Samhällsekonomi och

finansförvaltning

2

.

Förslag till statsbudget för år 1998

Samhällsekonomi och finansförvaltning

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 7

2.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1983: 1092) om

reglemente för Allmänna pensionsfonden 7

3 Inledning 9

3.1 Omfattning/ändamål 9

4 Centrala myndigheter och nämnder 11

4.1 Omfattning/ändamål 11

4.2 Reformerad stabsorganisation 12

4.3 Anslagsavsnitt 16

A 1 Konjunkturinstitutet 16

A 2 Riksrevisionsverket 18

A 3 Statskontoret 20

A 4 Statistiska centralbyrån 21

A 5 Folk- och bostadsräkning 23

A 6 Finansinspektionen 25

A 7 Insättningsgarantinämnden 27

A 8 Riksgäldskontoret: Förvaltningskostnader 33

A 9 Riksgäldskontoret: Kostnader för upplåning och

låneförvaltning 34

A 10 Riksgäldskontoret: Garantiverksamhet 35

A 11 Statens lokalförsörjningsverk: Avvecklings-

kostnader 37

A 12 Täckning av merkostnader för lokaler 37

A 13 Nämnden för offentlig upphandling 38

A 14 Ekonomiska rådet 39

A 15 Vissa nämnder m.m. 39

A 16 Bokföringsnämnden 40

A 17 Bidrag till Stiftelsen för utvecklandet av god

redovisningssed 41

A 18 Utvecklingsarbete 41

A 19 Kammarkollegiet 42

A 20 Kontrollfunktionen i staten 43

4.4 Statens fastighetsverk 44

4.5 AP-fondens fastighetsinvesteringar 45

4.5.1 Ärendet och dess beredning 45

4.5.2 Bakgrund 45

4.5.3 AP-fondens indirekta fastighetsinvesteringar 46

4.5.4 Finansiering av fastighetsbolag m.m. 47

5 Tidsbegränsade åtaganden 51

5.1 Omfattning/ändamål 51

5.2 Anslagsavsnitt 52

B 1 Åtgärder för att stärka det finansiella systemet 52

B 2 Avgift för Stadshypotekskassans grundfond 53

6 Riksdagens revisorer 55

6.1 Anslagsavsnitt 55

C 1 Riksdagens revisorer 55

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden,

2. godkänner de mål för utgiftsområde 2 som

regeringen förordat i avsnitt 3.1,

3. godkänner vad regeringen föreslagit angående en

reformerad stabsorganisation i avsnitt 4.2,

4. bemyndigar regeringen att för VESTA-projektets

genomförande åta sig ekonomiska förpliktelser som

innebär utgifter uppgående till högst 50 miljoner

kronor efter år 1998 i enlighet med vad som

förordas under anslaget A 18 Utvecklingsarbete,

5. godkänner att regeringen i tillämpliga fall får

efterskänka de ränte- och amorteringsfria lån som

Kammarkollegiet förvaltar,

6. godkänner investeringsplanen för Statens

fastighetsverk i enlighet med vad regeringen

förordat i avsnitt 4.4,

7. bemyndigar regeringen att besluta om att Statens

fastighetsverk får ta upp lån motsvarande 7

miljarder kronor i Riksgäldskontoret för

investeringar m.m. i enlighet med vad regeringen

förordat i avsnitt 4.4,

8. godkänner att kostnaderna för en försäljning av

Nordbanken får avräknas mot

försäljningsinkomsterna,

9. för budgetåret 1998 anvisar anslagen under

utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och

finansförvaltning enligt följande uppställning:

ANSLAG

ANSLAGSTYP

ANSLAGSBELOPP

(TUSENTAL

KRONOR)

A 1 Konjunkturinstitutet

ramanslag

35 494

A 2 Riksrevisionsverket

ramanslag

176 625

A 3 Statskontoret

ramanslag

65 370

A 4 Statistiska centralbyrån

ramanslag

327 886

A 5 Folk- och bostadsräkning

reservationsanslag

70 000

A 6 Finansinspektionen

ramanslag

110 875

A 7 Insättningsgarantinämnden

ramanslag

985

A 8 Riksgäldskontoret: Förvaltningskostnader

ramanslag

82 644

A 9 Riksgäldskontoret: Kostnader för upplåning och

låneförvaltning

ramanslag

769 000

A 10 Riksgäldskontoret: Garantiverksamhet

ramanslag

1

A 11 Statens lokalförsörjningsverk: Avvecklingskostnader

ramanslag

8 500

A 12 Täckning av merkostnader för lokaler

ramanslag

20 000

A 13 Nämnden för offentlig upphandling

ramanslag

6 292

A 14 Ekonomiska rådet

ramanslag

1 680

A 15 Vissa nämnder m.m.

ramanslag

1 588

A 16 Bokföringsnämnden

ramanslag

5 394

A 17 Bidrag till Stiftelsen för utvecklande av god

revisionssed

obetecknat anslag

800

A 18 Utvecklingsarbete

ramanslag

30 170

A 19 Kammarkollegiet

ramanslag

23 137

A 20 Kontrollfunktionen i staten

reservationsanslag

120 000

B 1 Åtgärder för att stärka det finansiella systemet

ramanslag

55 000

B 2 Avgift för Stadshypotekskassans grundfond

ramanslag

134 700

C 1 Riksdagens revisorer

ramanslag

16 673

Summa

2 062 814

.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om

ändring i lagen (1983:1092)

med reglemente för

Allmänna pensionsfonden

Härigenom föreskrivs att 15 a och 15 b § § lagen (1983:1092) med

reglemente för Allmänna pensionsfonden1 skall ha följande lydelse.

NUVARANDE LYDELSE

FÖRESLAGEN LYDELSE

15 a §2

En fondstyrelse får förvärva fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt för att

bereda styrelsen lokaler för verksamheten eller för att bereda bostad åt

någon som är anställd hos fondstyrelsen.

En styrelse får dessutom, för att

tillgodose kravet på en

ändamålsenlig förvaltning av de

medel som styrelsen förvaltar, själv

eller genom bolag som i sin helhet

innehas av fondstyrelsen eller flera

fondstyrelser gemensamt

1. förvärva och till nyttjande

upplåta fast egendom eller tomträtt,

2. förvärva aktier i ett bolag som

har till ändamål att äga eller förvalta

sådan egendom (fastighetsbolag),

och

3. förvärva andelar i en utländsk

fond som äger fastigheter eller

aktier i fastighetsbolag.

En styrelse får dessutom för att

tillgodose kravet på en

ändamålsenlig förvaltning av de

medel som styrelsen förvaltar

1. förvärva aktier i ett bolag som

har till ändamål att äga eller förvalta

fast egendom eller tomträtt

(fastighetsbolag), och

2. förvärva andelar i en utländsk

fond som äger fastigheter eller

aktier i fastighetsbolag.

Det sammanlagda marknadsvärdet av varje fondstyrelses innehav av

tillgångar som förvärvats enligt andra stycket får uppgå till ett belopp som

motsvarar högst fem procent av det totala marknadsvärdet av de tillgångar

som styrelsen förvaltar. Om denna gräns efter förvärvet kommer att

överskridas, skall innehavet avvecklas i motsvarande mån så snart det är

lämpligt.

15 b §3

En fondstyrelse får själv eller genom

bolag som innehas av fondstyrelsen

vid förvärv av tillgångar som sägs i

15 a § andra stycket 1 överta

ansvaret för lån som har lämnats

mot säkerhet av panträtt i sådana

tillgångar eller ta upp nya lån om

det behövs för en normal förvaltning

av tillgångarna.

För konvertibla skuldebrev och

skuldebrev förenade med

optionsrätt till nyteckning

utfärdade av fastighetsbolag

gäller inte 12 § tredje stycket.

För kredit som en fondstyrelse

beviljar ett fastighetsbolag som i sin

helhet ägs av fondstyrelsen eller

flera fondstyrelser gemensamt

gäller inte 12 § första stycket och

andra stycket första och andra

meningen. Sådan kredit får vara

utställd i utländsk valuta.

1 Lagen omtryckt 1991:1857.

2 Senaste lydelse 1996:697.

3 Senaste lydelse 1987:1326.

1. Denna lag träder i kraft den 1 september 1998.

2. Lån som en fondstyrelse med stöd av 15 b § i dess tidigare lydelse har

övertagit ansvaret för eller tagit upp skall fondstyrelsen avveckla så snart det

kan ske med hänsyn till kravet på en ändamålsenligt förvaltning av de medel

som fondstyrelsen förvaltar och gällande avtal.

3 Inlednin

3.1 Omfattning/ändamål

Utgiftsområdet omfattar huvudsakligen frågor om

den samhällsekonomiska och den statsfinansiella

utvecklingen, det finansiella systemet, förvaltningen

av statens skuld, statistik, offentlig upphandling,

granskning och utvärdering av statlig verksamhet,

statens fastigheter och lokaler, stöd till de statliga

myndigheterna m.fl. (Verksamhetsområde A).

Området omfattar också åtgärder för att stärka det

finansiella systemet, avgifter för

Stadshypotekskassans grundfond och åtaganden som

Europeiska investeringsbanken och Europeiska

utvecklingsbanken (Verksamhetsområde B).

Därutöver ingår Riksdagens revisorer

(Verksamhetsområde C).

Sammanfattande kommentar till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Det finansiella systemet har utmärkts av fortsatt

stabilisering efter bankkrisen. Tillsynen har präglats

av ökade satsningar på riskhanteringsfrågor.

 Förvaltningen av statsskulden under 1995/96

uppvisade ett negativt resultat jämfört med

uppställda riktmärken. Resultatet för den av

regeringen uppställda utvärderingsperioden, fem år,

är dock positivt.

 Den statliga finansförvaltningen sker med hjälp av

internationellt sett moderna system vilket bl.a. ger

effektivitet i de statliga betalningarna. RRV

rapporterar också att standarden på myndigheternas

ekonomiredovisning och internkontroll generellt

förbättrats.

 Omstruktureringen har fortsatt inom den statliga

fastighetssektorn (Statens fastighetsverk,

Vasakronan AB och Statliga Akademiska Hus AB).

 För 1995/96 var den beslutade besparingen på

statlig konsumtion 5 %. Rationaliseringar och

förändringar har genomförts på myndigheterna.

Trots besparingen har de flesta myndigheter inom

utgiftsområdet anslagssparanden. De uppgick

sammanlagt till ca 130 miljoner kronor.

 En del av statens innehav av aktier i Nordbanken

har sålts resp. lösts in. Staten har också erhållit

utdelningar från Nordbanken. Därigenom gjordes en

återvinning av bankstödet med ca 15,5 miljarder

kronor.

 Till staten överfördes aktier i Stadshypotek AB,

vilka sedan såldes i början av 1997.

Större förändringar 1995/96 och 1997

 Under verksamhetsåret tillkom

insättningsgarantisystemet. Bankstödsnämnden

avvecklades och Insättningsgarantinämnden har

bildats för att administrera systemet.

 En ny modell för hantering av statens garantier

införs successivt fr.o.m. 1 januari 1997.

 Arbete med att förbättra kontrollen av de statliga

medlen har inletts. Arbetet sker i projektform på ett

antal myndigheter.

 Lagen (1996:1059) om statsbudgeten trädde i kraft

den 1 januari 1997.

 Staten deltar sedan våren 1997 i förhandlingar

avseende en eventuell försäljning av statens aktier i

VPC. Såsom beskrevs i den ekonomiska

vårpropositionen (1996/97:150) är det tänkbart att

staten bör ha ett ägarintresse i den centrala

verksamheten i den svenska finansiella sektorn.

Mål inom utgiftsområdet

 Tillförlitliga analyser och bedömningar av den

samhällsekonomiska och den statsfinansiella

utvecklingen

 Stabilt och effektivt finansiellt system

 Kostnadseffektiv förvaltning av statens skuld

 Tillförlitlig och relevant statlig statistik

 Effektiv offentlig upphandling

 Effektiv granskning av statlig verksamhet

 Effektiv utvärdering och omprövning av statlig

verksamhet

 God statlig fastighets- och lokalpolicy

 Administrativt stöd av hög kvalitet till de statliga

myndigheterna

Prioriteringar för 1998

 Förbättringar av nationalräkenskaper och prognoser

för svensk ekonomi som en följd av Sveriges

medlemskap i EU och det beslutade utgiftstaket.

 Räntenära kostnader för utlandsupplåningen flyttas

utanför utgiftstaket i syfte att underlätta en

kostnadseffektiv statsskuldförvaltning.

 Förstärkt riskkontroll i statsskuldförvaltningen och

fortsatt satsning på hushållsupplåning.

 En reformerad stabsorganisation innebärande bl.a.

att en ekonomistyrningsmyndighet bildas, att RRV:s

revisionsverksamhet renodlas samt en nedläggning

av Statens lokalförsörjningsverk.

 En fortsatt satsning för att förbättra kontrollen av de

statliga medlen.

Resultatbedömning

Bedömningar av resultat, ekonomiskt utfall m.m. görs

under resp. verksamhetsområde och anslagsavsnitt.

Totalbeloppen åren 1998 - 2000 avviker från de

belopp som angavs i den ekonomiska vårpropositionen

(1996/97:150). Orsaken till avvikelsen är främst att

delar av anslaget för statsskuldförvaltning föreslås

flyttas till utgiftsområde 26 Statsskuldräntor m.m.

Skillnaden mellan anvisat 1997 och utgiftsprognos

1997 förklaras huvudsakligen av att Riksgäldskontorets

provisionskostnader på den internationella

kapitalmarknaden blir lägre än vad regeringen beräknat.

Även anslaget Åtgärder för att stärka det finansiella

systemet behöver utnyttjas i lägre grad än vad

regeringen tidigare bedömt.

Utgiftsutvecklingen för de i utgiftsområde 2 ingående verksamhetsområden, mkr

VERKSAMHETSOMRÅDE

UTGIFT

1995/96

DÄRAV

1996

ANVISAT

1997

UTGIFTSPROG

NOS

1997

FÖRSLAG

1998

BERÄKNAT

1999

BERÄKNAT

2000

A Centrala myndigheter och

nämnder

2756,0

1698,1

2566,2

1912,3

1856,4

1770,2

1719,1

B Tidsbegränsade åtaganden

2620,6

-1051,8

1235,0

954,2

189,7

189,7

189,7

C Riksdagens revisorer

22,7

16,1

16,1

16,7

16,7

17,2

17,8

Totalt för utgiftsområde 2

5399,3

662,4

3817,3

2883,2

2062,8

1977,1

1926,6

4 Centrala myndigheter och nämnder

4.1 Omfattning/ändamål

Området omfattar ett femtontal myndigheter m.m.

Myndigheterna är Statistiska centralbyrån,

Riksrevisionsverket, Riksgäldskontoret,

Finansinspektionen, Kammarkollegiet, Statskontoret,

Konjunkturinsitutet, Statens fastighetsverk m.fl.

Myndigheterna är bl.a. stabsorgan till regeringen och

ger stöd till statliga myndigheter.

Den av riksdagen tidigare beslutade besparingen på

statlig konsumtion (prop. 1994/95:100 bil. 1, bet.

1994/95:FiU10, rskr. 1994/95:179) ligger fast och

innebär en neddragning av anslagen med 3 % för 1998

för flertalet av myndigheterna inom utgiftsområdet. Den

sammanlagda neddragningen är för 1998 20,3 miljoner

kronor. De tidigare genomförda neddragningarna under

1995/96 och 1997 uppgick till 67,9 miljoner kronor.

I 1996 års ekonomiska vårproposition (1995/ 96:150,

bet. 1995/96:FiU10, rskr. 1995/96:304) aviserade

regeringen en besparing på 30 miljoner kronor inom

utgiftsområde 2 och 3 fr.o.m. år 1998. En preliminär

fördelning som gjordes proportionellt till anslagens

storlek presenterades i budgetpropositionen för år 1997

(1996/97:1). I denna proposition föreslås en slutlig

fördelning av besparingen. Den överensstämmer med

den preliminära med undantag av att en besparing på ca

100 000 kronor som ålagts Konjunkturinstitutet i stället

lagts på Statskontoret.

Ytterligare besparingar om 18 miljoner kronor inom

utgiftsområde 2 aviserades i 1997 års ekonomiska

vårproposition (1996/97:150, bet. 1996/97: FiU20,

rskr. 1996/97:284). I budgetpropositionen för 1998

föreslås nu att besparingen tas ut på anslagen Statens

lokalförsörjningsverk (12 mkr), Täckning av

merkostnader för lokaler (4 mkr) och Utvecklingsarbete

(2 mkr).

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

2756,0

1698,

1

1912,

3

1856,

4

1770,

2

1719,

1

Resultatbedömning och slutsatser

Verksamhetsområde A är ett heterogent område med

många myndigheter med skiftande uppgifter.

Resultatbedömningarna görs därför huvudsakligen under

anslagsavsnitten. Nedan följer en sammanfattning av de

viktigaste resultaten inom området.

Förvaltningen av statsskulden är en väsentlig

arbetsuppgift inom verksamhetsområdet. Arbetet utförs

av Riksgäldskontoret. För att kunna bedöma resultatet

av förvaltningen har Riksgäldskontorets styrelse

fastställt två riktmärkesportföljer - en för den nominella

skulden i kronor och en för skulden i utländsk valuta -

vilka utfallet av förvaltningen jämförs mot.

Resultatet för den nominella skulden i kronor var

negativt både för det gångna budgetåret och för den

tidsperiod regeringen utvärderar, 1991/92 -1995/96.

Resultatet för förvaltningen av skulden i utländsk valuta

var positivt både under det senaste budgetåret och under

regeringens utvärderingsperiod. Sammantaget har

förvaltningen givit upphov till ett positivt resultat vilket

bidragit till besparingar för staten. Upplåningen från

hushållen, som är en billig upplåningsform för staten,

har minskat beroende på ett ökat utflöde från

Allemansspar. Regeringens samlade bedömning är att

statsskuldförvaltningen skötts på ett tillfredsställande

sätt.

En annan viktig arbetsuppgift inom området är

framtagandet av statistik, prognoser och analyser

avseende såväl den svenska ekonomin i sin helhet som

statens och kommunernas ekonomi. Arbetet utförs av

Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket,

Riksgäldskontoret, Ekonomiska rådet och Statistiska

centralbyrån. Regeringen konstaterar att kvalitetskraven

ökat på myndigheternas produkter under de senaste åren

bl.a. på grund av det statsfinansiella läget och

medlemskapet i EU. Regeringen bedömer att goda

resultat har uppnåtts men att ytterligare förbättringar är

nödvändiga.

Granskning, utvärdering och förslag till utveckling

av statlig verksamhet är centrala uppgifter för

Riksrevisionsverket och Statskontoret. Myndigheterna

är stabsorgan till regeringen och har en viktig uppgift i

den ständigt pågående översynen av de statliga

åtagandena. Arbetet under den gångna perioden har

varit till god nytta för regeringen. Som framgår i

avsnittet 4.2 nedan har dock en översyn gjorts av

stabsfunktionen i syfte att bl.a. ytterligare förbättra

stödet till regeringen.

Den statliga fastighetsförvaltningen har gett

avkastning i enlighet med av regeringen uppställda mål.

4.2 En reformerad

stabsorganisation

Regeringen har tillkallat en särskild utredare med

uppgift att göra en översyn av några av regeringens

stabsmyndigheter (dir. 1997:27). De berörda

myndigheterna är Kammarkollegiet, Statens

lokalförsörjningsverk, Riksrevisionsverket (RRV),

Statens löne- och pensionsverk (SPV) och Statskontoret.

Uppdraget består i att lämna förslag till en

myndighetsstruktur som bättre kan uppfylla regeringens

behov av stöd till den egna verksamheten och av service

till myndigheterna. Utredaren har under början av

sommaren lämnat delbetänkandet Reformerad

stabsorganisation (SOU 1997:80). Betänkandet sändes

ut på remiss till 38 myndigheter, varav 30 svarade.

Remissvaren finns att tillgå i Regeringskansliet (dnr

Fi97/1895).

Utredaren föreslår bl.a. att RRV:s

verksamhetsområde Verktyg för den ekonomiska

styrningen överförs till SPV, att

Lokalförsörjningsverket läggs ned och att

administrationen av den statliga pensionsförsäkringen

överförs från AMF Trygghetsförsäkring AB till SPV.

Förslag lämnas också om inriktningen av RRV:s

effektivitetsrevision.

De berörda myndigheterna bedriver verksamhet på

flera olika orter i landet. Regeringens avsikt är att

genomförandet av förslagen angående en reformerad

stabsorganisation inte skall påverka det allmänna

sysselsättningsläget negativt på de berörda orterna.

I det följande redovisar regeringen sina

överväganden och förslag.

Revisionens omfattning och inriktning

Regeringens förslag:

Revisionen skall bedrivas utan utökad styrning från

regeringens sida. Revisionen skall alltjämt bedrivas

oberoende och i enlighet med god sed. Revisionens

uppdragsverksamhet får inte vara av den omfattningen

att den inskränker på kärnverksamheten.

Riksrevisionsverkets verksamhet skall renodlas och

koncentreras till de revisionella uppgifterna.

Utredningens förslag: Riksdagens kontrollmakt bör

stärkas. Både riksdagen och regeringen bör förfoga över

väl fungerande och resursstarka revisionsorgan.

Samtidigt finns det ett behov av att förtydliga roll- och

ansvarsfördelningen mellan riksdagens och regeringens

revisionsorgan. Effektivitetsrevisionen vid RRV skall i

första hand inriktas på myndighetsnivån och på

myndigheternas verksamhet och ge stöd åt den årliga

revisionen. Regeringens styrning av

effektivitetsrevisionen skall öka genom att regeringen

tydligare än nu anger vilka områden och verksamheter

som RRV:s effektivitetsrevision skall granska.

Regeringsuppdrag till revisionen begränsas till att avse

kompletteringar av tidigare genomförda

revisionsinsatser.

Remissinstanserna: Mellan 10 och 15 av

remissinstanserna har kommenterat olika aspekter på

revisionsfrågorna. Remissvaren ger ingen enhetlig syn

på utredningens förslag. I frågan om en ökad styrning

av effektivitetsrevisionen är ca hälften av de som svarat

positiva till utredningens förslag. RRV, men även

AMS, SCB och Sida, är dock kritiska och menar att en

starkare styrning av effektivitetsrevisionen minskar

revisionens oberoende och kan därmed hota förtroendet

för revisionen.

Skälen för regeringens förslag:

Revisionens omfattning

Den statliga revisionen är i Sverige uppdelad på två

revisionsorgan, Riksdagens revisorer som rapporterar

till riksdagen och RRV som rapporterar till regeringen.

Denna uppdelning följer av den svenska

förvaltningsmodellen. RRV har ansvar för nästan all

årlig revision i staten, medan effektivitetsrevision görs

av såväl RRV som Riksdagens revisorer. RRV:s

revisionsuppdrag är att granska statlig verksamhet och

härigenom bidra till en ändamålsenlig, säker och

effektiv statlig förvaltning samt till effektivitet i statliga

åtaganden. I revisionens uppgift ingår att granska medel

och metoder för att nå beslutade mål.

Lagen (1996:1059) om statsbudgeten anger dels att

regeringen är redovisningsskyldig inför riksdagen

beträffande den verksamhet som bedrivs av staten (§

44), dels att hög effektivitet och god hushållning skall

iakttas i statens verksamhet (1 §). För att tillgodose

lagens krav måste regeringen kunna verifiera såväl

effektivitet som god hushållning i statlig verksamhet.

Regeringen har bl.a. mot denna bakgrund behov av ett

starkt revisionsorgan innefattande såväl årlig revision

som effektivitetsrevision. Enligt regeringens bedömning

är den nuvarande omfattningen av

revisionsverksamheten vid RRV nödvändig för att

regeringen skall kunna tillgodose budgetlagens krav.

Revisionens oberoende

Grundläggande för professionell revision är att

granskningen baseras på analyser av inom vilka

områden risken för väsentliga fel bedöms vara störst.

Grunden för det revisionella oberoendet ligger i att de

specifika revisionsinsatserna varken styrs av

uppdragsgivaren, den granskade eller någon annan

intressent, såsom exempelvis en finansiär. Med

oberoende avses alltså att revisionen självständigt väljer

revisionsområde och revisionsobjekt utifrån risk och

väsentlighetskriterier, att den väljer metoder m.m. utan

påverkan och att den självständigt drar sina slutsatser

och offentliggör sin granskning. Såväl

granskningsmandat som granskningsuppdrag är väl

avgränsat och definierat. RRV:s mandat och uppdrag

inom den statliga revisionen framgår av verkets

instruktion och regleringsbrev.

Regeringen kan mot bakgrund av ovanstående inte

ställa sig bakom utredarens förslag angående styrning av

effektivitetsrevisionens verksamhet. Regeringen bör

som nu endast ange en övergripande inriktning för

granskningsarbetet. Att därutöver ange områden i mer

specifika termer är enligt regeringens mening definitivt

en inskränkning av oberoendet. Ett sådant förfarande

måste betraktas som ett betydande avsteg från den

professionella risk- och väsentlighetsbedömningen.

Det som främst skiljer effektivitetsrevisionens

verksamhet från de utredningar och utvärderingar som

bl.a. bedrivs av sektorsmyndigheter är att revisionen

utgår från risk- och väsentlighetskriterier vid val av

revisionsområde och revisionsobjekt. När

sektorsmyndigheterna väljer områden som skall

utvärderas är det andra kriterier som är utgångspunkten.

Ofta handlar det om att följa upp eller utvärdera en

reform, ett specifikt mål etc. I vissa fall kan studierna

på ett område ske samtidigt. För att regeringen skall

kunna fullgöra sin redovisningsskyldighet inför

riksdagen kan det vara väsentligt att få verksamheten

belyst utifrån olika utgångspunkter och angreppssätt.

Riksdagen har tidigare uttalat (bet. 1986/ 87:KU29)

att RRV såsom ett regeringen underställt organ bör

kunna utnyttjas av regeringen för särskilda

granskningsuppdrag. Detta får emellertid inte på något

sätt gå ut över verkets möjligheter att ta initiativ till och

genomföra egna undersökningar. Regeringsuppdragen

bör därför i huvudsak finansieras utanför det ordinarie

förvaltningsanslaget . Under senare år har

uppdragsverksamheten ökat från 5 till knappt 20 procent

av effektivitetsrevisionens resurser, vilket bl.a. beror

på uppdrag inom ramen för regeringens kontrollprojekt.

Enligt regeringen är det väsentligt att

uppdragsverksamheten inom revisionen har en sådan

omfattning att den inte riskerar att tränga undan

kärnverksamheten eller påverka tilltron till den

revisionella verksamhetens oberoende. För att

säkerställa detta anser regeringen att uppdragen till

RRV:s revisionsavdelningar bör begränsas. Regeringen

menar dock att det inte är lämpligt att på förhand

fastställa vilka typer av uppdrag som skall ges till RRV.

Var uppdrag läggs bör i det enskilda fallet avgöras av

var den aktuella kompetensen finns. RRV bör dock

fastställa en policy för den egna uppdragsverksamheten.

RRV bör därvid bevaka att mängden och inriktningen

av uppdragen inte påverkar den egeninitierade

verksamheten negativt.

Effektivitetsrevisionens inriktning

Den årliga revisionen, som utmynnar i en

revisionsberättelse, fokuserar på enskilda myndigheter.

