Regeringens proposition

2000/01:49

Ett ramavtal om åtgärder för att underlätta

omstrukturering och drift av den europeiska

försvarsindustrin

Prop.

2000/01:49

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 23 januari 2001

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Björn von[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Försvarsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslår regeringen att riksdagen godkänner ett ramavtal

mellan Frankrike, Italien, Spanien, Storbritannien, Sverige och Tyskland.

Avtalet avser åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den

europeiska försvarsindustrin.

Innehållsförteckning

Fel! Bokmärket är inte definierat.

2 Ärendet och dess beredning 2

3 Bakgrund 2

4 Förhandlingsarbetet 2

5 Ramavtalet 2

5.1 Ingress 2

5.2 Syfte, definitioner och allmän organisation 2

5.3 Leveranssäkerhet 2

5.4 Förfaranden vid överföring och export 2

5.5 Säkerhetsskydd för sekretessbelagd information 2

5.6 Försvarsrelaterad forskning och teknologi 2

5.7 Behandling av teknisk information 2

5.8 Harmonisering av militära krav 2

5.9 Skydd av kommersiellt känslig information 2

5.10 Slutbestämmelser 2

6 Godkännande av ramavtalet 2

7 Kostnader 2

Bilaga ...3

7

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 januari

2001 ..70

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner ramavtalet mellan

Frankrike, Italien, Spanien, Storbritannien, Sverige och Tyskland om

åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska

försvarsindustrin.

2

3 Ärendet och dess beredning

Försvarsministrarna i Frankrike, Italien, Spanien, Storbritannien, Sverige

och Tyskland undertecknade den 6 juli 1998 en gemensam avsikts-

förklaring om åtgärder för att underlätta omstrukturering av europeisk

försvarsindustri. Enligt avsiktsförklaringen fick en exekutivkommitté,

med en representant för vart och ett av länderna, ansvar för att förhandla

och lägga fram förslag om internationella instrument inom området.

Den svenske representanten har varit en tjänsteman i Regeringskansliet

(Försvarsdepartementet).

Exekutivkommittén har arbetat i två år. Regeringskansliet har under

arbetets gång haft fortlöpande underhandskontakter med Inspektionen

för strategiska produkter, Försvarsmakten, Försvarets materielverk,

Försvarets forskningsanstalt och Flygtekniska försöksanstalten. Vid

flera tillfällen har riksdagens Utrikes-, Försvars- och Näringsutskott

samt vid ett tillfälle Utrikesnämnden orienterats om arbetets

fortskridande.

Regeringen redovisade arbetsläget i förhandlingarna i prop.

1999/2000:30 Det nya försvaret, och bedömde att en överenskommelse

torde bli av en sådan karaktär att den borde underställas riksdagen för

godkännande.

Under förhandlingsarbetet har de svenska representanterna i

exekutivkommittén, och sex arbetsgrupper som inrättats under den,

fortlöpande förankrat sina ställningstaganden i en referensgrupp med

företrädare för dels berörda departement och myndigheter

(Inspektionen för strategiska produkter, Försvarsmakten, Försvarets

materielverk, Försvarets forskningsanstalt och Flygtekniska

försöksanstalten), dels den svenska försvarsindustrin genom Sveriges

försvarsindustriförening.

Exekutivkommittén beslutade den 9 april 2000 och den 11 juli 2000

om förslag till ett ramavtal om åtgärder för att underlätta

omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin.

Regeringen beslutade den 20 juli 2000 att avtalet skulle undertecknas.

Avtalet undertecknades den 27 juli 2000. En kopia av avtalet bifogas

denna proposition (bilaga). Under arbetet med propositionen har

synpunkter inhämtats underhand från de berörda myndigheterna.

4

5 Bakgrund

Förutsättningarna för den europeiska försvarsindustrin har förändrats i

grunden under det senaste årtiondet. En ny säkerhetspolitisk karta har

ritats. Det föreligger inte längre något hot om en väst-östlig

konfrontation. Tyngdpunkten för de europeiska försvarsmakterna

förskjuts alltmer mot internationell samverkan och krishantering.

Tillsammans utvecklar medlemsstaterna i den europeiska unionen en

gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, och som en del av denna en

militär krishanteringsförmåga. Försvarsmakterna i tidigare Warszawa-

paktländer, Nato-länder och militärt alliansfria stater samverkar sedan

flera år inom ramen för Partnerskap för fred, PFF, och i fredsfrämjande

operationer på Balkan.

Inom försvarsindustrin har utvecklingskostnaderna för nya system

höjts kraftigt i takt med att den alltmer har utvecklats till en

högteknologisk sektor. Telekommunikation, elektronik, informations-

teknik och avancerad flygteknik är idag de viktigaste delområdena, inte

minst som en konsekvens av den genomgripande förändring i det

strategiska tänkandet som har skett. Utvecklingen går mot ett ökat

beroende av civil kompetens och civila komponenter i försvarsindustrin.

Gränsdragningen mellan militär och civil industri har därmed blivit mer

otydlig än tidigare. Utveckling och produktion inom civil industri

bedrivs idag i stor utsträckning över nationella gränser.

Samtidigt har de europeiska staterna under 1990-talet minskat sina

försvarsutgifter avsevärt. Anslagen för materielanskaffning, forskning

och utveckling har minskat. Detta har resulterat i överkapacitet och stora

rationaliseringar inom försvarsindustrin. Antalet anställda i sektorn har

halverats under 1990-talet. De västeuropeiska länderna tillsammans har

under 1990-talet investerat mindre än en tredjedel så mycket som USA i

forskning och utveckling. Dessa investeringar har gjorts i en försvars-

industri som varit betydligt mer fragmenterad än den amerikanska. Detta

har lett till ett mindre effektivt resursutnyttjande och bevarande av viss

överkapacitet.

Sammanfattningsvis har det funnits ett starkt tryck på att

omstrukturera och rationalisera försvarsindustrin och på att öka den

internationella samverkan för att göra materielförsörjningen mera

rationell. I USA skedde en omfattande konsolidering av

försvarsindustrin redan i mitten av 1990-talet. I Europa har utvecklingen

gått långsammare och industrin har förlorat i konkurrenskraft.

Under de allra senaste åren har dock försvarsindustriföretagen i

Europa inlett en industriell konsolidering. Tre dominerande

försvarsindustriföre-tag har skapats. Dessa är British Aerospace

Systems (BAe), European Aeronautics, Defence and Space Company

(EADS) samt Thales.

Utvecklingen har även medfört omfattande förändringar i den svenska

försvarsindustrins ägarstruktur. Saab AB har nyligen förvärvat Celsius

AB. Det engelska företaget Alvis Group Plc har förvärvat Hägglunds

Vehicle AB. Det tyska företaget Howaltswerke Deutsche Werft AG har

förvärvat Kockums AB. Det amerikanska företaget United Defense har

förvärvat Bofors Weapon Systems AB. Regeringen har ställt sig bakom

dessa förändringar då de förbättrar förutsättningarna att bibehålla

prioriterad försvarsindustriell förmåga i Sverige och bidrar till ett

ömsesidigt industriellt beroende som ökar försörjningstryggheten i

kristider.

Regeringen har vid flera tidigare tillfällen för riksdagen framhållit den

stora betydelsen av ökat internationellt samarbete för den framtida

materielförsörjningen till svenska försvaret. Regeringen anser att målet

under kalla kriget, att ha en inhemsk oberoende försvarsindustri som

utvecklar och tillverkar utpräglat svenska lösningar, inte längre är vare

sig möjligt att uppnå eller önskvärt med hänsyn till Sveriges intressen

och försvarets behov i det nya säkerhetspolitiska läget.

Sveriges militära alliansfrihet består. Men det ligger i vårt

säkerhetspolitiska intresse att samverka med andra länder om gemensam

säkerhetsfrämjande verksamhet och krishantering. Sådan samverkan kan

behöva ske även med militära medel.

Det är således naturligt att samverka också inom området

materielförsörjning med länder med vilka vi i övrigt har ett nära

säkerhetssamarbete. Därmed fördjupas och stärks banden för säkerhets-

samarbetet samtidigt som bättre förutsättningar skapas för effektiv

operativ samverkan i insatser för krishantering. Vidare kan materiel-

försörjningen göras mer kostnadseffektiv för alla.

Ökat europeiskt samarbete behövs för att bevara en konkurrenskraftig

försvarsindustri i Europa. Detta har betydelse för vår säkerhetspolitiska

handlingsfrihet. Alternativet är ett ensidigt beroende av import från

framförallt USA. En livskraftig europeisk industri har däremot

möjlighet att samarbeta med amerikanska företag på lika villkor och

därmed utveckla den transatlantiska länken.

I dagens föränderliga värld behövs stor flexibilitet i

materielförsörjningen så att den kan utgöra en integrerad del av

Försvarsmaktens förmåga att kunna anpassas till nya hot och risker som

kan uppstå. Denna anpassningsförmåga har av riksdagen givits hög

prioritet. En tryggad materielförsörjning är nödvändig för att

upprätthålla trovärdigheten för Försvarsmaktens förmåga att kunna

anpassas. Regeringen konstaterar att det är ett vitalt säkerhetspolitiskt

intresse för ett militärt alliansfritt land som Sverige att omvärlden har

tilltro till vår anpassningsförmåga. En hög leveranssäkerhet är

följaktligen av största betydelse.

Materielförsörjningen kan tryggas både genom avtalsförpliktelser och

genom etablerandet av ömsesidiga beroenden. Det senare innebär att

samarbetande länder är ömsesidigt beroende av leveranser av

komponenter eller produkter som är producerade i respektive länder.

För att kunna etablera ömsesidiga beroenden krävs att Sverige bevarar

inhemska strategiska kompetenser och en försvarsindustriell kapacitet.

Regeringen har vid flera tillfällen framhållit vikten av särskilda åtgärder

för att kunna göra detta.

Ett framgångsrikt internationellt försvarsmaterielsamarbete och en

tryggad materielförsörjning förutsätter att de deltagande länderna

harmoniserar krav på militär utrustning. En sådan harmonisering är

nödvändig för att samarbetande länder gemensamt skall kunna utveckla

och producera kvalificerad materiel på ett kostnadseffektivt sätt. Till

grund för en sådan harmonisering bör ligga en gemensam analysprocess

för att skapa en gemensam syn på operativa behov.

Ökad interoperabilitet är också av stor betydelse för att olika länders

förband ska kunna samverka i internationella fredsfrämjande insatser.

För deltagande i sådana insatser krävs enligt svensk lag beslut från fall

till fall.

Med utgångspunkt i gemensamma materielkrav kan forskning och

utveckling i högre grad ske gemensamt. Den europeiska försvars-

industrins fragmentering har hittills lett till att kostnader och arbete på

detta område i många fall har duplicerats. Ett internationellt samarbete

skulle kunna leda till ett mera effektivt utnyttjande av de begränsade

resurserna för försvarsindustriell forskning och utveckling.

På exportkontrollområdet kommer varje enskilt industrisamarbete att

fordra ett nära samspel mellan berörda regeringar. Detta samspel är så

utformat att vårt nationella inflytande över exporten kommer att kunna

bibehållas. Export till icke-part sker på grundval av en landlista som

fastställs projekt för projekt i konsensus mellan de regeringar vars

industri deltar. Med de svenska riktlinjerna som grund skall således

Sverige på projektnivå tillsammans med övriga berörda parter avgöra hur

olika nationella avvägningar skall samverka i en gemensam

expertbedömning uttryckt som en landlista för projektet. Härvidlag

bildar EU:s sedan några år tillämpade uppförandekod för vapenexport en

viktig gemensam utgångspunkt för bedömningen av enskilda

destinationer.

Ett effektivt försvarsindustrisamarbete kräver också ett flertal andra

arrangemang. Det krävs bland annat särskilda åtgärder för att säkerställa

ett effektivt industriellt samarbete där nödvändig information kan delges

utan att skyddet av uppgifter som är sekretessbelagda försvagas.

Sammanfattningsvis välkomnar regeringen den försvarsindustriella

förändringsprocess som inletts i Europa. Försvarsindustrins internatio-

nalisering är en förutsättning för att vi skall kunna bevara industri-

kapacitet i Sverige och säkra vår försvarsmakts materielförsörjning med

bibehållande av vår traditionella militära alliansfrihet. Internationellt

samarbete ger också de bästa förutsättningarna för en ekonomiskt

effektiv försvarsindustri, vilket inte minst är viktigt för att tillse att

försvarets resurser räcker så långt som möjligt. Regeringen bedömer

också att europeiskt industrisamarbete kommer att underlätta och

påskynda avvecklingen av den exportdrivande överkapacitet som idag

föreligger i europeisk försvarsindustri. Av såväl säkerhetspolitiska som

försvars- och industripolitiska skäl är det följaktligen av stort värde att

Sverige deltar i den omstrukturering som måste äga rum i Europa.

6 Förhandlingsarbetet

Exekutivkommittén inrättade inledningsvis sex arbetsgrupper, vardera

med en representant för vart och ett av länderna och med uppgift att

behandla ett av följande sex sakområden som angavs i

avsiktsförklaringen den 6 juli 1998: leveranssäkerhet, förfaranden vid

överföring och export, säkerhetsskydd för sekretessbelagd

information, försvarsrelaterad forskning och teknologi, behandling

av teknisk information och harmonisering av militära krav.

Arbetsgrupperna redovisade under våren 1999 sina resultat till

exekutivkommittén som i juli 1999 överlämnade en arbetslägesrapport

till de sex försvarsministrarna.

Därefter har exekutivkommittén, med visst stöd från arbetsgrupperna,

förhandlat om ett samlat ramavtal. I det förslag till ramavtal som

exekutivkommittén enades om under våren 2000 behandlas sju

sakområden. Fem av dem är desamma som angavs i avsiktsförklaringen,

medan två av dem behandling av teknisk information samt skydd av

kommersiellt känslig information svarar mot sakområdet behandling

av teknisk information enligt avsiktsförklaringen.

