Regeringens proposition

1995/96:62

Ändringar i kapitaltäckningsreglerna m.m.

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 5 oktober 1995

Ingvar[REDACTED_EFTERNAMN]

 Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

och värdepappersbolag (kapitaltäckningslagen) innehåller bestämmelser som

innebär att kreditinstitut och värdepappersbolag skall ha kapital som täcker

bl.a. förluster som kan uppstå i handeln med finansiella instrument på grund av

kursförändringar. I lagen föreskrivs vilka metoder som skall användas för att

beräkna kapitalkravet för sådana risker (marknadsrisker). I propositionen

föreslås att instituten, efter medgivande av Finansinspektionen, skall få

använda andra metoder än de som anges i lagen för att beräkna kapitalkravet för

positionsrisker i handelslagret och valutakursrisker i hela verksamheten.

 Vidare föreslås vissa ändringar i kapitaltäckningslagens bestämmelser om

beräkning av kapitalbasen, undantag från kapitaltäckningsreglerna för mark-

nadsrisker och från begränsningsreglerna om stora exponeringar, finansiella

företagsgrupper samt övervaknings- och kontrollsystem.

 Härutöver föreslås vissa ändringar i bestämmelserna om offentliggörande av

aktieinnehav (de s.k. flaggningsbestämmelserna) i lagen (1991:980) om handel med

finansiella instrument. Företag som ingår i en företagsgrupp skall inte längre

behöva anmäla ett förvärv eller en överlåtelse av aktier om moderföretaget eller

dess moderföretag gör anmälan. Vidare görs en justering i de bestämmelser som

innebär att aktier som ägs av andra skall läggas samman med förvärvarens eller

överlåtarens egna vid fullgörande av anmälningsskyldigheten. Ändringarna i

flaggningsbestämmelserna innebär att anpassningen till EG:s regler görs tyd-

ligare.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1996.

 1

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut........................4

2 Lagtext............................................5

 2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

 kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

 och värdepappersbolag..........................5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel

 med finansiella instrument....................11

3 Ärendet och dess beredning........................13

4 Andra metoder för beräkning av kapitalkravet för positions- och

 valutakursrisker..................................14

5 Justering av undantagsbestämmelsen i 2 kap. 4 § kapitaltäcknings-

 lagen.............................................25

6 Avräkning från kapitalbasen.......................26

7 Undantag från reglerna om begränsning av stora exponeringar30

8 Utvidgning av kravet på system för övervakning och kontroll

 av ränterisker....................................34

9 Finansiella företagsgrupper.......................35

10 Ändringar i flaggningsbestämmelserna..............38

11 Ekonomiska effekter av förslagen..................43

12 Ikraftträdande....................................44

13 Författningskommentar.............................45

 13.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

 kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

 och värdepappersbolag.........................45

 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel

 med finansiella instrument....................47

Bilaga 1Remitterade lagförslaget.....................50

Bilaga 2Lagrådsremissens lagförslag..................55

Bilaga 3Lagrådets yttrande...........................60

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 oktober 1995

Rättsdatablad

 2

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till

 1. lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

 exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag,

 2. lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella

 instrument.

 3

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag

 dels att 2 kap. 4, 6 och 7 §§, 3 kap. 1 §, 5 kap. 4 §, 6 kap. 8 § samt 7 kap.

8 och 10 §§ skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 4 kap. 9 §, samt närmast

före 4 kap. 9 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §

-------------------------------------------------------

Ett institut får, efter Ett institut får, efter

medgivande av medgivande av

Finansinspektionen, för Finansinspektionen, för

sådana marknadsrisker som sådana marknadsrisker som

avses i 4 kap. 2-7 §§ och föravses i 4 kap. 2-7 §§

valutakursrisker enligt 4 beräkna kapitalkravet

kap. 8 § som hänför sig till enligt 2 §, om summan av

det handelslager som avses marknadsvärdet av

i 4 kap. 1 § beräkna positionerna i handels-

kapitalkravet enligt 2 §, om lagret och fordringar

summan av marknadsvärdet av hänförliga till dessa

positionerna i han-

delslagret och oreglerade

fordringar hänförliga till

dessa

 1. normalt inte överstiger 5 % av summan av institutets totala balansomslut-

ning och totala åtaganden utanför balansräkningen,

 2. normalt inte överstiger ett belopp som motsvarar 15 miljoner ecu, samt

 3. inte vid något tillfälle överstiger 6 % av institutets totala balansomslut-

ning och totala åtaganden utanför balansräkningen och inte heller överstiger ett

belopp som motsvarar 20 miljoner ecu.

 6 §

-------------------------------------------------------

Kapitalbasen utgörs av Kapitalbasen utgörs av

summan av primärt och summan av primärt och

supplementärt kapital efter supplementärt kapital efter

avräkning enligt 7 §. Det avräkning enligt 7 § och 5

primära kapitalet skall kap. 4 § tredje stycket 2.

utgöra minst hälften av Det primära kapitalet skall

kapitalbasen. utgöra minst hälften av

 kapitalbasen.

 Med primärt kapital avses:

 A. I bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag och värdepappersbolag eget kapital

med undantag för kumulativa preferensaktier, i sparbanker reservfonder, i

föreningsbanker eget kapital med undantag för förlagsinsatser samt i Svenska

skeppshypotekskassan kassans reservfond. Från eget kapital skall undantas

uppskrivningsfonder.

 B. I banker, kreditmarknadsbolag och värdepappersbolag kapitalandelen av

skatteutjämningsreserv och periodiseringsfond.

 C. I banker och kreditmarknadsbolag kapitalandelen av det belopp som svarar

mot bankens eller bolagets reserver till följd av avskrivning på egendom som

upplåtits till nyttjande.

 Med supplementärt kapital avses värdet av förlagsandelslån, förlagslån och

andra skuldförbindelser med en ursprunglig löptid på minst fem år och med rätt

till betalning först efter institutets övriga borgenärer, dock sammanlagt högst

till ett belopp som motsvarar hälften av det primära kapitalet.

Förlagsandelslån, förlagslån och andra skuldförbindelser vilkas återstående

löptid understiger fem år får tas upp till ett belopp som motsvarar högst 20 %

av det nominella värdet för varje helt år som återstår till förfallodagen.

 Som primärt eller supplementärt kapital får dessutom, efter medgivande av

Finansinspektionen, räknas andra kapitaltillskott och reserver än som sägs i

andra och tredje styckena.

 7 §

-------------------------------------------------------

 Från det egna kapitalet

 skall institutet räkna av

 förluster uppkomna under

Från det primära kapitalet löpande räkenskapsår.

skall institutet räkna av Från det primära kapitalet

övervärden vid förvärv av skall institutet räkna av

rörelse (inkråmsgoodwill), övervärden vid förvärv av

som redovisas i institutet. rörelse (inkråmsgoodwill),

Från summan av det primära som redovisas i

och det supplementära institutet.

kapitalet enligt 6 § andra- Från summan av det primära

fjärde styckena skall och det supplementära

institutet räkna av det kapitalet enligt 6 § andra-

bokförda värdet av vad som fjärde styckena skall

har skjutits till som institutet räkna av det

aktiekapital eller i annan bokförda värdet av vad som

form i ett företag som har skjutits till som

driver försäkringsverksamhet aktiekapital eller i annan

eller något slag av form (tillskott) i ett

finansiell verksamhet som företag som driver försäk-

kräver tillstånd. Någon ringsverksamhet eller något

avräkning skall dock inte slag av finansiell

göras om tillskottet uppgår verksamhet som kräver till-

till högst 5 % av företagets stånd, om

eget kapital eller 1. institutets ägarandel

motsvarande och det överstiger 5 % av företagets

sammanlagda bokförda värdet kapital, eller

av sådana tillskott inte 2. i det fall ägarandelen

överstiger 10 % av är mindre än enligt 1, till-

institutets eget kapital skottet eller summan av

eller egna fonder. Avräkning tillskotten överstiger 5 %

skall inte heller göras för av det egna kapitalet

tillskott som belöper på eller de egna fonderna i

företag som omfattas av företaget eller det samman-

gruppbaserad redovisning lagda bokförda värdet av

enligt 6 kap. genom sådana tillskott överstiger

fullständig konsolidering 10 % av summan av

eller genom en klyvnings- institutets primära och

metod. supplementära kapital.

 Avräkning skall inte göras

 för tillskott som belöper på

 företag som omfattas av

 gruppbaserad redovisning

 enligt 6 kap. genom

 fullständig konsolidering

 eller genom en

 klyvningsmetod.

 3 kap.

 1 §

Kapitalkravet för kreditrisker enligt 2 kap. 2 § bestäms i förhållande till ett

instituts tillgångar och åtaganden som inte ingår i handelslagret. Tillgångar

och åtaganden delas in i följande grupper:

 A 1. Inneliggande kassa, checkar och postremissväxlar.

 2. Placeringar och fordringar för vilka svenska staten, en svensk kommun eller

därmed jämförlig samfällighet svarar.

 3. Placeringar och fordringar för vilka en utländsk stat eller centralbank

svarar, om placeringen eller fordran gäller i den utländska statens valuta och

är refinansierad i samma valuta.

 4. Övriga placeringar och fordringar för vilka svarar Europeiska gemenskaperna

eller någon av de utländska stater eller centralbanker som regeringen

föreskriver.

 5. Placeringar och fordringar för vilka svarar en sådan utländsk kommun eller

därmed jämförlig samfällighet, med befogenhet att kräva in offentlig uppbörd,

som regeringen föreskriver.

 6. Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka

säkerheten utgörs av sådana placeringar eller fordringar som anges i 1-5.

 B 1. Placeringar och fordringar för vilka Allmänna pensionsfonden, Konunga-

riket Sveriges stadshypotekskassa, Sveriges allmänna hypoteksbank, ett

kreditinstitut eller ett värdepappersbolag med tillstånd enligt 3 kap. 4 §

första stycket 4 och 5 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse svarar.

 2. Placeringar och fordringar för vilka svarar en kommun eller därmed jäm-

förlig samfällighet i någon av de utländska stater som regeringen föreskriver.

 3. Placeringar och fordringar med en återstående löptid av högst ett år för

vilka ett utländskt kreditinstitut svarar.

 4. Placeringar och fordringar för vilka svarar ett utländskt kreditinstitut i

någon av de utländska stater som regeringen föreskriver.

 5. Placeringar och fordringar för vilka svarar någon av de internationella

utvecklingsbanker som regeringen föreskriver.

 6. Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka

säkerheten utgörs av sådana placeringar eller fordringar som anges i 1-5.

 C. Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka

säkerheten utgörs av panträtt i bostadsfastighet eller tomträtt till sådan

fastighet inom det uppskattade värde som institutet bestämt efter särskild

värdering.

 D. Övriga placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden.

-------------------------------------------------------

Vid bestämmandet av kapital- Vid bestämmandet av

kravet undantas kapitalkravet undantas

- sådana tillskott som en- - sådana övervärden och

ligt 2 kap. 7 § första och tillskott som enligt

andra meningarna skall rä- 2 kap. 7 § andra res-

knas av från kapitalbasen, pektive tredje stycket

- sådana tillskott som avses skall

i 2 räknas av från kapitalbasen,

kap. 7 § sista meningen, - sådana tillskott som

- sådana icke likvida till- avses i 2

gångar som räknats av från kap. 7 § fjärde stycket,

kapitalbasen enligt 2 kap. - sådana icke likvida

8 §, tillgångar som räknats av

- fordringar mot företag som från kapitalbasen enligt 2

ingår i samma finansiella kap. 8 §,

företagsgrupp som institutet - sådana poster som inte

och som omfattas av bestäm- skall räknas in vid

melserna i 6 kap. om full- bestämmandet av ett

ständig konsolidering eller instituts exponeringar

konsolidering genom klyv- enligt 5 kap. 4 § tredje

ningsmetod, stycket 2 och som räknats

- fordringar som har garan- av från kapitalbasen,

terats av ett företag som - fordringar mot företag

ingår i samma finansiella som ingår i samma

företagsgrupp som institutet finansiella företagsgrupp

och som omfattas av bestäm- som institutet och som

melserna i 6 kap. om full- omfattas av bestämmelserna

ständig konsolidering eller i 6 kap. om fullständig

konsolidering genom klyv- konsolidering eller

ningsmetod. konsolidering genom

 klyvningsmetod,

 - fordringar som har

 garanterats av ett företag

 som ingår i samma

 finansiella företagsgrupp

 som institutet och som

 omfattas av bestämmelserna

 i 6 kap. om fullständig

 konsolidering eller

 konsolidering genom

 klyvningsmetod.

 Vid bestämmandet av kapitalkravet skall tillgångarna och åtagandena tas upp

till sammanlagt

- 0 % av summan av de poster som anges i första stycket A,

- 20 % av summan av de poster som anges i första stycket B,

- 50 % av summan av de poster som anges i första stycket C, samt

- 100 % av summan av de poster som anges i första stycket D.

 4 kap.

-------------------------------------------------------

 Annan beräkningsmetod

 9 §

 Ett institut får, efter

 medgivande av

 Finansinspektionen, vid

 beräkning av kapitalkravet

 för sådana marknadsrisker

 som avses i 2-4 och 8 §§,

 använda annan metod än som

 anges där, om denna metod

 uppfyller de särskilda krav

 som regeringen föreskriver.

 5 kap.

 4 §

Vid bestämmandet av ett instituts exponering enligt 1 och 3 §§ skall inte räknas

in de poster som avses i 3 kap. 1 § första stycket A 2-6.

 Vid valutatransaktioner omfattas inte exponeringar som uppkommer i samband med

normal avveckling av en transaktion under två dygn efter betalning. Vid köp

eller försäljning av finansiella instrument omfattas inte exponeringar som

uppkommer i samband med normal avveckling av en transaktion under fem vardagar

efter den tidpunkt då antingen betalning har skett eller de finansiella

instrumenten har levererats.

-------------------------------------------------------

 Regeringen får föreskriva Regeringen får föreskriva

att även andra poster än dem att även andra poster än dem

som anges i första stycket som anges i första stycket

inte skall räknas in vid inte skall räknas in vid

bestämmandet av ett bestämmandet av ett

instituts exponeringar instituts exponeringar

enligt detta kapitel, om enligt detta kapitel, om

kreditrisken är låg. 1. kreditrisken är låg,

 eller

 2. posterna räknats av

 från institutets

 kapitalbas.

Lydelse enligt prop. 1995/96:10Föreslagen lydelse

 6 kap.

 8 §

-------------------------------------------------------

I de fall som avses i 2 § fårNär det finns ägarintresse i

Finansinspektionen medge ett anknutet företag enligt

antingen att konsolidering 1 § andra stycket och i de

sker på det sätt som anges i fall som avses i

7 § eller med tillämpning av 2 § får Finansinspektionen

kapitalandelsmetoden enligt medge antingen att

7 kap. 24-28 §§ årsredovis- konsolidering sker på det

ningslagen (1995:000). sätt som anges i 7 § eller

 med tillämpning av kapital-

 andelsmetoden enligt 7

 kap. 24-28 §§ årsredo-

 visningslagen (1995:000).

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 7 kap.

 8 §

-------------------------------------------------------

Finansinspektionen får medge Finansinspektionen får

att ett dotterföretag eller medge att ett dotterföretag

ett företag som det finns eller ett företag som det

ägarintresse i enligt 6 kap. finns ägarintresse i enligt

1 § första stycket 2 undantas6 kap. 1 § och 2 § första

vid beräkning enligt 6 kap. stycket 1 undantas vid

3-5 §§ och utelämnas från sådanberäkning enligt

tillsynsredovisning som 6 kap. 3-5 §§ och utelämnas

skall upprättas enligt 5 § omfrån sådan

 tillsynsredovisning som

 skall upprättas enligt 5 §

 om

 1. företaget är beläget i ett land utanför EES där det finns rättsliga hinder

för överföring av nödvändig information,

 2. företaget är av mindre betydelse med hänsyn till syftet med tillsynen,

eller

 3. en sammanställning av företagets finansiella ställning skulle vara olämplig

eller vilseledande med hänsyn till syftet med tillsynen.

 Om ett dotterföretag som är institut är undantaget från beräkning eller ute-

lämnat från tillsynsredovisningen enligt första stycket 2 eller 3, skall moder-

företaget till Finansinspektionen lämna de upplysningar som inspektionen behöver

för sin tillsyn över institutet.