Effektivitetsrevisionens verksamhet kan inte på samma

sätt snävas in mot granskning av enskilda myndigheter,

även om detta är en angelägen uppgift när det gäller att

få en god bild av hur myndigheterna förvaltar de

resurser de tilldelats. För effektivitetsrevisionen är det

lika viktigt att utgå från mer övergripande perspektiv i

valet av projekt. Detta bidrar bl.a. till att synliggöra

sambanden mellan olika verksamhetsområden och

möjliggöra identifiering av sådana brister som primärt

inte är kopplade till enskilda myndigheter.

Effektivitetsrevisionen utgör därmed en viktig och

nödvändig dimension av modern statsrevision. För att

belysa effektiviteten i statens verksamhet som helhet och

i de stora statliga bidragssystemen är det enligt

regeringen nödvändigt att effektivitetsrevisionen även

fortsättningsvis genomför projekt som är

myndighetsövergripande. Denna bedömning skall ses

mot bakgrund av att regeringens behov av ett

helhetsperspektiv på statsförvaltningen är stort och

växande.

Den del av effektivitetsrevisionens arbete som rör

enskilda myndigheter, dvs. granskningar av

myndigheternas förvaltning och resultatredovisningarna

i årsredovisningarna utförs i samarbete mellan årlig

revision och effektivitetsrevision. Detta ger revisionen

en kompetensmässig styrka genom att revisorer, som

besitter olika kunskaper och erfarenheter, samarbetar i

projekt. Den samlade kompetensen är en viktig

förutsättning för en effektiv granskning av förvaltningen

och samarbetet mellan de två revisionsgrenarna bör

enligt regeringens mening fördjupas och vidareutvecklas

under kommande år.

Revisionens resultat och kvalitet

En avgörande fråga vid bedömningen av revisionens

betydelse är vilka resultat den uppnår. Resultaten vad

avser revisionens påpekanden och förslag följs löpande

upp av RRV. De uppföljningar som gjorts under senare

år visar att merparten av väsentliga påpekanden inom

den årliga revisionen har åtgärdats inom ett år. Utfallet

av granskningen inom effektivitetsrevisionen visar att en

stor del av förslagen i rapporterna genomförts helt eller

delvis eller är föremål för beredning. Den årliga

revisionen är i hög grad en granskning mot lagar, regler

och normer, vilket talar för att en effektiv

revisionsinsats direkt bör leda till åtgärder. För

effektivitetsrevisionen är det svårare att med säkerhet

uttala sig om i vilken omfattning olika initiativ är

kopplade till en speciell rapport.

För effektivitetsrevisionens del handlar det bl.a. om

att vid planering och genomförande av olika projekt

beakta i vilket skede regering och myndigheter får bäst

nytta av informationen. Det är givetvis av stor vikt att

rapporterna har en hög kvalitet. Det förtjänar dock att

påpekas att alla rapporters kvalitet inte kan bedömas

efter vilken omedelbar uppmärksamhet de ger.

Bedömningen måste göras utifrån ett mer långsiktigt

perspektiv. Behovet av att få rapporterna i rätt tid måste

dessutom vägas mot kvalitetskravet. Det gäller för

revisionen att göra bästa möjliga avvägning utifrån varje

enskild gransknings förutsättningar.

Regeringen har ett stort behov av att

effektivitetsrevisionen håller en hög kvalitet och anser

det därför vara av största vikt att RRV fortsätter sitt

arbete med att utveckla modeller och metoder för att

mäta kvalitet. Ett av RRV:s verksamhetsmål för

innevarande budgetår är att metoderna för

kvalitetskontroll i effektivitetsrevisionen skall utvecklas.

RRV prövar för närvarande alternativa lösningar för att

vidareutveckla kvalitetsstyrning och kvalitetskontroll

inom effektivitetsrevisionen. En viktig utgångspunkt i

detta arbete är att undersöka de metoder som tillämpas

internationellt. Regeringen anser att en modell med ett

externt vetenskapligt råd med en sammansättning och

uppgifter enligt internationella förebilder bör prövas.

Renodling av RRV:s revisionsverksamhet

RRV:s uppgifter innefattar såväl revision som

normerande verksamhet samt tillhandahållande och

utveckling av ekonomi- och personaladministrativa

system. Rollkonflikter uppstår genom att verket på en

gång är initiativtagare, verkställare, granskare och

utvärderare. För att särskilja rollerna ställs stora krav på

att de olika funktionerna kan utföras oberoende och med

stor integritet i förhållande till varandra. Det är även

väsentligt att revisionen kan bedrivas oberoende i

förhållande till den normerande verksamheten. Det kan

dock av principiella skäl ifrågasättas om RRV:s

nuvarande funktioner bör inrymmas inom ett och

samma organ.

Våren 1992 (prop. 1991/92:100, bet. 1991/

92:FiU16, rskr. 1992/93:216) behandlade riksdagen

senast denna principiella fråga. Riksdagen betonade då

revisionens oberoende ställning och angav att

revisionsfunktionen och den normerande verksamheten

skall verka oberoende och självständigt i förhållande till

varandra. Samtidigt bedömdes RRV:s samlade

kompetens som mycket betydelsefull i det då aktivt

pågående arbetet med att förändra styrningen,

redovisningen, uppföljningen m.m. av

statsförvaltningen. Erfarenheterna från

förändringsarbetet visar också att den samlade

kompetensen varit värdefull för ett effektivt

genomförande. Nu när utvecklingen och införandet av

en förändrad styrning av statsförvaltningen i huvudsak

genomförts är enligt regeringens bedömning behovet av

en samlad kompetens inte lika stort.

Regeringen har vid flera tillfällen betonat revisionens

oberoende ställning. Enligt regeringens bedömning

skulle ett renodlat revisionsorgan ytterligare markera

revisionens oberoende och dessutom stärka RRV:s

integritet. Regeringen anser därför att RRV:s

verksamhet bör koncentreras till de revisionella

uppgifterna. Regeringen menar dessutom att det ur

styrningssynpunkt är angeläget att organisatoriskt

renodla ekonomistyrningsverksamheten. Detta bör ge

bättre förutsättningar att bidra till utvecklingen av

statsförvaltningen.

Statens ekonomistyrningsfunktion

Regeringens förslag:

Statens ekonomistyrningsfunktion renodlas och en ny

myndighet inrättas. Den statliga produktionen av

ekonomi- och personaladministrativa system- och

stödtjänster samordnas och integreras i den nya

myndigheten.

Utredningens förslag: RRV:s verksamhetsområde

Verktyg för den ekonomiska styrningen (System och

Stöd) och Kammarkollegiets enhet för administrativ

service överförs till SPV fr.o.m. den 1 januari 1998.

Remissinstanserna: En majoritet av

remissinstanserna ställer sig positiva till förslaget att

samordna den statliga produktionen och servicen av

ekonomi- och personaladministrativa system. Man

pekar bl.a. på att idén med ett statligt grundalternativ

som tillhandahålls av en huvudman bör innebära såväl

effektivitetsvinster som minskad konkurrens mellan

statliga systemproducenter. RRV redovisar i sitt

yttrande alternativa organisatoriska lösningar. Bland

annat pekar RRV på en lösning som i huvudsak

överensstämmer med regeringens förslag.

Skälen för regeringens förslag: Den reviderade

budgetprocessen med ökade krav på budgetdisciplin och

uppföljning förutsätter en hög kvalitet i

utfallsredovisning och koncerninformation, samtidigt

som metoder och system behöver utvecklas för att

stödja styrning och uppföljning av den statliga

verksamheten. De olika leden i

ekonomistyrningsprocessen har en inbördes koppling

och regeringen ser därför en stor fördel i att hålla

samman dessa i en gemensam organisation. Funktionen

för ekonomistyrning skall vara ett stöd för såväl

regeringen som myndigheterna i styrning och

uppföljning av statens verksamhet, ekonomi och

resultat. Den samlade funktionen omfattar normering,

metoder och system för statlig redovisning, kompetens

för kontroll och analys av ekonomisk information samt

för metodutveckling inom ekonomistyrningsområdet. I

ekonomistyrningsfunktionen ingår även att tillhandahålla

IT-verktyg och systemlösningar för ekonomistyrning i

vid mening.

För att upprättahålla och utveckla en hög kompetens

i ekonomistyrningen krävs att verksamheten bedrivs i

nära kontakt med avnämarna, dvs. regeringen och

myndigheterna. Genom en organisatorisk renodling av

ekonomistyrningsfunktionen tydliggörs funktionens

uppdrag, vilket i sig bör öka förutsättningarna för den

nära kontakten med avnämarna. För metodutvecklingen

inom redovisning och resultatstyrning är det dock

väsentligt att ha tillgång till revisionens erfarenheter från

granskningsarbetet i den årliga revisionen och till

effektivitetsrevisionens särskilda studier. Det blir därför

viktigt att etablera samverkansformer som möjliggör

sådan kunskapsöverföring.

I dagsläget är huvuddelen av den statliga

ekonomistyrningsfunktionen organisatoriskt placerad

inom RRV. När det gäller tillhandahållande av

personaladministrativa system är bilden mer splittrad

genom att såväl RRV som SPV tillhandahåller sådana.

För myndigheterna är det ofta en fördel att kunna

integrera ekonomi- och personaladministrativa system,

vilket talar för att även personaladministrativa system

bör inordnas i ekonomistyrningsfunktionen. Detta bör

på sikt leda till minskade drifts- och

investeringskostnader. Effektiviseringen av

systemverksamheten kan ske dels genom att antalet

personaladministrativa system reduceras, dels genom att

de ekonomi- och personaladministrativa systemen

integreras.

Regeringen avser att tillsätta en

organisationskommitté med uppgift att dels föreslå hur

den nya myndigheten för statlig ekonomistyrning skall

organiseras, dels genomföra de praktiska förberedelser

som krävs för att den nya organisationen skall kunna

verka tidigast från den 1 juli 1998. En annan

utgångspunkt för kommitténs arbete är att den nya

ekonomistyrningsmyndigheten i huvudsak skall rymmas

inom nuvarande ekonomiska ramar inom utgiftsområde

2. Regeringen avser att i samband med 1998 års

ekonomiska vårproposition återkomma till riksdagen

med förslag angående den nya myndighetens uppgifter

m.m.

Utrednings- och utvärderingsverksamhet

Regeringens förslag:

Statskontorets verksamhet skall i högre grad inriktas på

att genomföra utvärderingar av principiell och

sektorsövergripande karaktär. För att bl.a. skapa

förutsättningar för detta genomförs en översyn av

styrningen och inriktningen av Statskontorets

verksamhet.

Utredningens förslag: Huvuddelen av de utrednings-

och utvärderingsuppdrag som nu läggs på RRV:s

avdelning för effektivitetsrevision bör istället läggas på

Statskontoret. Tonvikten i utvärderingsverksamheten

bör läggas på utvärderingar av principiell och

sektorsövergripande karaktär. Utvärderingsuppdragen

kan exempelvis avse underlag för en omprövning eller

omformulering av det offentliga åtagandet eller

granskning av styr-, finansierings- och

verksamhetsformer i den statliga verksamheten.

Utvärderingsinsatserna bör också kunna avse enskilda

reformers genomförande och effekter.

Remissinstanserna: Av de åtta remissinstanser som

har kommenterat denna fråga instämmer SCB, Sida,

VTI och Lunds universitet i förslaget att styra över

uppdragsverksamheten från RRV till Statskontoret.

RSV ser snarare att uppdragen utförs och finansieras

inom respektive verksamhetsområde av myndigheter

eller utredningar under respektive fackdepartement.

AMS tvivlar på bredden i Statskontorets kompetens och

anser att möjligheten att lägga uppdrag på RRV skall

kvarstå. Istället bör man söka andra metoder att undvika

att andelen uppdrag blir för stor inom RRV.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen och

Regeringskansliet har behov av ett kompetent

utvärderingsorgan. Regeringen har för avsikt att öka

andelen utvärderingsuppdrag till Statskontoret. För att

bl.a. skapa förutsättningar för detta avser regeringen att

under hösten 1997 se över styrning och inriktning av

Statskontorets verksamhet.

En utgångspunkt för denna översyn skall vara att

Statskontoret skall kunna tillgodose regeringens och

Regeringskansliets behov av såväl omfattande

utvärderingar som mera avgränsade och kortsiktiga

utredningsinsatser. En annan utgångspunkt skall vara att

den förändrade inriktningen och en eventuellt ökad

efterfrågan på Statskontorets insatser skall kunna

hanteras inom ramen för befintliga resurser. Regeringen

avser vidare att utveckla Regeringskansliets

beställarkompetens och formerna för beredning av

uppdrag till Statskontoret.

Lokalförsörjningen

Regeringens förslag:

Lokalförsörjningsverket läggs ned från den 1 januari

1998 och verksamheten avvecklas. Uppgifterna att

lämna stöd till regeringen i budgetarbetet samt

förvaltning och avveckling av tomma lokaler läggs på

Statskontoret. Dessa uppgifter bedöms kräva högst 5 - 6

årsarbetskrafter.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak

med regeringens.

Remissinstanserna: Av de tio remissinstanser som

kommenterar förslaget är följande positiva: Stats-

kontoret, Lunds universitet, Pliktverket, RFV, JämO,

SCB, AMS samt Skogsstyrelsen.

Lokalförsörjningsverket anser att det är för tidigt att nu

dra definitiva slutsatser om genomgripande strukturella

förändringar rörande stödet på lokalförsörjningsområdet

till regeringen och de statliga myndigheterna.

Skälen för regeringens förslag: Målet för den

statliga lokalförsörjningen är att den skall skötas på ett

för staten som helhet effektivt sätt. Statens

lokalförsörjningsverk har därför uppgiften att verka för

att kunskapen inom detta området ökar i

Regeringskansliet och i myndigheterna.

Myndigheten är uppdelad i en anslagsfinansierad

stabsdel som stödjer regeringen samt en

avgiftsfinansierad servicedel som på marknadsmässiga

villkor tillhandahåller tjänster på

lokalförsörjningsområdet till statliga myndigheter.

Lokalförsörjningsverket har i sin årsredovisning visat

att myndigheten i allt väsentligt har uppfyllt de krav

regeringen har ställt. Där uppmärksammar myndigheten

regeringen på att brister fortfarande finns vad gäller de

statliga förvaltningsmyndigheternas utövande av

lokalförsörjningsansvaret.

Regeringen konstaterar att Riksrevisionsverket inte

har haft några invändningar i revisionsberättelsen

avseende Lokalförsörjningsverket.

Regeringen konstaterar att intäkterna från avgifterna

i serviceverksamheten inte har täckt kostnaderna sedan

verket bildades 1993. Regeringen erfar också att

myndigheternas efterfrågan av Lokalförsörjningsverkets

service är begränsad. Det finns en privat

konsultmarknad inom detta område. Regeringen

bedömer därför att myndigheterna kan upphandla dessa

tjänster på marknaden och att Lokalförsörjningsverkets

serviceverksamhet bör avvecklas.

Mot bakgrund av utredningens uppgifter om

omfattningen av behovet av stabsstöd menar regeringen

att stabsverksamheten kan begränsas kraftigt.

Regeringens behov av analyser och underlag har

minskat jämfört med då den nya

fastighetsorganisationen bildades. Det var vid

myndighetens bildande svårt att förutse hur efterfrågan

på dess tjänster skulle utvecklas. I nuläget motiverar

inte regeringens behov av stöd en verksamhet av

nuvarande omfattning.

Regeringen har tagit del av Utredningens om

utvärdering av Byggnadsstyrelsens ombildning

slutbetänkande Lokalförsörjning och fastighetsägande

(SOU 1997:96). Denna utredning instämmer i Stabs-

myndighetsöversynens förslag att serviceverksamheten

bör avvecklas och att stabsdelen bör begränsas kraftigt.

Regeringens uppfattning är vidare att myndigheternas

skyldighet att samråda med Lokalförsörjningsverket

inför tecknandet av hyreskontrakt av ekonomisk

betydelse bör avskaffas. Denna regel var lämplig under

en övergångstid men kan avskaffas nu när

myndigheterna har ett antal års erfarenhet av vad

lokalförsörjningsansvaret innebär.

Lokalförsörjningsverkets egen uppföljning visar att

samrådsyttrandena sällan leder till förändringar i de

berörda kontrakten.

Regeringens slutsats av det som redovisats ovan är

att Statens lokalförsörjningsverk skall läggas ned. Vissa

kvarvarande uppgifter att bistå regeringen med underlag

i lokalförsörjningsfrågorna i samband med

budgetprocessen ges till Statskontoret. Inriktningen för

verksamheten under kommande budgetår kommer att

preciseras närmare i regleringsbrevet till Statskontoret.

4.3 Anslagsavsnitt

A 1 Konjunkturinstitutet

1995/96

Utgift

42

678

1

Anslagsspara

nde

915

Därav

1996

Utgift

29

019

1997

Anslag

29

208

2

Utgiftsprogno

s

30

577

1998

Förslag

35

494

1999

Beräkna

t

36

528

2000

Beräkna

t

37

594

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 Ytterligare 1,5 miljoner kronor föreslås anvisas på tilläggsbudget

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

De övergripande målen för Konjunkturinstitutets

verksamhet budgetåret 1995/96 har varit att

myndigheten skall följa och analysera den ekonomiska

utvecklingen inom och utom landet, utarbeta prognoser

och bedriva forskning i anslutning härtill. Vidare har

institutet haft i uppgift att ta initiativ för att förbättra den

ekonomiska statistiken samt att även främja

verksamheten vid Finansdepartementets ekonomiska

avdelning.

De viktigaste verksamhetsmålen har varit att ge

underlag till nationalbudgetar enligt nya tidplaner till

följd av omläggningen av budgetåret till kalenderår, att

utveckla en modell för de finansiella marknaderna och

att komplettera prognoserna med medelfristiga

beräkningar.

När det gäller de övergripande målen kan konstateras

att prognosernas träffsäkerhet inte nämnvärt har

förbättrats sedan 1970. Regeringen konstaterar

emellertid att verksamheten i flera avseenden har

utvecklats i positiv riktning under senare år.

Konjunkturinstitutet har successivt stärkt sin

analyskapacitet bl.a. genom sina

barometerundersökningar men också genom

framtagande av kortsiktsindikatorer.

Konjunkturinstitutet har också i ökad omfattning

kompletterat sina prognoser med medelfristiga

beräkningar, vilka mot bakgrund av införandet av

utgiftstaket blir allt viktigare. Forskningen har i större

utsträckning inriktats på att stödja

prognosverksamheten, vilket har inneburit att

relevansen i resultaten har ökat.

Konjunkturinstitutet har under 1997 inkommit med

ett fördjupat budgetunderlag för perioden 1998-2000,

vilket innehåller förslag till ambitionshöjningar inom ett

flertal områden. Regeringen bedömer att det inte nu

finns utrymme för en så betydande höjning av anslaget

som institutet föreslår. Dock bör institutet mot bakgrund

av de nya krav som ställs på myndigheten och de

förändringar som sker i omvärlden tillföras

kompletterande resurser. Den ökade inriktningen på

kvantifierade mål i den ekonomiska politiken ställer

betydligt högre krav på tillförlitlighet i prognosarbetet.

Dessutom har prognoshorisonten förlängts i samband

med införandet av utgiftstaket. Därigenom ökar kraven

på de makroekonomiska modellerna och på

medelfristiga beräkningar, liksom kraven på en breddad

makroekonomisk kompetens. Det är därför nödvändigt

att i första hand stärka den makroekonomiska

kompetensen inom Konjunkturinstitutet.

De hittillsvarande resurserna för internationella

analyser och kontakter har varit begränsade. Inte minst

gäller det den alltmer betydelsefulla utvecklingen på de

finansiella marknaderna. Samtidigt har Sveriges

beroende av utvecklingen i omvärlden ökat kraftigt.

Den ekonomiska integrationen kommer att accentuera

denna utveckling. Regeringen anser att

Konjunkturinstitutet bör beredas större möjligheter att

analysera den internationella och finansiella

utvecklingen samt till ett utökat internationellt utbyte

med organisationer i andra länder, vilka arbetar med

motsvarande frågor.

Sedan 1992 arbetar Konjunkturinstitutet med

utveckling av miljöräkenskaper. Projektet genomförs i

nära samarbete med SCB och Naturvårdsverket.

Huvuduppgiften för institutet är att utveckla monetära

räkenskaper, dvs. sambanden mellan miljö och

ekonomi. Svåra metodproblem återstår att lösa

samtidigt som resurserna för arbetet är små. Regeringen

anser därför att 0,6 miljoner kronor bör tillföras

institutet i utökade årliga anslag för att förstärka

basresurserna i utvecklingen av miljöräkenskaper.

Regeringen bedömer att Konjunkturinstitutet för att

kunna fullgöra sina uppgifter inom anvisade ramar

måste fortsätta att förändra sin organisation i riktning

mot en utvecklad kunskapsorganisation, att effektivisera

arbetet och att gradvis höja kompetensen.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har granskat institutets

årsredovisning och har inga invändningar.

Slutsatser

Den bedömning som regeringen har gjort av

Konjunkturinstitutets verksamhet ger inte anledning att

ompröva verksamheten. Den har i stort sett bedrivits så

att de uppsatta målen har uppnåtts. Regeringen anser

emellertid att Konjunkturinstitutet bör ges ökade

möjligheter att förbättra analyserna och prognoserna

över den samhällsekonomiska utvecklingen, för att

därigenom i ökad utsträckning bidra till att målet

tillförlitliga analyser och bedömningar av den

samhällsekonomiska utvecklingen och den

statsfinansiella utvecklingen, uppnås. Ökad vikt skall

läggas vid metodutveckling för medelfristiga

beräkningar, vid analyserna av den internationella och

finansiella utvecklingen och på att stärka den

makroekonomiska kompetensen. De övriga behov som

regeringen redogjort för behöver också tillgodoses.

Sammantaget bör Konjunkturinstitutet anvisas 6,6

miljoner kronor i utökade årliga anslag.

BUDGET FÖR AVGIFTSBELAGD VERKSAMHET

UPPDRAGSVERKSAMHET

(TUSENTAL KRONOR)

INTÄKTER (SOM

 FÅR

DISPONERAS)

KOSTNADER

RESULTAT

(INTÄKTER-

KOSTNADER)

KOSTNADS-

TÄCKNING

UPPDRAGSGIVAR

E (STAT)

UPPDRAGSGIVAR

E (ÖVRIGA)

Utfall 1995/96

3961

4303

-342

92

70

30

varav 1996

3113

3348

-235

93

60

40

Prognos 1997

3200

2900

300

110

60

40

Budget 1998

3200

3200

0

100

50

50

Beräknat 1999

3900

Beräknat 2000

3900

A 2 Riksrevisionsverket

1995/96

Utgift

252 605

1

Anslags

-

sparand

e

3 515

Därav

1996

Utgift

157 710

1997

Anslag

177 167

Utgifts-

prognos

164 746

1998

Förslag

176 625

1999

Beräkna

t

181 757

2000

Beräkna

t

186 835

1 Beloppen anges i tusentals kronor

Under anslaget finansieras huvuddelen av

effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen. Även

verksamheten med prognoser, utfall och ekonomisk

statistik, utvecklingsarbetet kring ekonomistyrning,

normering, budgetprocess m.m. samt viss rådgivning

och stöd till regeringen finansieras i stor utsträckning

från detta anslag. Riksrevisionsverket (RRV) bedriver

också avgiftsfinansierad verksamhet. Det ekonomiska

målet för denna verksamhet är full kostnadstäckning.

Den avgiftsfinansierade verksamhet RRV bedriver avser

viss årlig revision, regeringsuppdrag, utbildning och

rådgivning, redovisnings- och personaladministrativa

system, system för kreditgarantier samt internationella

uppdrag.

Utgiftsprognosen för innevarande år visar på ett

anslagsparande som uppgår till ca 16 miljoner kronor.

Detta förklaras till stor del av ökad personalrörlighet

samt svårigheter att anställa ny personal i samband med

den osäkerhet som råder till följd av pågående

stabsöversyn. Till följd av osäkerheten har även

strategiska satsningar på kompetens- och IT-utveckling

skjutits på framtiden vilket resulterat i att konsult- och

utbildningskostnaderna minskat.

Budgetförslaget för 1998 är en preliminär beräkning

till följd av det förslag som regeringen tidigare redovisat

om bildandet av en ny ekonomistyrningsmyndighet.

Regeringen avser att återkomma i den ekonomiska

vårpropositionen 1998 med förslag angående den nya

myndighetens uppgifter, medelsbehov m.m.

Regeringens överväganden

RRV är central förvaltningsmyndighet för statlig

revision och redovisning. Enligt 44 § lagen (1996:

1059) om statsbudgeten är regeringen

redovisningsskyldig inför riksdagen för den verksamhet

som bedrivs av staten. Enligt 1 § budgetlagen skall

vidare hög effektivitet eftersträvas och god hushållning

iakttas i statens verksamhet. För att tillgodose

budgetlagens krav har regeringen behov av ett starkt

och oberoende revisionsorgan som bedriver revision i

enlighet med god sed. RRV skall bl.a. granska

måluppfyllelsen i statlig verksamhet och härigenom

bidra till en ändamålsenlig, säker och effektiv statlig

förvaltning samt till effektivitet i statliga åtaganden.

Resultatbedömning

De övergripande målen för RRV 1995/96 har varit att

verka för effektivitet i staten och i statliga åtaganden

samt för en säker och ändamålsenlig

ekonomiadministration i den statliga förvaltningen.

Revisionen skall bedrivas oberoende även i förhållande

till den normerande verksamheten vid verket. RRV

skall i sin verksamhet genom kunskapsöverföring,

rådgivning och stöd till regeringskansliet,

myndigheterna m.fl. verka för att ändamålsenliga

åtgärder vidtas samt ge underlag för regeringens arbete

med att ompröva statliga åtaganden.

Enligt regeringens bedömning har myndigheten

bedrivit sin verksamhet i enlighet med de uppställda

målen.

RRV har enligt god revisionssed granskat och

avlämnat revisionsberättelser för samtliga myndigheter.

Tillsammans med de stiftelser och aktiebolag som RRV

granskar uppgår antalet objekt till 478. De uppgifter om

reviderade objekt som redovisas under 1995/96 avser

den slutliga granskningen av 1994/95 års årsredovisning

samt granskningen av den löpande redovisningen för

budgetåret 1995/96.

ANTALET REVIDERADE OBJEKT

1993/94

1994/95

1995/96

Affärsverk

7

4

4

Myndigheter

287

285

289

Statliga bolag

64

80

98

Stiftelser

35

41

50

Övriga

38

39

37

Summa

434

449

478

Den granskning som sker vid den årliga revisionen har

under de senaste åren utvecklats till att inte bara omfatta

myndigheternas finansiella redovisning utan även

resultatredovisningarna och underlaget för

myndighetsledningarnas förvaltning. Antalet

revisionsberättelser med invändning har ökat från 14 st

under räkenskapsåret 1994/95 till 26 st under 1995/96.

Ökningen kan till viss del förklaras av ändrade krav i

redovisningsskyldigheten som trätt i kraft under året.

De iakttagelser och förslag RRV avgivit vid den årliga

revisionen har i 90 % av fallen lett till åtgärder från

regering och myndigheter inom ett år.

RRV följer för andra året även myndigheternas

ekonomiadministrativa standard med hjälp av en årlig

ekonomiadministrativ värdering (EA-värdering).

Myndigheternas EA-standard har förbättrats betydligt

mellan budgetåren 1994/95 och 1995/96.

