under året också representerat i flera av hälsokommitténs

expertgrupper, varav en (med undergrupperingar) behandlar olika

aspekter av material som kommer i kontakt med livsmedel, en annan

gäller aromämnen i livsmedel och en tredje kosmetikaprodukter.

En svensk ledamot deltog i två möten med kosmetikagruppen, varvid

gränsdragning mellan läkemedel och kosmetika diskuterades. Vidare

pågår en genomgång av det vetenskapliga underlaget för växter som

används i kosmetiska produkter.

5.2 Europafarmakopén

Sedan år 1975 har Sverige varit anslutet till Europarådets konvention om

utarbetandet av en europeisk farmakopé. Den innehåller kvalitetsnormer

för läkemedelssubstanser och vissa färdiga läkemedel och har bindande

giltighet i de länder som är anslutna till konventionen. Tjugosex länder i

Västeuropa samt EU har ratificerat konventionen. EU deltar därmed som

medlem vid mötena i Europafarmakopékommissionen. Dessutom deltar

ytterligare fjorton länder samt WHO som observatörer. Bland

observatörsländerna finns Australien, Kanada och Kina.

Europafarmakopén har stor normgivande betydelse för läkemedels

kvalitet. Den tillämpas av Läkemedelsverket och läkemedelsindustrin vid

registrering och kontroll av läkemedel samt av Apoteksbolaget vid

beredning och hantering av läkemedel.

Den första upplagan av Europafarmakopén trädde i kraft i Sverige den

1 januari 1978. Den andra upplagan trädde i kraft i medlemsländerna den

1 juli 1987 och har sedan kompletterats med ett eller två häften med

monografier (standarder) och föreskrifter varje år. Den tredje upplagan

trädde i kraft den 1 januari 1997 och under året gavs även den första

tilläggsboken till den tredje upplagan ut. Totalt omfattar

Europafarmakopén ca 1 300 monografier för läkemedelsråvaror,

läkemedelsformer och bruksfärdiga läkemedel. Dessutom innehåller den

generella analysmetoder.

Under 1997 fastställdes 212 monografier (varav 105 var revisioner) för

läkemedelsråvaror, läkemedelsformer och bruksfärdiga läkemedel samt 9

generella metodmonografier för införande i Europafarmakopén. Detta är

ungefär samma volym som föregående år. Arbetet med framtagande och

översättningar av Definitioner och regler för namngivning av färdiga

läkemedel , där Europafarmakopén reviderat och harmoniserat EU:s

tidigare regler, fortsatte under 1997 och rörde då främst veterinära

termer.

Under året genomfördes en ny prioritetsomgång inom

Europasamarbetet. Beslut togs om vilka nya läkemedelsråvaror,

läkemedelsformer och bruksfärdiga läkemedel man skall arbeta med

under de närmaste åren. För svenskt vidkommande anses den medicinska

betydelsen utgöra det viktigaste kriteriet att ta hänsyn till vid

prioriteringen. En första genomgång av de äldre monografierna, i syfte

att välja ut dem som behöver revideras och moderniseras, ägde också

rum.

Sverige var representerat av sina tre delegater vid årets samtliga tre

kommissionsmöten. I de ca 30 expert- och arbetsgrupper som förbereder

och bearbetar material som skall ingå i farmakopén medverkade 20

svenska företrädare hämtade från Läkemedelsverket, Uppsala universitet,

läkemedelsindustrin och Apoteksbolaget. De olika experterna ansvarar

för ett omfattande experimentellt förarbete på sina respektive

laboratorier. Verksamheten samordnas i Sverige av resultatenheten

Standardisering vid Läkemedelsverket och Svenska

farmakopékommittén.

Samarbetet mellan representanter för Europafarmakopén och de

amerikanska respektive japanska farmakopéerna avseende harmonisering

av monografier fortsatte under 1997. Samtidigt påbörjades ett försök till

harmonisering av farmakopéernas generella metoder.