 10 §

-------------------------------------------------------

Ett institut och det företag Ett institut och det

i en finansiell företag i en finansiell

företagsgrupp som enligt 6 § företagsgrupp som enligt 6 §

skall upprätta den grupp- skall upprätta den

baserade redovisningen gruppbaserade

skall ha betryggande system redovisningen skall ha

för registrering och betryggande system för

klassificering av 1. registrering och

kreditrisker, för övervakningklassificering av

och kontroll av mark- kreditrisker,

nadsrisker och stora 2. övervakning och

exponeringar i verksamheten kontroll av marknadsrisker

samt för beräkning av och stora exponeringar

institutets eller den samt av ränterisker i hela

finansiella företagsgruppens verksamheten, samt

finansiella positioner vid 3. beräkning av

varje tidpunkt. Ett in- institutets eller den

stitut och alla företag i en finansiella

finansiell företagsgrupp företagsgruppens finan-

skall vidare ha sådana siella positioner vid

förvaltnings- och redovis- varje tidpunkt.

ningsrutiner som säkerställer Ett institut och övriga

en effektiv kontroll av att företag i en finansiell

bestämmelserna om företagsgrupp skall ha

kapitalkrav för kreditrisker sådana förvaltnings- och

och marknadsrisker samt redovisningsrutiner som

stora exponeringar och säkerställer en effektiv

gruppbaserad redovisning i kontroll av att bestämmel-

denna lag efterlevs. serna i denna lag om

 kapitalkrav för

 kreditrisker och marknads-

-------------------------------------------------------

 risker, stora exponeringar

 och

 gruppbaserad redovisning

 efterlevs.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 4

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument

 dels att 4 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 4 kap. 2 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 kap.

 2 §1

-------------------------------------------------------

Vid tillämpning av 1 § skall Vid tillämpning av 1 § skall

följande aktier likställas följande aktier räknas som

med förvärvarens eller förvärvarens eller

överlåtarens egna, nämligen överlåtarens egna, nämligen

sådana som ägs av sådana som ägs av

 1. företag inom samma koncern som förvärvaren eller överlåtaren,

 2. den som innehar aktier i bolaget för förvärvarens eller överlåtarens räk-

ning,

 3. den som med förvärvaren eller överlåtaren har träffat skriftlig överens-

kommelse att genom samordnat utövande av rösträtten inta en långsiktig gemensam

hållning i fråga om bolagets förvaltning,

-------------------------------------------------------

 4. den för vilkens aktier 4. den för vars aktier

förvärvaren eller överlåtarenförvärvaren eller överlåtaren

har fått eller något företag inom

eller kommer att få utöva samma koncern som förvärva-

rösträtten, ren eller överlåtaren har

 fått eller kommer att få ut-

 öva rösträtten,

 5. make eller sambo till förvärvaren eller överlåtaren,

 6. omyndiga barn som står under förvärvarens eller överlåtarens vårdnad.

-------------------------------------------------------

 Med koncern avses i denna Med koncern avses i denna

paragraf vad som anges i 1 paragraf detsamma som i 1

kap. 5 § aktiebolagslagen kap. 5 och 6 §§

(1975:1385). aktiebolagslagen

 (1975:1385). Vad som där

 sägs om moderbolag skall

 även tillämpas på fysiska

 personer och andra

 juridiska personer än

 aktiebolag.

 2 a §

 Företag som ingår i en sådan

 koncern som avses i 2 §

 andra stycket är befriat

 från anmälningsskyldighet

 enligt 1 §, om anmälan görs

 av moderföretaget eller, om

 detta i sin tur är ett

 dotterföretag, av dess eget

 moderföretag.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

1Senaste lydelse 1994:803.

 5

3 Ärendet och dess beredning

En promemoria med förslag om ändringar i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning

och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag samt i lagen

(1991:980) om handel med finansiella instrument har utarbetats inom

Finansdepartementet (dnr Fi 95/4015).

 Promemorians lagförslag finns i bilaga 1.

 Promemorian har remissbehandlats. Yttranden har avgetts av Sveriges Riksbank,

Finansinspektionen, Bokföringsnämnden, Finansbolagens Förening, Föreningen

Auktoriserade Revisorer (FAR), Näringslivets Börskommitté, OM Stockholm

Aktiebolag, Stockholms Fondbörs Aktiebolag, Svenska Bankföreningen, Svenska

Fondhandlareföreningen, Sveriges Aktiesparares Riksförbund, Sveriges

Finansanalytikers Förening och Sveriges Industriförbund. Näringslivets

Börskommitté och Sveriges Industriförbund har avgett gemensamt yttrande.

 Remissyttrandena finns tillgängliga i Finansdepartementet (dnr Fi 95/4015).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 21 september 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över

de lagförslag som finns i bilaga 2.

 Lagrådet har den 2 oktober 1995 lämnat lagförslagen utan erinran. Lagrådets

yttrande finns i bilaga 3.

 6

4 Andra metoder för beräkning av kapitalkravet för

positions- och valutakursrisker

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

 Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i denna del tillstyrker

förslaget. Finansinspektionen anser att den föreslagna lagbestämmelsen inte bör

förenas med någon föreskriftsrätt för regeringen eller Finansinspektionen.

Inspektionen menar att det i prövningen av om medgivande för ett institut att

använda egna modeller skall lämnas slutligen ingår att ta ställning till vilka

krav som skall vara uppfyllda. Inspektionen framför att andra krav och regler än

dem som anges i Baselförslaget kan komma att gälla för värdepappersbolag. Det är

därför enligt inspektionen angeläget att värdepappersbolagens möjligheter i

detta avseende blir konkurrensneutrala i förhållande till andra värdepappers-

bolag främst inom EES. Svenska Bankföreningen tillstyrker förslaget men

framhåller att tillämpning av egna modeller inte bör leda till högre kapitalkrav

än vad som anges i EG-direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och

kreditinstitut (93/6/EEG; det s.k. kapitalkravsdirektivet). Detta kan enligt

Bankföreningen medföra att utvecklingen och användandet av egna modeller

motverkas. Svenska Fondhandlareföreningen anser att det inte finns anledning att

införa Baselkommitténs förslag på krav för tillämpning av egna modeller tidigare

än den tidpunkt kommittén själv föreslår, dvs. vid utgången av år 1997, eller

innan dessa krav kommit till uttryck i kapitalkravsdirektivet.

Fondhandlareföreningen hävdar vidare att de kvantitativa kriterierna för

tillämpning av egna modeller är alltför långtgående och efterlyser större

flexibilitet.

Bakgrund:

EG:s direktiv om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut

Genom direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut

utvidgas EG:s kapitaltäckningsregler till att omfatta även s.k. marknadsrisker.

De sedan tidigare gällande reglerna, nämligen direktivet om kapitaltäckningsgrad

för kreditinstitut (89/647/EEG), omfattar bara kreditrisker. Genom

kapitalkravsdirektivet görs de regler om kapitaltäckning för kreditrisker som

finns i direktivet om kapitaltäckningsgrad tillämpliga på de flesta

värdepappersföretag. Detta innebär att reglerna om kapitaltäckning för såväl

kreditrisker som marknadsrisker blir enhetliga för värdepappersföretag och

kreditinstitut.

 I prop. 1994/95:50 Nya kapitaltäckningsregler m.m. (s. 159-203) lämnas en

detaljerad redogörelse för kapitalkravsdirektivets regler om kapitaltäckning för

marknadsrisker. Den redogörelse för direktivet som följer nedan är kortfattad

och inriktad på de typer av marknadsrisker som här är av särskilt intresse,

nämligen positionsrisker och valutakursrisker.

 Enligt kapitalkravsdirektivet skall värdepappersföretag och kreditinstitut ha

en kapitalbas som vid varje tidpunkt täcker bl.a. marknadsrisker i handelslagret

och valutakursrisker i hela verksamheten. Syftet med kapitalkravet är att

säkerställa att de angivna instituten - dvs. värdepappersföretag och

kreditinstitut - har tillräckligt med kapital för att täcka förluster som kan

uppstå till följd av kursförändringar på de finansiella marknaderna. Med

marknadsrisker avses väsentligen positions- och valutakursrisker. Handelslagret

utgörs huvudsakligen av finansiella instrument som instituten innehar på kort

sikt för att göra en vinst eller för att skydda andra positioner i

handelslagret.

 Direktivet kräver att instituten har system som vid varje tidpunkt kan beräkna

de finansiella positionerna med rimlig noggrannhet. Instituten skall vidare ha

styrmedel samt förvaltnings- och redovisningsförfaranden som möjliggör kontroll

av att de vid varje tidpunkt uppfyller kapitaltäckningskraven.

 Instituten skall ha en kapitalbas som täcker de positionsrisker i räntean-

knutna finansiella instrument (ränterisker) som ingår i deras handelslager.

Ränteriskerna delas upp i två beståndsdelar, dels en specifik risk som utgörs av

risker hänförliga till den emittent som gett ut de finansiella instrumenten,

dels en generell risk som utgörs av risken för att det sker prisförändringar på

räntemarknaden.

 Enligt direktivet baserar sig beräkningen av kapitalkravet för den specifika

risken på två faktorer, emittentens kreditvärdighet och den återstående löptiden

för instrumenten. Vid beräkningen av kapitalkravet för den generella risken

medger direktivet att antingen en löptidsbaserad metod eller, efter behörig

myndighets medgivande, en durationsbaserad metod används. Den löptidsbaserade

metoden bygger på att alla positioner viktas med utgångspunkt i instrumentets

återstående löptid och räntesats. Ju längre instrumentets återstående löptid är

desto större är dess vikttal. Ett stort vikttal innebär högre krav på

kapitaltäckning. Den durationsbaserade metoden syftar till att mäta

instrumentets priskänslighet för ränteförändringar. Man utgår från

marknadsvärdet på varje instrument och därefter beräknas dess avkastning fram

till förfallodagen med ledning av gällande marknadspriser på avistamarknaden.

 Enligt kapitalkravsdirektivet skall institutens kapitalbas också täcka

positionsrisker för aktier och aktieanknutna finansiella instrument

(aktiekursrisker) som ingår i deras handelslager. Även aktiekursriskerna består

av två komponenter, den specifika risken och den generella risken. Kapitalkravet

för den specifika risken syftar till att täcka de förluster som kan uppstå på

grund av att kursen på en enskild aktie ändras till följd av faktorer som är

relaterade till det bolag som gett ut aktien. Kapitalkravet för den specifika

risken skall motsvara 4 % av institutets bruttoposition. Kravet får sättas ned

(till 2 %) om institutets aktieportfölj uppfyller särskilda krav i fråga om

säkerhet, likviditet och riskspridning. Kapitalkravet för den generella risken

syftar till att täcka förluster som kan uppstå till följd av att prisnivån på

aktiemarknaden ändras. Kapitalkravet för den generella risken skall motsvara 8 %

av institutets nettoposition.

 Institutens kapitalbas skall vidare täcka valutakursrisker som de är utsatta

för i hela sin verksamhet. Direktivet föreskriver att kapitalkravet för

valutakursrisker som huvudregel skall motsvara 8 % av den totala nettoposition

som överstiger 2 % av institutets kapitalbas. Medlemsländerna ges möjlighet att

ställa lägre kapitalkrav för bl.a. valutor som samvarierar i högre utsträckning

än andra och som därmed kan vara mindre riskfyllda.

 I direktivet ges en alternativ möjlighet att tillåta instituten att tillämpa

en mer riskrelaterad beräkningsmetod vid beräkning av kapitalkravet för valuta-

kursrisker. Metoden innebär att effekterna av valutakursrisker för en viss

portfölj simuleras med hjälp av tidigare dataserier. Genom simuleringen

uppskattas de risker som aktuella valutapositioner medför på grundval av

observerade mönster för hur valutakursen varierar.

Kapitaltäckningslagen

I lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut

och värdepappersbolag (kapitaltäckningslagen) har förts in kapital-

kravsdirektivets bestämmelser om kapitalkrav för marknadsrisker, däribland

positionsrisker och valutakursrisker. De delar av lagen som behandlar dessa

kapitalkrav träder i kraft den 1 januari 1996.

 De bestämmelser i kapitaltäckningslagen som behandlar kapitalkravet för

marknadsrisker finns i 4 kap. Lagbestämmelserna anger på en generell nivå hur

kapitalkravet för de olika typerna av marknadsrisker skall beräknas. De i lagen

allmänt hållna bestämmelserna kompletteras av mer detaljerade regler i

Finansinspektionens föreskrifter och allmänna råd om beräkning av kapitalbas och

kapitalkrav för marknadsrisker (FFFS 1995:41).

 I 4 kap. 2 § finns bestämmelser om beräkning av kapitalkravet för posi-

tionsrisker i ränteanknutna finansiella instrument som ingår i handelslagret.

Enligt dessa skall antingen en löptidsbaserad eller en durationsbaserad metod

tillämpas vid beräkningen av den generella risken.

 Kapitalkravet för positionsrisker i aktier och aktierelaterade finansiella

instrument som ingår i handelslagret regleras i 4 kap. 3 §. Bestämmelsen ger

möjligheter att sätta ned kapitalkravet för den specifika risken om positionerna

i aktier och aktierelaterade instrument uppfyller särskilda krav i fråga om

säkerhet, likviditet och riskspridning.

 För positionsrisker som uppstår vid garantigivning av emissioner får enligt 4

kap. 4 § nettopositionerna beräknas enligt en särskild metod i stället för de

metoder som normalt gäller vid beräkning av positionerna för ränte- och

aktiekursrisker.

 För beräkning av kapitalkravet för valutakursrisker anges i 4 kap. 8 § två

principer; en standardiserad metod och en simuleringsmetod. Enligt paragrafen

krävs Finansinspektionens medgivande för att få tillämpa simuleringsmetoden.

Baselkommitténs förslag om kapitalkrav för marknadsrisker

Baselkommittén för banktillsyn är ett samarbetsorgan på bankområdet för

centralbanker och andra tillsynsmyndigheter från G10-länderna. Kommittén har

under våren 1995 remitterat ett reviderat förslag om kapitaltäckningsregler för

marknadsrisker för internationellt verksamma banker. Baselkommittén har tidigare

antagit regler om kapitaltäckning för kreditrisker. I det reviderade förslaget

om kapitalkrav för marknadsrisker har kommittén beaktat önskemål från bankerna

om att få tillämpa egna modeller vid beräkningen av kapitalkravet. Enligt

förslaget tillåts bankerna att - som ett alternativ till de standardiserade

modellerna - använda mer sofistikerade riskvärderingar (value at risk models)

vid beräkning av kapitalkravet för marknadsrisker.

 Beräkningen av riskerna för värdeförändringar i en banks positioner enligt

egna riskvärderingsmodeller skall vara baserad på bankens statistiska analyser

av de olika risker som föreligger vid handel med ränteanknutna instrument,

aktier och valutor. I riskvärderingsmodellerna uppskattas de risker som är för-

knippade med bankens aktuella positioner på grundval av tidigare observerade

kursförändringar.

 För att en bank skall få tillämpa egna riskvärderingsmodeller krävs, enligt

förslaget, ett uttryckligt medgivande från tillsynsmyndigheten. För att kunna

lämna ett sådant medgivande skall tillsynsmyndigheten bl.a. ha försäkrat sig om

att det i banken finns tillräckligt med kompetens för hantering av

riskvärderingsmodeller och intern riskkontroll. Tillsynsmyndigheten kan även

kräva av banken att den under en inkörningsperiod testat modellerna innan dessa

används för beräkningen av kapitalkravet. Utöver detta skall banken uppfylla ett

antal kvantitativa och kvalitativa kriterier vad gäller de egna

riskvärderingsmodellerna. I förslaget preciseras dessa kriterier.

 De kvalitativa kriterierna för riskvärderingsmodellerna innebär i korthet att

banken måste ha en oberoende enhet (division) - avskild från de enheter som

sköter värdepappershandeln - som skall vara ansvarig för konstruktionen och

införandet av riskvärderingsmodellerna. Enheten skall försäkra sig om att

modellerna är en integrerad del av bankens dagliga hantering av riskerna i dess

positioner, dvs. att det sker en daglig avstämning mellan värdeförändringar som

modellerna anger och det faktiska utfallet. Enhetens arbete skall rapporteras

direkt till ansvariga inom bankens ledning så att beslut om minskning av

exponering vid behov kan tas snabbt. Riskvärderingsmodellerna skall användas i

kombination med handels- och positionslimiter som beslutats av ledningen. Banken

skall ha interna rutiner och kontroll för begränsning av riskexponering.