Effektivitetsrevisionens verksamhet har koncentrerats

på statsfinansiellt betydande områden. I flera fall är

också de statsfinansiella effekterna av

effektivitetsrevisionen påtagliga och kvantifierbara. Vad

avser de förslag som lämnas till regeringen i

effektivitetsrevisionens rapporter har ca 65 % av de tre

senaste årens rapporter fått påvisbara resultat. Vad

gäller arbetet med att utveckla kvalitet har RRV i

årsredovisningen exemplifierat arbetet med

kvalitetsgranskningar av publicerade rapporter. Bland

annat har externa aktörer i form av expertis på aktuella

sakområden och referensgrupper använts fortlöpande i

arbetet.

Kvaliteten på prognoser, utfall och ekonomisk

statistik har förbättrats. En modell för månadsvis

uppföljning av statsbudgeten har utvecklats under 1996.

Under 1997 följs samtliga anslag och inkomsttitlar

månadsvis upp. Utvecklingen på statsbudgeten redovisas

och presenteras varje månad såväl på detaljnivå som på

aggregerad nivå. Stora skillnader mellan utfall och

budget analyseras och kommenteras. Modellen ger

regeringen förutsättningar att i tid agera för att bl.a.

möta eventuella anslagsöverskridanden. RRV:s insatser

på området har bidragit till tillförlitliga analyser och

bedömningar av den statsfinansiella utvecklingen.

BUDGET FÖR AVGIFTSBELAGD VERKSAMHET

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONERA

S)

KOSTNADE

R

RESULTA

T

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNING

%

Utfall

1995/96

283 585

301 862

-18

277

94 %

varav 1996

187 505

193 033

-5 528

97 %

Prognos

1997

204 500

205 420

-920

100 %

Budget 1998

202 172

202 172

0

100 %

Beräknat

1999

202 172

202 172

0

100 %

Beräknat

2000

192 172

192 172

0

100 %

Budgetåren 1995/96 och 1997 kom 87 % av

avgiftsinkomsterna från statliga myndigheter. Övriga

uppdragsgivare svarar för 13 %. Resultatet har

förbättrats från ett underskott på 18 miljoner kronor

budgetåret 1995/96 till ett prognosticerat underskott på

0,9 miljoner kronor för budgetåret 1997. Detta

förklaras främst av att det under budgetåret 1995/96

genomfördes stora satsningar på bl.a. systemutveckling

och kvalitetsprojekt. Delar av utvecklingssatsningarna

pågick även under 1996. Utvecklingskostnaderna

beräknas i framtiden balanseras av försäljningsintäkter.

BUDGET FÖR AVGIFTSBELAGD TJÄNSTEEXPORT

TJÄNSTEEXPORT

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONERA

S)

KOSTNADE

R

RESULTA

T

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNING

%

Utfall

1995/96

48 081

47 783

298

101 %

varav 1996

34 388

35 418

-1 030

97 %

Prognos

1997

30 000

29 500

500

102 %

Budget 1998

31 000

30 800

200

101 %

Beräknat

1999

31 000

31 000

0

100 %

Beräknat

2000

31 000

31 000

0

100 %

Tjänsteexporten sker huvudsakligen i biståndsprojekt i

nära samarbete med SIDA. RRV:s arbete består främst

av att bygga upp statliga revisionsorgan, utveckla statlig

redovisning och budgetering i bl.a. Södra Afrika.

Budgetåret 1995/96 och 1997 kom 87 % av

avgiftsinkomsterna från statliga myndigheter. Övriga

uppdragsgivare uppgår till 13 %. Underskottet på ca 1

miljon kronor kalenderår 1996 förklaras av en

periodiseringseffekt och beskriver därmed inte

verksamhetens resultat för kalenderåret.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Regeringen konstaterar att Revisionskontoret vid

Regeringskansliet, som granskar RRV:s årsredovisning,

inte haft några invändningar.

Förändring av verksamheten

Regeringens förslag, som presenterats tidigare under

avsnitt 4.2, innebär att RRV renodlas till ett starkt och

oberoende revisionsorgan som innefattar såväl årlig

revision som effektivitetsrevision. Regeringen föreslår

även att statens ekonomistyrningsfunktion renodlas och

att en ny myndighet inrättas. En organisationskommitté

kommer att få regeringens uppdrag att föreslå vilka

verksamheter som skall ingå i den nya myndigheten.

Slutsatser

Enligt regeringens bedömning har RRV nått goda

resultat vad gäller att granska myndigheternas

redovisning samt att följa upp hur myndigheterna

lyckats bidra till de mål som regeringen ställt upp.

Regeringen anser att RRV skall bidra till att följande

mål uppnås.

 tillförlitliga analyser och bedömningar av den

samhällsekonomiska och den statsfinansiella

utvecklingen,

 effektiv granskning av statlig verksamhet,

 effektiv utvärdering och omprövning av statlig

verksamhet samt

 administrativt stöd av hög kvalitet till statliga

myndigheter.

A 3 Statskontoret

1995/96

Utgift

88 963

1

Anslags

-

sparand

e

13 434

Därav

1996

Utgift

62 209

1997

Anslag

59 325

Utgifts-

prognos

66 400

1998

Förslag

65 370

1999

Beräkna

t

67 256

2000

Beräkna

t

68 054

1 Beloppen anges i tusental kronor

Vid utgången av budgetåret 1995/96 hade Statskontoret

ett anslagssparande på 13 434 000 kronor vilket innebär

att Statskontoret genom ökad omslutning under

budgetåret förbrukat drygt 5 miljoner kronor av sitt

tidigare stora anslagssparande. Innevarande budgetår

visar utfallet för de första sex månaderna att

verksamheten bedrivs enligt plan. Enligt Statskontorets

prognos kommer 7 miljoner kronor av anslagssparandet

att förbrukas under 1997.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Det övergripande målet 1995/96 för Statskontoret har

varit att stödja regeringen i arbetet med att ompröva,

effektivisera och styra statlig och statligt finansierad

verksamhet. Arbetet sker på uppdrag av regeringen

eller efter överenskommelse med Regeringskansliet,

kommittéer och arbetsgrupper som hör till

Regeringskansliet. De viktigaste verksamhetsmålen har

varit att ge stöd i arbetet med att ompröva statlig

verksamhet, utveckla styrning och uppföljning,

effektivisera och förändra verksamhetsformer och

förvaltningsstruktur, utveckla samverkan mellan stat

och kommun, anpassa förvaltningen till EU-

medlemskapet, med stöd av modern informationsteknik

effektivisera myndigheternas samverkan, arbetsformer

och informationsförsörjning samt att utveckla en öppen

och säker elektronisk infrastruktur till stöd för den

offentliga förvaltningens verksamhetsförnyelse.

Statskontorets årsredovisning visar att Statskontoret

genomfört utredningsuppdrag och gjort andra

stabsinsatser av i stort sett samma omfattning som

föregående år. Statskontoret har utfört uppdrag inom

samtliga av regeringen utpekade huvudområden och

gjort insatser åt samtliga departement. Regeringens och

Regeringskansliets efterfrågan på Statskontorets insatser

har varit hög. Statskontoret har tidvis haft svårt att

tillgodose efterfrågan varför vissa uppdrag inte kunnat

genomföras eller måst senareläggas.

Produktivitetsutvecklingen har varit tillfredsställande.

Genomsnittskostnaden för avslutade utredningsuppdrag

liksom genomsnittlig utredningstid har visserligen ökat

under budgetåret, men detta är främst beroende på att

uppdragen blivit mer komplexa och ställt krav på mer

djupgående analyser. Genomsnittskostnaden för

besvarade remisser har däremot minskat. Statskontorets

resultatredovisning har utvecklats till att även omfatta

kvalitetsbedömningar. Ett nytt kvalitetssäkringssystem

har utvecklats och införts. Stor vikt har därvid lagts vid

uppdragsgivarnas syn på kvaliteten i Statskontorets

produkter och tjänster. Enligt de intervjuundersökningar

som genomförts är departementens allmänna

bedömning att kvaliteten i Statskontorets utredningar

och andra insatser är god. Ett sammanvägt

kvalitetsindex visar att Statskontorets styrka ligger i

dess utredar- och rapporteringskompetens. Av de

svarande i kvalitetsundersökningen uppger 80 % att

deras helhetsbedömning av Statskontorets insats är bra

eller mycket bra och 88 % att det är ganska eller

mycket troligt att de kommer att anlita Statskontoret

igen.

Enligt regeringens bedömning har Statskontoret i

huvudsak uppnått resultat i enlighet med det

övergripande målet genom att myndigheten på ett

tillfredsställande sätt genomfört de uppdrag och

stabsinsatser som regeringen och Regeringskansliet

efterfrågat. I förhållande till målen kan dock konstateras

att andelen uppdrag av omprövande och

sektorsövergripande karaktär är låg och under året

minskat ytterligare. Regeringen och Regeringskansliet

har således inte i någon större omfattning efterfrågat

sådana insatser från Statskontoret. Enligt regeringens

mening är det emellertid angeläget att sådana insatser

kommer till stånd. I förra årets budgetproposition

anförde regeringen att Statskontoret fortlöpande bör

uppmärksamma regeringen på behov av

sektorsövergripande och kostnadssänkande åtgärder. I

Statskontorets regleringsbrev för innevarande år har

regeringen också som ett verksamhetsmål angett att

Statskontoret skall utveckla sin uppdragsdialog med

Regeringskansliet så att dialogen i högre grad inriktas

på sådana åtgärder.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

UPPDRAGSVERKSAMHET: INKÖPSSAMORDNING

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONERA

S)

KOSTNADE

R

RESULTA

T

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNING

%

Utfall

1995/96

17 465

16 324

1 141

107 %

varav 1996

10 576

12 294

-1 718

86 %

Prognos

1997

15 500

17 100

-1 600

91 %

Budget 1998

17 000

17 000

0

100 %

Beräknat

1999

17 000

Beräknat

2000

17 000

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Regeringen konstaterar att RRV inte haft några

invändningar mot Statskontorets årsredovisning.

Slutsatser

Regeringen anser att Statskontoret skall bidra till att

målet effektiv utvärdering och omprövning av statlig

verksamhet uppnås. Statskontorets verksamhet skall i

högre grad inriktas på att genomföra utvärderingar av

principiell och sektorsövergripande karaktär.

Regeringen avser att göra en översyn av styrning och

inriktning av Statskontorets verksamhet. En

utgångspunkt för översynen skall vara att Statskontoret

skall kunna tillgodose regeringens och

Regeringskansliets behov av såväl omfattande utvärder-

ingar som mera avgränsade och kortsiktiga

utredningsinsatser. En annan utgångspunkt skall vara att

den förändrade inriktingen och en eventuellt ökad

efterfrågan skall hanteras inom ramen för nuvarande

anslagsnivå.

I avvaktan på resultatet av denna översyn bör tills

vidare de verksamhetsmål som angetts för innevarande

år gälla.

Statskontoret skall fortsätta arbetet med att utveckla

sin uppdragsdialog med Regeringskansliet Regeringen

avser också att utveckla Regeringskansliets

beställarkompetens och formerna för beredning av

uppdrag till Statskontoret. Detta görs för att säkra en

hög kvalitet i verksamheten och ett effektivt utnyttjande

av Statskontorets resurser och kompetens som

stabsorgan åt regeringen i förvaltningspolitiska frågor.

Samspelet mellan Regeringskansliet och Statskontoret

skall vidare belysas i den översyn som kommer att

göras.

Regeringen föreslår med anledning av

Stabsmyndighetsöversynen att Lokalförsörjningsverkets

uppgifter att lämna stöd till regeringen i budgetarbetet

samt förvaltning och avveckling av tomma lokaler

överförs till Statskontoret.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1998 uppgår

till 65 370 000 kronor. Beräkningen inkluderar en

ökning av anslaget med 4 504 000 kronor för att

finansiera den stabsfunktion för lokalförsörjningsfrågor

som föreslås överföras till Statskontoret.

Anslaget för 1999 har beräknats till 67 256 000

kronor och för 2000 till 68 054 000 kronor.

A 4 Statistiska centralbyrån

1995/96

Utgift

505 555

1

Anslags

-

sparand

e

4 126

Därav

1996

Utgift

381 555

1997

Anslag

328 802

2

Utgifts-

prognos

331 000

1998

Förslag

327 886

1999

Beräkna

t

331 508

2000

Beräkna

t

334 883

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 Inklusive 4 700 tkr till regeringens disposition

Vid utgången av budgetåret 1995/96 hade Statistiska

centralbyrån (SCB) ett anslagssparande på 4 miljoner

kronor. Enligt SCB:s prognos, baserad på utfallet av de

sex första månaderna under innevarande budgetår,

kommer anslagssparandet att förbrukas och ca 3

miljoner kronor att utnyttjas av anslagskrediten vid årets

slut. En anledning till detta är stora kostnader för

anpassning av statistiken till EU:s krav och

investeringar i ny teknik samtidigt som besparingar har

gjorts på anslaget.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

De övergripande målen 1995/96 för SCB har varit att

verka för att den statliga statistiken håller en god

kvalitet, är objektiv och görs allmänt tillgänglig med

beaktande av att uppgiftslämnandet underlättas och att

lämnade uppgifter skyddas genom anonymitet och

sekretess. Ett mål har vidare varit att ansvara för

statistikproduktion och internationell rapportering som

inte åligger annan myndighet och att genom

uppdragsverksamhet ytterligare öka statistikens och de

statistiska datalagrens tillgänglighet och användning.

Verksamhetsmålen har varit att (1) producera,

tillhandahålla och utveckla statistiska tjänster, (2) skapa

flexibilitet för nya och ändrade statistikbehov, (3) inrikta

förvaltningsuppgifterna på sektorövergripande insatser

och stöd för utveckling av den officiella statistiken, (4)

vidta åtgärder som möjliggör en ökad tillgänglighet och

ett flexibelt utnyttjande av data, (5) arbeta med

kvalitetsfrågor och utveckla ett system för

kvalitetssäkring av verksamheten, (6) bedriva

verksamheten med ökad kostnadseffektivitet.

Enligt regeringens bedömning har SCB i huvudsak

uppnått resultat i enlighet med de övergripande målen

genom att statistikprodukterna kvalitetsmässigt har

utvecklats övervägande positivt, verksamhetsmålet 1

genom att den löpande statistikproduktionen genomförts

enligt planerna, verksamhetsmålen 2 och 4 genom att

stora satsningar gjorts på centrala databaser,

verksamhetsmålet 3 genom en särskild rapport till

regeringen om samordning av den officiella statistiken,

verksamhetsmålet 5 genom ett brett upplagt

kvalitetsarbete som resulterat i bl.a. snabbare

presentation av statistiken och minskade kostnader.

Enligt regeringens uppfattning finns inte tillräckligt

underlag för att bedöma i vilken utsträckning

verksamhetsmålet 6 uppnåtts.

SCB:s ekonomiska situation har påtagligt försämrats.

Vissa åtgärder har vidtagits för att åstadkomma balans i

ekonomin. Regeringen har beslutat att SCB får använda

10 miljoner kronor av det balanserade resultatet i den

avgiftsfinansierade verksamheten för att under

innevarande budgetår finansiera bl.a. kostnader för

anpassning av statistiken till EU:s krav. Anpassningen

rör i första hand ekonomisk statistik och

arbetsmarknadsstatistik. SCB har också vidtagit åtgärder

som bör leda till rationaliseringsvinster. Det pågående

kvalitetsarbetet är ett led i detta arbete. Dessutom har

lokalytan begränsats, ytterst restriktiv rekryteringspolitik

införts, ett nytt avtal om datordrift slutits och övergång

pågår från stordatordrift till PC-baserad och

databasorienterad statistikproduktion. Regeringen anser,

liksom SCB, att fortsatta åtgärder måste vidtas för att

skapa balans i ekonomin.

BUDGET FÖR AVGIFTSBELAGD VERKSAMHET

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONERA

S)

KOSTNADE

R

RESULTA

T

(INTÄKT -

KOSTNAD

)

KOSTNADS

-

TÄCKNING

%

Utfall

1995/96

485 000

491

000

-6 000

99%

varav 1996

339 000

350

000

-11

000

97%

Prognos

1997

360 000

368

000

-8 000

98%

Budget 1998

369 000

369

000

0

100%

Beräknat

1999

380 000

377

000

+3

000

101%

Beräknat

2000

395 000

387

000

+8

000

102%

Huvuddelen av den statistik som fördes över till andra

statistikansvariga myndigheter i samband med

statistikreformen år 1994 produceras nu av SCB och

finansieras med avgifter. Den avgiftsfinansierade

verksamheten har ökat kraftigt sedan reformen och

utgör nu ca 50 % av SCB:s totala omslutning.

Verksamhetens inriktning har samtidigt ändrats mot en

större andel mer omfattande och långsiktiga uppdrag.

Cirka 75 % av uppdragsgivarna är statliga myndigheter.

Det negativa resultatet under budgetåret 1995/96 och

prognostiserade negativa resultat under innevarande

budgetår förklaras bl.a. av stora satsningar på

marknadsföring och produktutveckling. SCB har

vidtagit åtgärder för att förbättra den ekonomiska

situationen och beräknar att intäkter och kostnader i

uppdragsverksamheten skall vara i balans år 1998.

Drygt 15 % av intäkterna under budgetåret 1995/96

kom från tjänsteexport. Tjänsteexporten sker

huvudsakligen i långsiktiga biståndsprojekt där SCB

bidrar med kunskap och statistikproduktion. Exporten

har under budgetåret nästan uteslutande varit baserad på

svenskt bistånd genom SIDA. Andelen uppdrag

finansierade genom EU-organ har ökat under året.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket (RRV) har i revisionsberättelsen för

SCB inte något att invända mot myndighetens

årsredovisning, räkenskaper och ledningens förvaltning

för räkenskapsåret 1995/96. RRV har i en

revisionsrapport påtalat att SCB inte gjort någon

heltäckande redovisning mot det i regleringsbrevet

angivna målet att verksamheten skall bedrivas med ökad

kostnadseffektivitet. Enligt regeringen är det viktigt att

få underlag för bedömning av SCB:s

produktivitetsutveckling för att kunna följa upp och

styra verksamheten.

Översyn av statistikreformen

Riksdagen beslutade i november 1992 om förändrade

principer för ansvarsfördelning och finansiering av

den officiella statistiken för att möjliggöra en

effektivare styrning av den statliga

statistikproduktionen (prop. 1992/93:101, bet.

1992/93: FiU7, rskr. 1992/93:122). Den 1 juli 1994

fördes därför ansvaret för den officiella statistiken

inom avgränsade sektorsområden över från SCB till

andra statliga myndigheter. Genom reformen fick

SCB ett uttalat ansvar för samordning och

uppföljning av all officiell statistik samtidigt som

myndighetens statistikansvar koncentrerades till i

första hand arbetsmarknadsstatistik,

befolkningsstatistik och ekonomisk statistik. Med

tanke på de stora förändringar som statistikreformen

innebar är det motiverat att nu utvärdera denna.

Regeringen avser därför att tillkalla en utredare med

uppgift att utvärdera effekterna av reformen. Mot

bakgrund av de stora effekter som EU-

medlemsskapet har haft på statistikens område är det

motiverat att utvärdera även dessa. Det bör

övervägas att också göra en kartläggning av behovet

av statistik i samhället. Detta har inte genomförts

sedan 1979 års statistikutredning.

Slutsatser

Regeringen anser att SCB skall bidra till att målet

tillförlitlig och relevant statlig statistik uppnås.

Myndigheten skall också bidra till att uppnå målet

tillförlitliga analyser och bedömningar av den

samhällsekonomiska och den statsfinansiella

utvecklingen. Vidare skall SCB bidra till att uppnå

målet administrativt stöd av hög kvalitet till de statliga

myndigheterna genom att förvalta och utveckla det

officiella statistiska systemet. Inom ramen för målen

skall SCB särskilt prioritera förbättringar av

nationalräkenskaperna i syfte att stärka underlaget för

regeringens prognoser och uppföljningar av ekonomisk-

politiska mål. SCB bör också prioritera anpassningar av

statistiken till de krav som är beslutade inom EU.

Vidare bör SCB i samband med valtillfällen producera

statistik över personval och EU-parlamentsval.

Myndigheten bör också förstärka urvalet i

undersökningen om hushållens inkomster, årligen

rapportera till EU-kommissionen om sociala utgifter,

tillhandahålla tätare befolkningsframskrivningar samt

med hjälp av registerdata göra förmögenhetsuppgifter

tillgängliga för modellbearbetningar. Regeringen anser

att SCB bör minska ambitionsnivån när det gäller den

årliga befolkningsstatistiken, prognosverksamheten

avseende arbetsmarknad och utbildning,

markanvändningsstatistiken, välfärdsbulletinen, viss

ekonomisk statistik, viss valstatistik och

förvaltningsuppgifterna. Ansvaret för framtagning av en

skattestatistisk årsbok skall föras över till

Riksskatteverket.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1998 blir

327 886 000 kronor. I beräkningarna har tagits hänsyn

till en minskning av anslaget med 10 287 000 kronor

som del av riksdagens beslut om ett besparingskrav på

statlig konsumtion på totalt 11 % år 1995/96 - 1998.

Beräkningen inkluderar också en ökning av anslaget

med 3 393 000 kronor för att bl.a. förbättra

nationalräkenskaperna. Ökningen finansieras genom

omfördelning inom utgiftsområde 2 och överföring av

medel från utgiftsområde 1. Omprioriteringarna på

anslaget innebär omfattande förändringar inom vissa

statistikområden vilket ställer höga krav på myndigheten

vad gäller bl.a. intern personalrörlighet och

kompetensutveckling.

Anslaget för år 1999 har beräknats till 331 508 000

kronor och för år 2000 till 334 883 000 kronor.

Beräkningarna inkluderar tidigare beslutad

lokalkostnadsbesparing.

A 5 Folk- och bostadsräkning

1995/96

Utgift

16 689

1

Anslags

-

sparand

e

19

711

Därav

1996

Utgift

16 689

1997

Anslag

70 000

Utgifts-

prognos

35

000

1998

Förslag

70 000

1999

Beräkna

t

70 000

2000

Beräkna

t

13 000

1 Beloppen anges i tusental kronor

Anslaget disponeras av Lantmäteriverket,

Riksskatteverket (RSV) och SCB. En jämförelse mellan

anslag och utgiftsprognos för innevarande budgetår

visar ett stort anslagssparande vilket förklaras av

förseningar i projektet.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Riksdagen beslutade år 1995 att det skall genomföras

registerbaserade folk- och bostadsräkningar vilket

betyder att de uppgifter som tidigare samlats in genom

traditionella folk- och bostadsräkningar med utskick av

blanketter till alla hushåll och fastighetsägare vart femte

år i fortsättningen kan tas in genom befintliga register

när statsmakterna så beslutar (prop. 1995/96:90, bet.

1995/96:FiU6, rskr. 1995/ 96:117). Förutsättningen för

att kunna genomföra registerbaserade folk- och

bostadsräkningar är att det byggs upp ett

lägenhetsregister som bl.a. bygger på ett heltäckande

adressregister och att folkbokföringsadressen

kompletteras med en lägenhetsbeteckning. För att

registervägen kunna samla in uppgift om yrke krävs att

det bildas ett yrkesregister. Regeringen har uppdragit åt

SCB att utreda förutsättningarna för ett yrkesregister.

Uppdraget skall redovisas senast den 15 januari 1998.

Riksdagsbeslutet innefattade en provverksamhet i

Gävle kommun och i Högalids församling i Stockholms

kommun för att närmare kunna pröva tekniken och

precisera kostnaderna för en riksuppläggning.

Regeringen beslutade den 1 februari 1996 att uppdra åt

Lantmäteriverket, RSV och SCB att genomföra

provverksamheten. Regeringen beslutade vidare den 23

maj 1996 att uppdra åt Riksrevisionsverket (RRV) att

granska provverksamheten och lämna förslag till

kostnadsbegränsningar.

Resultatet från provverksamheten är positivt. Det

visar att det genom Lantmäteriverkets uppbyggnad av

lägenhetsregister, RSV:s komplettering av

folkbokföringsadressen och kommunernas medverkan i

uppläggningen är möjligt för SCB att genomföra en

första registerbaserad folk- och bostadsräkning under

senare delen av år 2001. Enligt RRV och de

medverkande myndigheterna finns dock viss osäkerhet i

projektet vad gäller kostnader och tidsplan. Kostnaderna

beräknas nu till ca 320 miljoner kronor, inklusive

beräknad ersättning till kommunerna, vilket är 60

miljoner kronor mer än de ursprungligen uppskattade

kostnaderna. RRV och myndigheterna har föreslagit ett

antal åtgärder som kan sänka kostnaderna. Bland annat

föreslås att rättningsarbetet centraliseras till

Lantmäteriverket i så stor utsträckning som är möjlig

med tanke på kvalitet och kostnader, att

skatteförvaltningen effektiviserar styrningen och

samordningen inom sitt område och att SCB

tillsammans med de andra myndigheterna förbättrar

indatakontrollen i kvalitetsuppföljningen. Både RRV

och de medverkande myndigheterna påpekar att

tidsplanen är mycket pressad och att förseningar i

förberedande moment kan resultera i att folk- och

bostadsräkningen blir försenad.

Adressregistret är en viktig del i uppläggningen av

lägenhetsregistret. En omfattande adressättning på

landsbygden och viss komplettering av tätortsadresser

återstår att genomföra innan adressregistret är

heltäckande.

Utöver kostnader för investeringar i projektet har

Lantmäteriverket och RSV redovisat kostnader för

systemförvaltning, drift och àjourföring när väl

lägenhetsregistret är uppbyggt och folkbokföringen

kompletterad. SCB har redovisat kostnader för

statistikredovisning när systemomläggningen är

genomförd.

RSV och Lantmäteriverket har påtalat att det finns

risk för att uppläggningen av lägenhetsregistret och

folkbokföring på lägenhet försenas och blir dyrare än

beräknat om en fullständig och säker

postnummersättning inte kan åstadkommas. För

närvarande finns postnummer endast för de postadresser

som är kända och godkända av Posten AB. En sådan

princip kan, enligt myndigheterna, inte tillämpas om

kompletta belägenhetsadresser skall kunna fastställas för

alla bostäder i landet. Postnummersystemet måste i så

fall täcka hela landet. Myndigheterna föreslår därför att

postnummersystemet regleras av staten. Mot denna

bakgrund avser regeringen att tillsätta en utredning med

uppgift att se över postnummersystemet.

RRV har påtalat att projektets fortsättning kräver en

bättre styrning än under provverksamheten.

Motiveringen är att flera myndigheter samverkar, att

uppbyggnad av lägenhetsregister och utökning av

folkbokföringen kommer att ske samtidigt i ett stort

antal kommuner och att de osäkra kostnaderna kräver

en bättre kontroll. Regeringen instämmer i RRV:s

synpunkter och avser därför att tillsätta en

genomförandekommitté för att leda och styra det

fortsatta arbetet.

Inom EU pågår ett arbete med att ta fram

rekommendationer som skall gälla för

medlemsländernas nästa folk- och bostadsräkning. De

syftar till att samordna, harmonisera och synkronisera

medlemsländernas nästa planerade folk- och

bostadsräkning. EU:s riktlinjer överensstämmer med

FN:s rekommendationer för nästa folk- och

bostadsräkning i Europa.

Revision

Räkenskaperna för registerbaserad folk- och

bostadsräkning granskas inom ramen för RRV:s årliga

revision av Lantmäteriverket, RSV och SCB.