Europafarmakopésekretariatet i Strasbourg är även samordnare för

samarbetet mellan de nationella läkemedelskontrollerna i Europa, inom

vilket Sverige under året deltog i flera kollaborativa studier som hade

anknytning både till kontrollarbetet och farmakopéarbetet. Denna

praktiska samverkan är mycket viktig för att åstadkomma en gemensam,

enhetlig syn på läkemedels kvalitet. Det utökade laborativa samarbetet

har även lett till att alla laboratorier i Europa har påbörjat en uppbyggnad

av kvalitetssäkrande rutiner för att stärka det ömsesidiga förtroendet

länderna emellan. I Sverige sker denna kvalitetssäkringsuppbyggnad i

samverkan mellan kontrollaboratorierna och farmakopélaboratoriet.

En farmakopédag genomfördes i Sverige i april, där intressenter

informerades om det pågående arbetet och nyheter inom

Europafarmakopén. Dagen var välbesökt med deltagare från

läkemedelsindustrin, Apoteksbolaget, Läkemedelsindustriföreningen,

Uppsala universitet och Läkemedelsverket. Resultatet av en enkät visade

att initiativet var mycket uppskattat och att deltagarna är intresserade av

att det återkommer regelbundet, helst varje år.

5.3 Europarådets sociala utvecklingsfond

Europarådets sociala utvecklingsfond bildades ursprungligen, år 1956,

som ett instrument för att möta dåtidens flyktingsituation men är numera

även inriktad på att medverka till att lindra verkningarna av

naturkatastrofer samt att finansiera infrastruktur-, sysselsättnings- och

bostadsbyggnadsprojekt i regioner där sådana investeringar är av socialt

värde. På senare tid har även ett antal utbildnings- och sjukvårdsprojekt

finansierats.

Vid årsskiftet 1997/98 var samtliga Europarådets medlemsländer utom

Albanien, Andorra, Estland, Irland, Makedonien (f.d. jugoslaviska

republiken Makedonien), Moldova, Polen, Ryssland, Slovakien,

Storbritannien, Tjeckien, Ukraina, Ungern och Österrike anslutna till

sociala utvecklingsfonden. Makedonien anslöt sig dock i början av 1998.

Härutöver är Heliga Stolen medlem. Den socialistiska federativa

republiken Jugoslavien var associerad medlem under femårsperioden

1986 1991. Ytterligare central- och östeuropeiska länder har visat

intresse att bli medlemmar.

Fonden använder den europeiska valutaenheten ecu i sin redovisning

(1 ecu = 8,70 svenska kronor vid årsskiftet 1997/98).

På grund av den tidiga tidpunkten för överlämnandet av denna

skrivelse till riksdagen kan inga fastställda belopp lämnas för fondens

verksamhet under 1997. Redan nu kan dock sägas att utlåningen ökade

kraftigt. Beloppet för godkända låneansökningar var således det högsta i

fondens historia, 2 153 miljoner ecu. Härav avsåg 1 543 miljoner ecu den

för fonden nya verksamheten med s.k. globala lån.

Följande redovisning gäller därför i huvudsak verksamhetsåret 1996.

Den totala balansomslutningen vid årsskiftet 1996/97 var 9 183

miljoner ecu och 1996 års överskott uppgick till 86 miljoner ecu. 1997

års vinst beräknas bli av samma storleksordning.

Under de senaste åren har fonden bedrivit en omfattande översyn i

syfte att förbättra sin finansförvaltning, låneverksamhet,

projektuppföljning och internadministration. Ett övergripande mål är att

sätta de sociala aspekterna i centrum. Europarådets toppmöte i oktober

beslöt att fondens arbete bör intensifieras, särskilt vad avser lån till

sociala projekt och till åtgärder som kan skapa sysselsättning. Detta har

tagits till intäkt för en väsentlig expansion av verksamheten, bl.a.

avseende den geografiska omfattningen av områden i vilka lån kan

lämnas till sysselsättningsskapande projekt.

Nya stadgar för verksamheten trädde i kraft under 1997.