Riskvärderingsmodellerna skall dokumenteras i handböcker samt vara lätt till-

gängliga för handlarna och de ansvariga inom banken. En översyn av risk-

värderingsmodellerna och bankens faktiska positioner skall göras regelbundet av

revisorerna.

 De kvantitativa kriterierna för tillämpning av riskvärderingsmodellerna kan

sammanfattas enligt följande

 - beräkningen av möjlig förändring i positionernas värde enligt riskvär-

deringsmodellerna skall ske dagligen,

 - beräkningsperioden för innehav av positionerna skall motsvara minst 10

bankdagar och perioden för de historiska observationerna av ränte- och

prisförändringar får inte understiga ett år, samt

 - beräkningens tillförlitlighet skall motsvara ett ensidigt konfidensintervall

på 99 %, vilket innebär att det på basis av historiska data får finnas högst 1 %

risk för att den faktiska värdeförändringen i bankens positioner är större än

den som modellen indikerar.

 De värden som riskvärderingsmodellerna genererar för resp. riskkategori skall

läggas samman genom enkel summering.

 Om de kvantitativa och kvalitativa villkoren är uppfyllda får tillsyns-

myndigheten ge en bank tillåtelse att använda egna riskvärderingsmodeller vid

beräkning av kapitalkravet för marknadsrisker. Enligt förslaget skall

tillsynsmyndigheten fordra att kapitalkravet motsvarar minst det högre beloppet

av

 - den föregående dagens beräkningsvärde enligt riskvärderingsmodellen, eller

 - det genomsnittliga riskvärderingsvärdet för de föregående 60 bankdagarna

multiplicerat med en faktor som motsvarar minst 3.

 I förslaget sägs att tillsynsmyndigheterna skall kräva att en högre

multipliceringsfaktor än 3 tillämpas för banker som använder sig av mindre

träffsäkra riskvärderingsmodeller. Bankerna ges enligt förslaget även en

möjlighet att beräkna kapitalkravet enligt en kombination av de standardiserade

metoderna, vilka i huvudsak överensstämmer med kapitalkravsdirektivets metoder,

och riskvärderingsmodellerna. I kommitténs förslag föreskrivs också att ett

separat krav för den specifika risken i positionerna (ränte- och

aktiekursrisker) skall ställas i de fall där denna risk inte ingår i bankens

riskvärderingsmodeller. Kapitalkravet för den specifika risken får inte under-

stiga hälften av det belopp som erhålls vid beräkning av kravet för den

specifika risken enligt de standardiserade metoderna.

 De föreslagna nya Baselreglerna om kapitaltäckning för marknadsrisker avses

bli antagna i slutet av år 1995. De skall vara införda i medlemsländernas

nationella bestämmelser senast vid utgången av år 1997.

Förslag till övergångslösning

Mot bakgrund av att en anpassning av bestämmelserna i kapitalkravsdirektivet

till Baselförslagets regler om tillämpning av egna modeller vid beräkningen av

kapitalkravet för marknadsrisker inte kan genomföras redan till den 1 januari

1996, då direktivet skall vara införlivat med medlemsländernas nationella

lagstiftning, har bl.a. i EG:s Rådgivande bankkommitté förts diskussioner om en

övergångslösning som skulle göra det möjligt att använda egna modeller innan

direktivet har ändrats. Genom ett sådant arrangemang skulle bl.a. de institut

som redan har utvecklat sofistikerade egna modeller för beräkning av

marknadsrisker kunna använda sig av dessa. Instituten skulle därmed undgå att

drabbas av stora kostnader för att bygga upp nya system, anpassade till de

beräkningsmodeller som kapitalkravsdirektivet anvisar.

 Ett förslag till en övergångslösning har under våren 1995 lagts fram av

Nederländerna. Enligt förslaget skall kreditinstitut och värdepappersföretag

kunna dagligen beräkna kapitalkraven med hjälp av egna riskvärderingsmodeller i

stället för att vid varje tidpunkt beräkna kraven enligt de metoder som

direktivet anvisar. Beräkning av kapitalkravet med tillämpning av de i

kapitalkravsdirektivet anvisade metoderna skall göras återkommande för att få

fram riktmärkesvärden (benchmark requirements). De tidpunkter vid vilka

riktmärkesvärdena skall räknas fram skall bestämmas av tillsynsmyndigheterna.

Tidpunkterna skall väljas slumpmässigt i efterhand. Instituten skall således

göra en retroaktiv beräkning av kapitalkravet för positionerna i handelslagret

med tillämpning av kapitalkravsdirektivets regler. Riktmärkesvärdet skall an-

vändas för att löpande spegla riskerna i institutets handelslager i förhållande

till de egna modellerna, som tillämpas dagligen. Det skall krävas att institutet

varje dag har tillräckligt kapital för att uppfylla det högsta av följande krav:

 1. riktvärdet beräknat enligt kapitalkravsdirektivets standardmetoder,

 2. riktvärdet enligt punkten 1 justerat med hänsyn till den förändring i

kapitalkravet som tillämpningen av de egna modellerna gett från riktvärdestid-

punkten till aktuell dag, och

 3. tre gånger kapitalkravet beräknat enligt de egna modellerna.

 Under hänvisning till innehållet i det ovan beskrivna förslaget har ord-

föranden i Rådgivande bankkommittén begärt ett uttalande från EG-kommissionen i

frågan om det är förenligt med kapitalkravsdirektivet att låta kreditinstitut

och värdepappersföretag - på sätt som anges i de föreslagna Baselreglerna -

använda egna riskvärderingsmodeller vid beräkningen av kapitalkraven för

marknadsrisker, närmare bestämt positions- och valutakursriskerna.

 Kommissionen har i ett brev den 25 april 1995 under åberopande av ett

utlåtande från kommissionens rättsenhet uttalat att det överlämnas åt

medlemsländernas tillsynsmyndigheter att efter prövning tillåta institut att

använda andra metoder eller modeller än de som anvisas i kapitalkravsdirektivet

för att beräkna kapitalkraven för positions- och valutakursrisker. En sådan

tolkning stöds enligt utlåtandet från kommissionens rättsenhet av innehållet i

artikel 4.5 i kapitalkravsdirektivet. Enligt den artikeln skall instituten ha

system som gör det möjligt för dem att vid varje tidpunkt med rimlig exakthet

beräkna sina finansiella positioner. Denna bestämmelse anger enligt utlåtandet

klart att det kan finnas andra system som på ett korrekt sätt kan beräkna de

relevanta riskerna. En förutsättning är emellertid att ett instituts kapitalbas

alltid motsvarar eller överstiger kapitalkraven beräknade enligt de i bilagorna

I och III till kapitalkravsdirektivet föreskrivna metoderna. Detta innebär

enligt kommissionens rättsenhet att tillsynsmyndigheten i varje enskilt fall

måste bedöma den alternativa modellen och vara övertygad om att institutet med

tillämpning av en sådan modell fortlöpande kan uppfylla kapitalkraven som om

dessa vore beräknade enligt de i direktivet föreskrivna metoderna. I utlåtandet

sägs vidare att tillsynsmyndigheten - för att försäkra sig om att kapitalkraven

enligt bilagorna I och III till kapitalkravsdirektivet fortlöpande uppfylls -

skall kräva att instituten vid åtminstone två, slumpvis i efterhand valda,

rapporteringstillfällen per år beräknar kapitalkraven i enlighet med de metoder

som anges i dessa bilagor. Kommissionen understryker i sitt brev att det förslag

som lagts fram i Rådgivande bankkommittén är en temporär lösning intill dess

kapitalkravsdirektivet ändrats i enlighet med Baselförslaget.

 Skälen för regeringens förslag: Syftet med kravet på kapitaltäckning för

positions- och valutakursrisker är att säkerställa att instituten har

tillräckligt med kapital för att täcka förluster som kan uppstå till följd av

ränte-, aktie- och valutakursförändringar. Instituten skall ha system som gör

det möjligt att vid varje tidpunkt med rimlig exakthet beräkna och rapportera

kapitalkravet.

 Huvudprincipen för de metoder som anges i kapitaltäckningslagen för beräkning

av kapitalkravet för positionsrisker i ränteanknutna finansiella instrument och

aktier är att kapitalkravet beräknas i två steg. Först beräknas ett kapitalkrav

för den specifika risken och sedan ett krav för den generella risken för

positionerna i handelslagret. Det totala kapitalkravet för positionsrisker i

handelslagret blir summan av kapitalkraven för dessa positioner. Också vid

beräkningen av kapitalkravet för valutakursrisker tillämpas enligt huvudregeln

en tvåstegsmetod.

 Fördelarna med de standardiserade metoderna är att nivåerna på kapitalkravet

och beräkningen av det blir enhetliga för instituten. Standardiseringen gör det

också lättare att bedöma och jämföra kapitaltäckningen hos de finansiella

instituten. Dessutom underlättas tillsynsmyndigheternas övervakning och kontroll

av att bestämmelserna efterlevs. De standardiserade metoderna är emellertid för-

knippade med en del svagheter. Vid beräkningen av kapitalkravet för den

generella risken tas t.ex. inte tillräcklig hänsyn till samvariationer mellan

olika slag av instrument som kan ingå i ett instituts handelslager; samvaria-

tioner innebär att positionsriskerna under vissa förutsättningar blir lägre för

en väl diversifierad portfölj. I de standardiserade beräkningsmetoderna ingår

vissa faktorer som är förhållandevis statiska, eftersom de inte kontinuerligt

återspeglar plötsliga prisförändringar på ränte-, aktie- och valutamarknaderna.

Vidare ger dessa metoder inte några incitament för instituten att utveckla mer

sofistikerade modeller som bättre avspeglar de faktiska marknadsriskerna i deras

positioner.

 Enligt den övergångslösning som förespråkas av EG:s Rådgivande bankkommitté

och som har sitt ursprung i Baselkommitténs förslag skall instituten av

tillsynsmyndigheterna kunna tillåtas att - som ett alternativ till de

standardiserade modellerna - använda egna riskvärderingsmodeller vid beräkning

av kapitalkrav för marknadsrisker.

 Jämfört med de standardiserade metoderna har riskvärderingsmodellerna vissa

fördelar. Institutens exponering för marknadsrisker återspeglas med en högre

noggrannhet eftersom det i riskvärderingsmodellerna kan tas hänsyn till sam-

variationer mellan olika slag av finansiella instrument som ingår i handels-

lagret. Enligt dessa modeller beräknas nämligen kapitalkravet för de posi-

tionsrisker som ingår i institutets handelslager i sin helhet, i stället för att

beräknas separat för varje enskilt slag av instrument. Detta innebär, eftersom

beräkningen sker gemensamt för alla instrumenttyper, att det ges utrymme för en

verklig utjämning av riskerna. Detta kan öka incitamentet för instituten att

tillämpa en mer riskdiversifierad placeringspolicy. Enligt

riskvärderingsmodellerna kommer kapitalkravet att minst vara i nivå med den

totala risken. Handeln med finansiella instrument kan därmed bli mer

kostnadseffektiv. Samtidigt innebär en tillämpning av riskvärderingsmodeller

ökade incitament för instituten att förbättra den interna riskhanteringen och

kontrollen.

 Baselkommitténs arbete med kapitaltäckningsregler för marknadsrisker har

bedrivits under lång tid. Bedömningen är att arbetet nu befinner sig i sitt

slutskede. Ett förslag har remitterats internationellt över sommaren 1995.

Avsikten är att de nya reglerna skall kunna antas mot slutet av år 1995.

Reglerna avses vara införda i nationella bestämmelser senast vid utgången av år

1997.

 De diskussioner som förts inom EG:s Rådgivande bankkommitté och EG-

kommissionens besked till kommittén visar att det får anses förenligt med

kapitalkravsdirektivet att tillåta instituten att vid de dagliga beräkningarna

av kapitalkravet tillämpa egna riskvärderingsmodeller. Ett sådant tillväga-

gångssätt får emellertid ses som en övergångslösning i avvaktan på en revidering

av direktivet med utgångspunkt i de kommande nya Baselreglerna.

 Regeringen gör den bedömningen att flera av de övriga EU-länderna kommer att

tillämpa den beskrivna övergångslösningen och därmed ge sina institut möjlighet

att använda sig av egna modeller vid beräkningen av kapitalkravet för

marknadsrisker. Av konkurrensskäl är det viktigt att också svenska

kreditinstitut och värdepappersbolag som besitter de resurser som krävs för

utveckling av egna riskvärderingsmodeller kan erbjudas möjligheten att använda

sådana modeller. Ett annat viktigt skäl för att tillåta de svenska instituten

att använda riskvärderingsmodeller under övergångsperioden är att dessa modeller

bättre än standardmetoderna avspeglar de marknadsrisker som instituten är

exponerade för i sin dagliga verksamhet. Ett användande av

riskvärderingsmodeller skulle därmed främja en bättre riskhantering inom

instituten.

 Kapitaltäckningslagen i sin nuvarande lydelse medger inte att egna modeller

tillämpas. Kapitaltäckningslagen bör därför kompletteras med en bestämmelse som

gör det möjligt för svenska kreditinstitut och värdepappersbolag att, efter

Finansinspektionens medgivande, dagligen få beräkna kapitalkraven för posi-

tionsrisker i handelslagret och valutakursrisker i hela verksamheten med

tillämpning av egna riskvärderingsmodeller i stället för att vid varje tidpunkt

beräkna kraven enligt de metoder som nu anges i lagen.

 Finansinspektionen bör i varje enskilt fall pröva och bedöma om de av insti-

tuten föreslagna egna beräkningsmodellerna kan anses vara tillräckliga för att

möta de kapitalkrav som kapitalkravsdirektivet uppställer.

 En förutsättning för inspektionens medgivande i ett enskilt fall bör vara att

den alternativa metod som institutet tillämpar uppfyller särskilda kvantitativa

och kvalitativa kriterier. Till grund för utformningen av dessa kriterier bör

läggas Baselkommitténs förslag till regler avseende användningen av egna

modeller för värdering av marknadsrisker. Innan dessa nya regler har antagits

kan det av kommittén remitterade förslaget - jämte remissynpunkter som framförts

på detta - tjäna som vägledning vid bestämmandet av kriterierna.

 Den lagtekniska lösningen för att möjliggöra för svenska kreditinstitut och

värdepappersbolag att använda sig av egna beräkningsmetoder bör vara följande. I

kapitaltäckningslagen tas in en bestämmelse som anger att Finansinspektionen får

medge att andra beräkningsmetoder för beräkningen av kapitalkravet för

positionsrisker i handelslagret och valutakursrisker i hela verksamheten än dem

som anvisas i 4 kap. 2-4 §§ resp. 8 § får användas. De närmare krav som behöver

anges för användningen av egna beräkningsmetoder bör föreskrivas av regeringen

eller, efter vidaredelegation, Finansinspektionen.

 Finansinspektionen har invänt att den i samband med att medgivande lämnas ett

institut att använda egna modeller även bör få pröva vilka krav som skall vara

uppfyllda för att den egna modellen skall få användas, utan att dessa krav

bestämts på förhand i föreskrifter. Enligt regeringens uppfattning är det

emellertid angeläget att samtliga institut behandlas lika vid en prövning av

förevarande slag. En förutsättning härför är att de grundläggande krav som bör

vara uppfyllda för att få Finansinspektionens medgivande i det särskilda fallet,

finns behandlade och redovisade i föreskrifter. Det ligger dock i sakens natur -

eftersom riskvärderingsmodeller kan konstrueras på olika sätt - att den prövning

Finansinspektionen skall göra måste innehålla sådana bedömningar som inte på ett

uttömmande sätt kan tydliggöras i föreskrifter.