Slutsatser

Riksdagen konstaterade i sitt beslut år 1995 att det finns

ett starkt dokumenterat behov av statistik på

hushållsnivå och att kraven på hög kvalitet och aktualitet

i hushållsstatistiken är stora. Med registerbaserade folk-

och bostadsräkningar är det möjligt att framställa

statistiken betydligt oftare än vad som gjorts hittills

vilket innebär en klar kvalitetsförbättring av samhällets

behov av information inom detta område. Kommunerna

behöver grundläggande hushållsstatistik för planering,

utvärdering, uppföljning och inte minst

resursfördelning. Statliga myndigheter, bl.a.

Socialstyrelsen och Riksförsäkringsverket använder

hushållsstatistik i betydande omfattning. Forskningens

behov av empiriska data är otvetydigt.

Det positiva resultatet av provverksamheten stärker

regeringens uppfattning om de stora fördelarna med att

övergå till registerbaserade folk- och bostadsräkningar.

Registerbaserade folk- och bostadsräkningar medför på

sikt stora besparingar jämfört med traditionella folk-

och bostadsräkningar. Detta bekräftas av erfarenheter

från Danmark och Finland. Kostnaden för en

registerbaserad folk- och bostadsräkning beräknas till ca

10 miljoner kronor per tillfälle, efter det att

investeringarna genomförts, vilket skall jämföras med

minst 300 miljoner kronor för en traditionell folk- och

bostadsräkning. Andra fördelar är att folkbokföringen

förbättras genom att folkbokföringsadressen

kompletteras med lägenhetsnummer och att

uppgiftslämnarbördan minskar. Ytterligare ett skäl som

talar för en förändring är det relativt stora bortfall som

redovisades i den senaste folk- och bostadsräkningen år

1990.

Regeringen konstaterar att registerbaserade folk- och

bostadsräkningar är ett viktigt led i utvecklingen av

samhällets informationsförsörjning. Riksdagen har

uttalat att samhällets informationsförsörjning är en

prioriterad statlig uppgift (prop. 1995/96:125, bet.

1995/96:TU19, rskr. 1995/96:282). Regeringen har i

skrivelsen 1997/98:19 Utvecklingen i

informationssamhället föreslagit att huvudinriktningen

för regeringens politik på området ligger fast.

Regeringen anser mot denna bakgrund att de

medverkande myndigheterna tillsammans med

kommunerna bör fortsätta verksamheten med inriktning

mot en första registerbaserad folk- och bostadsräkning

år 2001. Regeringen utgår från att myndigheterna tar till

vara de förslag till förbättringar i verksamheten och de

möjligheter till kostnadsbegränsningar som RRV och

myndigheterna själva har föreslagit. Regeringen

kommer att noga följa kostnadsutvecklingen i projektet.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1998 blir 70

miljoner kronor och har beräknat anslaget för år 1999

till 70 miljoner kronor och för år 2000 till 13 miljoner

kronor. Erfarenheterna från provverksamheten visar att

kostnaderna kan komma att bli högre än de

ursprungligen uppskattade. Samtidigt har RRV lämnat

förslag på ett antal åtgärder som bör kunna leda till

besparingar. Sammantaget kan det enligt regeringens

bedömning inte uteslutas att ytterligare medel kommer

att behövas för verksamheten under år 1999 och år

2000.

Regeringen avser att återkomma till riksdagen med

förslag till lagstiftning och informationsfrågor i samband

med den registerbaserade folk- och bostadsräkningen.

A 6 Finansinspektionen

1995/96

Utgift

157 400

1

Anslags-

sparande

-2 351

Därav

1996

Utgift

103 500

1997

Anslag

110 105

2

Utgifts-

prognos

109

000

1998

Förslag

110 875

1999

Beräknat

112 800

2000

Beräknat

111 687

1 Beloppen anges i tusental kronor.

2 Ytterligare 1 500 000 kronor föreslås anvisas på tilläggsbudget

Finansinspektionen anvisas ett ramanslag som skall

täcka kostnaderna för inspektionens verksamhet.

Tillsynsavgifter tas ut av de institut som står under

inspektionens tillsyn. Avgifterna är obligatoriska och

beräknas med utgångspunkt från inspektionens ram-

anslag. Därtill kommer ansökningsavgifter som tas ut

vid prövning av olika typer av ärenden.

Avgiftsinkomsterna tas upp på statsbudgetens

inkomstsida under inkomsttitel och skall överensstämma

med storleken på ramanslaget.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Finansinspektionen är central förvaltningsmyndighet för

tillsynen över finansiella marknader, kreditinstitut och

det enskilda försäkringsväsendet. De övergripande

målen för Finansinspektionen har under 1995/96 varit

att bidra till det finansiella systemets stabilitet och

effektivitet samt att verka för ett gott konsumentskydd.

Det svenska finansiella systemet har under det

senaste budgetåret stabiliserats ytterligare. Den

allmänna ekonomiska och finansiella utvecklingen har

bidragit till detta. Rörelseresultaten för instituten under

inspektionens tillsyn har överlag varit mycket goda

samtidigt som räntor och inflationen sjunkit kraftigt.

Finansinspektionen har i årsredovisningen för

budgetåret 1995/96 anfört bl.a. följande. Inspektionens

nuvarande dimensionering tillåter inte både en fullskalig

satsning på tillsyn och uppföljning samt ett aktivt

normgivningsarbete. Under det gångna budgetåret

innebar det omfattande föreskriftsarbetet, i kombination

med en stor mängd tillståndsärenden, att ambitionsnivån

i den operativa tillsynen begränsades.

Strukturomvandlingar och ändringar i lagstiftningen

ställde under budgetåret krav på ett omfattande

auktorisationsarbete samtidigt som det internationella

samarbetet i olika fora ökade kraftigt. Av

resultatredovisningen framgår att handläggningstiderna

för auktorisationsärenden ökat för både försäkrings- och

kreditmarknadsavdelningen. Detta problem har

inspektionen endast delvis kunnat hantera inom ramen

för givna resurser. Inspektionen har utfört ett

omfattande arbete med författningar på tekniskt svåra

områden. Inom den operativa tillsynen har satsningen

på riskhanteringsfrågor varit stor, vilket lett till ett ökat

medvetande på styrelse- och företagsledningsnivå i

dessa frågor. Inspektionens operativa tillsyn har bidragit

till att stärka internkontrollen i företagen och stabiliteten

på marknaden. Emellertid konstaterar

Finansinspektionen att antalet platsbesök hos institut

under tillsyn inte är tillfredsställande. Det finns även en

risk att effekten av inspektionens insatser stannar på

företagsledarnivå och inte leder till önskade effekter i

instituten som helhet. För att verka för ett gott

konsumentskydd har inspektionen satsat på

förebyggande åtgärder för konsumentfrågorna. Det har

även gjorts en uppföljning av institutens

klagomålshantering samtidigt som ett fördjupat

samarbete med Konsumentverket har påbörjats.

Sammantaget gör regeringen bedömningen att

Finansinspektionen i allt väsentligt har bedrivit

verksamheten i enlighet med sina mål och att

verksamheten har bidragit till effektiviteten och

stabiliteten i den finansiella sektorn. Samtidigt

föreligger dock problem med långa handläggningstider

för vissa ärendetyper och ett inte tillfredsställande antal

platsbesök.

Regeringen aviserade i en tidigare budgetproposition

(prop. 1994/95:100, bilaga 8, s. 96) att ambitionsnivå

och resursbehov för den finansiella tillsynen långsiktigt

skulle analyseras i samband med den fördjupade

prövningen av inspektionen för budgetåren 1997-1999.

Den 1 juni 1995 tillsatte emellertid regeringen en

kommitté med uppdrag att göra en översyn av rörelse-

och tillsynsreglerna för kreditinstitut och

värdepappersbolag (Banklagskommittén, Fi 1995:09,

dir. 1995:106). Kommittén skall värdera hur angelägna

olika tillsynsuppgifter är men även göra en analys av

vilka resurser som fordras för att tillsynsarbetet i

enlighet med kommitténs övriga förslag skall kunna

utföras. I det sammanhanget skall kommittén inte bara

ange önskvärd ambitionsnivå utan också uttala sig om

tillsynsarbetets inriktning vid en oförändrad resursnivå

för Finansinspektionen. Banklagskommitténs arbete bör

inte, som regeringen också påpekade i förra årets

budgetproposition (prop. 1996/97:1 utg.omr. 2 anslag A

6), föregripas. Bedömningen på lång sikt av

ambitionsnivån och resursbehovet för den finansiella

tillsynen bör anstå till dess kommittén avlämnat ett

betänkande. Ett betänkande från Banklagskommittén

beräknas föreligga i slutet av 1997. Regeringens

bedömning av Finansinspektionens resursbehov på lång

sikt bör därför ske i budgetpropositionen för 1999.

I budgetunderlaget för budgetåret 1998 har

Finansinspektionen yrkat en ökning av ramanslaget med

2 900 000 kronor, avseende ökade kostnader dels för

utrikes resor, dels för finansmarknadsstatistiken.

Inspektionen anger att kostnaderna för utrikes resor ökat

kraftigt under de senaste budgetåren främst beroende på

EES-avtalet och sedermera på det svenska EU-

medlemskapet, som bl.a. inneburit att inspektionen har

tillsynsansvar över svenska finansiella instituts utländska

filialer inom EES. De ökade resekostnaderna är en följd

av dels en höjd ambitionsnivå för hemlandstillsynen,

dels deltagande i nya internationella arbetsgrupper, dels

det faktum att inspektionens generaldirektör fr.o.m. den

1 juli 1997 övertog ordförandeskapet för rådgivande

bankkommittén (BAC) inom EU-kommissionen.

Finansinspektionen har det övergripande ansvaret för

den officiella finansmarknadsstatistiken och kostnaderna

belastar inspektionens ramanslag. Huvuddelen av

statistiken framställs av Statistiska centralbyrån (SCB)

på beställning av inspektionen. Kostnaden för detta har

årligen uppgått till ca 9 500 000 kronor. SCB har angett

att EU-anpassningen ställer krav på väsentliga

förändringar av finansmarknadsstatistiken. SCB

uppskattar de ökade kostnaderna till 1 900 000 kronor

för 1998.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har granskat Finansinspektionens

årsredovisning och har inga invändningar.

Slutsatser

Finansinspektionen skall bidra till att målet stabilitet och

effektivitet i det finansiella systemet uppnås.

Inspektionen skall vidare verka för ett gott

konsumentskydd. Inom ramen för detta arbete anser

regeringen att inspektionen bör fortsätta prioriteringen

av riskhanteringsfrågor och tillse att det utförs ett ökat

antal platsbesök hos instituten under tillsyn. Det är även

betydelsefullt att det vidtas åtgärder för att minska

handläggningstiderna för auktorisationsärenden. Mot

denna bakgrund föreslår regeringen i tilläggsbudgeten

att inspektionen får en engångsvis anslagshöjning med

1 500 000 kronor.

Det är även viktigt att Finansinspektionen bedriver

sin verksamhet så att nödvändiga utrikes resor kan

genomföras och finansmarknadsstatistiken kan bekostas.

Det är sannolikt att kraven på statistiken kommer att

öka både vad gäller förbättrad kvalitet och

statistikförsörjning inom nya områden. De ökade

kravens omfattning kan dock inte anges med säkerhet i

dagsläget.

Det är väsentligt att inspektionen utövar en effektiv

hemlandstillsyn bl.a. genom att öka antalet

platsundersökningar i utlandet. Inspektionen har även

viktiga uppgifter att fylla genom generaldirektörens

ordförandeskap i BAC och deltagande i nya

internationella arbetsgrupper. I avvaktan på

Banklagskommitténs betänkande och med hänsyn till att

en bedömning av inspektionens långsiktiga resursbehov

bör ske inför budgetåret 1999, föreslår regeringen

emellertid inte någon höjning av anslaget för budgetåret

1998. För att klara de ökade kraven och förändrade

uppgifterna bör inspektionen göra omprioriteringar i

verksamheten.

A 7 Insättningsgarantinämnden

1995/96

Utgift

6498

1,2,

3

Anslags-

sparande

4112

Därav

1996

Utgift

3135

2, 3

1997

Anslag

2000

Utgifts-

prognos

2000

1998

Förslag

985

1999

Beräknat

1010

2000

Beräknat

1035

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 Den 1 juli 1995 - 30 juni 1996 avser Bankstödsnämnden

3 För Insättningsgarantinämnden är summan 862

Insättningsgarantinämnden anvisas ett ramanslag för

förvaltningskostnader. Motsvarande belopp avräknas

från de årliga avgifter som tas ut av de institut som

omfattas av insättningsgarantin och redovisas under

inkomsttitel. De årliga avgifterna för systemet som

helhet skall uppgå till 0,5 % av de garanterade

insättningarna till dess att behållningen i garantisystemet

uppgår till 2,5 % av dessa insättningar. Avgifterna är

negativt relaterade till kapitaltäckningsgraden i instituten

och får variera mellan 0,4 % och 0,6 %. För

kalenderåret 1997 uppgick de sammanlagda avgifterna

till ca 2 037 miljoner kronor.

I samband med avvecklingen den 1 juli 1996 av det

statliga bankstödet ombildades Bankstödsnämnden till

Insättningsgarantinämnden. Vid utgången av budgetåret

1995/96 hade Insättningsgarantinämnden ett

anslagssparande på drygt 4 miljoner kronor som härrör

från Bankstödsnämndens avveckling.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Genom lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, som

trädde i kraft den 1 januari 1996, infördes en statlig

garanti för insättningar hos banker och vissa

värdepappersbolag. Uppgiften att handlägga frågor om

insättningsgaranti lades på Bankstödsnämnden. I

samband med avvecklingen den 1 juli 1996 av det

statliga bankstödet ombildades Bankstödsnämnden till

Insättningsgarantinämnden. Vid ombildningen flyttades

kvarvarande bankstödsuppgifter till Regeringskansliet

och Insättningsgarantinämndens verksamhet renodlades

till att avse insättningsgarantifrågor. De övergripande

målen för nämndens verksamhet under 1995/96 har

varit att på ett kostnadseffektivt sätt administrera

insättningsgarantisystemet och skapa beredskap för att

utbetalningarna vid ersättningsfall kan göras korrekt

inom de tidsramar som lagen om insättningsgaranti

föreskriver.

En av Insättningsgarantinämndens huvuduppgifter är

att se till att organisationen snabbt kan förstärkas i

händelse av ersättningsfall och genom

utbildningsinsatser förbereda en sådan förstärkning.

Nämnden har träffat avtal med Riksbanken, Finans-

inspektionen och Riksgäldskontoret om att dessa

myndigheter skall ställa tjänstemän till förfogande för

att förstärka nämnden vid ersättningsfall. För

närvarande ingår sammanlagt nio personer från dessa

myndigheter i den s.k. beredskapsstyrkan.

Insättningsgarantinämnden har även vidtagit andra

åtgärder som förberedelse inför ett eventuellt

ersättningsfall. Om ett institut som tar emot insättningar

både i Sverige och utomlands fallerar föreligger behov

av samarbete mellan nämnden och motsvarande

utländska garantisystem. Nämnden skall därför ingå och

följa upp samarbetsavtal med företrädare för utländska

garantisystem samt besluta om att insättningar som finns

hos svenska och utländska instituts filialer skall omfattas

av garantin. Nämnden har också påbörjat

överläggningar om samarbetsavtal med företrädare i

Danmark, Finland, Frankrike, Luxemburg, Norge,

Storbritannien och Tyskland.

En annan av Insättningsgarantinämndens

huvuduppgifter är att beräkna och debitera de årliga,

riskrelaterade avgifterna som skall betalas av instituten

samt att förvalta dessa avgifter. Medlen skall placeras

på räntebärande konto i Riksgäldskontoret till rörlig och

fast ränta med olika löptider. I december 1996 beslutade

nämnden att förvaltningen skulle läggas ut på externa

medelsförvaltare. Efter ett upphandlingsförfarande har

avtal träffats med fyra medelsförvaltare som ger

förvaltarna mandat att bedriva aktiv förvaltning inom

vissa ramar som beslutas av nämnden.

Regeringen ser positivt på de av

Insättningsgarantinämnden vidtagna åtgärderna och

bedömer att nämnden har vidtagit viktiga förberedelser

inför ett eventuellt ersättningsfall. Ett visst arbete

återstår dock bl.a. med att vidareutbilda

beredskapsstyrkan och träffa nödvändiga avtal med

utländska myndigheter.

I budgetunderlaget för budgetåret 1998 har

Insättningsgarantinämnden yrkat att nämnden för

budgetåret 1998 anvisas ett ramanslag på 4,2 miljoner

kronor och har anfört bl.a. följande. I det yrkade

beloppet ingår kostnaden för arvode till de externa

medelsförvaltarna. Arvodet till förvaltarna uppgår till en

viss fast andel av marknadsvärdet av de förvaltade

medlen. Storleken på arvodet beror på hur mycket

avgiftsmedel som instituten betalar in samt på resultatet

av förvaltningen. Nämnden har uppskattat kostnaden till

2,2 miljoner kronor för 1998. Den extra kostnaden som

förvaltning i extern regi medför uppvägs enligt

nämnden med stor sannolikhet av ett positivt

förvaltningsresultat. I yrkat belopp ingår också ett

förslag om oförändrat belopp på 2 miljoner kronor

avsett för att täcka övriga förvaltningskostnader.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har granskat

Insättningsgarantinämndens årsredovisning och har inga

invändningar.

Slutsatser

Insättningsgarantinämnden skall på ett kostnadseffektivt

sätt administrera insättningsgarantisystemet och skapa

beredskap för att utbetalningar vid ersättningsfall kan

göras korrekt och inom lagstadgad tid.

I 1997 års budgetproposition redovisade regeringen

att för budgetåren 1998 och 1999 hade ca 1 miljon

kronor reserverats för nämnden inom utgiftsområdet -

vilket var ett betydligt lägre belopp än för år 1997 - och

konstaterade att, även om det första verksamhetsåret

medför vissa engångskostnader, ytterligare medel

sannolikt kommer att behöva tillföras nämnden för

dessa år.

För att Insättningsgarantinämnden under budgetåret

1998 skall kunna uppfylla sina mål finner regeringen att

nämnden har ett behov av ytterligare medel för att täcka

sina förvaltningskostnader. Regeringen anser även att

den extra kostnaden för förvaltningen i extern regi av

avgiftsmedlen framstår som rimlig. Regeringen

konstaterar emellertid att Insättningsgarantinämnden har

ett anslagssparande på 4 miljoner kronor som härrör

från Bankstödsnämnden. Detta anslagssparande bör

Insättningsgarantinämnden utnyttja för att täcka de

ökade kostnaderna under 1998. Regeringen föreslår

därför inte någon ökning av anslaget för budgetåret

1998.

Riksgäldskontoret och kostnader för

statsskuldens förvaltning (anslagen

A 8 och A 9)

Riksgäldskontorets skall ta upp lån i Sverige och i

utlandet för att finansiera löpande underskott i

statsbudgeten samt förvalta statsskulden så effektivt som

möjligt. Det ankommer vidare på Riksgäldskontoret att

tillhandahålla viss kreditgivning till och motta inlåning

från statliga myndigheter och bolag. Riksgäldskontoret

ansvarar även för att utfärda garantier som riksdagen

har beslutat om och att samordna den statliga

garantiverksamheten. Riksgäldskontoret skall dessutom

verka för en god kassahållning inom det statliga

området.

Riksgäldskontorets övergripande mål för

budgetåret 1995/96 var att

 långsiktigt minimera kostnaden för statsskulden

inom ramen för penningpolitikens krav,

 bidra till en god kassahållning i staten och

därigenom minska räntekostnaderna för staten,

 ge lån och placeringsmöjligheter till statliga

myndigheter och bolag till så goda villkor som

möjligt utan att suventionera kundernas verksamhet

samt

 på ett effektivt sätt tillhandahålla och bevaka

garantier enligt beslut av regering och riksdag.

Regeringen bedömer att Riksgäldskontoret i allt

väsentligt har uppnått angivna mål. Nedan följer en

genomgång av de enskilda områdena. Eftersom

kostnader som uppkommer i Riksgäldskontorets

upplåningsverksamhet belastar såväl anslaget A 8 som

A 9 redovisas resultatet inom dessa anslag gemensamt

nedan. Resultatet för garantiverksamheten redovisas

under anslaget A 10.

Resultatbedömning

Upplåning och statsskuldsförvaltning

Riksdagen har satt upp mål för statsskuldförvaltningen.

Riksgäldskontoret har inom ramen för dessa mål av

regeringen givits långtgående befogenheter att välja

upplåningsstrategi. Regeringen anger endast ramar för

omfattningen av valutaupplåningen, medan övriga beslut

om statsskuldpolitiken fattas av Riksgäldskontoret. I

frågor av betydelse för penningpolitiken måste dock

Riksgäldskontoret samråda med Riksbanken.

En väl balanserad statsupplåning i syfte att långsiktigt

hålla nere kostnaderna medför krav på avvägning

mellan olika riskaspekter i upplåningen, särskilt vad

gäller räntebindningstid och valutasammansättning.

Hänsyn måste även tas till hur upplåningen påverkar

marknadens funktionssätt eftersom detta indirekt

påverkar möjligheten att på lång sikt erhålla låga

upplåningskostnader.

Mot bakgrund av statsskuldspolitikens ökade

betydelse tillsatte regeringen i slutet av 1995 en

utredning, Statsskuldspolitiska utredningen, med uppgift

att utreda vissa frågor avseende statens upplåning och

förvaltningen av statsskulden. Utredningen har studerat

statsskuldspolitikens mål och utvärderingsfunktionerna.

Utredningen lämnade sitt betänkande

Statsskuldspolitiken (SOU 1997:66) i april 1997. I detta

finns förslag vad gäller verksamhetens mål och

utvärderingsmetoder. Regeringens förslag med

anledning av betänkandet avses att presenteras i en

proposition våren 1998. I avvaktan på denna föreslås

ingen ändring av de gällande målen. Inte heller föreslås

någon förändring av utvärderingsmetoderna.

Riksgäldskontorets upplåning sker i princip på fyra

marknader;

 den nominella värdepappersmarknaden i kronor,

 den internationella kapitalmarknaden,

 hushållsmarknaden samt

 den reala värdepappersmarknaden i kronor.

Marknaden för nominella värdepapper i kronor utgör

den traditionellt viktigaste finansieringskällan. Efter

avskaffandet av valutalånenormen i december 1992 har

även upplåning på den internationella kapitalmarknaden

utgjort en viktig finansieringskälla för Rikgäldskontoret.

Hushållsmarknadens andel av statsskulden har minskat

under de senaste åren, men utgör ett viktigt komplement

till övriga finansieringskällor. Under 1996 skedde

vidare en markant ökning av andelen reala värdepapper,

främst på bekostnad av nominella värdepapper.

Utvärderingen av Riksgäldskontorets

upplåningsverksamhet sker med hjälp av två, av

Riksgäldskontorets styrelse beslutade, s.k.

riktmärkesportföljer, en för skulden i svenska kronor

och en för skulden i utländsk valuta.

Riktmärkesportföljerna avspeglar en hypotetisk,

standardiserad upplåningsstrategi. För att utvärdera

Riksgäldskontorets resultat studeras skillnaden mellan

kostnaderna för den verkliga skuldens förvaltning och

de beräknade hypotetiska kostnaderna för

riktmärkesportföljerna. Regeringens utvärdering sker

över rullande femårsperioder. Såväl hushållsupplåning

som kontorets in - och utlåningsverksamhet till statliga

myndigheter ingår i riktmärkesportföljen i svenska

kronor. Upplåningen på realobligationsmarknaden

utvärderas på annat sätt, vilket redovisas nedan, och

ingår inte i riktmärkesportföljen.

Resultatet för området upplåning och

skuldförvaltning har enligt regeringens bedömning i allt

väsentligt varit tillfredsställande. Kostnaderna för

statsskulden har under de senaste fem budgetåren (som

omfattar 5½ kalenderår) understigit

riktmärkesportföljernas kostnader med 6,2 miljarder

kronor. Under budgetåret 1995/96 var den verkliga

skuldens kostnader 9,6 miljarder kronor högre än

riktmärkesportföljernas. Resultaten för de fyra

marknaderna kommenteras ytterligare i det följande.

STATSSKULDENS SAMMANSÄTTNING DEN 30 JUNI ÅREN 1993-1997

MILJARDER KRONOR

1993

1994

1995

1996

1997

Nominella

värdepappersmarknaden

479,4

668,3

807,6

826,6

823,0

- Statsobligationer

414,7

510,0

593,5

631,4

653,6

- Statsskuldväxlar

233,8

149,9

213,1

195,1

159,1

- Kontokredit/dagslån

-169,1

8,4

1,0

0,1

10,3

Reala värdepappersmarknaden

-

3,1

11,6

49,1

82,5

Hushållsmarknaden

132,9

131,5

124,9

117,2

106,2

- Premieobligationer

52,4

58,4

62,9

57,7

59,3

- Allemansspar

67,0

62,8

50,4

47,6

36,3

- Sparobligationer

5,1

-

-

-

-

- Riksgäldskontot

8,4

10,3

11,6

11,9

10,6

Inlåning

8,4

-

-

-

-

Hela kronskulden

620,7

802,9

944,1

992,9

1011,7

Internationella kapitalmarknaden

339,7

375,7

426,3

380,7

421,2

Statsskulden

960,6

1178,6

1370,4

1373,6

1432,8

Kortfristiga placeringar

-

-

0,3

4,2

0,0

Utlåning1

100,5

129,1

155,6

141,5

39,8

1 Fr.o.m. 1994-06-30 netto, dvs. efter avdrag för inlåningar

Upplåning på den nominella

värdepappersmarknaden

Under de senaste fem budgetåren har den sammanlagda

kostnaden för den nominella statsskulden i kronor

överstigit riktmärkesportföljens kostnad med 5,1

miljarder kronor. Den största delen av den högre

kostnaden hänförs till budgetåret 1995/96, då den

verkliga skuldens kostnad var 14,2 miljarder kronor

högre än riktmärkesportföljens kostnad. Resultatet för

budgetåret 1995/96 förklaras av att den genomsnittliga

löptiden (durationen) på den inhemska skulden har varit

högre än riktmärkesportföljens. Detta innebar att den

faktiska skuldens marknadsvärde ökade mer än

riktmärkesportföljens då räntorna föll under perioden.

Den högre durationen beror dels på att

Riksgäldskontoret under ett flertal tillfällen 1996

överskattat upplåningsbehovet vilket orsakat en

överlikviditet vilken påverkat durationen, dels på att in-

och utlåningsverksamheten till statliga myndigheter och

bolag - en verksamhet som Riksgäldskontoret saknar

möjlighet att direkt kontrollera omfattningen av -

bidragit till en högre duration. Eftersom

Riksgäldskontoret strävar efter att agera med

förutsägbarhet i emissionsverksamheten i syfte att uppnå

långsiktigt låga kostnader har kontoret inte på kort sikt

justerat för de förändringar i durationen som orsakats av

dessa faktorer. Vidare har durationen i den faktiska

kronskulden varit högre än riktmärkets p.g.a. att

Riksgäldskontoret under budgetåret fortsatt arbetet med

att förlänga den genomsnittliga löptiden på skulden.

Detta har gjorts i syfte att minska refinansieringsrisken

och stabilisera statens räntekostnader.