I ramavtalet anges att parterna inom olika sakområden skall utforma

ytterligare internationella instrument. Arbetet med att utforma sådana

har påbörjats av exekutivkommittén, i avvaktan på att ramavtalet skall

träda i kraft. Kommittén har gett berörda arbetsgrupper i uppdrag att

planera för att under år 2001 kunna lämna förslag om sådana instrument.

Regeringen avser att hålla riksdagen informerad om det fortsatta

förhandlingsarbetet.

7

8 Ramavtalet

Ramavtalet består av en ingress och nio delar.

Avtalets del 1 omfattar avtalets syfte och definitioner samt organisation

för att utöva tillsyn över och föreslå utveckling av avtalet. Delarna 2 8

omfattar vardera ett av de ovannämnda sju sakområdena. Delen 9

omfattar regler för ikraftträdande, för den fortsatta utvecklingen av

samarbetet och för avtalets upphävande. Avtalet har en bilaga som hänför

sig till delen 4.

Innehållet i ingressen samt avtalets olika delar beskrivs och

kommenteras i det följande (avsnitten 5.1 5.10).

8.1 Ingress

I ingressen till avtalet erinras inledningsvis om dels tidigare

gemensamma uttalanden den 9 december 1997 och den 20 april 1998,

dels den gemensamma avsiktsförklaringen den 6 juli 1998. En avsikt

uttalas att underlätta omstrukturering av industrin för att främja en mer

konkurrenskraftig teknologisk och industriell bas för den europeiska

försvarsindustrin och försvarsteknologin. Vidare görs uttalanden om

inriktning och ambitioner inom de olika sakområdena.

Slutligen konstateras dels att avtalet inte kräver någon ändring i

parternas grundlagar, dels att den verksamhet som företas med stöd av

avtalet skall vara förenlig med parternas medlemskap i EU.

8.2 Syfte, definitioner och allmän organisation

Avtalets del 1 Syfte, definitioner och allmän organisation omfattar

artiklarna 1-3.

Artikel 1

I artikeln anges dels som övergripande syfte med avtalet att upprätta ett

ramverk för att underlätta omstrukturering av försvarsindustrin i Europa,

dels syftena med de delar av avtalet som behandlar de olika

sakområdena.

Artikel 2

I artikeln definieras vissa begrepp som används i avtalstexten i övrigt.

Artikel 3

I artikeln anges att en exekutivkommitté skall upprättas med uppgift att

utöva tillsyn över avtalet och att föreslå dels ändringar i avtalet, dels

sådana internationella instrument som anges i eller i övrigt kan hänföras

till avtalet.

8.3 Leveranssäkerhet

Avtalets del 2 Leveranssäkerhet (artiklarna 4-11) syftar i första hand till

att säkerställa materielförsörjningen, såväl i fredstid som i nödläge, kris

eller krig, i den nya situation som uppstår när försvarsindustrin

internationaliseras och transnationella försvarsföretag (TFF) bildas.

Parterna bejakar de ömsesidiga beroenden som skapas till följd av

internationaliseringen, och åtar sig att arbeta vidare med målsättningen

att åstadkomma en obehindrad överföring av försvarsmateriel mellan

sig.

Parterna strävar efter att fördela och bibehålla strategiskt viktiga

tillgångar, kompetenser och verksamheter rättvist och effektivt.

Grundregeln är att industriell kapacitet får fördelas av TFF enligt

kommersiella kriterier. I undantagsfall kan dock parterna bibehålla

strategiskt viktigt verksamhet eller tillgångar på sitt territorium med

hänsyn till den nationella säkerheten. För att trygga parternas intressen

av bl.a. säker materielförsörjning skall samråd ske när större

förändringar blir aktuella till följd av industrins omstrukturering. I

avtalet regleras även under vilka exceptionella omständigheter som en

part har rätt att återskapa nationell strategisk nyckelkapacitet.

Avtalet innehåller åtaganden om leveranssäkerhet mellan parterna som

är avsedda att trygga materielförsörjningen även i en situation av höjd

internationell spänning med ökad efterfrågan på strategiskt viktiga

produkter. Av hänsyn till Sveriges säkerhetspolitiska linje, såsom den

har definierats av riksdagen, har under förhandlingarna särskild

uppmärksamhet ägnats artiklarna 10 och 11. Dessa bestämmelser

innebär att en part som på grund av nödläge, kris eller väpnad konflikt är

i behov av försvarsmaterial som inte finns i industrins lager skall få

förhandla med de andra parterna om understöd från deras egna

försvarsmateriel-förråd, respektive att underlätta transport av begärd

försvarsmateriel.

Även om överenskommelserna enbart avser konsultationer, skulle

leveranser från statliga lager respektive statlig transport av försvars-

materiel för export kunna strida mot neutralitetsbestämmelser i

Haagkonventionerna av år 1907. Parterna har därför enats om att

konsultationerna skall ske med vederbörlig hänsyn tagen till ländernas

internationella åtaganden. Eftersom en neutralitetsförklaring är ett

unilateralt internationellt åtagande har Sverige följaktligen möjlighet att

avböja förslag om åtgärder som skulle strida mot en sådan förklaring.

Artikel 4

Parterna konstaterar att den industriella omstruktureringen troligen

kommer att leda till att nationell försvarsindustrikapacitet överges till

förmån för TFF. Detta innebär att ett ömsesidigt beroende godtas.

Parterna ska därför trygga en säker tillförsel mellan sig. De skall också

tillgodose dels en rättvis och effektiv fördelning mellan sig, dels

underhåll av strategiskt viktiga tillgångar, verksamheter och

kompetenser.

Artikel 5

Parterna konstaterar att en öppen marknad för försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster är till nytta för samtliga parter. Parterna skall

säkerställa att avtalet inte används för att införa orättvisa

handelsmetoder eller för att diskriminera mellan parternas industrier.

Artikel 6

Parterna åtar sig att inte hindra leveranser till de övriga parterna av

försvarsmateriel eller försvarsmaterieltjänster från deras territorium.

De skall vinnlägga sig om att arbeta vidare mot målsättningen att

åstadkomma en obehindrad överföring av försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster mellan sig.

Artikel 7

I syfte att trygga materielförsörjningen och andra berättigade intressen

skall parterna samråda om industriella frågor som kan uppkomma med

anledning av omstruktureringen av den europeiska försvarsindustrin.

Samråden skall ske effektivt och inledas i god tid.

Parterna skall därför uppmuntra sina industrier att ge förhands-

information om sin avsikt att bilda ett TFF och om någon markant

förändring har inträffat som kan påverka parternas situation. Med

markant förändring avses t.ex. att ett företag övergår i utländsk kontroll

eller att strategiska nyckelaktiviteter uppges, överförs eller

omlokaliseras. Så snart en part får reda på en sådan avsikt skall övriga

parter underrättas och samråd ske. Om det krävs beslut om fusioner och

förvärv inom försvarsindustrin skall emellertid dessa även i

fortsättningen fattas nationellt.

TFF får på kommersiella grunder besluta om allokeringen av

industrikapacitet. I undantagsfall kan dock parter vilja behålla viss

strategisk nyckelkapacitet samt vissa tillgångar och anläggningar på sitt

territorium. I sådant fall skall berörda parter samråda med varandra och

med TFF.

Artikel 8

Under exceptionella omständigheter kan det finnas krav på att återskapa

nationell strategisk nyckelverksamhet. En sådan exceptionell

omständig-het skulle kunna vara att leveranssäkerheten inte beaktas vid

en industriell omstrukturering. Hela kostnaden för sådant återskapande

skall bäras av de återskapande parterna. Återskapande av anläggningar för

produktion och tillhandahållande av försvarsmaterieltjänster får endast

övervägas med hänsyn till den nationella säkerheten och som en sista

utväg för att återställa den nationella försörjningen med

försvarsmaterial.

Artikel 9

Varje part åtar sig att bistå med prisundersökningar och statlig

kvalitetskontroll, efter framställan av annan part i samband med köp av

försvarsmateriel eller försvarsmaterieltjänster. Sådant samarbete före-

kommer redan idag.

Artikel 10

Om en part begär försvarsmateriel eller försvarsmaterieltjänster i

händelse av nödläge, kris eller väpnad konflikt åtar sig parterna att

omedelbart samråda i en anda av samarbete och med sikte på att

möjliggöra att den begärande parten prioriteras vid beställning eller

omfördelning av tillgång till försvarsmateriel eller försvarsmateriel-

tjänster. Om detta innebär att gällande kontrakt behöver ändras skall

beställaren stå för eventuella extrakostnader. Samma principer skall

tillämpas om en part begär modifiering av befintlig försvarsmateriel.

Samarbetet siktar även på att underlätta, i enlighet med eventuellt

förekommande tillämpliga internationella arrangemang och med

vederbörlig hänsyn till parternas internationella åtaganden, tillförsel av

begärd försvarsmateriel eller relaterade tjänster.

Artikel 11

Vid nödläge, kris eller väpnad konflikt skall parterna samråda med sikte

på att, om så erfordras, tillhandahålla försvarsmateriel, huvudsakligen

mot ersättning, ur varje parts egna förråd. Detta skall ske i enlighet med

förekommande tillämpliga internationella arrangemang dem emellan

och med vederbörlig hänsyn till deras internationella åtaganden.

8.4 Förfaranden vid överföring och export

Avtalets del 3 Förfaranden vid överföring och export (artiklarna 12-18)

fastställer de utförselregler som parterna skall tillämpa på försvars-

industriella produkter som tas fram i gränsöverskridande industri-

samarbete. Reglerna syftar dels till att underlätta överföring av

komponenter, delsystem och färdiga produkter inom ramen för sådana

samarbeten, dels till att bringa all export till icke-part av samarbets-

produkter eller deras komponenter och delsystem under likformig

kontroll oavsett från vilken av parterna exporten verkställs.

Parterna har urskilt flera olika typer av samarbete för vilka delvis olika

förfaranden skall tillämpas. I artiklarna 12-13 behandlas överföring

mellan parterna och export till icke-part av försvarsmateriel som

utvecklats eller framställts inom ramen för ett samarbetsprogram som

initierats av försvarsmakter och som därför bedrivs på grundval av ett

särskilt mellanstatligt avtal.

Vidare behandlas i artiklarna 14-15 överföring mellan parterna och

export till icke-part av försvarsmateriel som utvecklats eller framställts

inom ramen för ett gränsöverskridande samarbete som initierats av

industrin. Det kan t.ex. avse materiel som en eller flera försvarsmakter

definierat ett behov av och som en industrigrupp bestämmer sig för att

försöka vinna ett kontrakt för.

I artikel 16 regleras överföring mellan parterna inom ramen för

underleverantörsrelationer mellan företag, utan anknytning till

övergripande projektavtal. Denna situation uppstår när ett försvars-

industriföretag kommer till slutsatsen att det är effektivare att köpa en

komponent från ett annat företag än att försöka tillverka den själv. Detta

utan att förutse någon djupare roll i projektet för den tilltänkta

underleverantören.

I artikel 17 slutligen behandlas överföring mellan parterna av materiel

som tillverkats nationellt. Som exempel kan anges Bofors 84 mm

granatgevär Carl Gustaf, som utvecklats i Sverige och som av export-

kontrollmyndigheterna anses ha en svensk identitet. Avtalet avser i

första hand gränsöverskridande industrisamarbete, men av skäl som

närmare utvecklas nedan har parterna ansett det lämpligt att även

inkludera vissa bestämmelser om denna kategori av materiel.

Endast de procedurer som hör till respektive parts regelverk för

exportlicenser för försvarsmateriel berörs. I den mån utförsel av

kompo-nenter, delsystem eller produkter berörs av regler i annan

lagstiftning, t.ex. krav på särskild dokumentation enligt tullagstiftning,

påverkas inte dessa skyldigheter.

Artikel 12

Artikeln avser samarbetsprojekt på försvarsmaterielområdet grundat på

särskilt mellanstatligt avtal. Den introducerar det grundläggande

förfaringssätt som överenskommits mellan parterna för att säkra friast

möjliga överföring av komponenter, delsystem och färdiga produkter

mellan ramavtalets samtliga parter: s.k. projektlicenser. En sådan licens

skall ersätta krav på utförseltillstånd i varje enskilt fall för sådan utförsel

som är nödvändig för att genomföra samarbetsprojektet. Projektlicensen

kan även avse utförsel för en annan parts nationella militära bruk, även

om parten i fråga inte deltar i samarbetsprojektet. Utfärdande,

återtagande och upphävande av projektlicenser liksom bestämning av

deras giltighetstid, skall ske enligt respektive parts nationella regel-

system. Projektlicensen avser bara överföring mellan ramavtalets parter

och inte export till icke-part. Det sistnämnda regleras i artikel 13.

Artikel 13

Artikeln avser den typ av samarbetsprojekt grundat på mellanstatligt avtal

som identifierats i artikel 12. Artikel 13 fastlägger det förfaringssätt

som skall tillämpas mellan parterna för att säkra likformig tillstånds-

givning för export till icke-part av en samarbetsprodukt eller dess

komponenter och delsystem, oavsett vilken part som utfärdar export-

licensen.

Enligt moment 2 skall parterna till det mellanstatliga avtalet med

enhällighet fastställa grundläggande principer för export till icke-part av

produkter som sammanhänger med projektet. Överenskommelsen skall

vid behov identifiera olika varianter av en produkt, om olikheter med

avseende på prestanda bedöms medföra olika synsätt vad avser export till

icke-part. Vidare skall överenskommelsen omfatta en hänvisning till en

kontinuerligt uppdaterad sammanställning över gällande internationella

embargobeslut som parterna förbundit sig att följa. De åtaganden som

avses är i första hand embargon beslutade av FN:s säkerhetsråd eller

EU:s ministerråd, men förpliktelser som ingås i andra internationella

fora kan också tillföras denna lista efter enhällig överenskommelse

mellan parterna. Slutligen skall en lista med tillåtna exportdestinationer

fastställas (eller flera om olika varianter av en produkt har

specificerats). Länder som inte återfinns på listan över tillåtna

exportdestinationer och inte heller omfattas av gällande embargobeslut

betraktas som icke behandlade, dvs. varken förbjudna eller tillåtna ur

exportkontroll-synpunkt. Utförsel är möjlig endast till länder uppförda

på listan över tillåtna exportdestinationer.