 Av ett företag som fått inspektionens medgivande att tillämpa egna beräk-

ningsmodeller för positionsrisker i handelslagret och valutakursrisker i hela

verksamheten bör krävas att det dagligen uppfyller visst kapitalkrav. Ett sådant

krav kan utformas med ledning av den schablon som anges i det tidigare beskrivna

nederländska förslaget om tillämpning av egna modeller. Enligt denna schablon

skall institutet dagligen uppfylla det högsta kapitalkravet av följande

alternativ:

 1. riktvärdet beräknat enligt kapitalkravsdirektivets standardmetoder,

 2. riktvärdet enligt punkten 1 justerat med hänsyn till den förändring i kapi-

talkravet som tillämpningen av de egna modellerna gett från riktvärdestidpunkten

till aktuell dag, och

 3. tre gånger kapitalkravet beräknat enligt de egna modellerna.

 Vid den närmare utformningen av det dagliga kapitalkravet bör finnas frihet

att i de ämnade föreskrifterna göra motiverade justeringar i den nämnda

schablonen. Det grundläggande schablonmåttet bör därvid vara enhetligt för

samtliga institut som tillämpar egna modeller.

 Några remissinstanser har haft synpunkter på den närmare utformningen av de

krav som bör ställas på institutens riskvärderingsmodeller och utformningen av

det dagliga kapitalkravet vid användning av sådana modeller. Härvid har bl.a.

framhållits att en tillämpning av egna riskvärderingsmodeller inte bör få

resultera i ett strängare kapitalkrav än vad som följer av

kapitaltäckningslagens nuvarande bestämmelser, om instituten skall uppmuntras

att använda sofistikerade riskvärderingsmodeller. Dessa synpunkter tar inte

sikte på de föreslagna nya bestämmelserna i kapitaltäckningslagen utan på

innehållet i de föreskrifter som avses komplettera lagen. Vid utformningen av

föreskrifterna får, mot bakgrund av vad som tidigare sagts beträffande

Baselförslagets roll, övervägas om synpunkterna kan beaktas.

 Finansinspektionen har i sitt remissvar anfört att för värdepappersbolag kan

andra krav än dem som anges i Baselförslaget komma att gälla för beräkning av

kapitalkravet för de aktuella riskerna. Inspektionen pekar på att

värdepappersbolagens möjligheter att använda andra modeller för beräkning av

kapitalkravet och rapporteringsfrekvensen för sådana beräkningar är beroende av

reglerna i kapitalkravsdirektivet. Inspektionen menar att det är angeläget att

värdepappersbolagens möjligheter i detta avseende blir konkurrensneutrala i

förhållande till andra värdepappersbolag, främst inom EES. Nuvarande svenska

bestämmelser om kapitaltäckning för kreditrisker är, liksom de bestämmelser om

kapitaltäckning för marknadsrisker som träder i kraft den 1 januari 1996,

enhetliga för samtliga institut, såväl kreditinstitut som värdepappersbolag.

Regeringen anser att det för närvarande inte finns skäl att ändra på detta

grundläggande synsätt som också präglar EG-direktivet om kapitalkrav. De nu

föreslagna bestämmelserna skall ses som en övergångslösning och frågan om en

eventuell framtida åtskillnad i behandlingen av kreditinstitut och värdepap-

persbolag kan, beroende på utfallet av det internationella arbetetet, komma att

tas upp i ett senare sammanhang.

 De föreslagna bestämmelserna kan medföra ökade informationskrav för de

institut som erhåller inspektionens tillstånd att använda egna riskvärde-

ringsmodeller. I den mån behov föreligger av att meddela föreskrifter om en

sådan skyldighet får den föreskriftsrätt, som redan finns för Finansinspektionen

i fråga om vilka upplysningar som inspektionen har rätt att kräva om bl.a.

institutens verksamhet, anses vara tillräcklig för att ge inspektionen rätt att

även reglera detta tillkommande informationskrav. Inspektionen ges därvid

möjlighet att begära den information som är nödvändig för att utöva tillsyn och

kontroll över att riskvärderingsmodellerna uppfyller de ställda kraven samt att

beräkningarna är tillförlitliga.

 7

5 Justering av undantagsbestämmelsen i 2 kap. 4 § kapitaltäckningslagen

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 4.6 i kapitalkravsdirektivet

får behörig myndighet medge kreditinstitut och värdepappersföretag som har en

låg omsättning i handelslagret att beräkna kapitalkravet för sådan verksamhet

som hänför sig till handelslagret i enlighet med direktivet om

kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (89/647/EEG), dvs. enligt reglerna om

kapitaltäckning för kreditrisker, i stället för att göra det enligt bilagorna I

och II till kapitalkravsdirektivet. I dessa bilagor behandlas kapitalkravet för

positionsrisker resp. för avvecklings- och motpartsrisker samt s.k. andra

risker.

 Bestämmelsen i 2 kap. 4 § kapitaltäckningslagen upptar de undantagsmöjligheter

från reglerna om kapitaltäckning för marknadsrisker som direktivet erbjuder

institut med låg omsättning i handelslagret för beräkning av kapitalkravet för

dessa risker. I paragrafen anges att denna möjlighet avser beräkning av

kapitalkravet för positionsrisker, avvecklings- och motpartsrisker, s.k. andra

risker samt valutakursrisker i institutets handelslager. Bestämmelsen träder i

kraft den 1 januari 1996.

 Det har uppmärksammats att den nämnda undantagsbestämmelsen i

kapitaltäckningslagen - i förhållande till regeln i artikel 4.6 i kapital-

kravsdirektivet - getts ett något för vitt tillämpningsområde. Direktivets regel

medger nämligen inte att kapitalkravet för valutakursrisker får beräknas enligt

de regler som gäller i fråga om kreditrisker. Detta framgår av att artikel 4.6

inte innehåller någon hänvisning till det avsnitt i direktivet som behandlar

valutakursrisker (bilaga III). Av ingressen till direktivet framgår också att

kapitaltäckningen för valutakursrisker alltid skall beräknas enligt

kapitalkravsdirektivets regler.

 Bestämmelsen i 2 kap. 4 § kapitaltäckningslagen bör med hänsyn härtill

justeras så att den, i likhet med kapitalkravsdirektivet, inte omfattar valuta-

kursrisker. Kapitalkravet för sådana risker skall således beräknas enligt

bestämmelserna i 4 kap. 8 §, vilka bygger på de regler som finns i bilaga III

till kapitalkravsdirektivet.

 8

6 Avräkning från kapitalbasen

 Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Den

lagtekniska lösningen är dock delvis en annan i promemorieförslaget.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser berör inte förslaget i denna del.

Finansinspektionen anser att den föreslagna lydelsen av bestämmelsen inte

innebär en anpassning fullt ut till reglerna i punkterna 12 och 13 i artikel 2.1

i direktivet om kapitalbasen i kreditinstitut

(89/299/EEG). Enligt inspektionen skall reglerna i punkt 12 i direktivet tolkas

så att avräkning från kapitalbasen av tillskott i finansiella företag alltid

skall göras i de fall ett institut har en ägarandel i ett annat företag som

motsvarar mer än 10 % av det mottagande företagets aktiekapital. Reglerna i

punkt 13 innebär enligt inspektionen att i de fall institutets ägarandel

motsvarar 10 % eller mindre av det mottagande företagets aktiekapital skall

avräkning alltid göras om de sammanlagda tillskotten i företag, i vilka

ägarandelen uppgår till högst nämnda procentsats, överstiger 10 % av summan av

institutets primära och supplementära kapital. Inspektionen föreslår att

avräkning, utöver vad som föreskrivs i kapitalbasdirektivet, skall göras i de

fall ett institut har en mindre ägarandel än 5 % eller inte har någon ägarandel

alls i det mottagande företaget men har gjort tillskott som överstiger 5 % av

det egna kapitalet eller de egna fonderna i det mottagande företaget. Slutligen

anser inspektionen att storleken av ett instituts andel av röstetalet i

förhållande till det totala röstetalet i det företag som mottar tillskott, i

frågor om avräkning, bör jämställas med storleken av institutets ägarandel av

aktiekapitalet. Svenska Bankföreningen anser att den hittillsvarande

utformningen av lagtexten står i bättre överensstämmelse med artikel 2 i

kapitalbasdirektivet. Bankföreningen framhåller dock att gränsen för undantag

från avräkning i det enskilda fallet, enligt direktivet, endast skall relateras

till ägarandel och att lagtexten därför bör ändras i detta avseende. Vidare

ifrågasätter föreningen varför gränsen för inträde av avräkningsskyldigheten

skall vara 5 % av det mottagande företagets kapital i stället för den gräns om

10 % som föreskrivs i direktivet. Föreningen ser inte något motiv till denna

snävare begränsning och föreslår att gränsen skall sättas till 10 %.

 Skälen för regeringens förslag: Direktivet om kapitalbasen i kreditinstitut

anger bl.a. i artikel 2 vilka poster som skall ingå i kapitalbasens primära och

supplementära kapital. Av punkterna 9-13 i denna artikel framgår i vilka fall

avräkning skall göras från kapitalbasen.

 Enligt punkten 12 skall avdrag göras för sådana ägarposter i andra

kreditinstitut och finansiella institut som motsvarar mer än 10 % av det

mottagande institutets kapital, fordringar med efterställd rätt till betalning

och för sådana i artikel 3 i samma direktiv nämnda instrument som ett

kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut och finansiella institut, i

vilka kreditinstitutet har en ägarandel som i varje enskilt fall motsvarar mer

än 10 % av kapitalet.

 Enligt punkten 13 skall avdrag göras för sådana ägarposter i andra kredit-

institut och finansiella institut som motsvarar högst 10 % av det mottagande

institutets kapital, fordringar med efterställd rätt till betalning samt sådana

i artikel 3 nämnda instrument som ett kreditinstitut innehar hos andra

kreditinstitut och finansiella institut än dem som avses i punkt 12 och som

tillsammans överstiger 10 % av det egna institutets kapitalbas beräknad före

avdrag för posterna enligt punkterna 12 och 13.

 Motsvarande bestämmelser i den svenska lagstiftningen finns i 2 kap. 7 §

kapitaltäckningslagen. Paragrafen säger att institut (dvs. kreditinstitut och

värdepappersbolag) från summan av det primära och det supplementära kapitalet

skall räkna av det bokförda värdet av vad som har skjutits till som aktiekapital

eller i annan form i ett företag som driver försäkringsverksamhet eller något

slag av finansiell verksamhet som kräver tillstånd. Avräkning skall dock inte

göras om tillskottet uppgår till högst 5 % av det mottagande företagets eget

kapital eller motsvarande och det sammanlagda bokförda värdet av sådana

tillskott inte överstiger 10 % av det tillskjutande institutets eget kapital

eller egna fonder.

 Bestämmelsen trädde i kraft den 1 januari 1995. Den ersatte då motsvarande be-

stämmelser om avräkning från kapitalbasen som fanns i bl.a. 2 kap. 9 a §

bankrörelselagen (1987:617) och som tillkom i samband med att i huvudsak

enhetliga bestämmelser om kapitaltäckning för kreditrisker år 1990 infördes för

banker, finansbolag, fondkommissionsbolag, kreditaktiebolag och

hypoteksinstitut. Dessa bestämmelser byggde på av Baselkommittén för banktillsyn

år 1988 presenterade rekommendationer om gemensamma kapitaltäckningsregler för

internationellt verksamma banker samt på de förslag till kapitaltäckningsregler

som då fanns inom EG. I motiven till de svenska bestämmelserna anfördes att den

föreslagna gränsen för när avräkning skulle ske av smärre aktietillskott - 5 %

av det mottagande företagets eget kapital eller motsvarande - stämde relativt

väl med den gräns som valts inom EG och som satts vid 10 % av företagets på

visst sätt beräknade kapital (prop. 1989/90:43 s. 98 och 99).

 Det har uppmärksammats att avräkningsbestämmelserna i 2 kap. 7 §

kapitaltäckningslagen i vissa fall inte uppfyller det minimikrav om avräkning

som följer av punkterna 12 och 13 i artikel 2.1 kapitalbasdirektivet. Om

tillskotten i andra företag är mindre än 5 % av dessa företags egna kapital men

tillsammans överstiger 10 % av kapitalet i det institut som gör tillskotten

skall enligt direktivregeln (punkten 13) avdrag göras för dessa tillskott.

Enligt den aktuella bestämmelsen i kapitaltäckningslagen behöver emellertid

inget avdrag göras. Detta innebär att kapitaltäckningslagen i det här avseendet

är lindrigare än vad kapitalbasdirektivet tillåter. I kapitaltäckningshänseende

är det nämligen en fördel för institutet om det inte behöver räkna av ett

tillskott i ett annat företag. En avräkning innebär ju i praktiken att

tillskottet måste kapitaltäckas till 100 % mot i annat fall betydligt lägre

procentsatser.

 Av motiven till de gamla bestämmelserna om avräkning från kapitalbasen framgår

att avsikten med dem var att avräkning skulle göras även för små tillskott som

uppgick till högst 5 % av det mottagande företagets eget kapital, nämligen om

summan av sådana tillskott uppgick till mer än 10 % av institutets eget kapital

eller egna fonder (prop. 1989/90:43 s. 111). Detta blev dock inte entydigt

uttryckt i lagtexten. Bestämmelsen i 2 kap. 7 § kapitaltäckningslagen bör därför

ändras i detta hänseende.

 Som Finansinspektionen framhållit i sitt remissvar bör bestämmelsen i 2 kap. 7

§ ändras även i andra avseenden för att fullt ut anpassas till punkterna 12 och

13 i kapitalbasdirektivet bl.a. vad gäller att frågan om avräkning i första hand

skall relateras till hur stor ägarandel ett institut har i ett annat företag i

förhållande till det företagets kapital. Utgångspunkt vid bedömningen av frågan

om avräkning skall göras i det enskilda fallet bör vara om denna ägarandel är

större eller mindre än 5 %. Punkterna 12 och 13 ställer upp olika förut-

sättningar för om avräkning skall ske beroende på storleken av ett instituts

ägarandel. Dessa förutsättningar bör komma till klart uttryck i paragrafen.

Vidare bör, såsom inspektionen förordat, avräkning därutöver ske av tillskott

som i det enskilda fallet eller tillsammans överstiger 5 % av det mottagande

företagets eget kapital eller egna fonder även i fall då ägarandelen uppgår till

högst 5 %. Det senare utgör en skärpning i förhållande till direktivtexten men

följer av den nuvarande lydelsen av bestämmelsen i 2 kap. 7 §.

 Bestämmelsen i 2 kap. 7 § kapitaltäckningslagen bör med hänsyn till vad som nu

sagts justeras så att den uppfyller avräkningsreglerna i punkterna 12 och 13 i

artikel 2.1 i kapitalbasdirektivet.

 Finansinspektionen har i sitt remissvar föreslagit att med ägarandel bör

jämställas ett instituts andel av röstetalet i förhållande till det totala

röstetalet i företaget. Förslaget går utöver vad som krävs enligt kapital-

basdirektivet och skulle, om det införs, innebära en ytterligare skärpning av

nuvarande regler. Eftersom förslaget inte varit föremål för remissbehandling

medför kravet på beredning att en sådan ändring inte kan vidtas i förevarande

lagstiftningsärende.

 Svenska Bankföreningen har ifrågasatt varför gränsen för skyldigheten att göra

avräkning för tillskott skall vara 5 % av det mottagande företagets egna kapital

i stället för den gräns på 10 % som föreskrivs i kapitalbasdirektivet. Som

nämnts sattes gränsen vid 5 % när de gamla bestämmelserna tillkom. Regeringen

ser ingen anledning att nu frångå den gränsen, som lämnats oförändrad när

bestämmelserna nyligen fördes över till kapitaltäckningslagen. Det kan tilläggas

att EG-direktivet uttrycker det minimikrav i fråga om avräkning från

kapitalbasen som måste tillämpas i nationell lagstiftning. Det är således

förenligt med direktivet att införa ett för instituten strängare krav.

 Även ett par andra justeringar av bestämmelsen i 2 kap. 7 § kapitaltäck-

ningslagen bör göras i detta sammanhang. Gränsen för det sammanlagda värdet av

tillskotten i andra företag bör inte relateras till institutets "eget kapital

eller egna fonder" utan till summan av institutets primära och supplementära

kapital. Detta överensstämmer bättre med innehållet i punkten 13 i artikel 2.1 i

kapitalbasdirektivet, eftersom 10 %-gränsen där kopplas till institutets

kapitalbas beräknad före avdragen enligt punkterna 12 och 13 i samma artikel.