Det sammanlagda resultatet för upplåningen i

nominella värdepapper i kronor under de senaste fem

budgetåren är negativt. Det fastställda målet har därmed

inte uppnåtts. Regeringen delar dock Riksgäldskontorets

uppfattning att det nuvarande riktmärket för skulden i

svenska kronor är befattat med brister som instrument

för resultatutvärdering. Hänsyn måste även tas till de

marknadsvårdande insatser Riksgäldskontoret genomför

i syfte att främja effektiviteten på den inhemska

penning- och obligationsmarknaden, vilka ej ger

synbara effekter i resultatutvärderingen mot

riktmärkesportföljen. Genom att verka för en väl

fungerande och effektiv statspappersmarknad kan

Riksgäldskontoret bidra till långsiktigt lägre

upplåningskostnader för staten. Under budgetåret har

Riksgäldskontoret genomfört ett antal insatser i detta

syfte. Exempel på detta är effektivare

emissionsförfarande, emissioner i löptidssegment enligt

internationell praxis och uppbyggande av grund för

futureshandel. Regeringen ser med tillfredsställelse på

de åtgärder som Riksgäldskontoret genomfört på den

inhemska marknaden i syfte att förbättra effektiviteten.

Likt tidigare år vill därför regeringen betona att

resultatbedömningen av inhemsk upplåning inte enbart

kan baseras på en jämförelse med riktmärkesportföljen.

Upplåning på den internationella

kapitalmarknaden

Sett över de senaste fem budgetåren har förvaltningen

av den utländska skulden medfört en besparing på totalt

11,3 miljarder kronor jämfört med riktmärket i utländsk

valuta. Under budgetåret 1995/96 uppnåddes en

besparing på totalt ca 4,7 miljarder kronor. Genom

välavvägda justeringar av ränterisken uppnådde

Riksgäldskontoret en räntemässig besparing på 2,1

miljarder kronor jämfört med riktmärket.

Valutapositionerna bidrog med 2,3 miljarder kronor,

framförallt till följd av en försvagning av japanska yen

och en förstärkning av italienska lire. Riksgäldskontoret

anlitar tre externa förvaltare, vilka ansvarar för

förvaltning av en mindre del av skulden.

Riksgäldskontorets skuldförvaltning uppvisar ett bättre

resultat än den mest framgångsrika av dessa förvaltare.

Utlandsupplåningen och den ovan nämnda förvaltningen

av den utestående utlandsskulden utvärderas skilda från

varandra. Även upplåningen på den internationella

kapitalmarknaden har varit framgångsrik under

budgetåret 1995/96. Jämfört med andra likvärdiga

låntagare har upplåningskostnaden varit 0,15

procentenheter lägre. Detta motsvarar en lägre

nuvärdesberäknad upplåningskostnad på 960 miljoner

kronor.

RESULTAT AV UPPLÅNING OCH SKULDFÖRVALTNING BUDGETÅREN 1991/92-1995/96

MILJARDER KRONOR

1991/92

1992/93

1993/94

1994/95

1995/961

TOTALT

Nominell inhemsk upplåning

-750

7110

3890

-1130

-14230

-5110

Skuldförvaltning i utländsk valuta

435

6090

1173

-1045

4668

11321

Summa

-315

13200

5063

-2175

-9562

6211

1 Budgetåret 1995/96 omfattar 18 månader.

RESULTAT AV HUSHÅLLSUPPLÅNINGEN. BESPARINGAR GENOM UPPLÅNING FRÅN HUSHÅLLEN

JÄMFÖRT MED RIKSGÄLDSKONTORETS ALTERNATIVA UPPLÅNINGSFORMER BUDGETÅREN

1991/92-1995/96

MILJARDER KRONOR

1991/92

1992/93

1993/94

1994/95

1995/961

TOTALT

Allemansspar

1500

2300

352

242

253

4647

Premielån

224

22

56

43

126

471

Riksgäldskonto

24

17

10

85

-11

125

Totalt

1748

2339

418

370

368

5243

1 Budgetåret 1995/96 omfattar 18 månader.

Regeringen bedömer att upplåningen på den

internationella kapitalmarknaden bedrivits effektivt och

ändamålsenligt. Riksgäldskontoret har uppnått ett gott

resultat genom ett flexibelt agerande vad gäller

marknader, tekniker och tidpunkter. Regeringen ser

med tillfredsställelse på resultatet av förvaltningen av

skulden i utländsk valuta, vilken bidragit till väsentliga

besparingar för staten.

Hushållsupplåning

Den nominella hushållsupplåningen utvärderas genom

att jämföras med riktmärkesportföljen i kronor.

Därutöver beräknar Riksgäldskontoret resultatet för

hushållsupplåningen genom en jämförelse med kontorets

alternativa upplåningskostnad på den nominella

värdepappersmarknaden. Vid denna sistnämnda

jämförelse har upplåningen på hushållsmarknaden under

de fem senaste åren inneburit besparingar på ca 5,2

miljarder kronor. Under budgetåret 1995/96 uppgick

besparingarna till 368 miljoner kronor, vilket innebär en

minskning på årsbasis jämfört med tidigare år.

Riksgäldskontorets upplåning på hushållsmarknaden

har under senare år minskat både i absoluta tal och mätt

som marknadsandelar, dels till följd av ökad konkurrens

från alternativa sparformer, dels till följd av borttagna

skatteförmåner för allemanssparandet. Under

budgetåret minskade upplåningen från hushåll med 9,3

miljarder kronor, främst på grund av ett fortsatt utflöde

ur allemanssparandet. Dessutom förföll de två största

premielånen på tillsammans 18,5 miljarder kronor till

inlösen, samtidigt som nyupplåningen i

premieobligationer stannade vid 15 miljarder kronor. I

föregående års budgetproposition (prop.1996/97:1, bet.

1996/97: FU2 ) angavs hushållsupplåningen som ett

prioriterat område inför 1997. För att återvinna

marknadsandelar på hushållsmarknaden har

Riksgäldskontoret därför inlett en satsning på utökad

kundvård, vidareutveckling av säljkanaler och

produktutveckling. I syfte att ge Riksgäldskontoret

möjlighet att se över sitt produktutbud för att kunna

erbjuda konkurrenskraftiga produkter på denna marknad

beslöt riksdagen i samband med den ekonomiska

vårpropositionen (1996/97:150) att ge Riksgäldskontoret

möjlighet att ta emot inlåning på konto från allmänheten

i egen regi.

Resultatet för hushållsupplåningen under

femårsperioden är enligt regeringen tillfredsställande,

men regeringen noterar att resultatet under de senaste

åren försämrats. Målet för hela Riksgäldskontorets

upplåning är att långsiktigt minimera kostnaderna. I

detta syfte skall Riksgäldskontoret via

hushållsupplåningen söka uppnå största möjliga

kostnadsbesparing i förhållande till kontorets alternativa

upplåningsformer på penning- och

obligationsmarknaden. Enligt regeringens mening skall

Riksgäldskontoret endast bedriva upplåning från

hushållen i den mån denna upplåning inklusive

kontorets administrationskostnader är billigare än

dessa alternativa låneformer. Detta gäller såväl för

marknaden i dess helhet som för de enskilda

låneinstrumenten på denna marknad. Som konstaterats

ovan har hushållsupplåningen totalt sett bidragit till lägre

kostnader för staten. Regeringen noterar emellertid att

Riksgäldskonto under budgetåret 1995/96 ej täckt sina

kostnader. Utvärderingen bör dock ej baseras på ett

enskilt år, utan bör enligt regeringens mening ske över

en femårsperiod. Under femårsperioden uppvisar

Riksgäldskonto ett positivt resultat.

Riksgäldskontorets hushållsupplåning har under de

senaste budgetåren tappat andelar av den totala

hushållsmarknaden. Detta har inneburit att statens

kostnadsbesparing av att låna på denna marknad

reducerats väsentligt sedan början av 1990-talet. Denna

utveckling har fortsatt under budgetåret 1995/96.

Regeringen finner det angeläget att Riksgäldskontorets

satsning på detta område fullföljs under 1998 i syfte att

uppnå fortsatt låga upplåningskostnader för staten.

Upplåning på den reala värdepappers-

marknaden

Under budgetåret bidrog upplåning via realräntelån i en

ökad omfattning till finansieringen av statsskulden.

Sedan början av 1996 säljer kontoret realobligationer

löpande, och ej som tidigare via auktioner. Detta har

bidragit till en ökad efterfrågan. Volymen

realobligationer ökade från 12 miljarder kronor vid

budgetårets början till 74 miljarder kronor vid dess slut.

Regeringen anser att ökningen av upplåningsvolymerna

i realobligationer är tillfredsställande, men noterar

samtidigt att denna positiva utveckling mattats av under

första halvåret 1997. Den minskade försäljningen under

början av 1997 är huvudsakligen en följd av förändrade

marknadsförutsättningar.

Reala lån innebär att låntagaren kompenseras för

den verkliga inflationen under perioden. Detta innebär

att man ej ställer krav på någon riskpremie till följd av

osäkerhet om framtida inflation, vilket i sin tur

reducerar statens räntekostnader. I syfte att utvärdera

upplåningen på den reala värdepappersmarknaden har

Riksgäldskontoret beräknat hur stor genomsnittlig

inflationspremie som staten undvikit att betala genom att

emittera realräntelån istället för nominella obligationer.

Utvärderingen avser tiden mars 1996 till årsskiftet

1996/97. Under denna period emitterade

Riksgäldskontoret realräntelån för sammanlagt 46

miljarder kronor. Med utgångspunkt från

marknadsaktörernas uppmätta inflationsförväntningar

uppgår denna besparing till 0,86 % under mätperioden.

Jämförelsen för de längsta lånen är dock behäftade med

metodtekniska problem, då det inte finns relevant

nominell alternativupplåning på dessa löptider. Ingår

endast de tre kortaste lånen blir premien istället 0,45 %.

Det skall noteras att en slutlig jämförelse mellan real

och nominell upplåning kan göras först när lånen

förfallit och utfallet av den faktiska inflationen är känd.

Riksgäldskontoret påpekar att resultatet skall tolkas med

försiktighet. Regeringen ser med tillfredsställelse på det

försök till utvärdering av realobligationsupplåningen

som Riksgäldskontoret utfört, men konstaterar att

ytterligare utveckling av utvärderingsmetoderna krävs

för en tillförlitlig utvärdering av upplåningen på denna

marknad.

Riskkontroll

RRV påvisade i sin revisionsrapport 1994/95 brister

i Riksgäldskontorets interna riskhanterings- och

kontrollsystem. I föregående års budgetproposition

angavs riskkontrollen som ett prioriterat område

inför 1997. En rad åtgärder har vidtagits i syfte att

åtgärda dessa brister. En omorganisering av

upplåningsverksamheten har skett, vilket inneburit

att riskkontroll och back-office bildat fristående

funktioner. Internrevisionen har organisatoriskt

flyttats från att ligga under riksgäldsdirektören till att

ligga under styrelsen. I syfte att bidra till höjd

kvalitet och säkerhet inom riskkontroll,

analysverksamhet samt betalningsförmedling

påbörjades under budgetåret implementeringen av ett

nytt finansadministrativt datasystem. Problem har

dock uppstått vid införande av detta system, vilket

medfört att arbetet med att förstärka riskkontollen i

denna del försenats. Regeringen ser trots dessa

problem med tillfredsställelse på det arbete som

påbörjats för att förstärka Riksgäldskontorets

riskkontroll. Regeringen finner det angeläget att

Riksgäldskontoret satsning inom området

riskkontroll fullföljs under 1998.

Kassahållning

Riksgäldskontoret har koncentrerat insatserna inom

detta område till att i samarbete med

Riksrevisionsverket genomföra en uppföljning, dels av

räntekontomodellen, dels av den tidigare genomförda

översynen av betalningstidpunkter i staten. Därutöver

har Riksgäldskontoret under budgetåret haft en

fortlöpande uppföljning av större in- och utbetalningar

på statsverkets checkräkning. Detta har medfört en

större uppmärksamhet hos myndigheter och bidragit till

att dessa effektiviserat sina betalningsrutiner i

kostnadsbegränsande syfte. Riksgäldskontoret har även

uppmärksammat effekterna av den s.k.

täckningskontrollen som bankerna infört. Denna

kontroll medför att överföring av medel till statsverket

ej kan genomföras samma dag, vilket på årsbasis

beräknas ge upphov till ränteförluster för staten om ca

40 miljoner kronor. F.n. pågår diskussioner om

lösningar på detta problem. Vidare har under budgetåret

en genomgång av tidpunkten för Arbetsmarknadsverkets

och Riksförsäkringsverkets betalningar och vissa

betalningar till kommuner gjorts. När detta projekt

avslutats beräknas besparingsmöjligheterna för staten

uppgå till 100 miljoner kronor vid nuvarande ränteläge.

Regeringen bedömer att Riksgäldskontorets

kassahållningsverksamhet varit tillfredsställande under

budgetåret 1995/96 och att den bidragit till väsentliga

besparingar för staten.

In - och utlåning till statliga institutioner

Riksgäldskontoret har till uppgift att tillhandahålla lån-

och placeringsmöjligheter till statliga institutioner till så

goda villkor som möjligt utan att deras verksamhet

subventioneras. Inlåningen ökade under budgetåret med

drygt 40 miljarder kronor till drygt 68 miljarder kronor.

Utlåningen minskade samtidigt med 65 miljarder

kronor, och uppgick till 119 miljarder kronor i slutet av

budgetåret.

Avgifter som tas ut för in - och

utlåningsverksamheten skall täcka de administrativa

kostnader som verksamheten medför. Under de senaste

fem budgetåren har dock avgifterna varit på sådan nivå

att ett betydande överskott genererats. Överskottet har

minskat under de senaste åren. Kontoret sänkte

avgifterna vid halvårsskiftet 1996 vilket förväntas leda

till en bättre balans mellan verksamhetens avgifter och

kostnader.

BUDGET FÖR IN- OCH UTLÅNINGSVERKSAMHETEN

UPPDRAGSVERKSAM

HET

TUSENTAL KRONOR

INTÄKTER

KOSTNADER

RESULTAT

KOSTNADS-

TÄCKNING %

UPPDRAGSGIVARE

STATEN %

UPPDRAGSGIVARE

ÖVRIGA %

Utfall 1995/96

47 167

-13 527

33 640

349%

91%

9%

Varav 1996

25 140

-9 675

15 465

260%

91%

9%

Prognos 1997

19 900

-12 641

7 259

157%

91%

9%

Budget 1998

15 000

-12 835

2 165

117%

91%

9%

Beräknat 1999

15 000

-12 835

2 165

117%

91%

9%

Beräknat 2000

15 000

-12 835

2 165

117%

91%

9%

RESULTAT AV IN- OCH UTLÅNINGSVERKSAMHET BUDGETÅREN 1991/92-1995/96

MILJONER KRONOR

1991/92

1992/93

1993/94

1994/95

1995/961

Avgifter

27,1

40,6

68,1

34,0

47,11

Administrativa kostnader

2,3

5,6

7,8

9,0

13,5

Netto

24,8

35,0

60,3

25,0

33,6

1 I beloppet ingår ränteintäkter från Riksgäldskontorets räntekonto med 4,5

miljoner kronor.

Utlåningsverksamheten utvärderas även genom

enkätundersökningar bland berörda statliga institutioner.

Den senaste undersökningen gav till resultat att

kvaliteten totalt sett förbättrats och ligger på en hög

nivå. När det gäller kontorets rådgivning och service

uppfattades den mindre positivt än tidigare, även om

den alltjämt bedömdes vara tillfredsställande. Kontoret

överväger åtgärder för att förbättra rådgivningen.

Enligt regeringens bedömning har Riksgäldskontoret

i huvudsak bedrivit in- och utlåningsverksamheten i

enlighet med uppsatta mål. Regeringen har tidigare

noterat att Riksgäldskontorets avgifter tycks vara högt

satta. Det redovisade resultatet indikerar fortfarande

alltför höga avgifter i verksamheten. Regeringen

förutsätter att åtgärder vidtas om fortsatt överskott

uppstår även efter den vidtagna avgiftsjusteringen.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser.

Riksrevisionsverket har i sin revisionsberättelse gjort

bedömningen att årsredovisningen i allt väsentligt är

rättvisande. Det har, enligt Riksrevisionsverket, vid

granskningen inte framkommit något väsentligt som

tyder på att ledningens förvaltning inte står i

överensstämmelse med tillämpliga föreskrifter och

särskilda regeringsbeslut.

A 8 Riksgäldskontoret:

Förvaltningskostnader

1995/96

Utgift

113 804

1

Anslags

-

sparand

e

10 174

Därav

1996

Utgift

79 238

1997

Anslag

83 348

2

Utgifts-

prognos

83 880

1998

Förslag

82 644

1999

Beräkna

t

85 093

2000

Beräkna

t

78 892

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 I tilläggsbudget föreslås att ytterligare 2,5 mkr flyttas från A 9

Anslaget disponeras för löne-, systemutvecklings-,

lokal- samt övriga förvaltningskostnader vid

Riksgäldskontoret. Anslagssparandet är planerat att

täcka kapitalkostnaderna för ett nytt finansadministrativt

system.

Regeringens överväganden

I syfte att möjliggöra en förstärkning av

riskkontrollverksamheten samt en satsning på ökad

hushållsupplåning föreslog regeringen i

budgetpropositionen för 1997 att Riksgäldskontoret

skulle anvisas 4,2 miljoner kronor som en varaktig

ökning av förvaltningskostnadsanslaget samt 2,3

miljoner kronor som en engångsvis förstärkning under

1997. Regeringens förslag antogs av riksdagen.

Riksgäldskontoret har i sitt budgetunderlag för

budgetåret 1998 yrkat på att den engångsvisa

förstärkningen 1997 skall bli varaktig.

Riksgäldskontoret framhåller att varken förstärkning av

riskkontroll eller satsningen på ökad hushållsupplåning

kan åstadkommas genom tillfälliga insatser under

enstaka år.

Riksgäldskontorets verksamhet omorganiserades

under 1996 i syfte att uppnå större effektivitet och

samtidigt möjliggöra fortsatta rationaliseringar.

Åtgärderna som vidtagits är delvis en följd av det

övergripande besparingskravet på statliga myndigheter

som omfattat Riksgäldskontoret men även av interna

krav på att skapa utrymme för anställning av

kvalificerad arbetskraft. Regeringen bedömer att det

inte finns möjligheter till fortsatta rationaliseringar i

verksamheten på kort sikt. Samtidigt är det av stor vikt

att satsningar på riskkontroll och hushållsupplåning

fullföljs för att målet om långsiktig kostnadsminimering

skall uppnås. Mot bakgrund av ovanstående föreslår

regeringen att Riksgäldskontoret tilldelas en varaktig

höjning av anslaget med 2,3 miljoner kronor.

Enligt beslut av riksdagen skall ett nytt

garantissystem införas för staten. Beslutet innebär bl.a.

att Riksgäldskontoret skall överta ansvaret för statlig

garantihantering vid sidan av den som ligger inom

Bostadskreditnämndens och Exportkreditnämndens

anvarsområden. Riksdagbeslutet innebär även att

Riksgäldskontorets garantiverksamhet huvudsakligen

skall finansieras utanför statsbudgeten via

marknadsmässiga garantiavgifter. Under 1997 har

administrationskostnader för garantiverksamheten

belastat anslaget A 8 Förvaltningskostnader med 6,1

miljoner kronor. Regeringen föreslår att dessa kostnader

förs bort från anslaget. Till den del kostnaderna avser

garantier utfärdade innan 1997 skall dessa belasta

anslaget A 10. För nyare garantier skall kostnaderna

belasta det räntekonto utanför statsbudgeten mot vilket

såväl infrianden som avgifter förs .

Hushållsupplåningen innebär en kostnadseffektiv

upplåning för staten jämfört med alternativa

upplåningsformer. Statens besparingar genom denna

upplåning har dock som konstaterats ovan minskat

under de senaste åren. Riksgäldskontoret har i detta

syfte under året sett över produktutbud och säljkanaler.

Översynen visade bl.a. att Riksgäldskontoret genom

inlåning i egen regi skulle kunna erbjuda en

konkurrenskraftig sparform samtidigt som det skulle

innebära en kostnadseffektiv upplåning för staten. I

samband med den ekonomiska vårpropositionen

(1996/97:150) beslöt riksdagen att genom en ändring av

bankrörelselagen ge Riksgäldskontoret möjlighet att ta

emot inlåning på konto från allmänheten i egen regi.

Riksgäldskontorets ursprungliga planer innebar att en

del av administrationen för denna nya sparform,

Riksgäldsspar, skulle upphandlas externt, s.k. out-

sourcing. Kostnaderna för inköp av dessa externa

tjänster skulle då ha belastat anslaget A 9 Kostnader för

upplåning och låneförvaltning. Närmare utredning har

dock visat att detta ej är en framkomlig väg vilket

innebär att detta arbete istället måste utföras inom

Riksgäldskontoret. Riksgäldskontoret föreslår därför att

6 miljoner kronor år 1998 och 6 miljoner kronor år

1999 överförs från anslaget A 9 Kostnader för

upplåning och låneförvaltning till anslaget A8

Förvaltningskostnader. Efter 1999 bedömer

Riksgäldskontoret att finansieringen av kostnaderna för

denna nya produkt kan ske genom interna

rationaliseringar.

Som ovan konstaterats finner regeringen det

angeläget att den påbörjade satsningen på

hushållsupplåningen fullföljs i syfte att uppnå låga

upplåningskostnader för staten. Regeringen har utifrån

det underlag som lämnats av Riksgäldskontoret funnit

att den nya sparformen synes ha goda förutsättningar att

ge staten lägre upplåningskostnader. Regeringen

föreslår därför att Riksgäldskontoret ges möjlighet att

genomföra satsningen på Riksgäldsspar genom att den

av kontoret föreslagna omfördelningen mellan anslagen

A 9 och A 8 genomförs.

Riksgäldskontoret måste till skillnad från övriga

statliga aktörer övergå till euro redan från

starttidpunkten i det fall riksdagen beslutar att Sverige

skall delta i EMU. I enlighet med Europeiska rådets

resolution från Madrid 1995 skall ny omsättningsbar

offentlig skuld i de deltagande länderna utfärdas i euro

från och med den 1 januari 1999. Riksgäldskontoret har

därutöver i en rapport till regeringen (Dnr. Fi 96/4562)

bedömt det som lämpligt att en konvertering till euro av

den utestående stocken görs direkt vid inträdet i

valutaunionen. Riksgäldskontoret har i budgetunderlaget

för 1998 därför begärt medel för att täcka kostnader för

anpassning och omprogrammering av datasystem vid en

eventuell svensk övergång till euro. Dessa kostnader har

uppskattats till ca 20 miljoner kronor vardera 1998 och

1999. Det är emellertid idag inte sannolikt att Sverige

kommer att delta i valutaunionen från den 1 januari

1999. Regeringen föreslår därför att kontoret under

1998 inte anvisas extra medel för dessa kostnader.

A 9 Riksgäldskontoret:

Kostnader för upplåning

och låneförvaltning

1995/96

Utgift

1 537

942

1

Därav

1996

Utgift

787 576

1997

Anslag

1 500

000

2

Utgifts-

prognos

1 082

664

1998

Förslag

769 000

1999

Beräkna

t

669 000

2000

Beräkna

t

800 000

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 I tilläggsbudget föreslås att 2,5 mkr flyttas till anslaget A 8

Anslaget avser andra kostnader för upplåning och

låneförvaltning än finansiella kostnader och

Riksgäldskontorets egna förvaltningskostnader. Anslaget

belastas huvudsakligen av inköp av externa tjänster för

upplåning och skuldförvaltning. Avvikelsen mellan det

anslagna beloppet 1997 och utgiftsprognosen är främst

en följd av lägre provisionskostnader för upplåningen på

de internationella kapitalmarknaderna.

Möjlighet till anslagssparande förekommer ej på

detta anslag då outnyttjade medel på anslaget ej får

överföras till följande budgetår.

Regeringens överväganden

Riksgäldskontorets uppgift är att förvalta statsskulden så

kostnadseffektivt som möjligt. Det är därför av största

vikt att anslagsstrukturen skapar incitament för en

optimal förvaltning. Inom Finansdepartementet har av

denna anledning under våren 1997 initierats en översyn

av Riksgäldskontorets anslagsstruktur. Syftet har varit

att identifiera och reducera negativa incitamentseffekter

som riskerat att uppkomma p.g.a. den befintliga

strukturen på anslagen.

Med den nuvarande anslagsstrukturen är utfallet på

anslaget A 9 Kostnader för upplåning och

låneförvaltning till stor del beroende av på vilken

marknad upplåningen genomförs. Upplåningen på de

internationella kapitalmarknaderna är exempelvis

traditionellt förenade med relativt höga

provisionkostnader. Storleken på provisionerna skiljer

sig dock mellan olika utländska marknader.

Riksgäldskontoret genomför upplåning på en marknad

som är förenad med höga provisionskostnader endast

om detta medför en totalt sett lägre upplåningskostnad

efter att även räntekostnaderna vägts in i kalkylen. Med

nuvarande anslagsstruktur ligger provisionskostnaderna

för upplåning på de internationella kapitalmarknaderna

inom det fastställda utgiftstaket medan räntekostnaderna

ligger utanför.

I en situation där upplåningen på de internationella

marknaderna i större omfattning än budgeterat bör

genomföras på provisionstunga marknader för att

vara kostnadseffektiv kan Riksgäldskontoret tvingas

avstå från upplåning på dessa marknader för att inte

överskrida anslaget A 9. Istället måste upplåningen

genomföras på en alternativ marknad som är förenad

med lägre provisionskostnader. Detta således trots att

den provisionstunga upplåningen totalt sett kan innebära

en förmånligare finansiering för staten.

Riksgäldskontoret har möjlighet att begära ytterligare

medel i tilläggsbudget, men upplåningsbeslut är ofta inte

av sådan karaktär att det är möjligt att invänta

tilläggsbudgetens jämförelsevis långsamma

beslutsprocess. Istället föreslår regeringen att kostnader

för utlandsupplåningen som är att betrakta som

räntenära bör flyttas utanför utgiftstaket. Således

föreslås att 700 miljoner kronor i kostnader för

försäljnings-, inlösen- och förvaltningsprovisioner samt

kreditavgifter i samband med upplåning på de

internationella kapitalmarknaderna flyttas från anslaget

A 9 Kostnader för upplåning och låneförvaltning till

utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m, anslaget C 1

Riksgäldskontorets provisionskostnader i samband med

upplåning och skuldförvaltning.

Som beskrivits ovan föreslår regeringen även att 6

miljoner kronor överförs 1998 och 6 miljoner kronor

1999 från anslaget A 9 Kostnader för upplåning och

låneförvaltning till anslaget A 8 Förvaltningskostnader.

A10 Riksgäldskontoret:

Garantiverksamhet

1995/96

Utgift

-326 575

1

Därav

1996

Utgift

-162 638

1997

Anslag

1

Utgifts-

prognos

-243

220

1998

Förslag

1

1999

Beräkna

t

1

2000

Beräkna

t

1

1 Beloppen anges i tusental kronor

Under anslaget redovisas delar av den statliga

garantiverksamheten. Anslaget får användas för att

täcka eventuella förluster till följd av vissa garantier.

Till och med budgetåret 1997 utgörs dessa dels av

statliga garantier till svensk varvsindustri och beställare

av fartyg, dels av statliga garantier som inte belastar

annat anslag på statsbudgeten. Anslaget får även

användas för att täcka eventuella förluster som

uppkommer i samband med Riksgäldskontorets utlåning

till statliga bolag. Regeringen föreslår nedan att anslaget

fr.o.m. 1998 endast skall omfatta av Riksgäldskontoret

före år 1997 utfärdade garantier som inte faller under

annat anslag. Även garantier utfärdade vid en senare

tidpunkt men som utfärdats inom garantisystem som

införts innan 1997 skall belasta detta anslag. Slutligen

skall förvaltningskostnader förknippade med dessa

garantier belasta anslaget.