I moment 3 anger artikeln de procedurer som skall iakttas vid

fastställande eller revidering av listan över tillåtna exportdestinationer.

Moment 3 (a) anger att det är de parter som ingår ett mellanstatligt avtal

som fastställer listan med tillåtna destinationer, således inte samtliga

ramavtalets parter. I texten anges faktorer som redan på förhand bedöms

spela en viktig roll i de samråd som leder fram till listans fastställande.

Här återfinns bl.a. parternas nationella politik på området, EU:s

uppförandekod för vapenexport samt parternas försvarsintressen.

Det förutsätts av parterna att innehållet i den fastställda listan kan

komma att behöva modifieras under den betydande tid som ett projekt

normalt varar. I moment 3 (a) anges att tillägg till listan, på grundval av

förslag från deltagande industrier, skall beslutas med enhällighet och så

tidigt som möjligt. Moment 3 (b) föreskriver ett särskilt samrådsför-

farande för borttagning av en tillåten destination från listan. I detta

avsnitt fastslås att en strykning måste grundas på betydande förändringar

i destinationslandets inre eller yttre förhållanden. När en strykning

föreslagits av någon part skall den genomföras såvida inte inom ramen

för samrådsförfarandet enhällighet uppnås om att bibehålla destinationen

ifråga på listan. Avtalet föreskriver vidare att varje part har rätt att påkalla

ett moratorium för export till den ifrågasatta destinationen under den tid

som samrådsförfarandet pågår. Detta är aktuellt bara om en strykning

begärs i ett sent skede av ett projekt, då produkten färdigut-vecklats och

börjat produceras. Avtalet anger slutligen att frågan om strykning skall

föras upp på ministernivå, om enighet inte kan uppnås på

tjänstemannanivå och sätter upp en tidsgräns om tre månader för hela

samrådsförfarandet.

I moment 4 fastslås att ansvaret för att utfärda en exportlicens i

enlighet med vad som överenskommits i listan över tillåtna destinationer

åvilar den part inom vars jurisdiktion exportkontraktet faller.

Moment 5 fastslår att även de parter som inte ingår i ett

samarbetsprojekt är bundna av den lista över tillåtna destinationer som

upprättas inom ramen för projektet. Detta gör det möjligt även för dessa

länder, som kanske har avvecklat egen produktionskapacitet för den

aktuella samarbetsprodukten, att ha tillgång till produkten på samma

villkor som parter vilka har industri direkt engagerade i projektet,

eftersom man underkastar sig samma exportregler.

Moment 6 innehåller ett åtagande för alla parter att inhämta

slutanvändaråtaganden vid export till tillåtna destinationer, samt att

samråda om eventuell re-export från ett tidigare destinationsland.

Avtalet fastslår att re-export till destinationer som inte återfinns på den

tidigare fastställda listan skall behandlas som tillägg till denna lista. Re-

export fordrar således enighet mellan de berörda parterna.

Moment 7 öppnar för en översyn av redan befintliga

samarbetsprogram för att, om överenskommelse kan nås mellan berörda

parter, bestämmelserna i artiklarna 12 och 13 skall kunna tillämpas även

för dessa.

Artikel 14

Artikeln avser gränsöverskridande samarbetsprojekt som initieras och

drivs av industrin utan stöd av något särskilt mellanstatligt avtal.

Projektet kan ha sin grund i upphandlingsplaner och kravspecifikationer

som utarbetats av försvarsmakterna i en eller flera parter, men den grad

av engagemang från parternas sida som representeras av ett

mellanstatligt avtal föreligger inte.

I moment 2 beskrivs ett förfarande varigenom sådana projekt kan ges

samma behandling i exportkontrollavseende som de projekt som avses i

artiklarna 12-13. Utgångspunkten är att de berörda industrierna själva

önskar en sådan behandling för projektet. På begäran från industrierna

får då berörda parters regeringar överväga om man vill medge detta.

Om berörda regeringar väljer att godkänna samarbetet upprättas ett

avtal av det slag som beskrivs i artiklarna 12-13. Övriga parter

underrättas om projektets ställning och blir därigenom skyldiga att iaktta

bestämmelsen i artikel 13 moment 5 om krav på godkännande för

vidareexport till icke-part.

Artikel 15

Artikeln avser en situation då ett industriellt initiativ är i ett mycket

tidigt stadium av sin utveckling och berörda regeringar därför inte är

beredda att ta ställning till frågan om projektlicens i enlighet med artikel

14. För att underlätta initiativets mognad fram till projekt ges här en

möjlighet att utfärda en begränsad projektlicens uteslutande för

överföringar mellan de samverkande industrierna inom initiativets ram.

Artikel 16

Artikeln avser underleverantörsrelationer mellan industrier som inte

ingår i ett större samarbete av det slag som avses i artiklarna 12 eller 14.

Sådana relationer antas representera företagens val av kostnadseffektiva

produktionslösningar. Parterna har bedömt att sådana lösningar bidrar

till en effektiv europeisk industristruktur och därför är önskvärda att

stödja genom förenklade exportkontrollförfaranden.

I moment 1 förbinder sig parterna att tillämpa förenklade

licensförfaranden för överföringar inom ramen för underleverantörs-

relationer av beskrivet slag. Förenklingarna definieras inte närmare.

Moment 2 uppställer, som en ytterligare förenkling, en presumtion

för bruket av enklare bearbetningsintyg i de fall som omfattas av

artikeln.

Artikel 17

Artikeln avser nationell produktion av försvarsmateriel eller tillhörande

försvarsmaterieltjänster utan inslag av gränsöverskridande samarbete.

Moment 2 innehåller ett åtagande av parterna att effektivisera

nationella licensförfaranden för dessa fall.

Artikel 18

Artikeln avgränsar explicit parternas förpliktelser enligt denna del av

avtalet till att avse exportlicensförfaranden och inte andra typer av krav

som uppställs på aktuella överföringar eller exporttransaktioner med

stöd av nationella bestämmelser. Exempel anges på tänkbara krav.

Parterna överenskommer att i ett senare skede undersöka möjligheterna

att förenkla eller reducera sådana administrativa bestämmelser.

8.5 Säkerhetsskydd för sekretessbelagd information

I avtalets del 4 Säkerhetsskydd för sekretessbelagd information

(artiklarna 19-27) anges regler som syftar till att, utan att äventyra

säkerhetsskyddet för sekretessbelagd information, dels säkerställa att

inga onödiga inskränkningar vidtas vad gäller rörligheten för personal,

information och materiel, dels underlätta tillgången till sådan

information för den som behöver informationen i tjänsten.

Artiklarna 19-20

I artiklarna anges att all sekretessbelagd information som utväxlas

mellan parterna och deras försvarsindustrier skall hanteras enligt

parternas nationella regelverk samt bestämmelserna i denna del av

avtalet och i bilagan till avtalet. Parterna skall dels, inom avtalets

tillämpningsområde, använda de nationella sekretessbeteckningar som

anges i bilagan till avtalet, dels hålla varandra informerade om ändringar

i sina nationella sekretessbeteckningar.

Artiklarna 21-22

I artiklarna ges dels regler för hur säkerhetsklarering av fysiska personer

skall ges och godkännas av parterna, dels regler för säkerhetsklarering

av försvarsindustrins anläggningar.

Artikel 23

I artikeln ges regler för fysiska personers rätt att ta del av

sekretessbelagd information.

Artiklarna 24-26

I artiklarna regleras hur parter får frisläppa, röja eller använda

sekretessbelagd information, hur parter får tillåta att sådan information

frisläpps, röjs eller används, hur sekretessbelagd information skall

överföras mellan parter samt hur part skall ge tillstånd till sådana besök i

anläggningar som ger tillgång till sekretessbelagd information.

Artikel 27

I artikeln anges att berörda parter, i den mån tillämpningen av reglerna i

artiklarna 19-26 kräver ändringar i antingen nationella regelverk eller

sådana allmänna säkerhetsskyddsöverenskommelser mellan parter som

rör industriell säkerhet, skall vidta erforderliga åtgärder.

8.6 Försvarsrelaterad forskning och teknologi

Avtalets del 5 Försvarsrelaterad forskning och teknologi (artiklarna 28-

36) syftar till att harmonisera parternas försvarsrelaterade forsknings-

och teknologiprogram samt att så långt möjligt främja samarbete mellan

parterna på detta område. Parterna eftersträvar också en samordnad

hållning angående framtida behov av teknologi och även samordning i

relationen till leverantörer av försvarsrelaterade forskningstjänster, där

fri konkurrens utgör ett viktigt inslag. Vidare eftersträvas gemensamma

administrativa metoder och förfaranden samt ett gemensamt

förhållnings-sätt i övrigt som tillgodoser intresset av effektivitet och

rationalitet i samarbetet på forskningsområdet.

Artikel 28

I denna bestämmelse åtar sig parterna att ge varandra information om

sina försvarsrelaterade forsknings- och teknologiprogram.

Informations-utbytet skall omfatta strategier och policy samt pågående

och planerade nationella program. Sådan information som en part anser

vara en del av dess avgörande säkerhetsintressen eller som berör en

parts förhållande till tredje part, behöver dock inte lämnas ut. Varje part

skall underrätta övriga parter om vilken slags information som den anser

sig inte behöva lämna. Parterna skall komma överens om formerna för

överföring och utbyte av sådan information som avses i det föregående.

Artikel 29

Här sägs att parterna skall komma överens om vilken teknologi som

behövs för att åstadkomma en samordning av de nationella behoven.

Artikel 30

I artikeln behandlas möjligheten för några av parterna att genomföra

slutna program eller projekt, utan att övriga parter får delta eller ens

måste godkänna att ett sådant samarbete kommer till stånd. Annan parts

deltagande, initialt eller senare, förutsätter samtycke av de ursprungliga

parterna. I fråga om rätten för annan part att använda resultat förutsätts

överenskommelse mellan berörda parter. Parterna åtar sig också att

etablera gemensamma metoder och förfaranden i de frågor som gäller

det praktiska genomförandet av bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 31

Artikeln reglerar förhållandet mellan parterna och sådana självständiga

uppdragstagare som kan tilldelas försvarsrelaterade forsknings- och

teknologikontrakt. Uppdragstagare kan vara ett TFF, andra företag på

försvarsindustriområdet eller försvarsrelaterade forskningsinstitutioner.

Av artikeln framgår att parterna skall samordna sitt förhållande till

uppdragstagarna och sin verksamhet gentemot dem i en särskilt överens-

kommen uppförandekod. Beträffande uppförandekoden föreskrivs

samråd mellan parterna och att dessa för en gemensam dialog med

uppdragstagarna för att samordna hanteringen av förslag och, om det är

lämpligt, upprätta gemensamma forsknings- och teknologiprogram.

Strävan skall vara att harmonisera formerna för förhandling, finansiering

och tilldelning av kontrakt.

Artikel 32

Här åtar sig parterna att undersöka hur man skall uppdra åt ett

självständigt organ att vid behov sluta försvarsrelaterade forsknings- och

teknologikontrakt i eget namn samt svara för den administrativa

hanteringen av förekommande program och projekt. Parterna skall också

kunna avsätta särskilda medel till ett sådant organ om det är lämpligt.

Artikel 33

I denna artikel förordas fri konkurrens vad gäller försvarsrelaterade

forsknings- och teknologikontrakt. Det förutsätts att detta uppnås inom

ramen för parternas nationella regler och förfaranden, för svensk del

lagen (1992:1528) om offentlig upphandling med tillhörande följdför-

fattningar. Fri konkurrens behöver dock inte tillämpas i det fall då en

part anser att detta kan skada dess avgörande säkerhetsintressen.

Artikel 34

Artikeln innebär åtagande för parterna att ta fram en gemensam ordning

för att säkerställa att nyttan av de medel som varje part tillskjuter för

finansiering av enskilda samarbetsprojekt väsentligen fördelas efter

insats. Parterna skall därvid försöka uppnå en övergripande industriell

eller annan återbäring utan att kräva detta på varje enskilt projekt.

Artikel 35

Bestämmelsen föreskriver att parterna skall komma överens om en

gemensam policy och gemensamma förfaranden som skall tillämpas i

program- eller projektsamarbetet med tredje part.

Artikel 36

Genom denna bestämmelse åtar sig parterna att ta fram lämpliga

internationella instrument med avseende på artiklarna 28 35. Det

innebär således att de närmare formerna för regleringen av parternas

åtaganden i artiklarna skall läggas fast.

8.7 Behandling av teknisk information

Vid omstrukturering av försvarsindustrin uppstår behov av att kunna

förfoga över vad som i ramavtalet betecknas som teknisk information

genom överföring av denna på olika villkor mellan olika involverade

parter, såväl stater som försvarsindustrier. Av bland annat försvars- och

säkerhetspolitiska skäl finns särskilda nationella restriktioner för sådant

förfogande inom försvarsområdet.

Avtalets del 6 Behandling av teknisk information (artiklarna 37-44) är

avsedd att medverka till en begränsning av nämnda restriktioner och en

harmonisering mellan parterna av behandlingen av teknisk information

för att underlätta omstrukturering och påföljande drift av försvars-

industrin. Principer anges för delgivning, överföring, nyttjande och

ägande av teknisk information hos part eller dess försvarsindustri.

Artikel 37

Enligt denna artikel gäller inte bestämmelserna avseende behandling av

teknisk information, om de strider mot parternas lagar och förordningar

om nationell säkerhet. Vidare innehåller artikeln en bestämmelse om

icke-diskriminering av parternas försvarsindustrier, part får vid sitt

förfogande över teknisk information inte gynna sin egen försvarsindustri

på bekostnad av övriga parters försvarsindustri. Slutligen innehåller

artikeln en bestämmelse som är avsedd att ge utrymme för att överväga

en tillämpning av bestämmelserna i denna del av avtalet även på andra

industriella enheter med rättsligt bindande utformning än sådana som

inryms under definitionen av ett TFF.