Enligt punkten 11 i artikel 2.1 skall avdrag göras för reella förluster under

löpande räkenskapsår. Innehållet i denna punkt bör föras in i 2 kap. 7 §.

 9

7 Undantag från reglerna om begränsning av stora

exponeringar

 Promemorian innehåller inte något sådant förslag.

 Remissinstanserna: Finansinspektionen anför i sitt remissvar att

bestämmelserna om stora exponeringar i kapitaltäckningslagen bör kompletteras i

fråga om den möjlighet som erbjuds i EG-direktivet om stora exponeringar att

från reglerna om begränsning av stora exponeringar undanta poster som täcks av

eget kapital. Härigenom kan institut som så önskar från kapitalbasen räkna av

poster som ingår i institutets exponeringar gentemot en kund eller en grupp av

kunder med inbördes anknytning. Inspektionen lämnar i remissvaret förslag på de

lagändringar som krävs för ändamålet. Svenska Bankföreningen anser att den

möjlighet som ges i direktivet om stora exponeringar att avräkna stora

exponeringar mot kapitalbasen bör införas i de svenska lagbestämmelserna.

 Skälen för regeringens förslag: I kapitaltäckningslagen finns bestämmelser om

begränsningar och rapportering av kreditinstituts och värdepappersbolags stora

exponeringar. Lagreglerna, som trädde i kraft den 1 januari 1995, svarar mot

bestämmelserna i EG-direktivet om övervakning och kontroll av kreditinstituts

stora exponeringar (92/121/EEG). Direktivet föreskriver en skyldighet för

kreditinstitut att lämna uppgift om sina exponeringar och att begränsa storleken

av sådana exponeringar. En exponering anses stor när den uppgår till 10 % eller

mer av institutets kapitalbas. Enligt huvudregeln får värdet av ett instituts

exponering gentemot en kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning inte

överstiga 25 % av institutets kapitalbas. Ett instituts stora exponeringar får

sammanlagt uppgå till högst 800 % av kapitalbasen.

 Bestämmelserna i direktivet om stora exponeringar kompletteras av bestämmelser

i direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut

(93/6/EEG). Genom artikel 5.1 i kapitalkravsdirektivet görs bestämmelserna i

direktivet om stora exponeringar tillämpliga även på värdepappersföretag.

 Med exponering avses enligt definitionen i artikel 1 h i direktivet om stora

exponeringar de tillgångsposter och poster utanför balansräkningen som avses i

artikel 6 i direktivet 89/647/EEG om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut och

i bilaga I och III till detta direktiv utan tillämpning av de vikttal eller

risknivåer som anges där. Artikel 1 h säger vidare att alla poster som i sin

helhet täcks av eget kapital får - efter medgivande av de behöriga myndigheterna

- undantas från bestämmelserna om exponeringar under förutsättning att detta

egna kapital inte ingår i beräkningen av kapitaltäckningsgraden eller andra

beräkningskvoter för övervakning som fastställts i gemenskapslagstiftning.

 Medlemsstaterna får, enligt bestämmelsen i artikel 4.7 i direktivet om stora

exponeringar, helt eller delvis undanta vissa exponeringar från

begränsningsreglerna i direktivet. Undantagen avser exponeringar för vilka det

finns betryggande säkerhet i form av bl.a. garantier eller olika former av

värdepapper.

 De svenska bestämmelserna som behandlar stora exponeringar finns i 5 kap.

kapitaltäckningslagen. De inledande paragraferna innehåller bl.a. regler om

begränsning av stora exponeringar samt en definition av begreppet stor

exponering. I 5 kap. 4 § anges poster som inte skall räknas in vid bestämmandet

av ett instituts exponeringar. Enligt paragrafens första stycke skall vid

bestämmandet av ett instituts exponeringar enligt 5 kap. 1 och 3 §§ inte räknas

in de poster som anges i 3 kap. 1 § första stycket A 2-6 samma lag, dvs. poster

som skall viktas till noll vid kapitalkravsberäkningen. De angivna posterna

överensstämmer med de poster som räknas upp i artikel 4.7 a-g i direktivet om

stora exponeringar. Regeringen får enligt en bestämmelse i tredje stycket

föreskriva att även andra poster än dem som anges i första stycket får undantas

från tillämpningen av begränsningsreglerna om stora exponeringar, om

kreditrisken är låg. Enligt motiven till denna bestämmelse tar föreskriftsrätten

sikte på övriga i artikel 4.7 i direktivet om stora exponeringar uppräknade

poster med låg kreditrisk. I motiven refereras vidare den del av bestämmelsen i

artikel 1 h i direktivet som säger att alla poster som i sin helhet täcks av

eget kapital med de behöriga myndigheternas medgivande får undantas från be-

gränsningsreglerna om stora exponeringar under förutsättning att detta egna

kapital inte ingår i beräkningen av kapitaltäckningsgraden eller andra

beräkningskvoter för övervakning som fastställts i gemenskapslagstiftningen

(prop. 1994/95:50 s. 315).

 Enligt bestämmelsen i 7 kap. 18 § andra stycket kapitaltäckningslagen får

regeringen överlåta sin föreskriftsrätt till Finansinspektionen. Vidare finns i

7 kap. 17 § 6 ett bemyndigande för regeringen eller, efter vidaredelegation,

Finansinspektionen att meddela föreskrifter om hur exponeringarna skall värderas

vid beräkningen av ett instituts exponeringar enligt 5 kap. 1 och 3 §§. Efter

delegation har Finansinspektionen utfärdat föreskrifter och allmänna råd om

stora exponeringar (FFFS 1994:44). I föreskrifterna behandlas i 5 § exponeringar

som inte skall rapporteras. Bland dessa anges poster som i sin helhet skall

räknas av från institutets primära och supplementära kapital enligt 2 kap. 7 §

kapitaltäckningslagen och enligt Finansinspektionens föreskrifter och allmänna

råd om rapportering av uppgifter om beräkning av kapitalbas och kapitalkrav för

kreditrisker (FFFS 1994:43). Vidare anges poster som inte skall räknas in enligt

5 kap. 4 § samma lag med visst angivet undantag.

 Såsom Finansinspektionen påtalat bör vissa kompletteringar göras i

kapitaltäckningslagen för att bereda svenska institut tillfälle att fullt ut

kunna använda sig av den möjlighet som artikel 1 h i direktivet erbjuder vad

gäller att vid beräkningen av institutets exponeringar undanta poster som täcks

av eget kapital. I Finansinspektionens tidigare beskrivna föreskrifter sägs

bl.a. att från begränsningsreglerna om stora exponeringar skall undantas poster

som i sin helhet skall räknas av från institutets primära och supplementära

kapital i enlighet med 2 kap. 7 § kapitaltäckningslagen. Sådana poster skall

inte heller rapporteras till inspektionen. Bestämmelserna i 2 kap. 7 § har

beskrivits närmare under avsnitt 6. Någon bestämmelse som svarar mot innehållet

i inspektionens föreskrifter finns emellertid inte i kapitaltäckningslagens

regler om begränsning av stora exponeringar.

 Det står svenska kreditinstitut och värdepappersbolag fritt att även göra

andra avräkningar från kapitalbasen än dem som anges i 2 kap. 7 §. Enligt 5 kap.

4 § tredje stycket får regeringen föreskriva att även andra poster än dem som

anges i första stycket samma paragraf får undantas från reglerna om begränsning

av stora exponeringar. Såsom framgått ovan har regeringen i samband med

tillkomsten av den bestämmelsen uttalat att här avses bl.a. sådana poster som

täcks av eget kapital enligt de villkor som anges i artikel 1 h i direktivet om

stora exponeringar. Omfattningen av det bemyndigande som getts regeringen i

tredje stycket att utfärda föreskrifter synes emellertid vara otillräcklig för

att rätt kunna genomföra den aktuella direktivbestämmelsen. För att tydliggöra

för instituten att endast sådana exponeringar som i sin helhet räknats av från

kapitalbasen - även om någon skyldighet till avräkning inte finns i

kapitaltäckningslagen - kan komma i fråga bör bestämmelsen i 5 kap. 4 § tredje

stycket därför kompletteras så att denna förutsättning kommer till klart uttryck

i lagtexten. Härigenom uppnås i detta avseende full överensstämmelse med

bestämmelsen i artikel 1 h i direktivet om stora exponeringar.

 Eftersom undantagsmöjligheten i tredje stycket omfattas av regeringens eller,

efter vidaredelegation, Finansinspektionens föreskriftsrätt, finns enligt

regeringens uppfattning inte skäl att låta varje enskilt avräkningsfall bli

föremål för Finansinspektionens prövning och medgivande. Den föreslagna

ändringen skapar i stället förutsättningar för regeringen eller

Finansinspektionen att i föreskriftsform göra det möjligt för institut, som

räknat av exponeringar från kapitalbasen, att vid bestämmandet av institutets

exponeringar inte behöva räkna med sådana poster som i sin helhet täckts av eget

kapital.

 För att tydliggöra att kapitalbasens sammansättning påverkas även i de fall

ett institut väljer att undanta vissa poster från begränsningsreglerna om stora

exponeringar med stöd av den föreslagna kompletteringen i 5 kap. 4 § bör ett

tillägg göras till bestämmelsen i 2 kap. 6 §, vars första stycke beskriver kapi-

talbasens sammansättning. Enligt denna bestämmelse utgörs kapitalbasen av summan

av primärt och supplementärt kapital efter avräkning enligt 2 kap. 7 §. Genom

tillägget görs klart att kapitalbasens storlek även kan minska till följd av att

ett institut väljer att - efter motsvarande avräkning från kapitalbasen -

undanta vissa poster från beräkningen av stora exponeringar enligt 5 kap. 4 §.

 Som en följd av de nu föreslagna justeringarna bör en ändring göras även i

bestämmelserna om beräkning av kapitalkravet för kreditrisker i 3 kap. 1 §

kapitaltäckningslagen. Enligt huvudregeln i första stycket skall kapitalkravet

för kreditrisker bestämmas i förhållande till ett företags tillgångar och

åtaganden som inte ingår i handelslagret. I paragrafens första stycke delas

dessa tillgångar och åtaganden in i olika riskviktningsgrupper. I andra stycket

behandlas fordringar som skall undantas från kapitaltäckning. För att undvika

att sådana exponeringar som räknats av från kapitalbasen blir föremål för

kapitaltäckning för kreditrisker bör bestämmelsen i andra stycket - på det sätt

som Finansinspektionen framhållit - kompletteras så att kapitaltäckning inte

krävs för exponeringar som undantagits från begränsningsreglerna om stora ex-

poneringar och från beräkningen av kapitalbasen.

 10

8 Utvidgning av kravet på system för övervakning

och kontroll av ränterisker

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.

 Skälen för regeringens förslag: Kapitalkravsdirektivet föreskriver i artikel

4.4 att institut (kreditinstitut och värdepappersföretag) som omfattas av

direktivet skall inrätta övervaknings- och kontrollsystem för ränterisken i

institutets hela verksamhet och att dessa system skall övervakas av behörig

myndighet. I ingressen till direktivet sägs att tillgängligheten i alla institut

till system för intern övervakning och styrning av ränterisknivåer avseende hela

verksamheten är särskilt viktig för att minimera sådana risker.

 7 kap. 10 § kapitaltäckningslagen innehåller bestämmelser om övervaknings- och

kontrollsystem som skall finnas i kreditinstitut och värdepappersbolag samt i

det företag i en finansiell företagsgrupp som skall upprätta gruppbaserad

redovisning. Betryggande sådana system skall finnas för registrering och

klassificering av kreditrisker, för övervakning och kontroll av marknadsrisker

och stora exponeringar i verksamheten samt för en fortlöpande beräkning av

finansiella positioner. Bestämmelsen bygger på regler i kapitalkravsdirektivet

(bl.a. artikel 4.4), direktivet 92/121/EEG om övervakning och kontroll av

kreditinstituts stora exponeringar och direktivet 92/30/EEG om gruppbaserad

tillsyn över kreditinstitut (se prop. 1994/95:50 s. 325). Bestämmelsen trädde i

kraft den 1 januari 1995 såvitt avser kreditrisker, stora exponeringar och

gruppbaserad redovisning. I fråga om marknadsrisker sker ikraftträdandet den

1 januari 1996.

 Med marknadsrisker avses i kapitaltäckningslagen - med undantag för valuta-

kursrisker som omfattar ett instituts hela verksamhet - bara sådana risker som

är hänförliga till handelslagret, t.ex. positionsrisker för ränteanknutna

finansiella instrument (4 kap. 2 §). Som nämnts föreskrivs i artikel 4.4 i

kapitalkravsdirektivet att övervakning- och kontrollsystem skall finnas för

ränterisken i ett instituts hela verksamhet. Eftersom bestämmelsen i 7 kap. 10 §

kapitaltäckningslagen kräver system för övervakning och kontrollsystem av mark-

nadsrisker, dvs. enbart sådant som är hänförligt till handelslagret, uppfylls

inte kravet i direktivets artikel 4.4. fullt ut. Därför bör ett tillägg göras i

lagbestämmelsen som innebär att sådana system skall finnas inte bara för

ränterisken i ett instituts handelslager utan i hela dess verksamhet.

 11

9 Finansiella företagsgrupper

 Promemorian innehåller inte något sådant förslag.

 Remissinstanserna: Finansinspektionen anser att bestämmelserna om finansiella

företagsgrupper bör ändras så att anknutna företag alltid skall konsolideras.

Vidare anför inspektionen att det bör införas regler som gör det möjligt för

inspektionen att medge konsolidering genom klyvnings- eller kapitalandelsmetoden

i ytterligare fall och att medge undantag från gruppbaserad redovisning i flera

fall än de som nu anges i lagen.

 Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen har beretts

tillfälle att yttra sig över de förslag som här tas upp med utgångspunkt i

Finansinspektionens remissvar.

 Skälen för regeringens förslag: EG-direktivet om gruppbaserad tillsyn över

kreditinstitut (92/30/EEG) har införlivats genom bestämmelser i lagen

(1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag (prop. 1994/95:50, bet. 1994/95:NU12, rskr. 1994/95:164).

Anknutna företag i en finansiell företagsgrupp

I 6 kap. 1 och 2 §§ kapitaltäckningslagen har införts ett nytt begrepp,

finansiell företagsgrupp (prop. 1994/95:50 s. 248 och 249). När en sådan

finansiell företagsgrupp föreligger skall även ett s.k. anknutet företag ingå

(se 6 kap. 1 § andra stycket resp. 2 § andra stycket). Med anknutet företag

förstås enligt 1 kap. 1 § 9 kapitaltäckningslagen ett svenskt eller utländskt

företag vars huvudsakliga verksamhet består i att äga eller förvalta fast

egendom, tillhandahålla datatjänster eller bedriva annan liknande verksamhet som

har samband med ett eller flera kreditinstituts, värdepappersbolags eller

motsvarande utländska företags huvudsakliga verksamhet. Det förutsätts således

att det redan föreligger en finansiell företagsgrupp för att ett anknutet

företag skall kunna ingå i gruppen. En finansiell företagsgrupp kan med andra

ord inte bestå av enbart ett finansiellt företag och ett anknutet företag.

Bestämmelserna i kapitaltäckningslagen motsvaras av artikel 5.5 i direktivet.

 Finansinspektionen har i sitt remissvar anfört att bestämmelserna i

6 kap. 1 § andra stycket och 2 § andra stycket bör ändras så att en finansiell

företagsgrupp skall föreligga redan om ett dotterföretag är ett anknutet

företag. Enligt inspektionen finns inga skäl för att undanta ett anknutet

företag från tillsynen på gruppnivå enbart av det skälet att en finansiell

företagsgrupp av annan anledning inte föreligger. Finansinspektionen menar att

den eventuella skärpning som en sådan bestämmelse kan komma att medföra såvitt

avser kapitalbasens storlek på gruppnivå, uppvägs av att inspektionens tillsyn

över den finansiella företagsgruppen underlättas. Ändringen torde inte heller,

enligt inspektionen, medföra att konkurrensförmågan hos svenska institut i

förhållande till motsvarande utländska företag försämras i någon avgörande

utsträckning.