Lönekostnader och andra förvaltningskostnader i

verksamheten belastar t.o.m. budgetåret 1997 anslaget

A 8 Förvaltningskostnader. Övriga utgifter skall

finansieras av verksamhetens intäkter, huvudsakligen

influtna avgifter och återvunna medel. Överskottet i

verksamheten förs mot inkomsttitel i statsbudgeten.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Riksgäldskontorets totala garantiåtagande uppgick vid

utgången av budgetåret 1995/96 till 169,4 miljarder

kronor. Detta innebär en ökning under budgetåret med

93,8 miljarder kronor. Av ökningen hänförs 90

miljarder kronor till ändrade redovisningsprinciper

beträffande kapitaltäckningsgarantier. Tidigare har

dessa åtaganden erhållit ett symboliskt värde på en

krona. Numera beräknas dessa åtaganden utifrån

respektive företags totala utlåning. Exkluderas effekten

av denna förändring i redovisningsprinciper ökade

Riksgäldskontorets garantiåtagande under budgetåret

med 3,8 miljarder kronor.

Den finansiella sektorn är dominerande i

Riksgäldskontorets garantiportfölj. Fördelat på tolv

företag finns garantier som motsvarar ca tre fjärdedelar

av portföljens värde. Betydande garantitåtaganden finns

gentemot Stadshypotekskassan, Statens

Bostadslåneaktiebolag (SBAB) och Venantius AB.

Kapitaltäckningsgarantierna är obegränsade såväl i tid

som i belopp. Därutöver har verksamhetens garanti- och

riskhantering i hög grad varit knuten till olika

infrastruktursatsningar och projekt inom

fastighetssektorn.

Verksamhetens resultat framgår av nedanstående

tabell.

Riksgäldskontoret påpekar i sin årsredovisning att

kontorets garantiportfölj består av ett mindre antal stora

engagemang, varför resultatet varje givet år inte kan

förväntas ligga nära noll. Regeringen delar

Riksgäldskontorets uppfattning att det årliga resultatet

därför ger ringa vägledning i bedömningen om

effektivitet och måluppfyllelse. Utvärderingen av

verksamhetens måluppfyllelse skall istället koncentreras

på att bedöma formerna och metoderna för

riskvärdering och prissättning och inte till det årsvisa

resultatet. I denna mening syftar det pågående

utvecklingsarbetet rörande principer och rutiner för

riskbedömning och avgiftssättning till att öka mål-

uppfyllelsen.

Slutsatser

Riksdagen har godkänt att en ny modell för

garantihanteringen inom staten skall införas.

Modellen innebär att risken i varje

garantiengagemang beräknas och att denna ligger till

grund för bestämningen av den årliga

garantiavgiften. Till den del avgifter inte erhålls

avseende garantiföremål är det fråga om en statlig

subvention som skall belasta ett anslag.

Huvudansvaret för de statliga garantierna skall bäras

av Exportkreditnämnden, Statens

bostadskreditnämnd och Insättningsgarantinämnden

inom sina resp. områden och av Riksgäldskontoret

för alla övriga områden. Den slutliga

ansvarsfördelningen mellan Riksgäldskontoret och de

övriga garantimyndigheterna skall utredas vidare.

Riksdagen beslöt i enlighet med regeringens förslag

att den nya modellen skall börja tillämpas redan under

budgetåret 1997 för nya garantier. I och med införandet

av den nya modellen blir denna garantiverksamhet helt

avgiftsfinansierad. Kostnaderna för verksamheten

kommer då inte att belasta statsbudgeten utan föras mot

ett räntekonto dit också garantiavgifterna och kostnader

för infriade garantier förs. Samtidigt beslöt riksdagen att

garantier utfärdade tidigare än 1997 skulle omfattas av

det nya systemet från och med 1998. Som konstaterats

ovan (volym 1) kommer detta inte att kunna ske som

planerat. Regeringen föreslår därför att dessa garantier

även fortsättningsvis skall ligga inom ramen för anslag

A 10. Exempel på garantier som kommer att ligga

under A 10 är garantierna för Öresundsförbindelsen,

Stockholmsleder och Sverigehuset i S:t Petersburg.

BUDGET FÖR DEN AVGIFTSBELAGDA GARANTIVERKSAMHETEN, NYA GARANTIER

UPPDRAGSVERKSAM

HET

TUSENTAL KRONOR

INTÄKTER

KOSTNADER

RESULTAT

KOSTNADS-

TÄCKNING %

UPPDRAGSGIVARE

STATEN %

UPPDRAGSGIVARE

ÖVRIGA %

Budget 1998

193 500

-193 500

0

100%

100%

0

Beräknat 1999

134 000

-134 000

0

100%

100%

0

Beräknat 2000

110 000

-110 000

0

100%

100%

0

RESULTAT AV RIKSGÄLDSKONTORETS GARANTIVERKSAMHET BUDGETÅREN 1991/92-1995/96

MILJONER KRONOR

1991/92

1992/93

1993/94

1994/95

1995/96

Intäkter

 Garantiavgifter

144

166

235

244

250

 Uppskrivning av infriade garantier

96

4

66

1014

2

 Övrigt

1

8

165

86

114

 Summa intäkter

241

178

466

1344

366

Kostnader

 Lämnat kapitaltillskott

-

-

-

1000

-

 Nedskrivning regressfordringar

-

10

75

10

-

 Förvaltning

5

6

6

7

12

 Övrigt

92

-

3

39

 Summa kostnader

97

16

81

1020

51

Överskott

144

162

385

324

315

A 11 Statens lokalförsörjningsverk:

Avvecklingskostnader

Nytt anslag

1998

Förslag

8 500 1

1 Beloppen anges i tusental kronor

Lokalförsörjningsverkets anslagssparande för bugetåret

1995/96 är 14,7 miljoner kronor och har uppstått till

följd av att verksamheten under föregående år bedrivits

med en lägre volym än vad regeringen tidigare

beräknat. Regeringen har under 1995/96 dragit in 25

miljoner kronor av anslagssparandet.

Regeringens överväganden

Myndighetens verksamhet har berörts av

Stabsmyndighetsöversynen i delbetänkandet Reformerad

stabsorganisation (SOU 1997:80). Regeringen redovisar

sina överväganden med anledning av betänkandet i

avsnitt 4.2. Verksamheten berörs också av Utredningen

om utvärdering av Byggnadsstyrelsens ombildning i

slutbetänkandet Lokalförsörjning och fastighetsägande

(SOU 1997:96) Regeringen har i sina överväganden

tagit hänsyn till vissa slutsatser i detta senare

betänkande.

Till följd av regeringens förslag skall myndigheten

fr.o.m. den 1 januari 1998 övergå till att enbart utgöra

en avvecklingsorganisation för kvarvarande personal.

Regeringen kommer att utse en särskild avvecklare som

leder verksamheten.

För avvecklingen av verket föreslår regeringen att ett

nytt anslag som uteslutande skall användas för detta

ändamål anvisas. Myndighetens anslagssparande skall

utnyttjas för att vid utgången av innevarande år lösa det

ackumulerade underskottet i myndighetens

avgiftsfinansierade verksamhet. Resterande medel dras

in till statsbudgeten. Verksamheten kommer att

avvecklas helt under 1999.

För budgetåret 1998 föreslår regeringen att

8 500 000 kr anvisas.

A 12 Täckning av merkostnader

för lokaler

1995/96

Utgift

41 062

1

Därav

1996

Utgift

23 487

1997

Anslag

19 500

Utgifts-

prognos

16 100

1998

Förslag

20 000

1999

Beräkna

t

20 100

2000

Beräkna

t

16 000

1 Beloppen anges i tusental kronor

De utgifter som belastar anslaget är hyror för vissa

tomställda lokaler som staten har betalningsansvaret för

till dess avtalen går att avveckla. De huvudsakliga

faktorer som styr utgifterna på området är avtals-

konstruktionerna samt möjligheterna att upplåta

lokalerna i andra hand.

Regeringens överväganden

Till följd av att kostnaderna totalt sett minskat föreslår

regeringen en besparing på anslaget motsvarande 4

miljoner kronor, i förhållande till vad regeringen

beräknade i budgetpropositionen för 1997.

Slutsatser

För budgetåret 1998 har regeringen beräknat anslaget

till 20 000 000. För 1999 och 2000 har anslaget

beräknats till 20 100 000 kr respektive 16 000 000 kr.

A 13 Nämnden för offentlig

upphandling

1995/96

Utgift

9 376

1

Anslags

-

sparand

e

4 838

Därav

1996

Utgift

6 400

1997

Anslag

6 348

Utgifts-

prognos

7 818

1998

Förslag

6 292

1999

Beräkna

t

6 481

2000

Beräkna

t

6 595

1 Beloppen anges i tusental kr

Nämnden hade vid ingången av 1997 ett stort

anslagssparande. Detta beror främst på att nämnden,

som bildades den 15 mars 1993, inte var fullt utbyggd

förrän 1995. Enligt nämndens prognos kommer

anslagssparandet att vara förbrukat efter 1999 års

utgång.

Anslagssparandet har använts på det sätt som

regeringen angav i 1995 års budgetproposition,

nämligen bl.a. för finansiering av extra anställd

personal och viss statistikinsamling.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Det övergripande målet för Nämnden för offentlig

upphandling (NOU) 1995/96 har varit att verka för att

offentlig upphandling sker affärsmässigt, effektivt, i

enlighet med lagen (1992:1528) om offentlig

upphandling (LOU), EG:s rättssystem på området och

WTO-överenskommelsen om upphandling (GPA).

De viktigaste verksamhetsmålen för NOU har varit

att lämna muntlig och skriftlig information för att

underlätta tillämpningen av upphandlingsreglerna och att

tillse att regelverket efterlevs. Inom utvecklingsområdet

har verksamhetsmålet varit att nämnden skall följa

direktivförändringar och rättstillämpningen inom EU

samt följa den allmänna utvecklingen inom offentlig

upphandling i syfte att föreslå nödvändiga ändringar i

lagen om offentlig upphandling samt bidra till att skapa

en effektivare och mer miljömedveten upphandling.

Enligt regeringens bedömning har nämnden i huvudsak

uppnått resultat i enlighet med de uppsatta målen. Inom

informationsverksamheten har bl.a. en omfattande

telefonrådgivning bedrivits. Nyhetsbrev med

information i upphandlingsfrågor har vidare getts ut

kvartalsvis. Tillsynsverksamheten har koncentrerats på

yttranden i klagomålsärenden. Inom utvecklingsområdet

har insatserna varit förhållandevis stora. Nämnden har

bl.a. tillsammans med Naturvårdsverket och

Kemikalieinspektionen gett ut en miljörapport och en

vägledning benämnd På miljöns sida.

Enligt årsredovisningen är efterfrågan på information

från NOU mycket stor. Detta hänger intimt samman

med att de regler som avser upphandling över

tröskelvärdena är komplicerade. För en hel del

upphandlande enheter är även upphandling under

tröskelvärdena ett problem: Det största antalet

domstolsavgöranden avser upphandling under

tröskelvärdena. På grund av att informationsinsatserna

har fått ett så stort utrymme har den egentliga

tillsynsverksamheten getts låg prioritet. Mot denna

bakgrund har nämnden fått regeringens uppdrag att

överväga om informationsverksamheten kan minska och

en ökad tyngd läggas på tillsynsverksamheten.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Regeringen konstaterar att Riksrevisionsverket inte har

haft några invändningar i revisionsberättelsen avseende

NOU.

Övrigt

Lagen om offentlig upphandling styr

anskaffningsverksamheten bl.a. inom stat, kommun,

landsting och vissa statliga bolag. Nämnden för offentlig

upphandling (NOU) inrättades 1993 i samband med

omläggningen av upphandlingssystemet bl.a. till följd av

att EU:s regelverk infördes. Det bedömdes att behovet

av stöd och hjälp särskilt i inledningsskedet skulle bli

mycket stort. Mot bakgrund av den problembild som

successivt har vuxit fram anser regeringen att NOU:s

framtida roll och uppgifter nu måste ses över.

Förutsättningar måste skapas för en effektivare offentlig

upphandling. Bl.a. bör tillsynsverksamheten preciseras

och möjligheterna till sanktioner övervägas.

Slutsatser

Regeringen anser att NOU skall bidra till att målet

effektiv offentlig upphandling uppnås. Inom ramen för

detta skall nämnden utveckla upphandlingsverksamheten

bl.a. genom att föreslå ändringar i

upphandlingsreglerna. NOU skall också bidra till att

målet administrativt stöd av hög kvalitet till statliga

myndigheter uppnås bl.a. genom att informera om

gällande regelsystem. Regeringen anser att

tillsynsverksamheten skall prioriteras.

Regeringen föreslår att anslaget för 1998 uppgår till

6 292 000 kr. För 1999 har anslaget beräknats till

6 481 000 kr och för 2000 till 6 595 000 kr.

A 14 Ekonomiska rådet

1995/96

Utgift

2 000

1

Reservati

on

568

Därav

1996

Utgift

1 200

1997

Anslag

1 705

Utgifts-

prognos

2 273

1998

Förslag

1 680

1999

Beräkna

t

1 736

2000

Beräkna

t

1 794

1 Beloppen anges i tusental kronor

Kostnaderna för Ekonomiska rådet avser främst

arvoden för Ekonomiska rådets ledamöter, arvoden för

beställda forskningsuppsatser samt kostnader i samband

med publicering och övrig presentation av

forskningsresultaten.

Vid utgången av budgetåret 1995/96 hade

Ekonomiska rådet ett anslagssparande på 568 000

kronor. Detta sparande förklaras främst av att

Ekonomiska rådets arbete under budgetåret 1995/96

framför allt ägnades åt den av regeringen initierade

EMU-utredningen, vilken delvis finansierades med

särskilda medel. Enligt Ekonomiska rådets

budgetprognos kommer en del av föregående budgetårs

anslagssparande att tas i anspråk under innevarande

budgetår.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Ekonomiska rådet är ett organ knutet till

Finansdepartementet. Rådet består av

nationalekonomiska forskare förordnade på i

normalfallet tre år av regeringen. Vidare är

Konjunkturinstitutets generaldirektör adjungerad

medlem. Ekonomiska rådets övergripande mål 1995/96

har varit att initiera forskning och utredningsarbete av

särskilt intresse för den ekonomiska politikens

utformning och att bidra till att nationalekonomiska

forskningsresultat får en vidare spridning. Vidare skall

Ekonomiska rådet bistå Finansdepartementet och

Konjunkturinstitutet med råd i vetenskapliga frågor.

Genom sin verksamhet fungerar rådet som en länk

mellan Finansdepartementet respektive

Konjunkturinstitutet och den nationalekonomiska

forskningen.

De övergripande målen för Ekonomiska rådets

verksamhet har enligt regeringens bedömning uppnåtts,

bland annat har ett forskningsprojekt om

finansmarknaden redovisats. Vidare deltog rådet i den

utredning om konsekvenserna av ett eventuellt svenskt

medlemskap i EMU som presenterades under hösten

1996. Regeringen anser att Ekonomiska rådets roll som

initiativtagare till forskning och som länk mellan

Finansdepartementet och den nationalekonomiska

forskningen är mycket betydelsefull för

tillhandahållandet av ett gediget underlag för den

ekonomiska politikens utformning. Rådet har också en

viktig uppgift som rådgivare till Konjunkturinstitutet i

vetenskapliga frågor, särskilt inom områdena

makroekonomi, modellbyggande och miljöekonomi.

Revision

Revision av Ekonomiska rådet görs som en del av

Revisionskontorets vid Regeringskansliet revision av

Finansdepartementet. Kontoret har inte haft några

invändningar.

Slutsatser

Regeringen anser att Ekonomiska rådet skall bidra till

att målet om tillförlitliga analyser av den

samhällsekonomiska och den statsfinansiella

utvecklingen uppnås.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1998 uppgår

till 1 680 000 kronor.

Anslaget för 1999 har beräknats till 1 736 000 kronor

och för 2000 till 1 794 000 kronor.

A 15 Vissa nämnder m.m.

1995/96

Utgift

1 681

1

Därav

1996

Utgift

1 088

1997

Anslag

1 552

Utgifts

-

progno

s

1 552

1998

Förslag

1 588

1999

Beräkna

t

1 638

2000

Beräkna

t

1 690

1 Beloppen anges i tusental kronor

Flertalet nämnder handhar frågor inom det

arbetsgivarpolitiska området. Nämnderna kan därvid ha

att pröva frågor om ersättningar som regleras i

kollektivavtal, pröva tvistefrågor som rör tillämpningen

av avtal, pröva frågor om disciplinansvar och

avskedande beträffande innehavare av högre statliga

anställningar etc.

Från anslaget betalas utgifter - i regel arvoden till

ledamöter och ersättare m.m. - för Statens

tjänstebostadsnämnd, Statens trygghetsnämnd,

Skiljenämnden i vissa trygghetsfrågor, Skiljenämnden

för arbetsmiljöfrågor, Statens ansvarsnämnd, Offentliga

sektorns särskilda nämnd, Kontraktsdelegationen,

Statens tjänstepensions- och grupplivnämnd, Statens

utlandslönenämnd, Statens krigsförsäkringsnämnd och

Statens krigsskadenämnd. Från anslaget betalas även

Sveriges bidrag till Nordiska skattevetenskapliga

forskningsrådet.

Prognosen för innevarande budgetår pekar mot att

nuvarande anslag kommer att förbrukas.

Regeringens överväganden

Statens krigsskadenämnd har i budgetunderlaget för

1998-2000 begärt ytterligare medel. Mot bakgrund av

pågående beredning av betänkandet Försäkring under

krigsförhållanden (SOU 1994:130) föreslår regeringen

inte nu någon höjning av anslaget.

Den huvudsakliga faktorn som styr utgifterna på

området är hur arbetsbelastningen påverkar antalet

sammanträden vid nämnderna eftersom de flesta

arvoden utgår per sammanträde.

Vid beräkning av anslaget har hänsyn tagits till att

Nämnden för vissa statliga pensionsfrågor har upphört.

Revision

Revision av nämnderna görs som en del av

Revisionskontorets vid Regeringskansliet revision av

Finansdepartementet. Regeringen konstaterar att någon

invändning inte riktats mot nämnderna.

A 16 Bokföringsnämnden

1995/96

Utgift

4 833

1

Därav

1996

Utgift

3 406

1997

Anslag

4 468

Utgifts-

prognos

4 468

1998

Förslag

5 394

1999

Beräkna

t

5 501

2000

Beräkna

t

5 611

1 Beloppen anges i tusental kronor

Bokföringsnämnden består av en ordförande och tio

andra ledamöter. Kanslifunktionen fullgörs av

Finansinspektionen. Nämnden har vidare två

permanenta arbetsgrupper som stöd för kansliet.

En jämförelse mellan budget och utfall år 1995/96

visar att nämnden har förbrukat ca 1,7 miljoner kronor

mindre än budgeterat. Detta förklaras främst av att

projektkostnader inte har uppstått i den omfattning som

var planerad.

Innevarande budgetår överensstämmer utgifts-

prognosen med anslagets nivå.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Budgetåret 1995/96 var det övergripande målet för

myndigheten att främja utvecklingen av god

redovisningssed i företagens bokföring och offentliga

redovisning. Detta sker bl.a. genom att nämnden

utarbetar allmänna råd inom sitt verksamhetsområde.

Bokföringsnämnden är vidare statens expertorgan i

redovisningsfrågor vilket medför att nämnden även

biträder Regeringskansliet i redovisningsfrågor,

deltar i utredningar inom kommittéväsendet samt

yttrar sig över författningsförslag. En annan viktig

uppgift är att avge yttranden till domstolar om vad

god redovisningssed innebär i olika hänseenden.

Av nämndens årsredovisning framgår att

verksamheten i stor utsträckning påverkas av arbetet

med ny lagstiftning på redovisningsområdet.

Regeringen har inga invändningar mot den om-

prioritering som nämnden har behövt göra på grund av

bl.a. arbetet med den nya redovisningslagstiftningen

eller i övrigt mot den av nämnden bedrivna

verksamheten.

Det övergripande målet att främja god

redovisningssed i företagens bokföring och offentliga

redovisning är enligt regeringens bedömning uppfyllt.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV:s revisionsberättelse över Bokföringsnämndens

årsredovisning innehåller inte någon invändning.

Slutsatser

Bokföringsnämndens arbete bör även fortsättningsvis

inriktas på att främja utvecklingen av god

redovisningssed i företagens bokföring och offentliga

redovisning. Nämnden bör också kommande år vid

behov bistå Regeringskansliet med det fortsatta arbetet

med ny redovisningslagstiftning. Behovet av råd och

anvisningar på redovisningsområdet är stort, inte minst

för de små och medelstora företagen. Det är särskilt

möjligheterna till förenklingar som här bör tas till vara.

Med tanke på den omfattande kompletterande

normgivning som behövs med anledning av den nya

redovisningslagstiftningen bör nämnden få ökade

resurser för budgetåret 1998 med 1 miljon kronor.

Förstärkningen har finansierats genom omfördelning

inom utgiftsområdet. Arbetet med kompletterande

normgivningen beräknas ta flera år i anspråk.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1998 blir

5 394 000 kronor.

A 17 Bidrag till Stiftelsen för

utvecklande av god

redovisningssed

1995/96

Utgift

900

1

Därav

1996

Utgift

600

1997

Anslag

800

Utgifts-

prognos

800

1998

Förslag

800

1999

Beräkna

t

800

2000

Beräkna

t

800

1 Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas bidrag till Stiftelsen för

utvecklande av god redovisningssed, som bildats

gemensamt av staten genom Bokföringsnämnden,

Föreningen Auktoriserade Revisorer (FAR) och

Sveriges Industriförbund. Förutom de tre stiftarna

bidrar nu även Stockholms Fondbörs, Svenska

Bankföreningen och Sveriges Försäkringsförbund till

finansieringen av stiftelsens verksamhet. Stiftelsen skall

främja utvecklandet av god redovisningssed i större

företag som sprider information till ett stort antal

intressenter (publika företag). Stiftelsen har utsett ett

redovisningsråd som skall svara för normgivningen.

Regeringen föreslår att anslaget för år 1998 uppgår

till 800 000 kronor.

A 18 Utvecklingsarbete

1995/96

Utgift

36 862

1

Utgående

reservati

on

33

578

Därav

1996

Utgift

33 600

1997

Anslag

32 570

Utgifts-

prognos

30

000

1998

Förslag

30 170

1999

Beräkna

t

30 170

2000

Beräkna

t

30 170

1 Beloppen anges i tusental kronor

Anslaget har en stor ingående reservation 1997.

Reservationen har uppstått då Finansdepartementet inte

alltid kunnat bedöma omfattningen av utvecklingsarbetet

inom nedan nämnda områden.

Anslaget används av Finansdepartementet för att

bekosta utvecklingsarbete avseende styrning,

budgetering och redovisning av statens inkomster,

utgifter, tillgångar och skulder. Regeringen bedömer att

den förändrade budgetprocessen inklusive införandet av

ett utgiftstak medför ytterligare utvecklingsarbete

framför allt vad gäller uppföljnings- och

prognosmetoder. Reservationen beräknas tas i anspråk

under de kommande åren för ett projekt benämnt

VESTA.

VESTA-projektet syftar till att skapa ett ett integrerat

statligt koncernsystem för prognos, budgetering,

koncernredovisning, resultatstyrning och

betalningsinformation (se volym1). De kvantifierbara

vinsterna av projektet hänför sig till administrativa

rationaliseringsvinster samt till en effektivare

likviditetshantering.

Huvuddelen av vinsterna med projektet är dock av

kvalitativ art, bl.a. bättre riksdags-, regerings- och

tjänstemannabeslut tack vare ett bättre beslutsunderlag.

Systemet kommer att ge en mer komplett bas för

budgetarbetet, prognosarbetet samt uppföljningsarbetet.

Den monetära avkastningen av bättre beslut är ytterst

svår att uppskatta men den förbättrade resultatstyrning

som projektet skapar tekniska förutsättningar för bör på

sikt kunna ge betydande effektivitetsvinster.

En preliminär bedömning indikerar att kostnaderna

för projektets genomförande kommer att uppgå till 60

miljoner kronor. Genom en lånefinansiering av

huvuddelen av utvecklings- och hårdvarukostnaden

kommer den totala kostnaden och därmed

anslagsbelastningen att fördelas över nio år. Regeringen

föreslår att ett beställningsbemyndigande uppgående till

50 miljoner kronor lämnas för VESTA-projektets

genomförande.

Anslaget används även för att bedriva

chefsutveckling i statsförvaltningen och viss

kompetensutveckling i Regeringskansliet. Vidare

bedrivs utvecklingsarbete avseende prognoser, statistik

och analyser av svensk ekonomi samt övrigt inom

Finansdepartementets verksamhetsområde.

Revision

Revision sker i samband med Revisionskontorets vid

Regeringskansliet revision av Finansdepartementet.

Kontoret har inte haft några invändningar.

A 19 Kammarkollegiet

1995/96

Utgift

31 243

1

Anslags-

sparande

11

054

Därav

1996

Utgift

21 074

1997

Anslag

22 277

Utgifts-

prognos

24

500

1998

Förslag

23 137

1999

Beräkna

t

23 811

2000

Beräkna

t

24 506

1 Beloppen anges i tusental kronor

Kollegiets anslagssparande har uppnått en hög nivå. En

viktig orsak till detta är kollegiets heterogena

sammansättning av arbetsuppgifter. Flera verksamheter

kan på ett oförutsebart sätt variera såväl beträffande

omfattning som kostnader. Kollegiet har i sitt

budgetunderlag inför 1998 redovisat ett antal uppgifter

av tillfällig natur som under den närmaste

treårsperioden kommer att kräva resurser utöver det

beräknade ramanslaget. Kollegiets anslagssparande

bedöms därför sjunka under de närmsta åren. Det är

dessutom av värde för regeringen att Kammarkollegiet

har en ständig beredskap för att kunna hantera nya

uppgifter.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Kammarkollegiet har i allt väsentligt uppnått ett

tillfredsställande resultat under budgetåret. Inom

myndighetsdelen visar ärendebalanser och liknande

nyckeltal en positiv utveckling för de flesta

verksamhetsgrenarna. Det finns några få undantag men

i dessa fall är det i allmänhet yttre faktorer som

påverkat. Inom uppdragsverksamheten är resultaten för

Fondförvaltningen och Det statliga försäkringssystemet

(risk och skadehantering) goda. Verksamhetsmässigt

har även den Administrativa servicen uppnått ett

tillfredsställande resultat. Däremot klarar

verksamhetsgrenen inte av att täcka sina kostnader.

Kollegiet anser att under året vidtagna åtgärder, i form

av bl.a. rekrytering, utbildning och förändrade

bokslutsrutiner, skall vara tillräckliga för att vända

utvecklingen under nästa år. Vad gäller

fordringsbevakningen har regeringen accepterat viss

anslagsfinansiering av denna verksamhet. För 1997 är

denna begränsad till högst 30 % av kostnaderna. Någon

fast gräns formulerades aldrig för 1995/96 då

motsvarande kostnadstäckning uppgick till 37 %.