Artikel 38

Artikeln behandlar frågan om äganderätten till teknisk information som

framkommer inom ramen för kontrakt tecknade mellan part och

försvarsindustri.

Huvudregeln anges vara att äganderätten skall tillkomma

informationens upphovsman. Med anledning av den medverkan i

tillkomsten av informationen som parter har genom kontrakt med

upphovsmannen, eller i förekommande fall dennes arbetsgivare, anges

att en förutsättning för nämnda huvudregel är att sådana parter erhåller

den nyttjande- och förfoganderätt till informationen de behöver.

Eftersom bildande och omstrukturering av en juridisk person inom

försvarsindustrisektorn ofta erfordrar tillstånd av olika karaktär från en

part och då s.k. partssubstitution i ett kontrakt erfordrar den andra

kontraktspartens samtycke har i denna artikel särskilt betonats att part

inte får utnyttja situationen genom att kräva att få äganderätten till

teknisk information som villkor för positiv behandling av en

tillståndsfråga.

Undantag från ovan angivna huvudregel vad avser äganderätten skall

enligt denna artikel endast få göras när det av något skäl är nödvändigt

för part att förvärva äganderätten. Ett sådant äganderättsförvärv får

endast ske med stöd av lag eller avtal.

I den mån det finns bestämmelser och villkor av rättslig karaktär

såsom lagar, förordningar och anställningsavtal som reglerar

förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare anges att ramavtalet

inte avses ändra på sådan reglering.

Artikel 39

Denna artikel rör statligt ägd teknisk information. Den innehåller ett

åtagande för varje part att på visst sätt förfoga över informationen i

förhållande till övriga parter, deras försvarsindustri och ett TFF. Det

anges att ett förfogande enligt artikelns bestämmelser sker under

förutsättning att tredje mans eventuella rätt till den tekniska informa-

tionen inte utgör något hinder.

Artikeln behandlar i (a) ett vederlagsfritt förfogande begränsat till

delgivning av teknisk information i upplysningssyfte för att underlätta

bildande eller omstrukturering av ett TFF och i (b) ett förfogande mot

skäligt vederlag och skäliga villkor i övrigt bestående i upplåtelse av

licens till teknisk information till ett TFF för kommersiellt nyttjande.

Part är dock inte förpliktad att upplåta licenser utan endast att välvilligt

överväga ett sådant förfogande. Av (c) framgår att part i sammanhanget

skall vara beredd att lämna stöd och tekniskt bistånd på skäliga villkor.

Artikel 40

Denna artikel rör teknisk information som ägs av industrin.

Bestämmelserna begränsas till sådan teknisk information som

framkommit inom ramen för kontrakt mellan industrin och en part. De

behandlar parts möjlighet att påverka vad industrin får göra med sin

tekniska information, särskilt med anledning av villkor i kontraktet med

industrin.

Av artikeln framgår att part skall ge tillåtelse till det förfogande över

rätten till teknisk information genom delgivning, licensiering eller

överlåtelse som är nödvändig för industrin för att möjliggöra bildande

eller omstrukturering och drift av ett TFF. Det är endast om rättsliga

hinder föreligger som part ej utan vidare förfogar över, såsom tvingande

lag eller tredje mans rättigheter, som part skall kunna avslå en begäran

om erforderligt tillstånd.

Artikel 41

I artikeln anges att parterna, vid bildandet eller omstruktureringen av ett

TFF, som huvudregel inte skall kräva sådan avgift som påförs vid

nationella försvarskontrakt. Den avgift (på engelska levy ) som avses

finns inte i svenska försvarskontrakt. Det närmaste man kan komma är

de royaltyvillkor som vissa försvarskontrakt innehåller. Den stora

skillnaden är dock att den kontraktuella utformningen av dessa

royaltyvillkor är en förhandlingsfråga mellan staten och industrin,

medan den avgift som artikeln behandlar är något som påförs industrin

enligt statliga regelverk i aktuella länder.

Artikel 42

En komplicerande faktor vid den omstrukturering av europeisk

försvarsindustri som ramavtalet är avsett att främja är de olikheter som

förekommer i parternas standardbestämmelser för försvarskontrakt.

Med anledning därav anges i denna artikel att parterna skall arbeta för att

uppnå en överenskommelse om en harmonisering av sådana bestäm-

melser vad avser behandling av teknisk information.

Artikel 43

I artikeln behandlas frågan om regler och procedurer vid hantering av

hemliga försvarsuppfinningar som kan bli föremål för patentskydd eller

liknande. Sverige har ett antal bilaterala avtal som reglerar skyddet av

sekretess och som syftar till att förenkla den internationella hanteringen

av försvarsuppfinningar. Enligt artikeln åtar sig parterna att överväga att

träffa överenskommelser om en harmonisering av aktuella regler och

procedurer. Parterna åtar sig att undanröja eventuella hinder för sådana

överenskommelser.

Artikel 44

I denna artikel förtydligas slutligen att den enligt ramavtalet

överenskomna behandlingen av teknisk information inte får inverka

menligt på tredje mans eller någon parts rättigheter till den tekniska

informationen. Vidare anges att parts lagar och förordningar till skydd

för rikets säkerhet och för exportkontroll samt avtal om s.k.

slutanvändare kan utgöra giltigt skäl för att inte utlämna teknisk

information.

8.8 Harmonisering av militära krav

Avtalets del 7 Harmonisering av militära krav (artiklarna 45 49) syftar

främst till att etablera en metod som förbättrar samordningen mellan

parterna för att åstadkomma en harmonisering av militära krav.

Målsättningen är att flera länder skall kunna anskaffa motsvarande

materielsystem till sina förband och därigenom minska anskaffnings-

kostnaderna samt öka interoperabiliteten.

Metoden innebär att parterna genom en gemensam analysprocess

försöker uppnå en samsyn ifråga om framtida operativa behov och

utifrån denna samsyn harmonisera krav på militär utrustning.

Artikel 45

I denna artikel identifierar parterna behovet av att harmonisera de

militära kraven på sina väpnade styrkor. Till detta ändamål skall etableras

en metod och skapas en gemensam analysprocess. I artikeln definieras

närmare vilka steg som ingår i processen.

Artikel 46

I denna artikel identifierar parterna behovet av att samarbeta för att

etablera en långsiktig plan som redovisar en gemensam syn på framtida

operativa behov. Denna plan utgör ett ramverk för en samordnad

planering av materielförsörjning samt inriktning av försvarsrelaterad

forskning och teknikutveckling. I artikelns punkt 2 framgår hur parterna

skall samarbeta och hur de skall genomföra ett regelbundet utbyte av

dokument och information.

Artikel 47

Artikeln pekar på behovet av samarbete så tidigt som möjligt i

kravsättningen fram till och med specificeringen av system varvid ett

regelbundet och omfattande utbyte av dokument och annan relevant

information skall ske. Denna information omfattar målsättningar,

tekniska data, studier, teknikdemonstratorer samt upprättande av

gemensamma krav och specifikationer. Parterna skall identifiera

möjliga samarbetsprojekt inom forskning, utveckling, upphandling och

underhåll, speciellt för underrättelseverksamhet, strategiska transporter

och ledningssystem. Det kan nämnas att dessa områden anses som

bristområden i parternas nuvarande förmåga att effektivt genomföra

internationella fredsbevarande operationer.

Artikel 48

Av artikeln framgår att parterna skall samarbeta för att samordna

processerna för programstyrning och materielförsörjning varvid

metoder utvecklas för att finansiera en organisation med legal status

som kan leda och styra program. Detta för på sikt i riktning mot en ökad

grad av gemensam materielförsörjning.

Artikel 49

I denna artikel åtar sig parterna att upprätta ett särskilt internationellt

rättsligt instrument som reglerar mål och processer för den organisation

som behövs för att genomföra och stödja de uppgifter som anges i

artiklarna 45-48.

8.9 Skydd av kommersiellt känslig information

Mot bakgrund av ändamålet med ramavtalet och det utbyte av

information av bl.a. kommersiellt känslig natur mellan parter och

försvarsindustrier som därmed kommer att ske, har del 8 Skydd av

kommersiellt känslig information (artiklarna 50-54) tillkommit för att

skydda och begränsa spridningen av sådan information.

Artikel 50

I artikeln betonas att det utbyte av information som avses ske i fråga om

leveranssäkerhet enligt avtalets del 2 skall vara föremål för begränsning

när informationen är kommersiellt känslig.

Artikel 51

Denna artikel anger att kommersiellt känslig information skall vara

föremål för vederbörlig sekretess och att part som delger annan part

sådan information skall märka denna på ett sätt som tydliggör

informationens kommersiellt känsliga natur. Det anges vidare att

parterna skall vara beredda att träffa särskilda sekretessavtal med

industrin.

Artikel 52

Här regleras vad en part som mottagit kommersiellt känslig information

från annan part får göra med denna information. Det anges att den part

som lämnat informationen bestämmer hur den får användas samt att

något förfogande därutöver ej får förekomma utan skriftligt tillstånd av

den som lämnat informationen. Spridningen av informationen skall

enligt bestämmelserna begränsas till tjänstemän som har särskilt behov

av informationen i tjänsten och mottagaren skall, såvitt inte annat

framgår, utgå från att informationen lämnats endast i upplysningssyfte.

Artikel 53

Artikeln reglerar tillhandahållandet av sekretesskyddad information och

under vilka förutsättningar sådan information kan lämnas vidare.

Artikel 54

I denna artikel anges de fall då begränsningarna i rätten att förfoga över

kommersiellt känslig information inte gäller.

8.10 Slutbestämmelser

I avtalets del 9 Slutbestämmelser (artiklarna 55 60) anges

 depositarie för avtalet,

 depositariens åligganden,

 förutsättningar för avtalets ikraftträdande,

 särskilda förutsättningar för exekutivkommitténs verksamhet under

den tid då avtalet har trätt i kraft för vissa men inte alla signatärstater,

 förutsättningar för ytterligare staters, utöver signatärstaterna,

anslutning till avtalet,

 förutsättningar för dels parternas gemensamma beslut om att upphäva

avtalet, dels en parts beslut att frånträda avtalet,

 förutsättningar för parternas beslut om att ändra avtalet samt former

för hur sådana stater som är på väg att ansluta sig till avtalet skall

underrättas om sådana ändringar,

 hur parterna skall registrera sina överenskommelser om

administrativa och tekniska detaljer på grundval av avtalet,

 former för hur två eller flera parter skall söka lösa tvister om

avtalets

tolkning eller tillämpning.

Artikel 55

Enligt artikeln skall avtalet ratificeras, godkännas eller godtas.

Storbritanniens regering är depositarie för avtalet. Avtalet träder i kraft

först för de två första signatärstater som ratificerar/godkänner/godtar

avtalet och därefter för övriga signatärstater i den takt som de

ratificerar/godkänner/godtar avtalet. Exekutivkommitténs uppgifter är i

vissa avseenden begränsade intill dess att avtalet trätt i kraft för samtliga

sex signatärstater, dock längst tre år efter avtalets undertecknande.

Artikel 56

Enligt artikeln får andra europeiska stater än signatärstaterna ansluta sig

till avtalet efter det att avtalet har trätt i kraft för samtliga sex

signatärstater och under förutsättning av enhälligt godkännande av

avtalets parter. Andra medlemsstater i EU får ansöka om att få ansluta

sig, övriga europeiska stater får inbjudas att ansluta sig.

Artikel 57

Enligt artikeln skall avtalets parter, om de enas om att upphäva avtalet,

komma överens om de åtgärder som krävs för att hantera

konsekvenserna av upphävandet. Om en part önskar frånträda avtalet,

skall den tillsammans med övriga parter utreda följderna av frånträdet.

Varken upphävande eller frånträde skall påverka de skyldigheter som

parterna har iklätt sig eller de rättigheter och förmåner som de har

förvärvat enligt avtalet.

Artikel 58

Enligt artikeln får parterna föreslå ändringar i avtalet. En ändring träder i

kraft efter det att den godkänts av samtliga parter.

Artikel 59

Enligt artikeln skall parterna i internationella instrument lägga fast sina

överenskommelser om administrativa och tekniska detaljer i det

samarbete som genomförs på grundval av avtalet.

Artikel 60

Enligt artikeln skall parterna, om en tvist uppstår om tolkning eller

tillämpning av avtalet, söka uppnå en lösning genom samråd eller annan

ömsesidigt godtagbar metod.

9 Godkännande av ramavtalet

Regeringens förslag: Riksdagen godkänner ramavtalet mellan

Frankrike, Italien, Spanien, Storbritannien, Sverige och Tyskland om

åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska

försvarsindustrin.

Skälen för regeringens förslag: Under det senaste årtiondet har

försvarsindustrin och det sammanhang i vilket den verkar förändrats på

ett genomgripande sätt. Den nya säkerhetspolitiska situationen i Europa

karaktäriseras av ett brett samarbete inom Organisationen för säkerhet

och samarbete i Europa, Euroatlantiska partnerskapsrådet, Partnerskap

för fred och den europeiska unionen. Samarbetet innefattar i hög grad

praktisk samverkan i internationella fredsfrämjande operationer, som

ställer höga krav på interoperabilitet mellan olika nationers militära

materiel.

Samtidigt har kostnaderna för utveckling av nya system inom

försvarsindustrin ökat kraftigt. Försvarsindustrin har blivit alltmer

tekniskt avancerad och beroende av civil kompetens. Anslagen för

materielanskaffning, forskning och utveckling har skurits ned avsevärt i

Europa. Som en följd av dessa förändringar har försvarsindustrin

genomfört omfattande rationaliseringar och inlett samgåenden över de

nationella gränserna.

Regeringen har vid flera tidigare tillfällen för riksdagen framhållit den

stora betydelsen av ökat internationellt samarbete för den framtida

materielförsörjningen till det svenska försvaret. Regeringen redovisade

i prop. 1999/2000:30 följande bedömning rörande internationell

samverkan inom materielområdet:

För att uppnå tillräcklig säkerhet för den framtida materiel- och

kompetensförsörjningen måste förutsättningarna för mellanstatlig

samverkan och ömsesidiga beroenden ytterligare utvecklas och

stödet till svensk försvarsindustris exportansträngningar har

fortsatt stor betydelse.