 Finansinspektionens förslag går i denna del utöver vad som krävs enligt

direktivet. Av ingressen till direktivet framgår emellertid att medlemsländerna

kan tillämpa lämpliga metoder för tillsyn över företagsgrupper som har en

struktur som inte omfattas av direktivet. Det är således i och för sig möjligt

att införa en regel med den innebörd inspektionen föreslår. Förslaget skulle, om

det införs, innebära en skärpning av nuvarande regler. Eftersom förslaget inte

varit föremål för remissbehandling medför kravet på beredning att en sådan

ändring inte kan tas upp i det förevarande lagstiftningsärendet.

Konsolidering av anknutna företag

Enligt huvudregeln i 6 kap. 6 § kapitaltäckningslagen skall vid upprättandet av

gruppbaserad redovisning för en finansiell företagsgrupp fullständig

konsolidering ske av alla företag som ingår i den finansiella företagsgruppen.

Detta medför att anknutna företag som är dotterföretag eller som det finns

ägarintresse i (jfr 1 kap. 1 § 10) och som skall ingå i en finansiell

företagsgrupp enligt 6 kap. 1 § andra stycket skall konsolideras fullständigt.

Undantag görs enligt 6 kap. 7 § i den angivna lagen för ägarintressen i s.k.

samriskföretag (jfr 6 kap. 1 § första stycket 2) där konsolideringen skall ske

med användande av klyvningsmetoden.

 Under förutsättning att en finansiell företagsgrupp föreligger enligt 6 kap. 2

§ kapitaltäckningslagen får Finansinspektionen enligt 6 kap. 8 § samma lag medge

att konsolidering sker enligt klyvnings- eller kapitalandelsmetoden. Om ett

anknutet företag ingår i en finansiell företagsgrupp enligt 6 kap. 2 § andra

stycket får således inspektionen medge att företaget inte behöver konsolideras

fullständigt.

 Finansinspektionen har i sitt remissyttrande anfört att 6 kap. 8 §

kapitaltäckningslagen bör ändras så att inspektionen ges möjlighet att medge att

konsolidering av ägarintressen i anknutna företag får ske med användande av

klyvnings- eller kapitalandelsmetoden även i de fall ett sådant företag ingår i

en finansiell företagsgrupp enligt 6 kap. 1 § andra stycket.

 Den av Finansinspektionen föreslagna ändringen kan inte anses strida mot

direktivet om gruppbaserad tillsyn (jfr artikel 5.5). Ändringen är närmast till

fördel för instituten. Regeringen finner att ändringen är motiverad att göra.

 6 kap. 8 § kapitaltäckningslagen bör således ändras så att ägarintressen i

anknutna företag kan konsolideras fullständigt eller, efter Finansinspektionens

medgivande, med användande av klyvningsmetoden eller kapitalandelsmetoden.

Undantag från gruppbaserad tillsyn

Enligt artikel 3.3 i direktivet om gruppbaserad tillsyn får ett kreditinstitut,

ett finansiellt institut eller ett anknutet företag undantas från reglerna om

gruppbaserad tillsyn när institutet eller företaget är ett dotterföretag eller

ett företag i vilket ägarintresse innehas under vissa angivna förutsättningar.

Undantagen avser bl.a. sådana fall då det föreligger rättsliga hinder mot att få

information om ett institut eller ett företag eller då detta är av mindre

betydelse med hänsyn till syftet med tillsynen.

 Enligt 7 kap. 8 § kapitaltäckningslagen får Finansinspektionen medge att ett

dotterföretag eller ett ägarintresse i ett samriskföretag får undantas från

sammanställning eller utelämnas från gruppbaserad redovisning, om

förutsättningar motsvarande dem som anges i direktivet föreligger.

 Finansinspektionen anser att bestämmelsen bör ändras för att möjliggöra för

inspektionen att medge undantag även för andra ägarintressen än ägarintressen i

samriskföretag.

 Såsom bestämmelsen i kapitaltäckningslagen har utformats innebär den att ett

anknutet företag kan undantas från den gruppbaserade tillsynen om det är ett

dotterföretag men däremot inte om det är ett företag som det finns ägarintresse

i. Av förarbetena till lagen framgår emellertid att avsikten varit att

möjligheterna till undantag skall gälla både för dotterföretag och för företag

vari ägarintresse föreligger (prop. 1994/95:50 s. 257). 7 kap. 8 §

kapitaltäckningslagen bör därför ändras så att Finansinspektionen kan medge

undantag beträffande alla dotterföretag och alla företag som det föreligger

ägarintresse i, om någon av de förutsättningar som anges i paragrafen är för

handen.

 12

10 Ändringar i flaggningsbestämmelserna

 Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag vad gäller

undantaget från flaggningsskyldighet för dotterföretag. Dessutom föreslås att

föreskrifterna om koncerner i sammanläggningsreglerna och den hänvisning som där

görs till aktiebolagslagens koncerndefinition utgår. I stället innebär förslaget

att aktier som innehas av företag som kontrolleras av förvärvaren eller

överlåtaren skall räknas som förvärvarens eller överlåtarens egna vid

tillämpning av flaggningsreglerna. Vidare föreslås en legaldefinition på vad som

skall förstås med kontrollerat företag.

 Remissinstanserna: Svenska Bankföreningen, Svenska Fondhandlareföreningen och,

i viss mån, Stockholms Fondbörs Aktiebolag anser att flaggningsreglerna bör

ändras också på så sätt att den som flaggar i enlighet med de rekommendationer

som ges ut av Näringslivets Börskommitté (NBK) skall anses ha uppfyllt lagens

krav på offentliggörande av aktieinnehav. Vidare ifrågasätter Sveriges

Aktiesparares Riksförbund att koncerndefinitionen ersätts med begreppet

kontrollerat företag. Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR) framför liknande

synpunkter och anser att hänvisning i stället bör ske till den

koncerndefinition som regeringen föreslagit i prop. 1995/96:10 Års- och koncern-

redovisning. Sveriges Industriförbund och Näringslivets Börskommitté avstyrker

att hänvisningen till koncerner ersätts med en hänvisning till ägarkontrollerade

företag. De menar därvid bl.a. att hänvisningen till aktier som innehas av

kontrollerade företag innebär en lindring jämfört med nuvarande ordning.

Lindringen består i att ett moderföretags aktieinnehav enligt förslaget inte

skall beaktas när ett dotterföretag förvärvar eller överlåter aktier.

 Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om offentliggörande av ändringar

i större aktieinnehav i noterade bolag, s.k. flaggningsregler, infördes den 1

januari 1993 i 4 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. De

nya bestämmelserna innebar att reglerna i EG-direktivet om sådana uppgifter som

skall offentliggöras vid förvärv eller avyttring av ett större innehav i ett

börsnoterat bolag (88/627/EEG; det s.k. flaggningsdirektivet) fördes in i den

svenska lagstiftningen. Några smärre justeringar av flaggningsbestämmelserna

gjordes ett år senare, när EES-avtalet trädde i kraft.

 Flaggningsbestämmelserna i lagen om handel med finansiella instrument innebär

i korthet följande. Fysiska och juridiska personer som förvärvar eller överlåter

aktier i ett svenskt aktiebolag som har gett ut aktier som är inregistrerade vid

en börs inom EES eller som, utan att vara inregistrerade, är noterade vid en

börs eller auktoriserad marknadsplats i Sverige är skyldiga att inom sju dagar

anmäla överlåtelsen eller förvärvet till bolaget och berörd börs eller marknads-

plats. Om aktierna är inregistrerade vid utländsk börs, skall anmälnings-

skyldigheten i stället för till börsen fullgöras till Finansinspektionen.

Anmälningsskyldighet inträder endast när vissa angivna gränsvärden passeras i

förhållande till röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Förändringen skall

därefter inom nio dagar offentliggöras av börsen, den auktoriserade

marknadsplatsen eller Finansinspektionen. Om så inte sker åligger det bolaget

att offentliggöra affären. I vissa situationer likställs aktier som innehas av

annan med förvärvarens eller överlåtarens.

 Vid sidan av lagen finns en kompletterande självreglering i form av en

rekommendation rörande offentliggörande vid förvärv och överlåtelser av aktier

m.m. Rekommendationen, som ges ut av Näringslivets Börskommitté (NBK) sedan

början av 1980-talet, utgör en del av det kontrakt som ingås mellan Stockholms

Fondbörs Aktiebolag och de bolag som har sina aktier inregistrerade eller

noterade vid börsen.

 Enligt artikel 6 i flaggningsdirektivet skall den som förvärvar eller avyttrar

större innehav vara befriad från anmälningsskyldigheten i vissa fall. Artikeln

gäller för företag inom sådana företagsgrupper som enligt EG:s sjunde

bolagsrättsliga direktiv (83/349/EEG) skall upprätta en sammanställd

redovisning. Innebörden av artikeln är att det räcker om moderföretaget till det

företag som har gjort affären lämnar uppgift om förändringen, även om

flaggningsskyldigheten i och för sig ankommer på dotterföretaget. Om

moderföretaget i sin tur är ett dotterföretag räcker det om anmälan görs av dess

moderföretag.

 Det finns inte någon koncerndefinition i det sjunde bolagsrättsliga direk-

tivet. I stället sker en avgränsning av vilka företagsgrupper som skall vara

skyldiga att lämna en sammanställd redovisning.

 Aktiebolagslagens koncerndefinition skiljer sig delvis från definitionen av

redovisningsskyldig företagsgrupp i det sjunde bolagsrättsliga direktivet. Bland

annat innebär direktivets bestämmelser att en sådan företagsgrupp föreligger

även när flera oberoende ägarföretag träffar avtal om att genom samordnat

utövande av rösträtten inta en långsiktig gemensam hållning i fråga om bolagets

förvaltning. Vidare omfattas de fall där ägarföretaget genom föreskrift i

dotterföretagets bolagsordning eller genom avtal med dotterföretaget

tillförsäkras ett bestämmande inflytande över dess verksamhet.

 Regeringen har i prop. 1995/96:10 Års- och koncernredovisning föreslagit att

den svenska koncerndefinitionen anpassas till EG:s regler, närmare bestämt den

avgränsning av vilka företagsgrupper som är skyldiga att lämna en sådan

sammanställd redovisning som anges i det sjunde bolagsrättsliga direktivet.

 Syftet bakom flaggningsdirektivet är att öka genomlysningen av ägarför-

hållandena i börsnoterade bolag. Artikel 6 skall ses mot bakgrund av att

moderföretag inom koncerner i vissa situationer kan tänkas fullgöra

anmälningsskyldighet som egentligen ankommer på ett dotterföretag. Ett krav på

att även dotterföretaget i sådana situationer skall ge in en anmälan skulle leda

till ett onödigt dubbelarbete. I sådana fall skall det enligt direktivet räcka

om moderföretaget, eller om detta i sin tur är ett dotterföretag, dess

moderföretag gör en anmälan.

 Svensk lag bör anpassas så att överensstämmelse uppnås med undantaget i

artikel 6 i flaggningsdirektivet. Undantaget gäller enligt direktivet endast

sådana företagsgrupper som enligt det sjunde bolagsrättsliga direktivet omfattas

av skyldighet att upprätta en sammanställd redovisning. Det finns emellertid

inte anledning att inskränka tillämpningen av bestämmelsen endast till de fall

där moderföretaget är ett svenskt aktiebolag. Skälen för undantaget gör sig lika

starkt gällande oavsett i vilket land företagen inom företagsgruppen har sina

bolagsrättsliga hemvist. Detta gäller även om hela företagsgruppen hör hemma i

annat land än Sverige.

 I 4 kap. 2 § lagen om handel med finansiella instrument anges ett antal

situationer där annans aktieinnehav skall likställas med förvärvarens eller

överlåtarens eget vid tillämpningen av bestämmelserna om anmälningsskyldighet.

En sådan situation är då aktier innehas av företag inom samma koncern.

Koncernbegreppet är därvid, enligt hänvisning i andra stycket, detsamma som i 1

kap. 5 § aktiebolagslagen (1975:1385). Hänvisningen till aktiebolagslagens

koncerndefinition innebär, vad gäller företag som är moderbolag inom koncernen,

att endast svenska aktiebolag omfattas av bestämmelsen.

 Även i flaggningsdirektivet anges ett antal situationer där annans aktiein-

nehav skall likställas med förvärvarens eller överlåtarens. Artikel 7

föreskriver bl.a. att sådan sammanläggning skall ske beträffande rösträtt som

innehas av ett företag som står under ägarkontroll av den anmälningspliktiga

fysiska eller juridiska personen. Vad som avses med ägarkontrollerat företag

framgår av artikel 8.1. Där sägs att ett ägarkontrollerat företag är ett företag

i vilket en fysisk eller juridisk person

 a. innehar en majoritet av de röster som tillkommer aktieägare eller delägare,

eller

 b. har rätt att utse eller avsätta en majoritet av befattningshavarna i

förvaltnings-, lednings- och kontrollorganen och samtidigt är aktieägare eller

delägare i företaget, eller

 c. är aktieägare eller delägare och på grund av avtal med andra aktieägare

eller delägare i företaget ensam disponerar en majoritet av röstetalet.

 Enligt artikel 8.2 skall även sådan rösträtt m.m. som andra kontrollerade

företag har beaktas vid bedömningen av om ägarkontroll föreligger. Om således en

fysisk person tillsammans med ett ägarkontrollerat företag innehar en majoritet

av rösterna i ett företag, skall även det senare företaget anses vara

ägarkontrollerat av den fysiska personen. Vidare skall sådan rösträtt m.m. som

tillkommer annan som handlar i eget namn men för moderföretagets eller något

annat ägarkontrollerat företags räkning medräknas. Detta innebär att även

ägarinflytande som utövas via bulvaner skall beaktas.

 Det skulle kunna övervägas att i enlighet med vad som sägs i promemorian

ersätta hänvisningen till koncernförhållanden i 4 kap. 2 § första stycket 1

lagen om handel med finansiella instrument med en regel som närmare anknyter

till flaggningsdirektivets bestämmelser om ägarkontrollerade företag. Att märka

är emellertid att en sådan ordning skulle innebära en lindring i

flaggningsskyldigheten jämfört med vad som gäller för närvarande.

Flaggningsdirektivets reglering innebär nämligen att ett moderföretags

aktieinnehav inte skall beaktas när ett dotterföretag förvärvar eller överlåter

aktier i samma bolag. En sådan regel kan vara motiverad om moderföretaget i en

sådan situation är skyldigt att anmäla dotterföretagets aktieaffär. Enligt

svensk lag är emellertid endast dotterföretaget anmälningsskyldigt i nu nämnda

fall. Tillämpade på svenska förhållanden skulle därför flaggningsdirektivets

regler om ägarkontrollerade företag kunna leda till att en transaktion inte

offentliggörs trots att företagsgruppens samlade innehav passerar någon av de i

lagen angivna gränserna. Denna brist har under remissbehandlingen påpekats av

Sveriges Industriförbund och Näringslivets Börskommitté. Regeringen ansluter sig

till dessa synpunkter och anser därför att hänvisningen till koncerner bör

behållas i lagtexten.

 Som nämnts har regeringen nyligen i en proposition föreslagit ändringar i

aktiebolagslagens koncerndefinition. Ändringarna innebär i korthet att sådana

företagsgrupper som enligt det sjunde bolagsrättsliga direktivet är skyldiga att

upprätta en sammanställd redovisning utgör en koncern. Den nya

koncerndefinitionen täcker in alla sådana situationer där ett företag enligt

definitionen i flaggningsdirektivet är att anse som ägarkontrollerat. Om således

ett företag med tillämpning av bestämmelserna i flaggningsdirektivet skulle vara

att anse som ägarkontrollerat skall också en koncern anses föreligga.

 Genom att i 4 kap. 2 § andra stycket lagen om handel med finansiella instru-

ment hänvisa till den nya koncerndefinitionen i aktiebolagslagen uppnås således

överensstämmelse med vad som sägs i flaggningsdirektivet om ägarkontrollerade

företag. För att även andra situationer än de där moderföretaget är ett svenskt

aktiebolag skall täckas in bör emellertid i förtydligande syfte anges att

moderföretaget i flaggningssammanhang även kan vara en fysisk person eller en

annan juridisk person än ett svenskt aktiebolag.