BUDGET FÖR AVGIFTSBELAGD VERKSAMHET

DET STATLIGA

FÖRSÄKRINGSSYST

EMET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONER

AS)

KOSTNADE

R

RESULTA

T

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNING

%

Utfall

1995/96

59 733

77 244

-17

511

77%

varav 1996

43 426

65 630

-22

204

66%

Prognos 1997

50 000

45 000

5 000

111%

Budget 1998

50 000

45 000

5 000

111%

Beräknat 1999

50 000

Beräknat 2000

50 000

ÖVRIG

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONERA

S)

KOSTNADE

R

RESULTA

T

(INTÄKT

-

KOSTNA

D)

KOSTNAD

S -

TÄCKNING

%

Utfall

1995/96

38 840

41 215

2 375

94%

varav 1996

25 420

27 694

2 274

92%

Prognos

1997

28 930

28 900

30

100%

Budget 1998

29 480

28 900

580

102%

Beräknat

1999

29 480

Beräknat

2000

29 480

De negativa resultaten för verksamhetsgrenen det

statliga försäkringssystemet är främst orsakade av höga

ersättningar för inträffade skador. Avgiftsbelagd

verksamhet som finansieras genom offentligrättsliga

avgifter och som redovisas mot inkomsttitel beräknas

1998 uppgå till 2 920 000 kronor.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV har i revisionsrapporten angående

Kammarkollegiets årsredovisning lämnat

invändningar på tre punkter. Det gäller i samtliga

fall kollegiets uppgift som utbetalningsfunktion för

statsbidrag från ett antal fackdepartement. Två av

invändningarna avser överskridanden av anslag och

den tredje invändningen syftar på ett anslag som

felaktigt disponerats under 1995/96.

Kollegiet tillbakavisar RRV:s synpunkter i sitt svar

till RRV och menar att kollegiets hantering har skett

enligt regeringens intentioner. Kollegiet påpekar även

att två av anmärkningarna härrör från början av

budgetåret då det internkontrollsystem som regeringen

redan i fjolårets budgetproposition noterade att kollegiet

höll på att införa ännu inte trätt i kraft. Kollegiet har

dessutom i en utredning på regeringens uppdrag sett

över bidragshanteringen. I denna kommer kollegiet till

slutsatsen att hantering och kontroll av statsbidragen

skulle underlättas om respektive fackdepartement

ansvarade för sin egna anslag.

Regeringen har för avsikt att vidta åtgärder för att

förbättra hantering, säkerhet och

uppföljningsmöjligheter när det gäller

bidragshanteringen. Problemen med hanteringen av

statsbidragen bör därmed bli betydligt mindre. Detta

tillsammans med de stödsystem som kollegiet utvecklat

gör att regeringen bedömer att kollegiets

redovisningsrutiner kommer att fungera fullt

tillfredsställande i framtiden.

Övrigt

Bland de fordringar som Kammarkollegiet förvaltar åt

staten finns ett antal ränte- och amorteringsfria lån. Det

rör sig om krediter som regeringen gett till stiftelser,

ideella föreningar och liknande från 1940-talets början

t.o.m. 1980-talet. Ändamålet med lånen har i allmänhet

varit att staten önskat underlätta uppförandet av

byggnader. Sammanlagt är det fråga om ett 40-tal

fordringar på sammanlagt ca 25 miljoner kronor.

Fordringarna finns inte längre upptagna i statens

balansräkning.

Avsikten har inte varit att lånen skulle betalas

tillbaka. Om användningen av lokalerna ändras har

staten dock förbehållit sig rätten att återkräva lånet.

Eftersom majoriteten av lånen numera är flera

decennier gamla har i praktiken i många fall stora

förändringar av såväl lokalernas som de lånemottagande

föreningarnas verksamheter skett. Någon reell möjlighet

att hävda ändamålsvillkoret har staten därför inte

längre.

Slutsatser

Åtskilliga av Kammarkollegiets uppgifter utgörs av

olika servicefunktioner gentemot myndigheterna. Denna

roll har förstärkts de senaste åren, bl.a. genom

tillkommandet av nya uppgifter. Just kollegiets förmåga

att snabbt kunna ställa om och anpassa organisationen

till såväl nya som förlorade uppgifter utgör en viktig

funktion för regeringen, vilket t.ex. framhölls i

budgetpropositionen för 1997.

Inom utgiftsområde 2 har ett antal mål angivits som

de viktigaste för politikområdet. Mot bakgrund av

betoningen på service till andra myndigheter i kollegiets

verksamhet gäller i första hand att kollegiet skall bidra

till uppfyllandet av målet administrativt stöd av hög

kvalitet till statliga myndigheter.

Regeringen har föreslår att anslaget för år 1998

uppgår till 23 137 000 kronor. Anslaget för 1999 har

beräknats till 23 798 000 kronor och för år 2000 till

24 480 000 kronor.

Regeringen bör få fatta beslut om att i tillämpliga fall

få efterskänka de fordringar som kollegiet förvaltar

avseende vissa ränte- och amorteringsfria lån.

A 20 Kontrollfunktionen i staten

1997

100 0001

Utgiftsprog

nos

75 000

1998

120 000

1999

125 000

1 Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas bidrag till projekt som syftar till

att stärka kontrollen av medelsförvaltningen i staten.

Regeringens överväganden

För den offentliga sektorns legitimitet är det av

fundamental betydelse att de skatter som statsmakterna

beslutat om inbetalas och att bidrag av olika slag

utbetalas endast till dem som är berättigande till bidrag

och att utbetalning då sker till rätt belopp. Kontrollen av

statliga medel utgör ett prioriterat område för

regeringens arbete under de kommande åren. I

budgetpropositionen för år 1997 redovisade regeringen

ett antal åtgärder som redan vidtagits i syfte att skärpa

kontrollen, bl.a. uppmärksammades de särskilda medel

som skatteförvaltningen tilldelats för en särskild satsning

på effektivare skattekontroll, de förslag till åtgärder som

redovisas i Riksrevisionsverkets (RRV) rapport om

fusk och systembrister i välfärdssystemen samt behov

av förstärkt kontroll kring statlig bidrags- och

stödverksamhet till följd av EU-inträdet.

I 1996 års ekonomiska vårproposition anförde

regeringen att förstärkningar av kontrollfunktionen i

staten bedömdes som nödvändiga. I samma proposition

aviserades även en avsikt att föreslå riksdagen att

särskilda resurser på totalt 345 miljoner kronor skulle

avsättas under en treårsperiod för att möjliggöra en

sådan förstärkning. Mot denna bakgrund har riksdagen i

syfte att stärka kontrollfunktionen i staten anvisat 100

miljoner kronor för kontrollinsatser under år 1997. Från

anslaget skall även finansieras vissa insatser för

bekämpning av ekobrott.

Berörda departement och myndigheter är ansvariga

för att de statliga medlen inom deras områden hanteras

på ett korrekt och effektivt sätt. De ansvarar även för

genomförandet av de projekt och verkställande av de

åtgärder som regeringen beslutar. Härav följer att de

åtgärder som hittills vidtagits eller planeras inom

respektive departements ansvarsområde också redovisas

under berört utgiftsområde i denna proposition. De av

riksdagen särskilt anvisade kontrollresurserna skall mot

denna bakgrund användas så att resultat påskyndas.

Myndigheter och andra institutioner har erbjudits

möjlighet att ansöka om projektbidrag för projekt som

syftar till att stärka kontrollfunktionen i staten. Projekt

som blivit aktuella för projektbidrag ur anslaget har

gemensamt att det rör sig om områden där betydande

risker finns för icke avsedd medelshantering vilket kan

leda till betydande kostnader för staten. Hit hör bl.a.

projekt som rör de individrelaterade bidragssystemen,

projekt med sektorsövergripande karaktär samt projekt

med inriktning mot kontroll av EU-medel.

Hittills har under 1997 sammanlagt ett 20-tal projekt

beviljats projektbidrag, uppgående till totalt drygt 65

miljoner kronor. Bland de större projektbidragen finns

projektbidrag till Riksförsäkringsverket, RFV, för ett

projekt med syftet att bl.a. ta fram en modell för att öka

kunskaperna kontinuerligt om förekomsten av fusk i

socialförsäkringen, föreslå åtgärder för att förbättra

kontrollen i syfte att motverka fusk samt att göra en

analys av de rättsliga förutsättningarna för beivrande av

fusk.

Sektorsövergripande insatser har prioriterats. Ett

exempel på detta är ett projekt i syfte att ge förslag på

kontrollrutiner vid utbetalning från bidrags- och

försäkringssystem i syfte att dels förhindra att oförenliga

beslut avseende förmåner fattas, dels upptäcka och

stoppa felaktiga utbetalningar från två eller flera

bidragssystem.

Andra myndigheter som erhållit projektbidrag är

bl.a. Generaltullstyrelsen, Riksrevisionsverket (myn-

dighetsövergripande projekt), Statens Jordbruksverk och

Arbetsmarknadsstyrelsen.

Det är i dagsläget för tidigt att redovisa resultat från

de olika projektens arbete. Först mot slutet av 1997 är

förslag till åtgärder att vänta. Regeringen avser mot

denna bakgrund att i samband med nästa års

budgetproposition närmare redovisa resultaten av de

olika projektens arbete.

I syfte att fullfölja den satsning på kontrollfunktionen

i staten som nu påbörjats föreslås 120 miljoner kronor

anvisas för år 1998.

4.4 Statens fastighetsverk

Statens fastighetsverk är central förvaltningsmyndighet

med uppgift att förvalta viss del av statens fasta

egendom tillhörande det nationella kulturarvet, de

kungliga slotten, Djurgårdsmarken,

regeringsbyggnaderna, statens donationsfastigheter,

utrikesfastigheter, vissa älvsträckor, markområden och

byggnader.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Det övergripande målet för Statens fastighetsverk för

budgetåret har varit att för statens räkning förvalta det

fastighetsbestånd som regeringen bestämmer på ett sätt

som innebär god resurshushållning och hög ekonomisk

effektivitet samtidigt som fastigheternas kultur- och

naturmiljövärden bevaras.

Fastighetsverket omsatte 1,8 miljarder kronor år

1996. Balansomslutningen upppgick till 11,7 miljarder

kronor. Verkets soliditet uppgick till 61,9 % och

medelantal anställda var 260 personer år 1996

Statens fastighetsverk uppnådde sitt avkastningskrav

för alla verksamheter förutom markfastigheterna för

budgetåret 1995/96. Avkastningskravet uppgick för

inrikes fastigheter till 8,6 %, målet var 8,0 %, för

utrikes fastigheter till 6,1 %, målet var 5,0 %, för

markfastigheter till 0,8 %, målet var 2,0 % samt de

s.k. väntelägesfastigheterna till 11,8 %, målet var

10,0 %.

Orsaken till att avkastningskravet för markfastigheter

inte kunde uppnås berodde på att AssiDomän AB hade

förvaltningsuppdraget för dessa marker t.o.m. den 1 juli

1996. Bolaget stod för alla kostnader och uppbar alla

intäkter enligt ett avtal mellan staten och bolaget.

Fastighetsverket skall under 1997 i sin verksamhet

uppnå ett resultat efter finansiella poster som motsvarar

en avkastning på genomsnittligt myndighetskapital på

2,8 %. I avkastningskravet inkluderas

bidragsfastigheternas underskott. Regeringen bedömer

att Statens fastighetsverk kommer att uppnå sitt

avkastningskrav för år 1997.

MILJONER KRONOR

INTÄKTER

KOSTNADE

R

RESULTAT

Utfall 1996

1 805

1 632

173

Prognos 1997

1 590

1 383

207

Budget 1998

1 598

1 395

203

MILJONER

KRONOR

Utfal

l

199

6

Progn

os

1997

Budget

1998

Beräkn

ad

1999

Beräkn

ad

2000

I utlandet

102,

7

69,4

91,3

37,4

17,6

I Sverige

793,

9

448,6

286,5

246,4

206,9

Summa

896,

7

518,0

377,8

283,8

224,5

Investeringsplan

Uppgifterna om investeringar för åren 1998 - 2000

innehåller en viss osäkerhet. Några nya större projekt

finns inte inlagda i investeringsplanerna men väl ett

antal mindre (än 30 mkr).

Regeringen bedömer, i likhet med budgetåret 1997,

att den av Statens fastighetsverk för 1998 begärda

låneramen i Riksgäldskontoret om sju miljarder kronor

är rimlig.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Regeringen konstaterar att Riksrevisionsverket inte haft

några invändningar vad avser verkets årsredovisning.

4.5 AP-fondens

fastighetsinvesteringar

4.5.1 Ärendet och dess beredning

I detta avsnitt behandlas formerna för Allmänna

pensionsfondens (AP-fondens) fastighetsinvesteringar

samt några därmed sammanhängande frågor.

AP-fondens första tredje fondstyrelser har fått del av

ett utkast till avsnittet och gett synpunkter på det.

Fondstyrelsernas synpunkter finns tillgängliga i ärendet.

4.5.2 Bakgrund

Historik

AP-fonden bildades i samband med att lagstiftningen

om en allmän tilläggspension (ATP) infördes år 1960

(prop. 1959:100, Särsk. U1, rskr. 269, SFS1959: 293).

Bestämmelser om AP-fonden finns i lagen (1983:1092)

med reglemente för Allmänna pensionsfonden (APR).

AP-fonden har till uppgift att förvalta de avgifter som

erläggs för att finansiera försäkringen för

tilläggspension. Syftet med fonden är dels att klara

tillfälliga påfrestningar i pensionssystemet, dels att

möjliggöra en ökad kapitalbildning i samhället. Enligt

reglementet skall bl.a. pensionsutbetalningar, i den mån

andra medel inte står till förfogande, betalas genom

tillskott från fondstyrelserna. Förvaltningen av fondens

medel uppdrogs från början åt tre fondstyrelser; första,

andra och tredje fondstyrelserna. Inledningsvis fick AP-

fonden endast placera i räntebärande värdepapper,

huvudsakligen obligationer. År 1974 fick AP-fonden

rätt att placera en del av de förvaltade medlen i aktier. I

samband därmed inrättades en fjärde fondstyrelse för att

förvalta dessa medel (prop. 1973:97, NU 58, rskr. 237,

SFS 1973:503). Härigenom breddades fondens

placeringsmöjligheter till att även omfatta

riskkapitalmarknaden. AP-fondens

placeringsmöjligheter utökades ytterligare år 1988

genom att första tredje fondstyrelserna fick rätt att

placera i fastigheter (prop. 1987/88:11, NU

1987/88:10, rskr. 1987/88: 111, SFS 1987:1326).

Samma år beslöt riksdagen att inrätta en femte

fondstyrelse med samma inriktning och uppgifter som

den fjärde fondstyrelsen (prop. 1987/88:167, NU 42,

rskr. 406, SFS 1988:747). År 1996 inrättades en sjätte

fondstyrelse, vilken också placerar i aktier (prop. 1995/

96:171, bet. 1995/96: NU24, rskr. 1995/96:284, SFS

1996:697). Under åren 1984-92 ingick i AP-fonden

även de fem s.k. löntagarfondstyrelserna.

Rätten att investera i fastigheter

Enligt 15 a § andra stycket APR får första tredje

fondstyrelserna, för att tillgodose kravet på en

ändamålsenlig förvaltning av de medel som styrelsen

förvaltar, själva eller genom ett bolag som i sin helhet

ägs av en fondstyrelse eller av fondstyrelserna

gemensamt, förvärva fast egendom eller tomträtt, aktier

i bolag som har till ändamål att äga eller förvalta sådan

egendom (fastighetsbolag) och andelar i utländska

fonder som äger fastigheter eller aktier i fastighetsbolag.

Det sammanlagda marknadsvärdet av en fondstyrelses

fastighetsplaceringar får enligt 15 a § tredje stycket

APR uppgå till ett belopp som motsvarar högst 5 % av

det totala marknadsvärdet av de tillgångar som styrelsen

förvaltar.

När möjligheten att förvärva fast egendom i

placeringssyfte infördes motiverades detta dels med att

AP-fonden, mot bakgrund av de anspråk på fondens

avkastning som de ökade pensionsutbetalningarna

medför, borde få del av den gynnsamma

värdeutveckling som placeringar i fastigheter i

allmänhet innebär, dels med att försäkringsbolagen

redan hade denna möjlighet (prop. 1987/88:11 s. 33).

Beträffande frågan om första tredje fondstyrelsernas

fastighetsinnehav skulle vara direkt eller indirekt genom

fastighetsbolag uttalade det dåvarande statsrådet att ett

direktinnehav normalt var att föredra. De löpande

förvaltningsuppgifter detta skulle medföra, exempelvis i

fråga om hyresfastigheter, ansågs dock vara något som

styrelserna normalt inte borde handlägga inom ramarna

för den egna organisationen. I stället borde styrelserna

lämpligen genom avtal uppdra åt etablerade bolag på

marknaden att sköta sådana uppgifter. I vissa situationer

ansågs dock indirekta innehav vara att föredra

exempelvis om flera fondstyrelser ville gå samman om

ett fastighetsförvärv (prop. 1987/88:11 s. 34).

Ursprungligen fick fondstyrelserna förvärva fastigheter

indirekt endast om samtliga aktier i fastighetsbolaget

förvärvades av en fondstyrelse eller flera fondstyrelser

gemensamt. Detta krav slopades dock redan år 1989,

efter en framställning från första tredje fondstyrelserna

(prop. 1988/89:150 bil. 6, 1988/89:FiU30, rskr.

1988/89:327, SFS 1989:512).

Ett viktigt steg mot ett ökat indirekt fastighetsägande

togs den 1 juli 1996 då första tredje fondstyrelserna

tilläts göra portföljinvesteringar i såväl svenska som

utländska fastighetsbolag samtidigt som styrelserna gavs

rätt att förvärva andelar i utländska fonder som äger

fastigheter eller aktier i fastighetsbolag (prop.

1995/96:171, bet. 1995/ 96:NU24, rskr. 1995/96:284,

SFS 1996:697). Som skäl för att tillåta

portföljinvesteringar anfördes att indirekta placeringar

ger möjlighet till ökad riskspridning, förbättrad

likviditet samt lägre transaktionskostnader (prop.

1995/96:171 s. 18). Någon särskild begränsning i

fondstyrelsernas möjligheter att göra

portföljinvesteringar i fastighetsbolag infördes inte utan

femprocentsregeln i 15 a § APR gäller även för sådana

fastighetsinnehav.

Enligt 15 b § APR får första tredje fondstyrelserna

vid direkta förvärv av fast egendom själva eller genom

bolag som innehas av en fondstyrelse överta ansvaret

för lån som har lämnats mot säkerhet av panträtt i

sådana tillgångar eller ta upp nya lån om det behövs för

en normal förvaltning av tillgångarna. Rätten till

nyupplåning får endast utnyttjas för att finansiera

löpande underhåll och upprustning av de fastigheter som

styrelserna förvaltar. Fondstyrelserna får således inte ta

upp lån för ny- eller tillbyggnad av sådana fastigheter

(prop. 1987/88:11 s. 35 och 40).

AP-fondens fastighetsinnehav

Första tredje fondstyrelsernas fastighetsinnehav var vid

utgången av år 1996 värderat till 20,8 miljarder kronor,

vilket motsvarar 3,5 % av styrelsernas totala tillgångar.

Av fastighetsinnehavet avsåg 15 miljarder kronor

direktägda fastigheter och 5,8 miljarder kronor indirekta

innehav. De direkta fastighetsinnehavens andel av

fastighetsportföljen uppgick således till 72 %.

Fastighetsbeståndet är geografiskt koncentrerat till

områden som av fondstyrelserna bedömts ha en relativt

väl fungerande fastighetsmarknad. Vid nämnda tidpunkt

uppgick värdet av innehaven i Stockholm till 69 %, i

Göteborg till 9 % och i London till 12 % av värdet av

de totala fastighetsplaceringarna. Övriga innehav finns

främst i Uppsala, Gävle, Sundsvall och Bryssel.

Fastighetsbeståndet är således starkt koncententrerat till

Sverige, och då i synnerhet till Stockholm. Av

fastighetsbeståndet utgörs 20 % av bostäder, medan

resten är kommersiella fastigheter, framför allt kontor.

Sedan första tredje fondstyrelsernas inträde på

fastighetsmarknaderna år 1989 har huvuddelen av

fastighetsbeståndet förvaltats av styrelserna själva. I

början av september 1997 var 239 personer anställda av

första tredje fondstyrelserna. Av dessa var 176

personer verksamma inom fastighetsförvaltningen.

Således var 74 % av personalen sysselsatt med

förvaltning av 3,5 % av tillgångarna.

4.5.3 AP-fondens indirekta fastighets-

investeringar

Regeringens förslag:

Första tredje fondstyrelserna tillåts endast investera i

(förvärva) fastigheter genom bolag eller andelar i

utländsk fastighetsfond.

Första tredje fondstyrelsernas synpunkter:

Fondstyrelserna motsätter sig förslaget.

Skälen för regeringens förslag:

Som tidigare angetts har AP-fonden till uppgift att

förvalta de avgifter som erläggs för att finansiera

försäkringen för tilläggspension. Enligt APR skall

fondmedlen förvaltas så att krav på bl.a. långsiktigt hög

avkastning och riskspridning tillgodoses. Med dessa mål

för fondstyrelsernas verksamhet finns flera fördelar med

att fondens roll som kapitalförvaltare renodlas genom att

endast indirekt ägande av fastigheter blir möjligt.

En viktig fördel med indirekta fastighetsplaceringar

är att sådana medför lägre transaktionskostnader och

bättre likviditet än direkta fastighetsplaceringar. Vidare

kan, så som första tredje fondstyrelserna har påpekat i

en skrivelse till Finansdepartementet i juni 1995 (se

bilaga 1 i prop. 1995/96:171), en bättre riskspridning i

fastighetsportföljen uppnås genom indirekt ägande.

Indirekt ägande ställer lägre krav på lokalkännedom,

vilket innebär att geografisk diversifiering lättare kan

åstadkommas. Det blir således enklare och billigare för

fondstyrelserna att justera såväl fastighetsportföljens

storlek som dess sammansättning.

När första tredje fondstyrelserna förvärvar

fastigheter sker det i konkurrens med andra investerare

på fastighetsmarknaden. AP-fonden är emellertid

befriad från skyldighet att betala inkomstskatt, se 7 § 3

mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Detta

innebär att första tredje fondstyrelserna, om de

förvärvar fastigheter direkt, inte konkurrerar på samma

villkor som andra investerare. En följd av detta är att

fastighetsmarknadens funktionssätt försämras.

Enligt första tredje fondstyrelsernas uppfattning har

dock fondens skattebefrielse inte någon praktisk

betydelse för fastighetsmarknadens funktionssätt. Mot

bakgrund av att AP-fonden är den största aktören på

den svenska fastighetsmarknaden förefaller dock detta

mindre troligt. Att en av de dominerande aktörerna på

marknaden har en särskilt gynnad skattesituation leder

till att konkurrens och prisbildning störs.

Genom att första tredje fondstyrelserna endast tillåts

placera i fastigheter indirekt kommer vinsterna i

fastighetsrörelsen att bli föremål för beskattning i

fastighetsbolaget innan vinsterna kan föras till

fondstyrelserna. Beskattningen kommer att ske enligt de

vanliga reglerna för beskattning av inkomst av

näringsverksamhet på samma sätt som sker för andra

fastighetsförvaltande företag. Ett indirekt

fastighetsägande bidrar således till att förutsättningarna

för aktörerna på fastighetsmarknaden blir mer lika,

vilket är ägnat att främja fastighetsmarknadens

funktionssätt.

Ytterligare ett skäl för förslaget är att direktägande

av fastigheter är krävande vad gäller ledningsresurser.

Styrelse och verkställande ledning ges, när förslaget

genomförs, ökat utrymme för strategifrågor och

övergripande allokeringsbeslut. Förslaget bör således

kunna ha en gynnsam effekt på fondförvaltningens

effektivitet.

Första tredje fondstyrelserna betonar betydelsen av

en neutral beskattning mellan tillgångsslagen för att

tillgångsallokeringen skall bli effektiv. Detta är

visserligen riktigt, men regeringen noterar dock att en

sådan skatteneutralitet inte råder i dag mellan de olika

tillgångsslagen i AP-fondens portfölj. Dels utgjordes,

som framgår ovan, 28 % av första tredje

fondstyrelsernas fastighetsinnehav av indirekt ägda

fastigheter vid utgången av år 1996, dels innebär fjärde

sjätte fondstyrelsernas aktieinnehav att skatteneutralitet

inte råder mellan tillgångsslagen i AP-fondens portfölj.

Det är dock regeringens bedömning att de negativa

konsekvenser förslaget för med sig är små jämfört med

de positiva effekter som uppnås för förvaltningen och

fastighetsmarknadens funktionssätt. Förslaget torde inte

föranleda att fondstyrelsernas nuvarande strävan att öka

andelen fastigheter i portföljen ändras. Vid utgången av

1996 utgjordes endast 3,0 % av de totala tillgångarna i

AP-fonden av fastigheter. En större andel

fastighetsrelaterade tillgångar innebär att andelen reala

tillgångar ökar och att en ökad diversifiering av

portföljen uppnås. Dessa positiva effekter kvarstår även

efter den föreslagna förändringen. Ett fortsatt ökat

fastighetsinnehav torde stå väl i överensstämmelse med

de mål om långsiktigt hög avkastning och riskspridning

som finns uppställda i AP-fondens reglemente.

Första tredje fondstyrelserna menar vidare att de

skattemässiga konsekvenserna av förslaget måste ges en

grundlig analys innan det kan läggas fram och att en

sådan analys lämpligen kan ske i anslutning till den

översyn av AP-fondens organisation och

placeringsregler som har aviserats. Enligt regeringens

bedömning saknas behov av ytterligare analys av de

skattemässiga konsekvenserna av förslaget utöver vad

som anförts ovan. Även i övrigt saknas skäl att avvakta

den översyn av AP-fondens organisation och

placeringsregler som för närvarande görs inom

Finansdepartementet.

Avslutningsvis kan anmärkas att förslaget om första

tredje fondstyrelsernas fastighetsinvesteringar inte

innebär någon ändring av fondstyrelsernas möjligheter

att själva förvärva fast egendom, tomträtt eller

bostadsrätt i syfte att bereda lokaler för verksamheten

eller bostad åt anställd.

4.5.4 Finansiering av fastighetsbolag m.m.

Regeringens förslag:

De fastighetsbolag som första tredje fondstyrelserna

helt eller delvis äger skall drivas enligt sedvanliga

företagsekonomiska principer.

Första tredje fondstyrelserna får rätt att placera i

konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med

optionsrätt till nyteckning utfärdade av fastighetsbolag.

Första tredje fondstyrelserna skall avveckla de

fastighetslån som respektive styrelse har tagit upp eller

övertagit ansvaret för så snart det kan ske med hänsyn

till kravet på en ändamålsenlig kapitalförvaltning och

gällande avtal.

Första tredje fondstyrelsernas synpunkter:

Fondstyrelserna har inte någon erinran mot förslaget i

denna del.

Skälen för regeringens förslag:

Krediter till fastighetsbolag

De fastighetsbolag som fondstyrelserna är delägare i bör

drivas enligt sedvanliga företagsekonomiska principer

oavsett om bolaget ägs av en fondstyrelse eller flera

fondstyrelser gemensamt eller tillsammans med andra.

Det kan inte anses föreligga behov av att särskilt ange

detta i APR. En annan sak är att en fondstyrelse såsom

ägare är skyldig att agera på ett sätt som är förenligt

med de grundläggande målen för förvaltningen av

anförtrodda medel. För första tredje fondstyrelserna

innebär detta att fondmedlen skall placeras så att kraven

på långsiktigt hög avkastning, tillfredsställande

betalningsberedskap och riskspridning samt betryggande

säkerhet tillgodoses (11 §).