Ett deltagande i internationell samutveckling från statsmakterna,

myndigheterna och industrin bör åstadkommas för sådana system

som ingår i det framtida försvarets behov eller där sådan

utveckling bidrar till att viktiga kompetensområden kan

upprätthållas inom landet. En förutsättning för detta är att den

svenska försvars-industrin aktivt deltar i en nationell och

internationell om-strukturering. Vidare bör en förändrad

fördelning av affärsrisker åstadkommas genom att industrin i

högre grad än hittills deltar i finansieringen av utvecklingsprojekt.

En ytterligare möjlighet att åstadkomma internationella

gemensamma utvecklingsprojekt är långsiktiga åtaganden mellan

de samutvecklande länderna i kombination med industrins

egensatsning och omstrukturering.

Regeringen anser att det avtal som förhandlats fram överensstämmer väl

med denna inriktning. Det ger i första hand en grund för omstrukturering

och samverkan mellan de sex länderna och industrierna i dem. Det ger i

andra hand en grund för att utvidga samverkan till att omfatta andra

europeiska länder och industrierna i dem. Regeringen anser vidare att

avtalet gynnar Sveriges förutsättningar att bevara och utveckla den

transatlantiska länken.

Sammanfattningsvis anser regeringen att avtalet främjar vitala svenska

säkerhets- och försvarspolitiska intressen.

Leveranssäkerhet

Regeringen bedömer att avtalet väsentligt förbättrar förutsättningarna

för att trygga materielförsörjningen, såväl i fredstid som i nödläge, kris

eller krig. En säker materielförsörjning är nödvändig för att upprätthålla

trovärdigheten för Försvarsmaktens förmåga att kunna anpassas till nya

hot och risker som kan uppstå. För ett militärt alliansfritt land som

Sverige är det ett vitalt säkerhetspolitiskt intresse att omvärlden har

tilltro till vår anpassningsförmåga och därmed till vår förmåga att med

egna resurser försvara vårt land.

Regeringen anser att det är både önskvärt och nödvändigt att våra

materielförsörjningsbehov tryggas genom internationellt samarbete med

länder med vilka vi i övrigt har ett nära säkerhetssamarbete.

Internationellt samarbete och utvecklandet av ömsesidiga beroenden är

förutsättningar för att vi skall kunna bibehålla försvarsindustriell

kompetens på strategiska nyckelområden och kunna säkra vår

försvarsmakts materielförsörjning med bibehållen trovärdighet för vår

säkerhetspolitiska linje.

Avtalet underlättar avsevärt tillskapandet av sådana ömsesidiga

beroenden och ger därmed förbättrade möjligheter för Sverige att kunna

anskaffa nödvändig försvarsmateriel även i ett läge som kräver snabb

resursuppbyggnad. Avtalet innehåller dessutom åtaganden om leverans-

säkerhet som är avsedda att trygga materielförsörjning även i händelse

av höjd internationell spänning och ökad efterfrågan på strategiskt

viktiga produkter.

I förhandlingarna har hänsyn tagits till Sveriges säkerhetspolitiska

linje, såsom den har definierats av riksdagen. Parterna har enats om att

utforma avtalet så att Sverige, om vi så skulle välja, kan förklara sig

neutralt och avböja förslag om åtgärder som skulle strida mot en sådan

förklaring.

Förfaranden vid överföring och export

Reglerna i avtalet om förfaranden vid överföring och export syftar dels

till att underlätta överföring mellan parterna av sådana komponenter,

delsystem och färdiga produkter som tas fram i gränsöverskridande

industrisamarbete, dels till att bringa under likformig kontroll all export

till icke-part av samarbetsprodukter eller dessas komponenter och

delsystem, oavsett från vilken av parterna exporten verkställs.

Avtalet förbättrar parternas möjligheter att mellan sig överföra

försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster och underlättar därigenom

industriell omstrukturering. Industrins effektivitet och internationella

konkurrenskraft främjas, samtidigt som avvecklingen av överkapacitet

påskyndas. Vidare bidrar avtalet till att säkerställa att export av ut-

rustning som framställts i ömsesidigt samarbete handhas på ett ansvarigt

sätt och med respekt för deltagande staters internationella skyldigheter

och åtaganden på exportkontrollområdet, särskilt kriterierna i EU:s

uppförandekod.

Parterna har i exportkontrollavsnittet sökt utforma lösningar som inte

medför nya administrativa hinder och som medger en effektivisering av

europeisk försvarsindustri med utgångspunkt från tekniska och

kommersiella faktorer.

En utgångspunkt har således varit att all fysisk utförsel av

krigsmateriel från respektive part skall kontrolleras genom redan

etablerade nationella regelverk. Parterna har velat undvika krav på

kontrollmyndigheter att tillämpa skilda regelsystem beroende på om

utförseln rör en samarbetsprodukt eller inte.

En annan utgångspunkt har varit att de överenskomna export-

kontrollreglerna kan ge viktiga bidrag till den leveranssäkerhet som

avtalet syftar till att främja, genom att möjliggöra friare överföring av

materiel mellan parterna. Parterna har av denna anledning varit överens

om att avtalet bör ha en sådan verkan att överföringen av samarbets-

produkter till en annan part behandlas lika oavsett om den mottagande

parten är direkt delaktig i industrisamarbetet kring produkten eller inte. I

avsaknad av ett sådant resultat skulle samtliga parter känna sig föranlåtna

att söka delta med egen industri i samtliga samarbetsprojekt för att

tillförsäkra sig bästa möjliga tillgång till samarbetsprodukterna, ett utfall

som sannolikt inte skulle gagna framväxten av en effektiv industri-

struktur. En viktig förutsättning för denna likabehandling av samtliga

parter är att de parter som inte är direkt delaktiga i ett industrisamarbete

förbundit sig att inte vidareexportera materielen till en icke-part utan de

deltagande parternas samtycke.

Även i flera andra avseenden har de gemensamma exportreglernas

utformning bedömts kunna påverka förutsättningarna för framväxten av

en effektiv industristruktur, och hänsyn har tagits till detta i avtalets

utformning. Det har således ansetts viktigt att exportreglerna inte

förutsätter en specifik samarbetsform mellan industriföretag vad avser

ägande, ansvarsrelationer och arbetsfördelning för att friast möjliga

överföring av materiel mellan parterna skall vara aktuell, utan att

reglerna medger många olika former av samarbete. Vidare medför

lösningen med överenskomna landlistor att förutsättningarna för export

till icke-part är desamma oavsett var produktionsverksamheten förlagts.

Det innebär att samarbetande industriföretag får samma besked i

exportfrågor oavsett var de väljer att förlägga olika delverksamheter.

Det är regeringens bedömning att förhandlingsresultatet på det

exportpolitiska området fullt ut är förenligt med det svenska

regelverket. De landlistor som fastställs projektvis utgör

förhandsbesked enligt det svenska regelverket. Förslag till landlistor

kommer att underställas det parlamentariskt sammansatta

Exportkontrollrådet för bedömning. En särskild mekanism har i

ramavtalet överenskommits för att lägga till eller, om försämrade

förhållanden motiverar det, stryka destinationer i tidigare upprättade

listor. All utförsel av materiel från Sverige sker på grundval av licenser

som utfärdas i enlighet med svensk lag. Eftersom befintliga procedurer

används för att hantera export från samarbets-projekt kommer den grad

av offentlig insyn i den förda politiken som råder idag att gälla även

dessa. I första hand ges den insynen genom uppgifter i regeringens årliga

skrivelse till riksdagen och genom den löpande information som

partiernas företrädare i Exportkontrollrådet erhåller.

Vad gäller leveranssäkerheten innehåller ramavtalets artikel 6 en

förpliktelse för parterna att inte lägga hinder i vägen för leveranser från

berörda samarbeten till övriga signatärländer. Denna utfästelse är av stor

vikt för det svenska försvarets materielförsörjning i tider av kris eller

konflikt. De svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport lämnar

utrymme att medge utförsel från Sverige även till ett land som befinner

sig i kris eller krig, om denna utförsel är förknippad med samarbetsavtal,

och är av vikt för att säkra det svenska försvarets behov, och faller under

ett ingånget internationellt avtal.

Regeringen bedömer att den typ av projektlicens som föreskrivs i

avtalets artikel 12 är förenlig med nuvarande svenska regelverk. Lagen

(1992:1300) om krigsmateriel föreskriver (6 §) att krigsmateriel inte

får föras ut ur landet utan tillstånd. Lagen och dess förordning innehåller

inte några närmare anvisningar vad gäller utformning, innehåll eller

giltighetstid för sådana tillstånd. En väl etablerad praxis föreligger enligt

vilken licenser av projektkaraktär redan idag utfärdas, som inte är knutna

till namngivna produkter eller komponenter och som har lång varaktighet

(upp till 5 år). Ett viktigt moment inför utfärdandet av sådana licenser är

att Sverige infordrar slutanvändaråtaganden som svarar mot licensernas

omfattning. Det är således väl förenligt med gällande svenska regelverk

att i enlighet med förpliktelserna i ramavtalet utfärda licenser som avser

all utförsel som sammanhänger med ett noga specificerat projekt.

Av vikt för bibehållandet av ett svenskt inflytande över

samarbetsprojekt som underställs det aktuella ramavtalet är att tillstånd

att delta i ett projekt fordras enligt 8 § lagen (1992:1300) om krigs-

materiel och att ägarförändringar medför krav på förnyat tillstånd enligt

3 § samma lag. Rådande praxis vid denna tillståndsgivning kommer att

iakttas, t.ex. vad gäller att inte medge att ett svenskt försvarsindustri-

företag deltar i projekt med direkt anknytning till kärnvapenutveckling

eller produktion.

Artikel 12 avser även tillhörande försvarsmaterieltjänster så som

denna utförsel kontrolleras enligt respektive parts nationella regelverk.

Kontrollen av försvarsmaterieltjänster utövas enligt gällande svenska

regelverk genom kontroll av utförsel av reservdelar, särskild underhålls-

utrustning, produktions- eller serviceunderlag samt utbildningstjänster.

Avtalet avser endast materiel som utvecklas eller produceras i

samarbete med utländsk industri. Utöver de svenska reglerna kommer

sådan materiel att vara underkastad kontroll också enligt övriga berörda

parters regelverk. En viktig effekt av avtalet är att Sverige på sikt, vid en

framgångsrik försvarsindustriell integration, kommer att erhålla insyn i

och möjlighet att påverka beslut rörande betydande delar av den samlade

försvarsmaterielexporten från Europas ledande producentländer.

Artikel 13 föreskriver bruket av listor över tillåtna

exportdestinationer som instrumentet för en likformig exportkontroll

hos alla sex parter. Landlistor används redan i den svenska

krigsmaterielexportkontrollen, i samband med licensavtal avseende

upplåtelse av tillverkningsrätt till utländsk part, liksom i samband med

samarbetsavtal mellan svensk och utländsk part om tillverkning och

marknadsföring. Dessa samarbets-former regleras i 7-8 §§ i den

svenska krigsmateriellagen. Det finns i dessa sammanhang ett naturligt

behov att i förväg reglera senare export till tredje land, på samma vis

som parterna i det nu aktuella avtalet avser att i förväg ge industrin

tydliga anvisningar om exportmöjligheterna för en produkt.

Det förutsätts att listan över tillåtna exportdestinationer upprättas på

ett tidigt stadium av ett projekt, för att ge deltagande industriföretag

vägledning för sin verksamhet. Grundvalen för parternas diskussion skall

vara ett listförslag från berörda industrier, baserad på deras bedömning

av realistiska avsättningsmarknader för samarbetsprodukten, mot

bakgrund av exempelvis fastställda eller förväntade anskaffningsplaner,

tekniska krav på produkten, samt förväntad konkurrens.

I artikel 13 moment 3 fastslås att skyddet av parternas försvars-

intressen utgör en av de faktorer som skall beaktas vid fastställandet av

tillåtna exportdestinationer. Detta motsvaras i det svenska regelverket av

skrivningen i lagens 1 §, andra stycke, som uttryckligen anger att

försvarsintressen skall beaktas i samband med prövningen av ärenden på

följande sätt: tillstånd enligt denna lag får lämnas endast om det finns

säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot

Sveriges utrikespolitik .

I artikel 13 moment 4 ges tydliga anvisningar om att ansvaret för

utfärdande av en exportlicens åvilar den part inom vars jurisdiktion

exportkontraktet faller. Detta gör det möjligt för samverkande industrier

att inom ramen för ett projekt bestämma att slutsammansättningen av en

produkt skall ske i ett land, men att en partner i ett annat deltagande land

ändå kan fungera som avtalsslutande part gentemot en viss exportkund.

Detta är av betydelse för att industrier inom ramen för ett samarbete

skall kunna utnyttja de relationer som tidigare byggts upp med olika

presumtiva kunder utan att göra avkall på kravet på en effektiv

produktionsstruktur. Eftersom överenskomna exportregler bygger på

tillämpningen av hittillsvarande, territoriellt bundna nationella export-

kontrollregelverk medför den valda lösningen att den fysiska exporten av

en samarbetsprodukt måste verkställas från det land som beviljat

utförseltillståndet, även om det innebär att den färdiga produkten först

måste överföras internt från den part där slutsammansättning sker, till

den part som utfärdar utförseltillståndet. Den interna överföringen

regleras i artikel 12.