 Flera remissinstanser menar att lagens flaggningsföreskrifter och den

rekommendation som ges ut av Näringslivets Börskommitté bör anpassas till

varandra. Även om rekommendationen som regel uppställer strängare krav finns det

situationer där anmälningsskyldighet måste fullgöras enligt båda regelsystemen.

Enligt remissinstanserna leder detta till omotiverade administrativa svårigheter

för främst de börsbolag som enligt fondbörsens inregistreringskontrakt är

skyldiga att följa rekommendationen.

 Regeringen har i och för sig viss förståelse för de synpunkter som i denna del

har framförts från remisshåll. För att en sådan anpassning skall kunna ske krävs

emellertid en mer omfattande översyn av lagbestämmelserna om flaggning. Någon

ändring kan därför inte göras i detta sammanhang.

 13

11 Ekonomiska effekter av förslagen

De här föreslagna ändringarna i kapitaltäckningsreglerna vad gäller egna risk-

värderingsmodeller, förutsätter att instituten, för att kunna använda de

alternativa beräkningsmetoder som dessa regler erbjuder, antingen redan har

installerat eller kommer att införa avancerade riskvärderingssystem av en annan

karaktär än de riskhanteringssystem som behövs för att hantera de metoder som

anvisas i direktivet 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och

kreditinstitut.

 De svenska institut som är verksamma på de internationella finansiella

marknaderna har redan utvecklat eller påbörjat utvecklingen av egna modeller för

hantering och kontroll av marknadsrisker. De institut som ännu inte har

utvecklat egna riskmodeller har möjlighet att antingen investera i en ny teknik

för beräkning av kapitalkravet enligt riskvärderingsmodeller eller tillämpa de

metoder som nu anges i kapitaltäckningslagen. Vid tillämpning av

riskvärderingsmodeller kommer installation av ny teknik att medföra en hög

initialkostnad för instituten. Samtidigt kommer institutens interna hantering

och kontroll av de risker som de är utsatta för i sin dagliga verksamhet att

förbättras med den nya tekniken. Detta leder till att marknadsaktörernas

förtroende ökar, vilket är väsentligt för institut som agerar i en marknad

präglad av konkurrens.

 För Finansinspektionens del kommer ändringarna i lagstiftningen att innebära

bl.a. följande. Inledningsvis kommer visst föreskriftsarbete att bli nödvändigt.

Ändringarna kommer även att innebära att inspektionen åläggs att pröva och

behandla ansökningar från instituten om tillstånd att få använda egna

beräkningsmetoder. Kostnaden för detta arbete bör, liksom andra

tillståndsärenden som inspektionen handlägger, finansieras genom att en särskild

avgift tas ut av de sökande instituten. Avgiftens storlek bestäms i enlighet med

lämplig avgiftsklass i avgiftsförordningen. Avgiftsinkomsterna tas upp på

inkomsttitel på statsbudgeten.

 Beträffande den löpande tillsynen innebär förslaget att en mer krävande

uppgift läggs på inspektionen, eftersom det torde vara mer komplicerat att

övervaka och följa upp institutens tillämpning av egna beräkningsmetoder jämfört

med om de standardiserade metoder som kapitaltäckningslagen anvisar används.

 Regeringen beslutade den 16 mars 1995 att inspektionen skall genomgå fördjupad

anslagsprövning inför perioden 1997-1999. Regeringen har för avsikt att i en

sådan prövning långsiktigt analysera ambitionsnivå och resursbehov för den

finansiella tillsynen. Regeringen avser att återkomma i frågan om utökat anslag

behövs för inspektionen med anledning av de förändringar som här föreslås.

 14

12 Ikraftträdande

Bestämmelserna i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för

kreditinstitut och värdepappersbolag har delvis trätt i kraft den 1 januari

1995. Det gäller bl.a. bestämmelserna om beräkning av kapitalbasen,

kapitaltäckning för kreditrisker samt om stora exponeringar. Bestämmelserna om

kapitaltäckning för marknadsrisker träder i kraft den 1 januari 1996.

 De ändringar som nu föreslås berör både bestämmelser som har trätt i kraft och

sådana som träder i kraft först vid det kommande årsskiftet. Regeringen föreslår

att ändringarna skall träda i kraft den 1 januari 1996. Även de föreslagna

ändringarna i lagen om handel med finansiella instrument bör träda i kraft den

dagen.

 15

13 Författningskommentar

13.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag

2 kap. 4 §

För att nå överensstämmelse med bestämmelsen i artikel 4.6 i kapital-

kravsdirektivet, begränsas institutens möjligheter att beräkna kapitalkravet med

avseende på marknadsrisker enbart enligt de kapitaltäckningsregler som gäller

för kreditrisker till att gälla positionsrisker, avvecklings- och motpartsrisker

samt s.k. andra risker i ett instituts handelslager. Kapitalkravet för ett

instituts valutakursrisker i hela verksamheten skall beräknas uteslutande enligt

reglerna i 4 kap. 8 § kapitaltäckningslagen som bygger på bestämmelserna i

bilaga III till kapitalkravsdirektivet.

 Vidare har en mindre justering av texten gjorts genom att orden oreglerade

fordringar ersatts med endast ordet fordringar. Avsikten med denna ändring är

inte att uppnå en förändring i sak. Uttrycket oreglerade fordringar har

befunnits något vilseledande eftersom med fordringar här endast avses sådana som

ännu inte betalats, oberoende av om fristen härför har löpt ut eller gäldenären

enligt avtal har viss tid på sig att betala.

2 kap. 6 §

I paragrafen lämnas en beskrivning av kapitalbasens sammansättning. I första

stycket anges att kapitalbasen utgörs av summan av primärt och supplementärt

kapital efter avräkning enligt 7 §, dvs. för bl.a. vissa tillskott i företag som

bedriver finansieringsverksamhet. Här har lagts till en hänvisning till

bestämmelserna om undantag från begränsningsreglerna om stora exponeringar i 5

kap. 4 § tredje stycket 2, enligt vilken regeringen får föreskriva att poster

som räknats av från ett instituts kapitalbas inte skall räknas in vid

bestämmandet av ett instituts stora exponeringar. Detta innebär att ett institut

vid bestämmandet av kapitalbasen alltid måste beakta sådana poster som

undantagits från tillämpningen av begränsningsreglerna om stora exponeringar.

 Av 7 kap. 17 § 1 samt 3 § förordningen (1994:2024) om kapitaltäckning och

stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag följer att närmare

föreskrifter om hur kapitalbasen skall beräknas enligt 2 kap. 6 och 7 §§

meddelas av Finansinspektionen.

2 kap. 7 §

I paragrafen har vissa redaktionella ändringar gjorts genom att paragrafen

delats upp i flera stycken.

 I det nya första stycket har gjorts ett tillägg som innebär att avräkning

skall göras för förluster uppkomna under löpande räkenskapsår. Denna bestämmelse

svarar mot punkten 11 i artikel 2.1 i direktivet om kapitalbasen i

kreditinstitut (89/299/EEG).

 Det nya andra stycket motsvarar första meningen i nuvarande 2 kap. 7 §.

Paragrafen har i det nya tredje stycket ändrats för att anpassas till innehållet

i punkterna 12 och 13 i artikel 2.1 i kapitalbasdirektivet.

 Ändringarna har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 6).

3 kap. 1 §

I paragrafen finns bestämmelserna om beräkning av kapitalkravet för

kreditrisker. Paragrafens andra stycke behandlar fordringar som skall undantas

från kapitaltäckning. Bestämmelsen har kompletterats med sådana fordringar som

enligt regeringens eller, efter vidaredelegation, Finansinspektionens

föreskrifter får undantas vid beräkningen av ett instituts exponeringar enligt 5

kap. 4 § tredje stycket 2 och som i sin helhet täcks av eget kapital.

 Bestämmelsen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 7).

4 kap. 9 §

Paragrafen, som är ny, öppnar en möjlighet för instituten att, efter särskild

prövning och medgivande av Finansinspektionen, såsom ett komplement till de

metoder som kapitalkravsdirektivet erbjuder och som föreskrivs i

kapitaltäckningslagen, använda egna metoder för att dagligen beräkna

kapitalkravet för positionsrisker i handelslagret och för valutakursrisker i

hela verksamheten.

 Bestämmelsen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 4).

5 kap. 4 §

I paragrafens första stycke behandlas sådana poster som inte skall räknas in vid

bestämmandet av ett instituts exponeringar. I tredje stycket anges att

regeringen får föreskriva att även andra poster än dem som anges i paragrafens

första stycke får undantas från tillämpningen av begränsningsreglerna om stora

exponeringar. För att göra anpassningen till artikel 1 h i direktivet om stora

exponeringar tydligare har ett tillägg gjorts för fordringar som i sin helhet

täcks av eget kapital, dvs. som har räknats av från institutets kapitalbas såväl

på grund av en bestämmelse i 2 kap. 7 § som utan föreskrift i

kapitaltäckningslagen. Vidare har i samma stycke gjorts en redaktionell ändring

i form av en punktindelning för att tydliggöra att fråga är om två olika

situationer.

6 kap. 8 §

Paragrafen har ändrats så att Finansinspektionen har möjlighet att medge att

alla anknutna företag som det finns ägarintresse i kan konsolideras enligt

klyvningsmetoden eller kapitalandelsmetoden.

7 kap. 8 §

Paragrafen har ändrats så att Finansinspektionen har möjlighet att medge

undantag från sammanställningen och utelämnande i den gruppbaserade

redovisningen för alla typer av dotterföretag eller företag som det finns ägar-

intresse i.

7 kap. 10 §

I paragrafen har gjorts ett tillägg för att bestämmelsen bättre skall överens-

stämma med artikel 4.4 i kapitalkravsdirektivet. Tillägget innebär att institu-

ten åläggs att inrätta betryggande övervaknings- och kontrollsystem för ränte-

risken i institutets hela verksamhet, inte bara i handelslagret som den

nuvarande lydelsen anger.

 I bestämmelsen har vidare gjorts en redaktionell justering vad gäller punkt-

och styckeindelning samt vissa språkliga ändringar. Slutligen har den nya

punkten 2 ändrats på så sätt att bestämningen av marknadsrisker och stora

exponeringar till institutets verksamhet tagits bort. Eftersom det av den

förevarande lagen framgår att marknadsrisker beräknas i ett instituts

handelslager och att stora exponeringar gäller ett instituts hela verksamhet

avses därmed ingen saklig förändring utan endast en förenkling av texten.

13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

4 kap. 2 §

Ändringen i första stycket är delvis redaktionell. Genom ändringen i fjärde

punkten klargörs att även sådan rösträtt som på grund av skriftligt avtal

tillkommer ett dotterföretag till den som förvärvat eller överlåtit aktier skall

beaktas vid bedömningen av frågan om anmälningsskyldighet föreligger. Ändringen

innebär en anpassning till de krav som uppställs i flaggningsdirektivet.

 Ändringen i andra stycket är delvis föranledd av regeringens förslag att den

nuvarande koncerndefinitionen i aktiebolagslagen (1975:1385) skall ersättas med

en definition som närmare ansluter till sådana företagsgrupper som enligt det

sjunde bolagsrättsliga direktivet är skyldiga att upprätta en sammanställd

redovisning (se prop. 1995/96:10). Hänvisningen innebär att samtliga aktier som

innehas av företag inom en sådan koncern skall ses som en enhet vid bedömningen

av om flaggningsskyldighet föreligger för något av företagen inom koncernen.

 Flaggningsreglerna gäller generellt för samtliga fysiska och juridiska per-

soner. Enligt förslaget till ny koncerndefinition i aktiebolagslagen kan

emellertid ett moderföretag endast utgöras av ett svenskt aktiebolag. I andra

stycket har därför i klargörande syfte angetts att koncerndefinitionen i flagg-

ningssammanhang även skall vara tillämplig när moderföretaget är en fysisk

person eller en annan juridisk person än ett svenskt aktiebolag. Detta innebär

bl.a. att även utländska rättssubjekt kan vara moderföretag vid tillämpning av

flaggningsreglerna. Något behov av en precisering när det gäller dotterföretag

finns inte, eftersom alla juridiska personer, oavsett nationalitet, kan vara

dotterföretag enligt koncerndefinitionen i aktiebolagslagen.

 Hänvisningen till 1 kap. 6 § aktiebolagslagen innebär till att börja med att

även aktieinnehav som innehas av den som handlar i eget namn men för en annan

fysisk eller juridisk persons räkning skall beaktas vid bedömningen av om en

koncern föreligger. En liknande regel finns i punkten 2 i första stycket. Att

märka är emellertid att den bestämmelsen avser de sammanläggningsregler som

gäller för bedömningen av om anmälningsskyldighet föreligger. Den föreskrift om

bulvaner som föreslås införd genom 1 kap. 6 § första stycket aktiebolagslagen

gäller frågan om när en koncern skall anses föreligga. Hänvisningen får i

flaggningssammanhang betydelse i den situation där ett företag är att anse som

dotterföretag med stöd av nämnda regel i aktiebolagslagen och dotterföretaget

förvärvar eller överlåter aktier i sådan omfattning att, om sammanläggning sker

med de aktier som innehas av andra företag inom koncernen, något av gränsvärdena

för anmälningsskyldighet passeras. För närvarande föreligger inte

flaggningsskyldighet i sådana fall.

 Hänvisningen till 1 kap. 6 § aktiebolagslagen innebär att det totala antalet

röster för samtliga andelar i det ägda företaget skall minskas med antalet

röster för aktier eller andelar som innehas på angivet sätt när det prövas om

det föreligger ett koncernförhållande.

4 kap. 2 a §

Paragrafen är ny. Ändringen är föranledd av artikel 6 i flaggningsdirektivet.

Artikeln utgör ett undantag från den flaggningsskyldighet som i övrigt följer av

direktivet. Om flaggningsskyldighet inträder för ett företag som ingår i en

sådan företagsgrupp som enligt det sjunde bolagsrättsliga direktivet är skyldig

att upprätta en sammanställd redovisning, behöver företaget inte anmäla

förändringen om anmälningsskyldigheten i stället fullgörs av moderföretaget,

eller om detta i sin tur är ett dotterföretag, dess moderföretag. En förut-

sättning för att en sådan befrielse skall inträda är givetvis att företaget -

eller dess moderföretag - faktiskt anmäler affären på föreskrivet sätt.

 Regeringens förslag om att införa en ny koncerndefinition innebär bl.a. att

aktiebolagslagens koncerndefinition ersätts med en definition som täcker de

företagsgrupper som enligt det sjunde bolagsrättsliga direktivet är skyldiga att

lämna en sammanställd redovisning. Enligt den nya koncerndefinitionen i

aktiebolagslagen måste moderföretaget i en koncern vara ett svenskt aktiebolag.

I det avseendet innebär således den nya koncerndefinitionen ingen skillnad mot

vad som gäller för närvarande.

 Undantagsbestämmelsen är tillämplig på en vidare krets än på sådana juridiska

personer som omfattas av aktiebolagslagens koncerndefinition. Bestämmelsen är

således tillämplig även i de fall där moderföretaget är en fysisk person eller

en annan juridisk person än ett sådant aktiebolag som kan vara moderbolag enligt

aktiebolagslagens koncerndefinition. Vidare kan ett moderföretag, oavsett om

detta är en fysisk eller juridisk person, vara utländskt.

 16

Finansdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 oktober 1995

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher, Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

______________

Regeringen beslutar proposition 1995/96:62 Ändringar i kapitaltäckningsreglerna

m.m.

 17

Rättsdatablad

FörfattningsrubrikBestämmelser som Celexnummer för

 inför, ändrar, bakomliggande EG-regler

 upphäver eller upp-

 repar ett normgiv-

 ningsbemyndigande

 eller införlivar

 EG-regler med

 svensk rätt.