Sverige inträdde i fonden 1977. Vår andel i kapitalet uppgår till ca 36

miljoner ecu, vilket motsvarar ca 2,7 % av medlemsländernas insatser.

Av detta belopp har 3,9 miljoner ecu betalats in och 32,1 miljoner ecu är

ett garantiåtagande.

Sverige har varit pådrivande i de senaste årens arbete med att förbättra

fondens verksamhet. Målsättningen har bl.a. varit att utlåningen skall få

en bättre geografisk fördelning och koncentreras till de socialt mest

angelägna projekten, att en större andel av vinsten skall användas för lån

på särskilt fördelaktiga villkor samt att flera länder skall ansluta sig. En

första låneansökan från ett svenskt organ bereds för närvarande.

I syfte att stärka kapitalbasen och att kunna integrera länderna i

Central- och Östeuropa i verksamheten utökades år 1991 fondens kapital

mycket kraftigt. De central- och östeuropeiska staternas behov ställer

fonden inför nya och större uppgifter såväl vad gäller risktagande som

projektplanering och administration. Ministerkommittén har uttryckt

starka önskemål om att fonden skall delta i återuppbyggnaden i f.d.

Jugoslavien, främst i Bosnien-Hercegovina. Lån på särskilt fördelaktiga

villkor har också lämnats till projekt där. Utlåningen till Central- och

Östeuropa är dock ännu blygsam men kan förväntas öka under

kommande år.

Medlemsstaternas insatser uppgick den 31 december 1996 till

sammanlagt 1 318 miljoner ecu i form av inbetalda medel,

garantiåtaganden och vinstmedel som tillförts enskilda medlemsländer.

Härtill kommer att fonden vid utgången av 1996 hade reserver och

vinstmedel på 601 miljoner ecu.

Med dessa medel som bas kan fonden på jämförelsevis fördelaktiga

villkor ta upp lån på den internationella kapitalmarknaden. Fonden

bedöms av det amerikanska värderingsinstitutet Standard & Poors ha

högsta kreditvärdighet, AAA, för sin långsiktiga upplåning. Lånen

förmedlas sedan till projekt i medlemsländerna med den inriktning som

beskrivits ovan.

En liten del av utlåningen har sedan länge skett på speciellt

fördelaktiga villkor. Denna subventionerade utlåning, som numera äger

rum genom en särskild för ändamålet inrättad lånefond, bekostas av en

del av fondens vinstmedel.

Sedan sin tillkomst och till slutet av år 1996 har fonden finansierat

projekt i medlemsländerna om totalt 9 943 miljoner ecu. Vid årsskiftet

1996/97 utestående lån uppgick till 5 705 miljoner ecu. De största

låntagarna under senare år (1987 1996) har varit Turkiet (36 % av

lånemedlen), Italien (20 %), Grekland (14 %), Spanien (9 %), Tyskland

(9 %) och Cypern (8 %). De ändamål som fått mest lån är åtgärder för

flyktingar och migranter, lån i samband med infrastrukturinvesteringar,

bostadsbyggande samt landsbygdsutveckling.

5.4 Pompidougruppen för narkotikafrågor

Pompidougruppen inrättades år 1971 i huvudsak som ett forum för

erfarenhetsutbyte i Västeuropa. Initiativet togs av den dåvarande franske

presidenten Georges Pompidou och var ett svar på det växande

narkotikaproblemet i Europa. Gruppen hade fram till 1980 ingen formell

status men blev då en samarbetsgrupp inom Europarådet.

Ursprungligen fanns 16 medlemmar men antalet har ökat och uppgick

under 1997 till 28. Samarbetet omfattar de flesta västeuropeiska staterna

samt flera stater i Central- och Östeuropa. Andra central- och

östeuropeiska länder inbjuds att på ad hoc-basis delta i olika aktiviteter

anordnade av Pompidougruppen. Den svenska regeringen har ställt

medel till förfogande för att underlätta dessa länders deltagande i

konferenser, symposier och andra möten som arrangeras av gruppen.