Bestämmelsen i artikel 13 moment 3 om möjligheten att stryka länder

från listan över tillåtna destinationer och i moment 4 om utfärdande av

exportlicens på grundval av nationella regler innebär att den lista över

tillåtna exportdestinationer som upprättas för en samarbetsprodukt inte

representerar någon garanti för senare utförseltillstånd gentemot

berörda industrier. Den ordning som beskrivs i ramavtalet motsvarar det

svenska systemet med förhandsbesked till företagen. Beskeden grundas

normalt på en prövning som även innefattar hörande av det

parlamentariskt sammansatta exportkontrollrådet. Förhandsbeskeden har

redan tidigare, när så bedömts ändamålsenligt, kunnat ta formen av

landlistor. I de sammanhang som ramavtalet reglerar blir förfarandet

likartat. Exportkontrollrådet kommer att höras då det är aktuellt att

förhandla om en landlista med andra parter och rådets överväganden

kommer att vara vägledande för det svenska agerandet i förhandlingen på

samma sätt som de är vägledande idag för myndigheten ISP:s utfärdande

av förhandsbesked.

Det generella åtagande som görs i Artikel 13 mom 2 och 5 om strikt

iakttagande av en överenskommen lista av tillåtna exportdestinationer,

jämte åtagandet i mom 6 att inhämta slutanvändaråtaganden vid export

till icke-part, medför att anvisningen i förarbetena till lagen

(1992:1300) om krigsmateriel (prop. 1991/92:174 s. 73-74) att

slutanvändarintyg bör infordras vid varje enskild utförsel får anses vara

uppfyllt på ett sätt som medger förenklade procedurer för kontroll av

överföringar mellan parterna.

Artikel 13 moment 7 öppnar möjligheten att tillämpa avtalet även på

befintliga internationella samarbetsprojekt, om enighet därom kan nås

mellan de berörda parterna. För Sveriges del föreligger endast ett

begränsat antal projekt av denna karaktär.

Artikel 14 berör samarbetsprojekt som initieras av försvarsindustrin.

En möjlighet införs att tillämpa reglerna i artiklarna 12 och 13 även på

sådana projekt. Det kan i detta sammanhang bli aktuellt att från svensk

sida ta ställning till industriprojekt som svensk industri har förut-

sättningar att vara delaktig i, men vars slutprodukt det svenska försvaret

inte har något omedelbart intresse av utan i första hand är avsedd för

andra parters försvarsmakter. Frågan om svensk industris deltagande i

sådana projekt är förenligt med det svenska regelverket kan besvaras på

följande sätt. Redan i 1988 års utförsellag infördes tillståndsplikt för

utveckling av krigsmateriel för annans räkning. Som villkor för tillstånd

krävdes att verksamheten skulle främja en teknisk utveckling som kunde

nyttiggöras för den svenska försvarskraften. I 8 § lagen (1993:1300) om

krigsmateriel vidgades denna tillståndsplikt till att omfatta gemensam

utveckling eller tillverkning av krigsmateriel mellan svensk tillverkande

industri och utländska företag. I lagens förarbeten (jfr prop.

1991/92:174, s. 40) sammankopplas detta nya tillståndskrav med

riktlinjernas anvisning om att "tillstånd till utförsel av krigsmateriel,

eller till annan samverkan med någon i utlandet avseende krigsmateriel,

bör medges endast om sådan utförsel eller samverkan.....bedöms

erforderlig för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel

eller kunnande eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önskvärd". Denna

anvisning påbjuder en utvärdering av varje projekts relevans för

försvaret. Den praxis som utvecklats sedan 1988 innebär att även projekt

som i första hand innebär utveckling för annans räkning medges, om det

kan visas att den bidrar till tryggandet av en långsiktigare svensk

materielförsörjning.

Artikel 16 förutser förenklade licensförfaranden för överföringar

inom ramen för underleverantörsrelationer. Förenklingarna definieras

inte närmare utan parterna är fria att införa sådana förenklingar som är

möjliga inom ramen för respektive nationellt regelverk.

Artikel 16 omfattar också, i moment 2, en presumtion om minimerat

bruk av slutanvändarintyg utfärdade på regeringsnivå i detta sammanhang.

Det existerande svenska regelverket innehåller en stark presumtion för

att slutanvändaråtagande alltid skall inhämtas (jfr prop. 1991/92:174, s.

73). Olika former av slutanvändarintyg har emellertid under åren

utvecklats för olika exportsituationer. Vid export av ett helt

materielsystem eller större delsystem begärs normalt ett fullständigt

slutanvändarintyg av mottagaren. Detta intyg betraktas från svensk sida

som en bindande mellanstatlig förpliktelse för mottagarlandet. Vid

export av mindre komponenter eller insatsvaror i bulk infordras olika

typer av industriintyg med innebörd att vidareexport ej får ske i

obearbetat skick av den svenska komponenten/insatsvaran. Den svenska

delen, integrerad i en utländsk produkt, får sedan exporteras enligt det

landets regler. Förenligheten av detta förfaringssätt med de svenska

riktlinjerna och lagens bestämmelser har, liksom många andra delar av

regelverket, ingående prövats av riksdagens konstitutionsutskott (jfr t.ex.

bet. 1995/96:KU30). Den inriktning som kommer till uttryck i

ramavtalets artikel 16 moment 2 bedöms vara väl förenlig med rådande

svenska regelverk.

Artikel 17 innehåller bestämmelser avseende nationellt producerad

försvarsmateriel. Detta fall inkluderas för att främja leveranssäkerhet

mellan parterna. Parterna har antagit att en försvarsindustriell

omstrukturering kommer att leda till nedläggning av nationell

produktionskapacitet. De produkter som berörs av sådana nedläggningar

måste därefter importeras. Importalternativet behöver inte vara en

samarbetsprodukt utan kan lika gärna vara en nationell produkt med

ursprung i en enskild part. Den utfästelse om effektivisering av

nationella licensförfaranden som återfinns i detta sammanhang bedöms

inte implicera krav på att gå längre än vad respektive nationellt regelverk

medger.

Ingen förpliktelse uppställs i artikel 17 att den exporterande parten

skall avstå från krav på slutanvändarintyg, eftersom det i denna artikel

inte införs några begränsningar för re-export från den importerande

parten. Eftersom överföringar under denna artikel skulle kunna avse

delsystem eller hela system för vilka slutanvändarintyg normalt krävs

under nationella bestämmelser, är det av vikt att möjligheten att avkräva

den importerande parten ett slutanvändarintyg inte har inskränkts.

Artikel 18 förutser ansträngningar att, för de överföringar som

omfattas av avtalet, söka förenkla andra administrativa krav än

exportlicenser. Svensk lagstiftning bedöms inte lägga hinder i vägen för

sådana administrativa förenklingar.

Sammanfattningsvis har regeringen funnit att den överenskommelse

som nåtts på exportkontrollområdet i alla delar är förenlig med lagen

(1992:1300) om krigsmateriel och övriga delar av det svenska

regelverket för exportkontroll.

Övriga sakområden

Avtalet förbättrar parternas möjligheter att anpassa förfarandena för

säkerhetsklarering, överföring av sekretessbelagd information samt

besök, i syfte att underlätta det industriella samarbetet utan att försvaga

skyddet av sekretessbelagda uppgifter.

Som beskrivits i avsnitt 5.5 skall all sekretessbelagd information som

utväxlas mellan parterna eller deras försvarsindustrier med stöd av

avtalet hanteras i enlighet med parternas nationella lagar och

förordningar samt bestämmelserna i avtalet om säkerhetsskydd för

sekretessbelagd information och bilagan till avtalet. Vid förhandlingarna

har Sverige gjort klart att det är de nationella reglerna om handlings-

offentlighet (2 kap. tryckfrihetsförordningen) jämte sekretesslagens

(1980:100) regler som kommer att tillämpas på handlingar som

omfattas av avtalet. På svenskt initiativ har därför i ingressen tagits in ett

konstaterande att avtalet inte kräver någon ändring i grundlag. Reglerna

om utrikessekretess, försvarssekretess och kommersiell sekretess (2

kap. 1 och 2 §§ samt 8 kap. sekretesslagen) är tillräckliga för att Sverige

skall kunna uppfylla avtalets krav på sekretess.

Regeringen bedömer att avtalet skapar förutsättningar för ett

förbättrat utnyttjande av varje parts begränsade resurser för forskning

och teknologi på försvarsområdet samt ett utvidgat samarbete på detta

område.

Genom avtalet förenklas överföring av teknisk information,

harmoniseras de nationella villkoren för behandling av teknisk

information samt minskas restriktionerna för delgivning och nyttjande

av teknisk information.

Regeringen bedömer att ett framgångsrikt internationellt materiel-

samarbete förutsätter en harmonisering av krav på militär utrustning. En

harmonisering förutsätter i sin tur en gemensam analysprocess, för att

så långt lämpligt kunna skapa samsyn i fråga om operativa behov. I

avtalet ges uttryck för parternas strävan att underlätta en sådan analys

och en därav följande harmonisering av kraven på militär utrustning.

Avsikten är att skapa ett koordinerat underlag för teknisk utveckling,

samt genom en samordning av materielanskaffningen åstadkomma större

volymer som medger en mer kostnadseffektiv produktion. Följaktligen

är harmoniseringen av central betydelse för att över tiden kunna

tillgodose det svenska försvarets behov av utrustning till en lägre

kostnad. Den bidrar även till att öka leveranssäkerheten. På de områden

där man kan enas om gemensamma militära krav kan det vara lämpligt att

samordna investeringar för att ta fram och utveckla gemensamma

produkter.

Harmoniseringen ger dessutom bästa möjligheter för att kunna

samverka så säkert och effektivt som möjligt i internationella

fredsfrämjande insatser. Medverkan i sådana insatser förutsätter enligt

svensk lag beslut från fall till fall.

10

11 Kostnader

Regeringen anser att sådana kostnader som ramavtalet kan medföra för

myndigheterna under Utrikes- och Försvarsdepartementen skall rymmas

inom de beslutade ramarna för femte och sjätte utgiftsområdena.

Prop. 2000/01:49

Bilaga

RAMAVTAL MELLAN REPUBLIKEN FRANKRIKE, REPUBLIKEN

ITALIEN, KONUNGARIKET SPANIEN, FÖRENADE KONUNGARIKET

STORBRITANNIEN OCH NORDIRLAND, KONUNGARIKET SVERIGE

OCH FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLAND OM ÅTGÄRDER FÖR ATT

UNDERLÄTTA OMSTRUKTURERING OCH DRIFT AV DEN

EUROPEISKA FÖRSVARSINDUSTRIN

Ingress

Republiken Frankrike, Republiken Italien, Konungariket Spanien,

Förenade Konungariket Storbritannien och Nordirland, Konungariket Sverige

och Förbundsrepubliken Tyskland (nedan kallade parterna),

som erinrar om uttalandet av den 9 december 1997 som undertecknats av

stats- och regeringscheferna i Republiken Frankrike samt regeringscheferna i

Förenade Konungariket Storbritannien och Nordirland och Förbundsrepubliken

Tyskland, till vilket regeringscheferna i Republiken Italien, Konungariket

Spanien

och Konungariket Sverige har anslutit sig och som syftar till att underlätta

omstruktureringen av den europeiska flyg-, rymd- och

försvarselektronikindustrin,

som erinrar om det gemensamma uttalandet av den 20 april 1998 av

Republiken Frankrikes försvarsminister, Republiken Italiens försvarsminister,

Konungariket Spaniens försvarsminister, Förenade Konungariket Storbritannien

och Nordirlands försvarsminister och Förbundsrepubliken Tysklands

försvarsminister, till vilket även Konungariket Sveriges försvarsminister har

anslutit

sig,

som erinrar om avsiktsförklaringen av den 6 juli 1998 om åtgärder för att

underlätta omstrukturering av den europeiska försvarsindustrin, undertecknad av

parternas försvarsministrar, med syfte att upprätta ett ramverk för samarbete

för

att underlätta omstruktureringen av den europeiska försvarsindustrin,

som konstaterar att det är företagens sak att besluta om bildandet av

transnationella försvarsindustriföretag i enlighet med konkurrensreglerna; som

härvid beaktar att en viss grad av ömsesidigt beroende redan förekommer i

Europa till följd av pågående samarbete kring viktigare försvarsmaterielsystem,

som önskar skapa det politiska och rättsliga regelverk som fordras för att

underlätta omstrukturering av industrin för att främja en mer konkurrenskraftig

och solid teknologisk och industriell bas för den europeiska försvarsindustrin

och

försvarsteknologin på världsmarknaden för försvarsmateriel och att på så sätt

bidra till uppbyggnaden av en gemensam europeisk säkerhets- och

försvarspolitik,

som konstaterar att industriell omstrukturering kommer att leda till att

transnationella försvarsindustriföretag bildas och att ömsesidiga beroenden

accepteras; som härvidlag understryker att industriell omstruktu-rering på

försvarsområdet måste ta hänsyn till det imperativ som parternas krav på tryggad

materielförsörjning utgör liksom till en rättvis och effektiv fördelning och

bibehållande av strategiskt viktiga tillgångar, verksamheter och kompetens,

som strävar efter att underlätta överföring av försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster mellan sig samt utvidga exportsamarbetet och

konstaterar

att detta bidrar till att främja industriell omstrukturering och bibehålla

industrins

exportförmåga; som önskar säkerställa att export av utrustning framställd i

ömsesidigt samarbete skall handhas på ett ansvarigt sätt under respekterande av

varje deltagande stats internationella skyldigheter och åtaganden på

exportkontrollområdet, särskilt kriterierna i Europeiska unionens uppförandekod,

som önskar anpassa förfarandena för säkerhetsklarering, överföring av

sekretessbelagd information samt besök för att underlätta det industriella

samarbetet utan att försvaga skyddet av sekretessbelagda uppgifter,

som konstaterar behovet av att förbättra utnyttjandet av varje parts

begränsade resurser för forskning och teknologi på försvarsområdet och som

önskar utvidga samarbetet på detta område,

som inser behovet av att - för att möjliggöra att den europeiska

försvarsindustrin fungerar effektivt och omstruktureras - förenkla överföring av

teknisk information, harmonisera de nationella villkoren för behandling av

teknisk

information samt minska restriktionerna för delgivning samt nyttjande av teknisk

information,

som konstaterar att europeiska väpnade styrkor måste vara tillräckligt

kvalificerade, vara av tillräcklig storlek och ha tillräcklig beredskap för att

möta

framtida krav på flexibilitet, rörlighet, insatsförmåga, uthållighet och

interoperabilitet, även med beaktande av de ytterligare utmaningar och

möjligheter

som den framtida utvecklingen på forskningens och teknologins områden öppnar;

som även konstaterar att dessa styrkor måste kunna samverka eller ingå som del i

en koalition i ett brett spektrum av roller med, i synnerhet, en säkerställd

uppbyggnad och effektivitet i ledning, kontroll, samband och understöd,

som på detta område strävar efter att upprätta samråd sinsemellan för att

harmonisera de militära kraven på sina väpnade styrkor och

materielförsörjningssystem genom att samarbeta på ett så tidigt stadium som

möjligt och i definitionen av kravspecifikationerna för vapensystem som skall

utvecklas eller anskaffas,

som konstaterar att detta avtal inte kräver någon ändring i deras

grundlagar,

som konstaterar att verksamhet som företas med stöd av detta avtal skall

vara förenlig med parternas medlemskap i Europeiska unionen och de

skyldigheter och åtaganden som följer av detta, har kommit överens om följande.