Lag om ändring i lagen 2 kap. 4, 6 och392L0030, 392L0121

(1994:2004) om kapital- 7 §§, 3 kap. 1 §,393L0006, 389L0299

täckning och stora 4 kap. 9 §, 5 kap.

exponeringar för 4 §, 6 kap. 8 §,

kreditinstitut och 7 kap. 8 och 10 §§

värdepappersbolag

Lag om ändring i lagen 4 kap. 2 och 2a §§388L0627

(1991:980) om handel

med finansiella instru-

ment

 18

Remitterade lagförslaget

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004) om

kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och

värdepappersbolag

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag

 dels att 2 kap. 4 och 7 §§ och 7 kap. 10 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 4 kap. 9 §, samt närmast

före 4 kap. 9 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §

-------------------------------------------------------

Ett institut får, efter Ett institut får, efter

medgivande av medgivande av

Finansinspektionen, för Finansinspektionen, för

sådana marknadsrisker som sådana marknadsrisker som

avses i 4 kap. 2-7 §§ och föravses i 4 kap. 2-7 §§

valutakursrisker enligt 4 beräkna kapitalkravet

kap. 8 § som hänför sig till enligt 2 §, om summan av

det handelslager som avses marknadsvärdet av

i 4 kap. 1 § beräkna positionerna i handels-

kapitalkravet enligt 2 §, om lagret och oreglerade

summan av marknadsvärdet av fordringar hänförliga till

positionerna i dessa

handelslagret och

oreglerade fordringar

hänförliga till dessa

 1. normalt inte överstiger 5 % av summan av institutets totala

balansomslutning och totala åtaganden utanför balansräkningen,

 2. normalt inte överstiger ett belopp som motsvarar 15 miljoner ecu, samt

 3. inte vid något tillfälle överstiger 6 % av institutets totala

balansomslutning och totala åtaganden utanför balansräkningen och inte heller

överstiger ett belopp som motsvarar 20 miljoner ecu.

 7 §

-------------------------------------------------------

Från det primära kapitalet Från det primära kapitalet

skall institutet räkna av skall institutet räkna av

övervärden vid förvärv av övervärden vid förvärv av

rörelse (inkråmsgoodwill), rörelse inkråmsgoodwill),

som redovisas i institutet. som redovisas i

Från summan av det primära institutet. Från summan av

och det supplementära det primära och det

kapitalet enligt 6 § andra- supplementära kapitalet

fjärde styckena skall enligt 6 § andra-fjärde

institutet räkna av det styckena skall institutet

bokförda värdet av vad som räkna av det bokförda värdet

har skjutits till som av vad som har skjutits

aktiekapital eller i annan till som aktiekapital

form i ett företag som eller i annan form i ett

driver försäkringsverksamhet företag som driver försäk-

eller något slag av ringsverksamhet eller något

finansiell verksamhet som slag av finansiell

kräver tillstånd. Någon verksamhet som kräver till-

avräkning skall dock inte stånd. Någon avräkning skall

göras om tillskottet uppgår dock inte göras om

till högst 5 % av företagets tillskottet uppgår till

eget kapital eller högst 5 % av företagets eget

motsvarande och det kapital eller motsvarande

sammanlagda bokförda värdet eller det sammanlagda

av sådana tillskott inte bokförda värdet av sådana

överstiger 10 % av tillskott inte överstiger

institutets eget kapital 10 % av summan av

eller egna fonder. Avräkning institutets primära och

skall inte heller göras för supplementära kapital.

tillskott som belöper på Avräkning skall inte heller

företag som omfattas av göras för tillskott som

gruppbaserad redovisning belöper på företag som

enligt 6 kap. genom omfattas av gruppbaserad

fullständig konsolidering redovisning enligt 6 kap.

eller genom en klyvnings- genom fullständig

metod. konsolidering eller genom

 en klyvningsmetod.

 4 kap.

-------------------------------------------------------

 Annan beräkningsmetod

 9 §

 Finansinspektionen får

 medge ett institut att vid

 beräkning av kapitalkravet

 för sådana marknadsrisker

 som avses i 2-4 §§ samt 8 §,

 använda annan metod än som

 där anges, om denna metod

 uppfyller de särskilda krav

 som regeringen föreskriver.

 7 kap.

 10 §

-------------------------------------------------------

Ett institut och det företag Ett institut och det

i en finansiell företag i en finansiell

företagsgrupp som enligt 6 § företagsgrupp som enligt 6 §

skall upprätta den grupp- skall upprätta den

baserade redovisningen gruppbaserade

skall ha betryggande system redovisningen skall ha

för registrering och betryggande system för

klassificering av 1. registrering och

kreditrisker, för övervakningklassificering av

och kontroll av kreditrisker,

marknadsrisker och stora 2. övervakning och

exponeringar i verksamheten kontroll av marknadsrisker

samt för beräkning av och stora exponeringar

institutets eller den samt av ränterisker i hela

finansiella företagsgruppens verksamheten, samt

finansiella positioner vid 3. beräkning av

varje tidpunkt. Ett institutets eller den

institut och alla företag i finansiella

en finansiell företagsgrupp företagsgruppens

skall vidare ha sådana finansiella positioner vid

förvaltnings- och redovis- varje tidpunkt.

ningsrutiner som säkerställer

en effektiv kontroll av att

bestämmelserna om

kapitalkrav för kreditrisker

och marknadsrisker samt

stora exponeringar och

gruppbaserad redovisning i

denna lag efterlevs.

-------------------------------------------------------

 Ett institut och alla

 företag i en finansiell

 företagsgrupp skall vidare

 ha sådana förvaltnings- och

 redovisningsrutiner som

 säkerställer en effektiv

 kontroll av att

 bestämmelserna om

 kapitalkrav för

 kreditrisker och

 marknadsrisker samt stora

 exponeringar och grupp-

 baserad redovisning i

 denna lag efterlevs.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 50

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om

handel med finansiella instrument

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument

 dels att 4 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 4 kap. 2 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 kap.

 2 §2

-------------------------------------------------------

Vid tillämpning av 1 § skall Vid tillämpning av 1 § skall

följande aktier likställas följande aktier räknas som

med förvärvarens eller förvärvarens eller

överlåtarens egna, nämligen överlåtarens egna, nämligen

sådana som ägs av sådana som ägs av

-------------------------------------------------------

 1. företag inom samma 1. företag som

koncern som förvärvaren kontrolleras av förvärvaren

eller överlåtaren, eller överlåtaren,

 2. den som innehar aktier i bolaget för förvärvarens eller överlåtarens

räkning,

 3. den som med förvärvaren eller överlåtaren har träffat skriftlig

överenskommelse att genom samordnat utövande av rösträtten inta en långsiktig

gemensam hållning i fråga om bolagets förvaltning,

 4. den, för vilkens aktier förvärvaren eller överlåtaren har fått eller kommer

att få utöva rösträtten,

 5. make eller sambo till förvärvaren eller överlåtaren,

 6. omyndiga barn som står under förvärvarens eller överlåtarens vårdnad.

-------------------------------------------------------

 Med koncern avses i denna Med företag som

paragraf vad som anges i 1 kontrolleras avses i denna

kap. 5 § aktiebolagslagen paragraf ett företag i

(1975:1385). vilket förvärvaren eller

 överlåtaren, ensam eller

 tillsammans med annat

 företag som är kontrollerat

 på samma sätt,

 a. innehar en majoritet

 av de röster som tillkommer

 aktieägare eller delägare,

 eller

 b. har rätt att utse

 eller avsätta en majoritet

 av befattningshavarna i

 förvaltnings-, lednings-

 och kontrollorganen och

 samtidigt är aktieägare

 eller delägare i företaget,

 eller

 c. är aktieägare eller

 delägare och på grund av

 avtal med andra aktieägare

 eller delägare i företaget

 disponerar en majoritet av

 röstetalet.

 Vid tillämpning av andra

 stycket skall även beaktas

 rättigheter som tillkommer

 den som handlar i eget

 namn men för förvärvarens

 eller överlåtarens räkning

 eller ett ägarkontrollerat

 företags räkning.

-------------------------------------------------------

 2 a §

 Företag som ingår i en sådan

 företagsgrupp som avses i 1

 kap. 4 §

 årsredovisningslagen

 (1995:000) är befriade från

 anmälningsskyldighet enligt

 1 § om anmälan görs av

 moderföretaget eller, om

 detta i sin tur är ett

 dotterföretag, av dess eget

 moderföretag.

 Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

2Senaste lydelse 1994:803.

 51

2 Lagrådsremissens lagförslag

1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag

dels att 2 kap. 4 och 7 §§ och 7 kap. 10 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 4 kap. 9 §, samt närmast

före 4 kap. 9 § en ny rubrik av följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 2 kap.

 4 §

-------------------------------------------------------

Ett institut får, efter med- Ett institut får, efter

givande av Finansinspektio- medgivande av

nen, för sådana marknadsris- Finansinspektionen, för

ker som avses i 4 kap. 2-7 §§sådana marknadsrisker som

och för valutakursrisker avses i 4 kap. 2-7 §§

enligt 4 kap. 8 § som hänför beräkna kapitalkravet

sig till det handelslager enligt 2 §, om summan av

som avses i 4 kap. 1 § be- marknadsvärdet av posi-

räkna kapitalkravet enligt 2 tionerna i handelslagret

§, om summan av marknadsvär- och oreglerade fordringar

det av positionerna i han- hänförliga till dessa

delslagret och oreglerade

fordringar hänförliga till

dessa

1. normalt inte överstiger 5 % av summan av institutets totala balansomslutning

och totala åtaganden utanför balansräkningen,

2. normalt inte överstiger ett belopp som motsvarar 15 miljoner ecu, samt

3. inte vid något tillfälle överstiger 6 % av institutets totala balansomslut-

ning och totala åtaganden utanför balansräkningen och inte heller överstiger ett

belopp som motsvarar 20 miljoner ecu.

 7 §

-------------------------------------------------------

Från det primära kapitalet Från det primära kapitalet

skall institutet räkna av skall institutet räkna av

övervärden vid förvärv av övervärden vid förvärv av

rörelse (inkråmsgoodwill), rörelse (inkråmsgoodwill),

som redovisas i institutet. som redovisas i

Från summan av det primära institutet. Från summan av

och det supplementära kapi- det primära och det

talet enligt 6 § andra-fjärdesupplementära kapitalet

styckena skall institutet enligt 6 § andra-fjärde

räkna av det bokförda värdet styckena skall institutet

av vad som har skjutits räkna av det bokförda värdet

till som aktiekapital eller av vad som har skjutits

i annan form i ett företag till som aktiekapital

som driver försäkringsverk- eller i annan form i ett

samhet eller något slag av företag som driver

finansiell verksamhet som försäkringsverksamhet eller

kräver tillstånd. Någon något slag av finansiell

avräkning skall dock inte verksamhet som kräver till-

göras om tillskottet uppgår stånd. Någon avräkning skall

till högst 5 % av företagets dock inte göras om

eget kapital eller tillskottet uppgår till

motsvarande och det sam- högst 5 % av företagets eget

manlagda bokförda värdet av kapital eller motsvarande

sådana tillskott inte eller det sammanlagda bok-

överstiger 10 % av in- förda värdet av sådana till-

stitutets eget kapital skott inte överstiger 10 %

eller egna fonder. Avräkning av summan av institutets

skall inte heller göras för primära och supplementära

tillskott som belöper på kapital. Avräkning skall

företag som omfattas av inte heller göras för till-

gruppbaserad redovisning skott som belöper på företag

enligt 6 kap. genom som omfattas av

fullständig konsolidering gruppbaserad redovisning

eller genom en klyv- enligt 6 kap. genom

ningsmetod. fullständig konsolidering

 eller genom en klyv-

 ningsmetod.

 4 kap.

-------------------------------------------------------

 Annan beräkningsmetod

 9 §

 Finansinspektionen får

 medge ett institut att vid

 beräkning av kapitalkravet

 för sådana marknadsrisker

 som avses i 2-4 §§ samt 8 §,

 använda annan metod än som

 där anges, om denna metod

 uppfyller de särskilda krav

 som regeringen föreskriver.

 7 kap.

 10 §

-------------------------------------------------------

Ett institut och det företag Ett institut och det

i en finansiell företags- företag i en finansiell

grupp som enligt 6 § skall företagsgrupp som enligt 6 §

upprätta den gruppbaserade skall upprätta den

redovisningen skall ha be- gruppbaserade

tryggande system för regi- redovisningen skall ha be-

strering och klassificering tryggande system för

av kreditrisker, för över-

vakning och kontroll av 1. registrering och

marknadsrisker och stora klassificering av

exponeringar i verksamheten kreditrisker,

samt för beräkning av

institutets eller den 2. övervakning och kontroll

finansiella företagsgruppens av marknadsrisker och

finansiella positioner vid stora exponeringar samt av

varje tidpunkt. Ett in- ränterisker i hela

stitut och alla företag i en verksamheten, samt

finansiell företagsgrupp

skall vidare ha sådana 3. beräkning av institutets

förvaltnings- och eller den finansiella före-

redovisningsrutiner som sä- tagsgruppens finansiella

kerställer en effektiv kon- positioner vid varje tid-

troll av att bestämmelserna punkt.

om kapitalkrav för kredit-

risker och marknadsrisker

samt stora exponeringar och

gruppbaserad redovisning i

denna lag efterlevs.

 Ett institut och alla före-

 tag i en finansiell före-

 tagsgrupp skall vidare ha

 sådana förvaltnings- och

 redovisningsrutiner som sä-

 kerställer en effektiv kon-

 troll av att bestämmelserna

 om kapitalkrav för kredit-

 risker och marknadsrisker

 samt stora exponeringar

 och gruppbaserad

 redovisning i denna lag

 efterlevs.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 55

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

2 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:980) om handel med finansiella

instrument

dels att 4 kap. 2 § skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 4 kap. 2 a §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 4 kap.

 2 §3

-------------------------------------------------------

Vid tillämpning av 1 § skall Vid tillämpning av 1 § skall

följande aktier likställas följande aktier räknas som

med förvärvarens eller över- förvärvarens eller överlåta-

låtarens egna, nämligen sådanarens egna, nämligen sådana

som ägs av som ägs av

-------------------------------------------------------

1. företag inom samma kon- 1. företag som kontrolleras

cern som förvärvaren eller av förvärvaren eller över-

överlåtaren, låtaren,

2. den som innehar aktier i bolaget för förvärvarens

eller överlåtarens räkning,

3. den som med förvärvaren eller överlåtaren har träffatskriftlig

överenskommelse att genom samordnat utövande avrösträtten inta en långsiktig

gemensam hållning i fråga om bolagets förvaltning,

4. den, för vilkens aktier förvärvaren eller överlåtarenhar fått eller kommer

att få utöva rösträtten,

5. make eller sambo till förvärvaren eller överlåtaren,

6. omyndiga barn som står under förvärvarens eller överlåtarens vårdnad.

-------------------------------------------------------

Med koncern avses i denna Med företag som

paragraf vad som anges i kontrolleras avses i denna

1 kap. 5 § aktiebolagslagen paragraf ett företag i

(1975:1385). vilket förvärvaren eller

 överlåtaren, ensam eller

 tillsammans med annat

 företag som är kontrollerat

 på samma sätt,

 a. innehar en majoritet av

 de röster som tillkommer

 aktieägare eller delägare,

 eller

 b. har rätt att utse eller

 avsätta en majoritet av be-

 fattningshavarna i förvalt-

 nings-, lednings- och kon-

 trollorganen och samtidigt

 är aktieägare eller delägare

 i företaget, eller

 c. är aktieägare eller del-

 ägare och på grund av avtal

 med andra aktieägare eller

 delägare i företaget dispo-

 nerar en majoritet av

 röstetalet.

 Vid tillämpning av andra

 stycket skall även beaktas

 rättigheter som tillkommer

 den som handlar i eget

 namn men för förvärvarens

 eller överlåtarens räkning

 eller ett ägarkontrollerat

 företags räkning.

-------------------------------------------------------

 2 a §

 Företag som ingår i en sådan

 företagsgrupp som avses i 1

 kap. 4 § årsredovisningsla-

 gen (1995:000) är befriade

 från anmälningsskyldighet

 enligt 1 § om anmälan görs av

 moderföretaget eller, om

 detta i sin tur är ett dot-

 terföretag, av dess eget

 moderföretag.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

**FOOTNOTES**

3Senaste lydelse 1994:803.

 56

Lagrådet

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-10-02

Närvarande: f.d. justitierådet Ulf Gad, justitierådet Gertrud

Lennander, regeringsrådet Rune Lavin.

Enligt en lagrådsremiss den 21 september 1995 (Finansdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora

exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag samt lag om

ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorerna

Charlotte Wedberg och Mats[REDACTED_EFTERNAMN] samt kammarrättsassessorn

Anders Cedhagen.

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 60