Verksamheten i Pompidougruppen rör såväl förebyggande insatser i

syfte att minska efterfrågan på narkotika som insatser inom

kontrollpolitikens område. Samarbetet är således tvärsektoriellt. De

ministrar som ansvarar för samordningen av narkotikafrågor möts vart

tredje år och beslutar då om inriktningen fram till nästa ministermöte.

Under mellantiden sammanträder representanter för medlemsländerna

(s.k. permanenta korrespondenter) två gånger om året för att besluta om

konkreta åtgärder och för att rapportera om pågående och planerade

insatser i respektive länder.

Vid ministermötet i maj 1997 antogs programmet för

Pompidougruppens arbete under de kommande tre åren. Det nya

programmet betonar vikten av efterfrågedämpande insatser och av att den

tvärsektoriella inriktningen behålls. Sverige deltar aktivt, bl.a. genom

medverkan i det omfattande epidemiologiska samarbete som pågår. I

detta ingår en europeisk skolundersökning av elevers drogvanor som leds

och samordnas av det svenska Centralförbundet för alkohol- och

narkotikaupplysning (CAN). Rapporten presenterades under hösten och

en uppföljande studie är planerad att genomföras under 1999. Vidare har

ett särskilt tränings- och utbildningsprogram för personer verksamma

inom narkotikaområdet i Central- och Östeuropa pågått under flera år.

Projektet avslutades 1997 och skall nu utvärderas. Sverige har

tillsammans med Norge och EU:s PHARE-program varit

huvudbidragsgivare.

Utöver ovanstående genomfördes under året möten i olika

arbetsgrupper rörande bl.a. gravida missbrukare, polissamarbete,

tullsamarbete samt insatser mot syntetiska droger.

5.5 Filmstödsfonden Eurimages

I slutet av 1988 etablerade Europarådet genom ett partsavtal en europeisk

fond för stöd till filmproduktion, kallad Eurimages . Fonden hade 24

medlemmar vid årsskiftet 1997/98.

Fonden förfogade under året över ca 191 miljoner kronor. De länder

som deltar i partsavtalet bidrar till finansieringen i relation till sin

storlek.

Sveriges bidrag, som utbetalas av Svenska filminstitutet, uppgick 1997

till ca 3,6 miljoner kronor.

Verksamheten utvärderades under 1997 och och resultatet kommer att

redovisas våren 1998.

En grundförutsättning för att erhålla stöd är att minst tre

medlemsländer samproducerar. Från och med 1998 kommer fonden

under en försöksperiod på två år att vara öppen även för samproduktioner

mellan två medlemsländer. Maximalt finansieras 15 % av ett projekts

budget. Stöd utgår inte bara till spelfilm utan också i vissa fall till

dokumentärfilm. Länder som inte deltar i EU:s Media II-program kan få

stöd även till distribution liksom till biografer som förbinder sig att visa

minst 50 % europeisk film.

Under året erhöll 79 projekt bidrag från Eurimages till ett

sammanlagt belopp av 169 miljoner kronor. Två svenska projekt fick

bidrag till ett sammanlagt värde av 5,9 miljoner kronor.

5.6 Kommissionen för demokrati genom lag

Den europeiska kommissionen för demokrati genom lag

(Venedigkommissionen) bildades i Venedig 1990. Den etablerades på

italienskt initiativ under Europarådets överinseende och är knuten till

Europarådet genom ett partsavtal.

Kommissionen, som är sammansatt av experter i statsrätt utsedda av

respektive lands regering, skall bl.a. verka för att sprida information om

de olika rättssystemen i Europarådets medlemsstater liksom även i de

icke-medlemsstater som samarbetar med kommissionen. Svensk ledamot

är justitieombudsmannen Rune Lavin.

Till kommissionens viktigare uppgifter hör att, som expertorgan och på

begäran, bistå de före detta kommunistiska staterna i Central- och

Östeuropa vid utarbetandet av nya demokratiska konstitutioner, baserade

på Europarådets grundläggande principer. Samarbetet bedrivs så att

mindre grupper av kommissionsmedlemmar, med ansvar för ett visst

land, granskar och successivt reviderar upprättade lagförslag. Ofta följs

arbetet upp med besök i landet i fråga. Kommissionens verksamhet har

satt åtskilliga spår i de nya konstitutioner som antagits.