Del 1

Syfte, definitioner och allmän organisation

Artikel 1

Detta avtal syftar till att:

 (a) upprätta ett ramverk för att underlätta omstruktureringen av

försvarsindustrin i Europa;

 (b) säkerställa ett tidigt och effektivt samråd om frågor som

uppstår till

följd av omstruktureringen av den försvarsindustriella basen i Europa;

(c) bidra till att säkra tillförseln av försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster för parterna;

(d) om så bedöms lämpligt närma, förenkla och minska omfattningen av

parternas procedurer i fråga om kontroll av överföring och export av

militär materiel och militär teknologi;

(e) underlätta utbyte av sekretessbelagd information mellan parterna och

mellan deras respektive försvarsindustri med iakttagande av

föreskrifter om säkerhetsskydd som inte äventyrar säkerhets-skyddet

för sådan sekretessbelagd information;

(f) främja samordning av gemensam forskningsverksamhet i syfte att

bredda kunskapsbasen och därigenom främja teknologiutveckling och

teknisk förnyelse;

(g) fastställa principerna för delgivning, överföring, nyttjande och ägande

av teknisk information för att underlätta omstrukturering och

påföljande drift av parternas försvarsindustrier;

(h) främja harmonisering av de militära krav som definieras av parternas

väpnade styrkor.

Artikel 2

I detta avtal avses med

(a) samarbetsprogram på försvarsmaterielområdet: gemensam

verksamhet som bland annat innefattar studier, bedömning,

utvärdering, forskning, design, utveckling, framtagande av prototyper,

produktion, förbättring, modifiering, underhåll, reparation och andra

tjänster efter det att designen avslutats som genomförs med stöd av ett

internationellt avtal eller en uppgörelse mellan två eller flera parter i

syfte att anskaffa försvarsmateriel och/eller försvarsmaterieltjänster.

Vad gäller del 3 i detta avtal (förfaranden vid överföring och export)

avser definitionen endast verksamheter som är belagda med krav på

exportlicens.

(b) sekretessbelagd information: uppgifter (nämligen kunskaper som

kan överföras i någon form) eller materiel som kräver skydd mot

otillåten delgivning, vilka har åsatts sekretessbeteckning.

(c) mottagare: kontraktstagare, anläggning eller annan enhet som mottar

materialet från överlåtaren för vidare sammansättning, användning,

vidareförädling eller annat ändamål. Termen innefattar inte

transportörer eller mellanhänder.

(d) överlåtare: person eller enhet som är ansvarig för att tillhandahålla

mottagaren material.

(e) försvarsmateriel: vapen, vapensystem, ammunition och sprängmedel,

flygplan, fartyg, fordon, farkost eller annan krigsmateriel och däri

ingående delar eller komponenter med tillhörande dokument.

(f) försvarsmaterieltjänst: tjänst, test, inspektion, underhåll och

reparation samt tjänst efter det att designen avslutats, utbildning,

tekniskt eller annat stöd, inklusive tillhandahållandet av teknisk

information som särskilt ingår i tillhandahållandet av försvarsmateriel.

(g) dokument: dokumenterad information oberoende av fysisk form eller

beskaffenhet, bland annat skrivet och tryckt material (däribland

skrivelser, ritningar och planer), medier för elektronisk lagring (bland

annat hårddiskar, disketter, chips, magnetband, CD), fotografier och

videoinspelningar samt optisk eller elektronisk återgivning av sådana.

(h) export: förflyttning av försvarsmateriel och försvarsmateriel-tjänster

från en part till en icke-part.

(i) anläggning: installation, fabrik, laboratorium, kontor, universitet

eller

utbildningsanstalt eller företag (med tillhörande lagerlokaler,

lagerområden, nyttigheter och beståndsdelar som ingår i dessa på

grund av sin funktion eller lokalisering) samt offentlig myndighet eller

enhet.

(j) material: föremål eller ämnen från vilka information kan hämtas;

termen omfattar dokument, utrustning, vapen eller komponenter.

(k) nationell säkerhetsskyddsmyndighet / verkställande säkerhets-

skyddsmyndighet (NSM/VSM): officiell myndighet eller enhet som av

en part har utsetts att ansvara för samordning samt genomföra nationell

industriell säkerhetsskyddspolicy.

(l) säkerhetsskyddsansvarig: person som utsetts av en NSM/VSM att

tillse att industriella säkerhetsskyddsföreskrifter tillämpas i en offentlig

anläggning eller i en leverantörs lokaler.

(m) teknisk information: upptagen eller dokumenterad information av

vetenskaplig eller teknisk art, oberoende av dess format, dokumentära

kännetecken eller annat framställningssätt. Informationen kan innefatta,

men är inte begränsad till, något av följande: data från experiment och

tester, specifikationer, ritningar och ritningsprocesser, uppfinningar och

upptäckter oberoende av om de kan patenteras eller på annat sätt

skyddas i lag, tekniska beskrivningar och andra verk av teknisk natur,

kretslayout / maskteknik, tekniskt dataunderlag och

tillverkningsdataunderlag, know-how och affärshemligheter och

information hänförlig till industriell teknik. Den tekniska informationen

kan presenteras i form av dokument, bildreproduktioner, ritningar och

grafiskt framställningssätt, inspelningar på disk och film (magnetiska,

optiska sådana samt laser), mjukvara i både programform och som

databas och utskrifter av dataminne eller data som sparats i hårdminne

eller i vilken annan form som helst.

(n) överföring: förflyttning av försvarsmateriel och försvarsmateriel-

tjänster mellan parterna.

(o) transnationellt försvarsföretag (TFF): bolag, industriföretag eller

annan juridisk person som består av delar av försvarsindustrier från två

eller flera parter, eller som har tillgångar inom två eller flera parters

territorium, som tillverkar eller tillhandahåller försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster. Termen omfattar samriskföretag bildade

genom rättsligt bindande överenskom-melser av sådant slag som kan

godtas av parterna. Termen omfattar även tillgångar som tillverkar eller

tillhandahåller försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster belägna

inom parternas territorier och som står under kontroll av ett sådant

bolag, ett industriföretag eller en annan juridisk person eller

samriskföretag. Det föreligger kontroll - i den mening som sådan

definieras i Europeiska gemenskapens regler om koncentrationer - om

rättigheterna, kontrakten eller andra medel, ensamma eller tillsammans,

ger förmågan att utöva ett avgörande inflytande på användningen av

dessa tillgångar.

Artikel 3

1. Parterna skall upprätta en exekutivkommitté. I den skall ingå en

företrädare för varje part, vilken får biträdas av annan personal i mån av

behov.

2. Exekutivkommittén skall ansvara för följande uppgifter:

(a) att utöva översyn på verkställande nivå över detta avtal, övervaka dess

ändamålsenlighet och avge en årlig rapport till parterna,

(b) att föreslå parterna ändringar i detta avtal,

(c) att lämna förslag till ytterligare internationella instrument hänförliga

 till

detta avtal.

3. Exekutivkommittén skall fatta sina beslut i enhällighet mellan parterna.

4. Exekutivkommittén skall sammanträda så ofta som behövs för att effektivt

kunna utföra sina åligganden eller på begäran av en medlem. Den skall anta sin

egen arbetsordning och får upprätta nödvändiga underorgan.

Del 2

Leveranssäkerhet

Artikel 4

1. Parterna konstaterar att den industriella omstruktureringen troligen

kommer att leda till att transnationella försvarsföretag (TFF) bildas och att

nationell industriell kapacitet möjligen överges och därigenom till att

ömsesidigt

beroende godtas. Parterna skall därför vidta åtgärder för att trygga en säker

tillförsel till ömsesidig nytta för alla parter samt tillgodose en rättvis och

effektiv

fördelning och underhåll av strategiskt viktiga tillgångar, verksamheter och

kompetenser. Dessa åtgärder skall grundas på kravet att förhandsinformation

skall lämnas och samråd ske samt på tillämpning av nationella bestämmelser som,

om så är nödvändigt, skall ha anpassats.

2. Parterna får införa sina krav, bland annat i rättsligt bindande

överenskommelser, kontrakt eller optionslicenser som skall ingås med

försvarsföretag på en rättvis och skälig grund.

3. Ytterligare åtgärder kan innefatta framtagande av gemen-samma

instrument och harmonisering av nationella bestämmelser.

Artikel 5

Parterna konstaterar att en öppen marknad för försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster dem emellan kommer att vara till nytta för dem.

Parterna

skall säkerställa att ingenting som görs med stöd av detta avtal föranleder

orättvisa handelsmetoder eller diskriminering mellan parternas industrier.

Artikel 6

1. Parterna skall inte hindra leveranser till de övriga parterna av

försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster som framställts, monterats eller

underhållits inom deras territorier. Härvid skall reglerna i del 3 i detta avtal

 följas.

2. De skall vinnlägga sig om att ytterligare förenkla och harmonisera

sina gällande bestämmelser och förfaranden med målsättningen att åstadkomma

en obehindrad överföring av försvarsmateriel och försvars-materieltjänster

sinsemellan.

Artikel 7

1. I syfte att trygga tillförseln av försvarsmateriel och andra

berättigade intressen, för de parter på vilkas territorier de företag är belägna

 som

berörs av omstruktureringen och för de företag som tillhör andra parter som är

beroende av dessa företag för sin försörjning med försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster, skall parterna samråda på ett effektivt sätt och i god

 tid

om industriella frågor som kan uppkomma med anledning av omstruktureringen av

den europeiska försvarsindustrin.

2. För att så snart som möjligt inleda detta samråd skall parterna

uppmuntra sina industriföretag att i förväg informera dem om sin avsikt att

bilda

ett TFF och om någon markant förändring har inträffat som kan inverka på

parternas situation. Med termen markant förändring avses exempelvis att ett

företag övergår i direkt eller indirekt utländsk kontroll eller att strategiska

nyckelaktiviteter helt eller delvis uppges, överförs eller omlokaliseras. Så

snart en

part får reda på en avsikt i denna riktning, skall den underrätta övriga berörda

parter. Under alla förhållanden har de övriga parterna rätt att ge uttryck för

skälig

oro till de berörda parterna, vilka skall pröva dem efter sakliga hänsyn i en

undersökning i enlighet med nationellt gällande bestämmelser. Samrådet kan

behöva vara avslutat inom en viss tid i enlighet med nationella lagar och

förfaranden. Icke desto mindre skall, där så är tillämpligt, beslut om fusioner

och

förvärv av försvarsföretag även fortsättningsvis fattas av de enskilda parterna

om

transaktionen måste göras till föremål för prövning i enlighet med en parts

nationella lagar och bestämmelser.

3. Parterna är överens om att TFF får använda sitt kommersiella

omdöme för att fördela industriell kapacitet enligt ekonomiska kriterier.

Parterna

kan dock i undantagsfall vilja förbehålla sig viss angiven strategisk

nyckelverksamhet samt vissa tillgångar och anläggningar inom sitt territorium

med

omsorg om sin nationella säkerhet. Därför skall de parter på vilkas territorier

sådan verksamhet, sådan egendom eller sådana anläggningar befinner sig samråda

med varandra och med TFF för att fastställa sina krav i detta hänseende.

Parterna

skall bekräfta dessa krav genom härför lämpliga överenskommelser med TFF på

en rättvis och skälig grund.

Artikel 8

1. Parterna konstaterar att det, med avseende på viss försvarsmateriel

och vissa försvarsmaterieltjänster, som är av avgörande betydelse, under vissa

exceptionella omständigheter kan finnas krav på att återskapa nationell

strategisk

nyckelverksamhet. Parterna skall genomföra sådant återskapande i en anda av

samarbete med näringslivet. Hela kostnaden för återskapandet skall bäras av de

berörda parterna. Den part som kräver sådant återskapande skall ingå de avtal

som behövs med de berörda försvarsföretagen på rättvis och skälig grund.

2. Parterna skall ha rätt att överväga åtgärder för återskapande av

anläggningar för produktion av försvarsmateriel och tillhandahållande av

försvarsmaterieltjänster endast med hänsyn till sin nationella säkerhet. Sådana

åtgärder får endast vidtas som en sista utväg för att återställa försörjningen

med

försvarsmateriel och får inte utnyttjas för att undergräva parternas nationella

lagar

och politik i fråga om ickespridning och krigsmaterielexport.

Artikel 9

Varje part åtar sig att på begäran bistå annan part med prisundersökningar och

statlig kvalitetskontroll, efter framställning i samband med köp av

försvarsmateriel

eller försvarsmaterieltjänster, i enlighet med internationella avtal eller

arrangemang

som redan är tillämpliga eller skall träffas mellan dem eller, om sådana avtal

eller

arrangemang saknas, nationella bestämmelser.

Artikel 10

1. Parterna är överens om att prioritering av leveranser av

försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster i fredstid skall ske i former som

gjorts upp enligt gängse handelssed. Parter som gemensamt förvärvar

försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster skall samråda i en anda av

samarbete för att komma överens om ömsesidigt tillfredsställande leveransplaner

för att motsvara deras krav, varvid hänsyn även skall tas till företagets

långsiktiga

livskraft och intressen.