Krediter till fastighetsbolag är inte särskilt reglerade i

APR utan omfattas av 12 §. Av paragrafen följer att

första tredje fondstyrelserna får placera de medel som

respektive styrelse förvaltar i skuldförbindelser med låg

kreditrisk eller andra skuldförbindelser utfärdade av

svenska aktiebolag eller ekonomiska föreningar.

Placeringar i skuldförbindelser som inte har låg

kreditrisk får dock endast ske till ett belopp som

sammanlagt motsvarar högst 5 % av det totala

marknadsvärdet av de tillgångar som styrelsen förvaltar.

För skuldförbindelser utfärdade i utländsk valuta eller

av annan än svensk juridisk person gäller särskilda

begränsningar.

Det ligger i sakens natur att en fondstyrelse har rätt

att tillföra ett fastighetsbolag som det äger eget kapital i

den omfattning som erfordras för förvärv av fastigheter

och för verksamheten i övrigt. Av sedvanliga

företagsekonomiska principer får vidare anses följa att

en fondstyrelse bör ha möjlighet att fritt välja hur den

kapitaliserar ett fastighetsbolag som den äger. En

fondstyrelse bör med detta synsätt under samma

förutsättningar som den har möjlighet att tillskjuta eget

kapital till ett fastighetsbolag kunna välja att i stället

helt eller delvis tillskjuta medlen som lån eller annnan

kredit under förutsättning att krediten är

företagsekonomiskt försvarbar och inte står i konflikt

med de grundläggande målen för fondstyrelsens

förvaltning. Denna princip kan emellertid komma i

konflikt med bestämmelserna i 12 §. Krediter till sådana

fastighetsbolag kan, om de inte anses utgöra

skuldförbindelser med låg kreditrisk, ta i anspråk en del

av fondstyrelsernas utrymme för placeringar i "andra

skuldförbindelser". Emellertid bör krediter till

fastighetsbolag som i placeringssyfte i sin helhet ägs av

en fondstyrelse eller flera fondstyrelser gemensamt

kunna undantas från bestämmelserna i 12 §. Om en

fondstyrelse beträffande ett sådant bolag anser det

ändamålsenligt att kapitalisera bolaget inte endast

genom eget kapital utan även med lån bör inte

fondstyrelsen vara begränsad av bestämmelserna i 12 §.

I och för sig kan skäl åberopas för att fondstyrelserna

bör ha samma valmöjlighet beträffande fastighetsbolag

som i placeringssyfte ägs tillsammans med andra. Ett

sådant undantag skulle emellertid innebära ett betydande

avsteg från de allmänna regler som gäller för första

tredje fondstyrelsernas placeringar. Det saknas skäl att i

detta sammanhang närmare överväga ett så vitt

undantag från de allmänna placeringsreglerna. Ett

undantag bör därför begränsas till fastighetsbolag som i

sin helhet ägs av en fondstyrelse eller flera fondstyrelser

gemensamt. För krediter till andra fastighetsbolag

kommer således bestämmelserna i 12 § alltjämt att

gälla. Begränsningen i 12 § andra stycket tredje

meningen att det sammanlagda marknadsvärdet av varje

fondstyrelses innehav av skuldförbindelser i utländsk

valuta får uppgå till ett belopp som motsvarar högst 10

% av det totala marknadsvärdet av de tillgångar som

styrelsen förvaltar skall dock fortfarande gälla för alla

krediter till fastighetsbolag, dvs. även för sådana

fastighetsbolag som omfattas av det föreslagna

undantaget.

Eftersom första tredje fondstyrelserna utom för

eget behov inte längre skall få äga fast egendom direkt

saknas behov av en bestämmelse om rätt för

fondstyrelserna att överta ansvaret för eller ta upp nya

fastighetslån. Av vad som anförts ovan om att

fastighetsbolag skall drivas efter sedvanliga

företagsekomiska principer följer att det också saknas

behov av en särskild bestämmelse om övertagande och

upptagande av fastighetslån för av fonden ägda bolag.

Bestämmelserna härom i 15 b § kan således upphävas.

Avvecklingen av befintliga lån som en fondstyrelse har

övertagit eller upptagit behandlas nedan.

Konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med

optionsrätt till nyteckning utfärdade av

fastighetsbolag

Enligt 12 § tredje stycket APR får första tredje

fondstyrelserna inte placera fondmedel i konvertibla

skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt till

nyteckning. Sådana skuldebrev kan sägas utgöra

förstadier till aktieägande. Eftersom aktieförvärv i

princip inte är tillåtet för första tredje fondstyrelserna,

har styrelserna inte ansetts böra ha rätt att placera i

dessa slag av skuldförbindelser (prop. 1992/93:206 s.

61). Sedan den 1 juli 1996 har första tredje

fondstyrelserna rätt att göra portföljinvesteringar i

fastighetsbolag. Här föreslås att dessa fondstyrelsers

fastighetsägande skall vara indirekt, huvudsakligen

genom innehav av aktier i fastighetsbolag. Första tredje

fondstyrelsernas innehav av fastigheter kommer således

i fortsättningen i allt väsentligt att ske genom innehav av

aktier i fastighetsbolag. Någon absolut gräns för hur

stort ägandet får vara i ett enskilt fastighetsbolag finns

inte. Detta gäller även för portföljinvesteringar. Mot

bakgrund härav saknas det skäl att inte tillåta första

tredje fondstyrelserna att placera medel i konvertibla

skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt till

nyteckning utfärdade av fastighetsbolag. För att

fondstyrelserna skall få placera i sådana skuldebrev

måste dock övriga förutsättningar i 12 § eller, om

skuldebrevet är utfärdat av ett fastighetsbolag som i sin

helhet ägs av en fondstyrelse eller flera fondstyrelser

gemensamt, förutsättningarna i 15 b § andra stycket

vara uppfyllda.

En fondstyrelse får i princip inte utnyttja en

konverterings- eller optionsrätt om det skulle medföra

att femprocentsgränsen i 15 a § tredje stycket

överskrids. Detta bör i allmänhet inte innebära några

problem eftersom de skuldebrev som fondstyrelserna

kan förväntas förvärva i huvudsak torde vara föremål

för någon form av allmän omsättning med

marknadsmässig prissättning. Sådana skuldebrev bör

därför normalt kunna avyttras till ett marknadsmässigt

pris. Om ett avstående från en konvertering eller

nyteckning enligt ett sådant skuldebrev skulle medföra

en inte obetydlig kapitalförstörelse, samtidigt som ett

utnyttjande av rätten skulle medföra att

femprocentsgränsen överskrids, bör fondstyrelsen ha

möjlighet att utnyttja sin konverterings- eller

teckningsrätt. Innan en fondstyrelse på detta sätt

överskrider femprocentsgränsen skall den ha prövat om

en konvertering eller nyteckning kan möjliggöras genom

avyttring av andra delar av fondstyrelsens

fastighetsinnehav. Sker en konvertering eller nyteckning

under sådana förhållanden att femprocentsgränsen

överskrids skall enligt 15 a § APR fondstyrelsens totala

fastighetsinnehav avvecklas i motsvarande mån så snart

det är lämpligt.

Avveckling av befintliga fastighetslån

Med stöd av 15 b § APR har första tredje

fondstyrelserna vid förvärv av fast egendom möjlighet

att själva eller genom bolag som innehas av resp. fond-

styrelse överta ansvaret för lån som har lämnats mot

säkerhet av panträtt i sådana tillgångar eller ta upp nya

lån om det behövts för en normal förvaltning av

tillgångarna. Vid utgången av år 1996 uppgick första

tredje fondstyrelsernas sammanlagda skuldbelopp

avseende lån av aktuellt slag till 1 036 miljoner kronor.

Eftersom första tredje fondstyrelserna förutom

fastigheter som behövs för verksamheten endast skall

få äga fastigheter indirekt bör möjligheten för

fondstyrelserna enligt 15 b § APR att själva överta eller

ta upp nya fastighetslån avskaffas. Som en ytterligare

följd av att fastighetsinnehaven skall vara indirekta bör

fondstyrelserna även avveckla sitt betalningsansvar för

befintliga lån hänförliga till fastighetsförvaltningen så

snart det lämpligen kan ske. Dessa skulder torde

emellertid vara reglerade av civilrättsligt bindande avtal,

vilka fondstyrelserna i allmänhet inte ensidigt eller inte

utan betydande merkostnader kan lösa i förtid. Vidare

bör fondstyrelserna, även om rätt att lösa lånen

föreligger, inte vara skyldiga att göra det om

kostnaderna för detta är så stora att de inte kan anses

försvarliga med hänsyn till kravet på en ändamålsenlig

kapitalförvaltning. Regeringen anser därför att principen

för avvecklingen av befintliga fastighetslån bör

formuleras så att dessa skall avvecklas så snart det kan

ske med hänsyn till kravet på en ändamålsenlig

kapitalförvaltning och gällande avtal. Det är dock

naturligt att en förtida lösen eller annan avveckling av

betalningsansvaret för fastighetslånen kan komma att

medföra vissa merkostnader. Innebörden av kravet på

iakttagande av en ändamålsenlig kapitalförvaltning är att

fondstyrelserna endast bör avveckla betalningsansvaret

för dessa lån om de kostnader som det föranleder

framstår som försvarliga. Vad som utgör en försvarlig

kostnad kan inte avgöras generellt utan måste bedömas

från fall till fall. Det måste ankomma på respektive

fondstyrelse att i det enskilda fallet göra denna

bedömning. Eftersom det är önskvärt att övergången till

indirekt fastighetsägande avslutas så snart som möjligt

måste vissa merkostnader kunna godtas. Det är också

rimligt att godta större kostnader ju längre återstående

löptid ett lån har till dess att det kan lösas utan några

tillkommande kostnader. Principen att övergången till

indirekt fastighetsägande skall avslutas så snart det är

möjligt får också anses innebära att fondstyrelserna även

innan lösningrätt inträder enligt befintliga kontrakt bör,

där så befinns lämpligt, kontakta kreditgivarna och

diskutera möjligheterna till och kostnaderna för en

förtida avveckling av betalningsansvaren för lånen.

Även i sådana fall skall kostnaden för en avveckling

prövas mot vad som kan anses utgöra en ändamålsenlig

kapitalförvaltning.

4.5.5 Ikraftträdande

Regeringens förslag:

Bestämmelserna träder i kraft den 1 september 1998.

Första tredje fondstyrelsernas synpunkter:

Fondstyrelserna framhåller att en bolagisering av de

direktägda fastighetsinnehaven tidigast kan genomföras

till halvårsskiftet 1998.

Skälen för regeringens förslag:

En övergång till ett indirekt ägande av första tredje

fondstyrelsernas fastighetsinnehav kommer av rent

praktiska skäl att ta viss tid att genomföra. En

bolagisering av fastighetsinnehaven förutsätter ett inte

obetydligt förberedelsearbete. Första tredje

fondstyrelserna måste därför ges tillräckligt rådrum att

genomföra de förändringar som krävs. Som

fondstyrelserna har anfört torde en bolagisering av de

direkta fastighetsinnehaven inte kunna genomföras före

halvårsskiftet 1998. Enligt regeringens uppfattning bör

därför bestämmelserna kunna träda i kraft den 1

september 1998.

4.5.6 Ekonomiska effekter av förslaget

Förvaltningen av AP-fondens medel bör kunna

effektiviseras till följd av den föreslagna ändringen av

AP-fondens fastighetsägande. Möjligheterna till

riskspridning inom tillgångsslaget fastigheter ökar

genom att geografisk diversifiering enklare kan

åstadkommas. Vidare förbättras likviditeten i fastighets-

portföljen vilket innebär att förändringar i

portföljsammansättningen blir lättare att genomföra.

Genom att AP-fonden inte längre får äga fastigheter

direkt undviks också de eventuella snedvridande

effekter på fastighetsmarknaden som ett sådant ägande

kan tänkas orsaka. Att AP-fonden är befriad från

skyldighet att betala inkomstskatt innebär att fonden har

en fördel jämfört med konkurrenter vid direkta köp av

fastigheter.

Förslaget medför övergångskostnader, som kommer

att bäras av fondstyrelserna, när de direkta

fastighetsinnehaven skall omstruktureras till indirekta.

Vid oförändrade förhållanden skulle dessutom

avkastningen från fastighetsinnehaven minska något

eftersom AP-fonden, till skillnad från fastighetsbolag, är

befriad från skyldighet att betala inkomstskatt. Med det

nuvarande fastighetsinnehavet innebär förslaget att

statens skatteintäkter kan komma att öka med ett par

hundra miljoner kronor per år.

Som nämnts kommer fastighetsbolagen att beskattas

för inkomst av näringsverksamhet. Enligt allmänna

skatterättsliga principer tas en till fastighetsbolaget

överförd fastighet upp till sitt marknadsvärde vid det

tillfälle då överföringen sker. Detta värde utgör det

anskaffningsvärde på vilket de skattemässiga

avskrivningarna skall göras och det utgör också

fastighetens ingångsvärde i reavinstsystemet.

Vid överföringen av fastigheter från AP-fonden till

fastighetsbolagen skall stämpelskatt utgå enligt

bestämmelserna i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid

inskrivningsmyndigheter (stämpelskattelagen). I detta

fall bör emellertid beaktas att överföringarna sker efter

ett tvingande beslut av riksdagen. Situationen liknar

därför den som förelåg när riksdagen fattade beslut om

ändring i huvudmannaskapet för äldrevården (ÄDEL-

reformen). Som en följd av riksdagens beslut i det

ärendet överfördes fastigheter från landstingen till

kommunerna. Dessa överföringar var i sig

stämpelskattepliktiga men riksdagen uttalade att det vid

det slag av förändringar som det då var fråga om fanns

en möjlighet till skattebefrielse enligt stämpelskattelagen

(1991/92:SkU22 s. 20, rskr. 1991/92:188). Befrielse

medgavs i de avsedda fallen genom tillämpning av

dispensregeln i 42 § stämpelskattelagen. Enligt

regeringens uppfattning bör den nu föreliggande frågan

kunna lösas på motsvarande sätt.

5 Tidsbegränsade åtagande

5.1 Omfattning/ändamål

Verksamhetsområdet omfattar två anslag avseende

finansiell verksamhet. Det är anslaget Åtgärder för att

stärka det finansiella systemet ( bankstödsanslaget )

och Avgift för Stadshypotekskassans grundfond.

I verksamhetsområdet ingår också åtaganden

avseende Europeiska investeringsbanken (EIB) och

Europeiska utvecklingsbanken (EBRD) samt vissa

resurser för åtgärder inom den finansiella sektorn. För

EIB och EBRD finns inga anslag uppförda på

statsbudgeten 1998. Vid EIB:s årsmöte 1997 beslutades

att den planerade inbetalningen (för Sveriges räkning)

på ca 30 miljoner kronor för 1998 inte skulle göras. Det

beräknade belopp för 1998 som angavs i 1997 års

budgetpropositionen har därför utgått. För EBRD gäller

att riksdagen beslutat (prop. 1996/97: 1) att Sverige

skall medverka i en kapitalhöjning i banken och teckna

andelar motsvarande 228 miljoner ecu. Av den nya

kapitalinsatsen skall 22,5 % inbetalas i åtta lika stora

rater över en period av åtta år. Sverige skall således

betala in 6 412 500 ecu under vart och ett av de

kommande åtta åren 1998 - 2005. Den första raten skall

erläggas senast den 15 april 1998 och kommer att täckas

med medel som tidigare avsatts för kapitalinsatser i

EBRD. Regeringen har för år 1999 och 2000 beräknat

medel i statsbudgeten för de då aktuella utbetalningarna.

I 1997 års ekonomiska vårproposition (prop.

1995/96:150) begärde regeringen ett bemyndigande att

sälja, byta eller på annat sätt helt eller delvis avyttra

statens aktieinnehav i Värdepapperscentralen AB (VPC)

och att disponera ersättningen från en avyttring till

förvärv av aktier i eller bildandet av bolag som direkt

eller indirekt driver verksamhet enligt lagen (1992:543)

om börs- och clearingverksamhet eller aktiekontolagen

(1989:827). I anslutning till detta begärde regeringen att

10 miljoner kronor skulle anvisas som ett ramanslag för

kostnader som uppkommer i samband med värdering

och försäljningsåtgärder som syftar till en avyttring av

statens aktieinnehav i VPC. Anslaget skulle även

omfatta kostnader vid förberedelse och genomförande

av direkta och indirekta förvärv för statens räkning av

aktier i börs- eller clearingorganisation eller i samband

med att ett särskilt bolag bildas eller förvärvas för detta

ändamål. Riksdagen beslutade den 11 juni 1997 i

enlighet med vad regeringen begärt. I den ekonomiska

vårpropositionen uppgavs att regeringen skulle

återkomma i 1998 års budgetproposition, om medel för

nämnda ändamål behöver tas i anspråk även efter år

1997.

I den ekonomiska vårpropositionen begärde

regeringen även att ett ramanslag om 500 miljoner

kronor skulle anvisas för investeringar i företag som

har en central roll inom den svenska finansiella

infrastrukturen. Även detta biföll riksdagen i det

nämnda beslutet. I vårpropositionen anfördes att

regeringen avser att återkomma i 1998 års

budgetproposition, om medel behöver tas i anspråk även

efter år 1997.

Efter riksdagsbeslutet har vissa åtgärder vidtagits

som ligger inom det anvisade ramanslaget om 10

miljoner kronor. Bland annat har ett bolag köpts som

kan användas vid förvärv av aktier för statens räkning i

börs- eller clearingorganisation. Ramanslaget för

investeringar i den finansiella infrastrukturen har hittills

inte disponerats. Det är inte säkert att de åtgärder som

de av riksdagen anvisade ramanslagen avser kommer att

kunna slutföras under år 1997. Detta innebär att

outnyttjade belopp på ramanslagen kan behöva utnyttjas

även under år 1998. Några medel utöver detta

kommer, enligt regeringens bedömning, inte att behöva

tas i anspråk.

Regeringen har av riksdagen erhållit bemyndigande

att sälja statens aktieinnehav i Nordbanken (prop.

1991/92:21, prop. 1991/92:153). Avsikten är alltjämt

att innehavet skall avyttras. För budgetåret 1997 finns

ramanslaget B 3 Statliga ägarinsatser m.m. i

Nordbanken upptaget på statsbudgeten. Anslaget om

100 miljoner kronor skall användas för kostnader som

uppkommer vid förberedelser för och genomförande av

en försäljning av banken. Anslaget finns inte upptaget

för budgetåret 1998.

Regeringen föreslår att kostnader som uppstår i

samband med en avyttring, utöver de medel som finns

till förfogande, skall avräknas den inkomst som staten

erhåller vid försäljningen. Nettobehållningen skall

inlevereras mot inkomsttitel.

Vissa av anslagen inom verksamhetsområde B var i

processen inför budgetpropositionen för 1997 mycket

svårbudgeterade. Det gäller anslagen Åtgärder för att

stärka det finansiella systemet och Försäljning av aktier

i Stadshypotek AB (det senare ändrat till Avgift till

Stadshypotekskassans grundfond fr.o.m. 1998).

Anslaget Åtgärder för att stärka det finansiella systemet

var ett 1000-kr anslag där tidigare både utgifter och

inkomster rörande bankstödet redovisades. De

kvarvarande kostnaderna för bankstödet efter den 1 juli

1996 var svåra att budgetera. Även

försäljningskostnaderna för aktierna i Stadshypotek var

svårberäknade vid denna tidpunkt beroende på att val av

försäljningsform var okänt. Det fanns dessutom ingen

vetskap om att en avgift för Stadshypotekskassans

grundfond skulle betalas av staten.

I denna proposition föreslås vissa ändringar och

omfördelningar beträffande dessa anslag. Syftet är att

anpassa tillgängliga medel efter nuvarande och mer

aktuella behov.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

2620,6

-

1051,

8

954,2

189,7

189,7

189,7

Resultatbedömning och slutsatser

Försäljning av aktier i Nordbanken och Stadshypotek

AB har genomförts. Regeringen bedömer att de erhållna

ersättningarna var rimliga utifrån

marknadsförutsättningarna. Försäljningskostnaderna

avseende Nordbanken (ca 3 %) bedöms som rimliga.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverket har inte haft någon invändning mot

den genomförda försäljningen av aktierna i

Nordbanken. Vad gäller de delar av

verksamhetsområdet som handläggs av

Finansdepartementet har Regeringskansliets

revisionskontor inte haft någon invändning.

5.2 Anslagsavsnitt

B 1 Åtgärder för att stärka det

finansiella systemet

1995/96

Utgift

70 974

1

Därav

1996

Utgift

-

2 751 55

4

1997

Anslag

205 000

2

Utgifts-

prognos

55 000

1998

Förslag

55 000

1999

Beräkna

t

55 000

2000

Beräkna

t

55 000

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 Av anslaget har 14 mkr dragits in som besparing

Under budgetåret 1995/96 har anslaget disponerats för

att täcka utgifter för åtgärder som avsetts att stärka det

finansiella systemet. Dessa har uppkommit vid

infrianden av utställda garantier, betalning av ränta på

lån och återbetalning av lån i Riksgäldskontoret som

tagits upp för att finansiera stödåtgärder m.m.

Stora inkomster från aktieutdelningar och

återbetalningar av garantiutgifter har löpande redovisats

under anslaget, vilket förklarar utfallet helåret 1996.

Anslaget har disponerats av Finansdepartementet,

Bankstödsnämnden och Riksgäldskontoret. Ett

eventuellt överskott på anslaget skall föras till

inkomsttitel. Bankstödsnämnden och Riksgäldskontoret

har redovisat 3,8 miljarder kronor mot en inkomsttitel

på statsbudgetens inkomstsida. Finansdepartementet har

redovisat 71 miljoner kronor som utgift.

Konsekvenserna av bankstödet har tidigare

redovisats, dels i budgetpropositionen 1994/95 (prop.

1994/95:100, bilaga 8), dels i propositionen om

avveckling av stödet (prop. 1995/96:172).

Regeringens överväganden

Anslaget skall under 1998 användas för betalningar av

ränta på lån i Riksgäldskontoret. Lånet upptogs den 1

januari 1993 av staten för att finansiera köpet av

Securum från Nordbanken (prop. 1991/92:153, bet.

1991/92:NU36, rskr. 1991/92:352). Lånebeloppet

uppgår till 1 miljard kronor. Avsikten är att detta lån

skall återbetalas under budgetåret 1998 i samband med

att staten erhåller aktieutdelning från Securum.

I budgetpropositionen (1996/97:1) för 1997

beräknades anslaget för 1998 till 140 miljoner kronor.

Regeringen föreslår nu, utifrån vad som förordas i

avsnittet 5.1, att ca 75 miljoner kronor omfördelas till

anslaget B 2 och ca 10 miljoner kronor till andra anslag

inom utgiftsområde 2.

Anslaget föreslås för 1998-2000 uppgå till

55 000 000 kronor.

B 2 Avgift för Stadshypoteks-

kassans grundfond

1997

Anslag

60 000

1,

2

Utgifts

-

progno

s

10 605

1998

Förslag

134 700

1999

Beräkna

t

134 700

2000

Beräkna

t

134 700

1 Beloppen anges i tusental kronor

2 Anslaget för år 1997 hette Försäljning av aktier i Stadshypotek AB

Riksdagen beslutade (prop. 1996/97:40, bet.

1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53) att Konungariket

Sveriges stadshypotekskassa skulle föra över sitt

aktieinnehav om 34 % i Stadshypotek AB till staten vid

den tidpunkt som regeringen bestämde. Samtidigt

bemyndigades regeringen att besluta om försäljning av

aktieinnehavet. I februari 1997 beslutade regeringen om

försäljning av aktierna till Svenska Handelsbanken,

varvid ca 7,6 miljarder kronor erhölls i

försäljningslikvid. Dessa medel redovisades mot

inkomsttitel. Försäljningskostnaden uppgick till ca 10

miljoner kronor, vilket var lägre än den budgeterade

kostnaden.

Stadshypotekskassans uppgift är numera att förvalta

den återstående obligationsskulden. När låneskulden är

reglerad skall kassan likvideras. För att trygga

utestående lån finns en grundfond i form av en statlig

garantiförbindelse. Stadshypotekskassan betalar en årlig

avgift för garantin till Riksgäldskontoret. Tidigare har

avgiften finansierats genom utdelning på aktierna i

Stadshypotek AB. I samband med överflyttningen av

aktieinnehavet har staten emellertid åtagit sig att fr.o.m.

den 1 januari 1998 ersätta kassan för denna avgift.

Regeringens överväganden

Stadshypotekskassans sammanlagda låneskulder får inte

uppgå till mer än tio gånger summan av grundfonden

och kassans egna fonder. Avgiften för garantin uppgår

till en procent av fondens storlek. Det innebär att

avgiften kommer att minska vartefter låneskulden

minskar. Avgörande för avgiftens storlek kommer

därför att vara hur snabbt låneskulden avvecklas.

Anslaget beräknas för 1998 till 134 700 000 kronor.

En omfördelning med ca 75 000 000 har gjorts från

anslaget B 1.

6 Riksdagens revisorer

6.1 Anslagsavsnitt

C 1 Riksdagens revisorer

1995/96

Utgift

22 672

1

Anslags

-

sparand

e

526

Därav

1996

Utgift

16 070

1997

Anslag

16 151

Utgifts-

prognos

16 677

1998

Förslag

16 673

1999

Beräkna

t

17 211

2000

Beräkna

t

17 766

1 Beloppen anges i tusental kr

Riksdagens revisorer har till uppgift att på riksdagens

vägnar granska statlig verksamhet. Revisorerna har ett

särskilt ansvar för att visa på utfall och effekter av

tidigare fattade riksdagsbeslut. Uppgiften är till

övervägande delen av förvaltningsrevisionell karaktär,

och syftet med revisorernas granskning är att främja ett

effektivt utbyte av de statliga insatserna. Dessutom

granskar revisorerna som externrevisorer Riksbanken,

den inre riksdagsförvaltningen, Riksdagens ombudsmän

och Stiftelsen Riksbankens jubileumsfond.

Riksdagens revisorer

Riksdagens revisorer skall på riksdagens vägnar granska

den statliga verksamheten inklusive statliga aktiebolag

och stiftelser.

Riksdagens revisorers roll som en del av riksdagens

kontrollmakt skall tydliggöras. Revisorerna skall

stimulera till diskussion om angelägna

samhällsområden.

Revisorerna kommer i sin granskningsverksamhet att

utöka dialogen med företrädare för de granskade

verksamheterna i form av seminarier, utfrågningar

m.m. Revisorerna skall också utveckla samspelet med

utskotten under granskningsarbetet för att på ett tidigt

stadium kunna få till stånd en fruktbärande dialog. En

ökad satsning på uppföljning av tidigare granskningar är

också viktig bl.a. för att få underlag för åtgärder som

kan förbättra genomslaget i granskningsarbetet.

Riksdagens revisionsutredning föreslår att

Riksdagens revisorer även skall utföra externrevision av

Regeringskansliet. Det eventuella uppdraget kommer att

medföra ökade kostnader för revisorerna.

Förvaltningsstyrelsens överväganden

Riksdagens förvaltningsstyrelse har inget att erinra mot

Riksdagens revisorers medelsberäkning. Beträffande de

ökade kostnaderna som revisionen av Regeringskansliet

kan medföra menar förvaltningsstyrelsen att

anslagssparandet från 1995/96 i första hand bör

användas. I andra hand får finansutskottet i höstens

budgetberedning ta ställning till eventuell justering av

anslagsbeloppet.

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 4

 5

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 8

 9

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 10

 9

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 2

 52

 55