Under 1997 arbetade kommissionen bl.a. med konstitutionella frågor i

Ukraina och ett flertal andra stater.

5.7 Det europeiska audiovisuella observatoriet

Det europeiska audiovisuella observatoriet etablerades 1992 som ett

utvidgat partsavtal inom Europarådet. Sverige är medlem sedan starten.

Observatoriet, med placering i Strasbourg, har till uppgift att främja

spridning av information om den audiovisuella industrin (film, TV och

video) i Europa. Det svarar för insamling och bearbetning av data från ett

nätverk av europeiska organisationer och fungerar som ett

informationscenter för hela det audiovisuella området. Bland annat utges

årligen en statistisk årsbok om den audiovisuella sektorn i Europa.

Genom beslut i ministerkommittén den 20 mars tog observatoriet

steget från en fyraårig försöksperiod (1993 96) till en reguljär

verksamhet.

5.8 Europarådets Nord/Sydcentrum

År 1988 anordnade Europarådet i nära samarbete med EU en kampanj

om nord sydfrågor. Arbetet med kampanjen ledde till att Europarådets

Nord/Sydcentrum (Europeiskt centrum för globalt ömsesidigt beroende

och solidaritet) året därpå etablerades genom ett partsavtal.

Vid årsskiftet 1997/98 hade centret 16 medlemmar. Slovenien deltar

som hittills enda central- och östeuropeiska land. Bland stater som står

utanför kan nämnas Danmark, Island, Storbritannien och Tyskland.

Centret har sitt säte i Lissabon, i lokaler bekostade av portugisiska

staten. Det skall fungera som ett ramverk för europeiskt samarbete i syfte

att öka medvetandegraden hos allmänheten om nord sydfrågor i ett

globalt perspektiv och främja solidaritet i linje med Europarådets mål och

principer. Centret betraktas ofta som organisationens fönster mot världen

utanför Europa.

Finansieringen bygger dels på uttaxering från medlemsstaterna för att

täcka administrativa kostnader, dels på frivilliga bidrag som i huvudsak

kommer från EU och används till programverksamheten.

Nord/Sydcentret agerar utifrån en ovanlig samarbetsstruktur, kallad

kvadrilog, i vilken ingår representanter för medlemsstaternas regeringar,

parlamentariker, regionala och lokala myndigheter samt enskilda

organisationer.

Under 1997 diskuterades anordnandet av en eventuell andra nord

sydkampanj, tio år efter den manifestation som blev inkörsporten till

centrets upprättande. I januari 1998 beslutades att en ny kampanj skall

genomföras, med invigning vid Europarådsdagen på världsutställningen i

Lissabon i september 1998 och avslutning i samband med

organisationens 50-årsjubileum i maj 1999. Kampanjen, som bl.a. stöds

av den parlamentariska församlingen, har Europa mot fattigdom och

social utslagning som tema och skall finansieras genom frivilliga

bidrag.

6 Förteckning över medlemsländer

Albanien

Moldova

Andorra

Nederländerna

Belgien

Norge

Bulgarien

Polen

Cypern

Portugal

Danmark

Rumänien

Estland

Ryssland

Finland

San Marino

Frankrike

Schweiz

Grekland

Slovakien

Irland

Slovenien

Island

Spanien

Italien

Storbritannien

Kroatien

Sverige

Lettland

Tjeckien

Liechtenstein

Turkiet

Litauen

Tyskland

Luxemburg

Ukraina

Makedonien (f.d. jugoslaviska

Ungern

 republiken Makedonien)

Österrike

Malta

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Hjelm-Wallén

__________________

Regeringen beslutar skrivelse 1997/98:85 Redogörelse för verksamheten

inom Europarådets ministerkommitté under år 1997.

Skr. 1997/98:85

2

1