2. Om en part begär försvarsmateriel eller försvarsmateriel-tjänster i

fall av nödläge, kris eller väpnad konflikt, skall parterna omedelbart samråda

på

lämplig nivå i en anda av samarbete med sikte på att

 (a) möjliggöra att den begärande parten erhåller prioritet vid

beställning

av, eller omfördelning av tillgång till, försvarsmateriel och

försvarsmaterieltjänster; i praktiken kan detta medföra att gällande

kontrakt behöver ändras; följaktligen skall den part som begär denna

hjälp ersätta den andra parten eller företaget för eventuella extra

kostnader,

 (b) möjliggöra att den begärande parten erhåller prioritet om

förefintlig

försvarsmateriel snabbt behöver ändras för nya uppgifter; den part

som begär dessa ändringar skall ersätta den andra parten eller

företaget för eventuella extra kostnader,

(c) underlätta, i enlighet med eventuellt förekommande tillämpliga

internationella uppgörelser mellan parterna och med vederbörlig

hänsyn till deras internationella åtaganden, tillförsel vid läglig tidpunkt

av efterfrågad försvarsmateriel och försvarsmateriel-tjänster till den

begärande parten.

Artikel 11

1. Vid nödläge, krisläge eller väpnad konflikt skall parterna, i enlighet

med eventuellt förekommande tillämpliga internationella uppgörelser dem emellan

och med vederbörlig hänsyn till deras internationella åtaganden, samråda med

sikte på att, om så erfordras, tillhandahålla försvarsmateriel, huvudsakligen

mot

ersättning, från varje parts egna förråd.

2. Parterna skall söka komma överens, i den mån det är möjligt och

lämpligt, om förfaringssätt för överföring eller lån av detta slag sinsemellan

av

försvarsmateriel från sina egna förråd.

Del 3

Förfaranden vid överföring och export

Artikel 12

1. I denna artikel behandlas överföring mellan parterna av

försvarsmateriel och tillhörande försvarsmaterieltjänster inom ramen för ett

samarbetsprogram på försvarsmaterielområdet.

2. Projektlicenser skall utgöra det nödvändiga utförseltillståndet, om

ett sådant erfordras i en parts nationella bestämmelser, i de fall överföringen

är

nödvändig för att genomföra programmet eller om den är avsedd för en parts

nationella militära bruk.

3. En projektlicens skall ha den verkan att den under sin giltighetstid

ersätter kravet på tillstånd i varje enskilt fall för överföring av

ifrågavarande

försvarsmateriel och tillhörande försvarsmaterieltjänster till de destinationer

som

anges i licensen.

4. Regler om utfärdande, återtagande och upphävande av

projektlicenser skall bestämmas av respektive part, med beaktande av deras

åtaganden enligt detta avtal.

Artikel 13

1. I denna artikel behandlas export till en icke-part av försvarsmateriel

och tillhörande försvarsmaterieltjänster som utvecklats eller framställts inom

ramen

för ett samarbetsprogram på försvarsmateriel-området i enlighet med artikel 12.

2. Parter som genomför ett samarbetsprogram på

försvarsmaterielområdet skall komma överens om grundläggande principer för

export till tredje land från programmet, samt procedurer för sådana

exportbeslut.

För varje program skall de deltagande parterna i detta avseende enhälligt

bestämma följande:

(a) Den aktuella försvarsmaterielens egenskaper. Dessa kan avse slutliga

specifikationer eller innehålla bestämmelser om begränsningar

beträffande vissa funktioner. Egenskaperna skall, om så erfordras,

omfatta överenskomna restriktioner som skall tillämpas i fråga om

funktion, underhåll eller reparation med avseende på export till skilda

destinationer. Egenskaperna skall uppdateras för att ta i beaktande

tekniska förbättringar av produkten som framställts inom programmets

ram.

(b) Tillåtna exportdestinationer, som fastställs och revideras i enlighet

med

förfarandet som beskrivs under punkt 3 i denna artikel.

(c) Hänvisningar till embargon. Dessa hänvisningar skall automatiskt hållas

aktuella i ljuset av alla tillägg, eller förändringar i relevanta resolutioner i

Förenta Nationerna respektive beslut i Europeiska unionen. Andra

internationella embargon kan tillföras genom enhälligt beslut.

3. Fastställande och revidering av tillåtna exportdestinationer skall

genomföras i enlighet med nedanstående förfaranden och principer:

(a) Parterna i ett samarbetsprogram på försvarsmaterielområdet ansvarar

för fastställande av tillåtna exportdestinationer och senare tillägg. Dessa

beslut skall fattas enhälligt efter samråd. Samråden skall beakta bland

annat parternas nationella politik på exportkontrollområdet,

uppfyllandet av deras internationella åtaganden inklusive kriterierna i

EU:s uppförandekod, samt skyddet av parternas försvarsintressen

inklusive bevarandet av en stark och konkurrenskraftig europeisk

försvarsindustriell bas. Om, i ett senare skede, industrin önskar få till

stånd tillägg av en destination, bör dess företrädare så tidigt som

möjligt ta upp frågan med berörda parter så att det förfaringssätt som

anges i denna artikel kan utnyttjas.

(b) En tillåten exportdestination får strykas endast vid betydande

förändringar av dess interna förhållanden, till exempel fullt inbördeskrig

eller en allvarlig försämring av läget för de mänskliga rättigheterna, eller

om landets uppträdande blir ett hot mot regional eller internationell

fred, säkerhet och stabilitet, exempelvis till följd av aggression eller hot

om aggression mot andra nationer. Om de parter som deltar i

programmet inte kan uppnå enhällighet om strykning av en tillåten

exportdestination på tjänstemannanivå, skall frågan föras upp på

ministernivå för avgörande. Detta förfarande bör inte ta mer än tre

månader i anspråk, räknat från den tidpunkt då strykning av den

tillåtna exportdestinationen först föreslogs. Varje part som deltar i

programmet har rätt att påkalla ett moratorium för export av

produkten till den ifrågasatta destinationen under den tid som

förfarandet pågår. Vid utgången av denna tidsperiod skall

destinationen strykas från tillåtna exportdestinationer, såvida inte

enighet har uppnåtts om att låta den stå kvar.

4. När överenskommelse har nåtts om de principer för exporten som

nämns i punkt 2, ligger ansvaret för utfärdande av en exportlicens för de

tillåtna

exportdestinationerna hos den part inom vars jurisdiktion exportkontraktet

faller.

5. Parter som inte deltar i ett samarbetsprogram på

försvarsmaterielområdet skall erhålla godkännande av de deltagande parterna i

detta program innan den beviljar någon vidareexport till icke-part av

försvarsmateriel som framställts inom ramen för programmet.

6. Parterna skall förbinda sig att inhämta slutanvändaråtaganden vid

export av försvarsmateriel till tillåtna destinationer och att samråda med de

berörda parterna om en begäran avseende re-export mottages. Om den tänkta

re-exportdestinationen inte återfinns bland tillåtna export-destinationer, skall

 de

förfaranden som definieras i paragraf 13.3(a) tillämpas för sådant samråd.

7. Parterna skall även förbinda sig att från fall till fall se över

gällande

avtal eller uppgörelser om samarbetsprogram på försvarsmateriel-området och

sådana åtaganden som hänför sig till pågående samarbets-program i syfte att, där

så är möjligt, komma överens om att på dessa program tillämpa de principer och

förfaranden som beskrivs i artikel 12 och i denna artikel.

Artikel 14

1. I denna artikel behandlas överföring och export som hänför sig till

ett program som har genomförts i samarbete mellan tillverkare inom två eller

flera

parters jurisdiktion.

2. När TFF eller andra försvarsindustriföretag inom två eller flera

parters territorium genomför ett program för utveckling eller framställning av

försvarsmateriel som inte överenskommits på regeringsnivå, kan de av sina

behöriga nationella myndigheter begära godkännande av att programmet

behandlas i enlighet med de förfaranden som beskrivs i artiklarna 12 och 13.

3. Om alla berörda parter lämnar sitt godkännande, kan de

förfaranden som beskrivs i artikel 12 och artikel 13.2-4 och 13.6 fullt ut

tillämpas

på programmet i fråga. De berörda parterna skall underrätta de övriga parterna

om den ställning som programmet erhållit till följd av godkännandet. De

sistnämnda parterna skall då vara skyldiga att tillämpa bestämmelserna i artikel

13.5.

Artikel 15

Då ett industriellt samarbetsprojekt är i ett tidigt utvecklingsskede kan

tillstånd

medges för överföring mellan parterna uteslutande för de medverkande företagens

användning på grundval av projektlicenser som utfärdas av respektive part.

Artikel 16

1. Parterna förbinder sig att tillämpa förenklade licensförfaranden för

överföringar som inte ligger inom ramen för ett mellanstatligt eller godkänt

industriellt samarbetsprogram, med avseende på komponenter eller delsystem

som tillverkas inom ramen för underleverantörsrelationer mellan företag belägna

inom parternas territorier.

2. Med avseende på överföringen av komponenter skall parterna

minimera bruket av krav på slutanvändarintyg och internationella

importcertifikat

utfärdade på regeringsnivå, till förmån för, där så är möjligt,

bearbetningsintyg

utfärdade av företag.

Artikel 17

1. I denna artikel behandlas överföring mellan parter av

försvarsmateriel och tillhörande försvarsmaterieltjänster som tillverkas

nationellt

och som inte faller inom ramen för artikel 12 eller artiklarna 13 till 16.

2. Som ett bidrag till leveranssäkerhet skall parterna efter bästa

förmåga effektivisera nationella licensförfaranden vad avser sådana överföringar

av försvarsmateriel med tillhörande försvarsmaterieltjänster till en annan part.

Artikel 18

Beviljandet av en projektlicens medför inte befrielse från andra tillämpliga

bestämmelser, såsom regler för transitering eller krav på tulldokumentation, för

därmed sammanhängande överföring av försvarsmateriel mellan parter. Parterna

är överens om att undersöka möjligheten att förenkla eller reducera

administrativa

bestämmelser för överföringar som omfattas av detta avtal.

Del 4

Säkerhetsskydd för sekretessbelagd information

Artikel 19

All sekretessbelagd information som utväxlas mellan parterna eller deras

försvarsindustrier med stöd av detta avtal skall hanteras i enlighet med

parternas

nationella lagar och förordningar samt bestämmelserna i denna del och bilagan

till

detta avtal. Utan att äventyra säkerhetsskyddet för sekretessbelagd information

skall parterna säkerställa att inga onödiga inskränkningar vidtas vad gäller

rörligheten för personal, information och materiel, och underlätta tillgången

med

beaktande av principen att endast den som har behov av informationen i tjänsten

skall få del av den.

Artikel 20

1. För de ändamål som avses i detta avtal skall parterna använda de

nationella sekretessbeteckningar och deras motsvarigheter vilka framgår av

tablån

i bilagan om säkerhetsskydd för sekretessbelagd information.

2. När en part ändrar sina nationella sekretessbeteckningar, skall den

meddela de övriga parterna så snart som möjligt.

Artikel 21

1. Personer som behöver ta del av sekretessbelagd information på

nivån HEMLIG/CONFIDENTIAL eller däröver skall ha erforderlig

säkerhetsklarering. Klareringsförfarandet skall ske i överensstämmelse med

nationella lagar och/eller bestämmelser. Om säkerhetsklarering utfärdad av en

part ges till en annan parts medborgare, skall den senare parten snarast

underrättas.

2. Säkerhetsklareringar avseende sådana av parternas medborgare

som är bosatta i sitt hemland och vilka behöver ta del av sekretessbelagd

information skall genomföras av behörig NSM/VSM i det landet.

3. Säkerhetsklareringar avseende sådana av parternas medborgare

vilka är lagligen bosatta i en annan parts land och vilka söker arbete där skall

emellertid genomföras av den behöriga säkerhetsskydds-myndigheten i det landet,

vilken vid behov kan göra förfrågningar till annat land och meddela det land

vari

personen är medborgare.

4. En säkerhetsklarering som gjorts av en NSM/VSM skall

godkännas av de övriga parternas NSM/VSM vid anställning vilken medför

tillgång till sekretessbelagd information i ett företag i deras land.

Artikel 22

Säkerhetsklareringen av TFF och andra försvarsindustriföretags anläggningar

(säkerhetsklarering av anläggningar) skall genomföras i enlighet med nationella

säkerhetsskyddsbestämmelser och krav hos den part där anläggningen befinner

sig. Vid behov skall samråd mellan parterna övervägas.

Artikel 23

1. I denna artikel behandlas fysiska personers rätt att ta del av

sekretessbelagd information.

2. Rätt att ta del av sekretessbelagd information enligt detta avtal skall

vara förbehållen personer som har behov av informationen i tjänsten och vilka

har

genomgått säkerhetsklarering för den sekretessnivå som motsvarar informationens

sekretessgrad.

3. Rätt att ta del av sekretessbelagd information skall begäras hos de

behöriga myndigheterna i den part där det är nödvändigt att ha tillgång till

sekretessbelagd information.

4. Tillstånd att ta del av sekretessbelagd information betecknad

antingen HEMLIG/CONFIDENTIAL eller HEMLIG/SECRET vad gäller en

person som är medborgare endast i en part kan ges utan ursprungspartens

förhandstillstånd.

5. Rätt att ta del av sekretessbelagd information betecknad

HEMLIG/CONFIDENTIAL eller HEMLIG/SECRET vad gäller en person som

är medborgare både i en part och i en annan medlemsstat i Europeiska unionen

skall beviljas utan ursprungspartens förhandstillstånd. Vad gäller rätt att ta

del av

sekretessbelagd information som inte täcks av denna punkt skall tillämpas det

samrådsförfarande som anges i bilagan om säkerhetsskydd för sekretessbelagd

information.

6. För beviljande av rätt att ta del av sekretessbelagd information

betecknad HEMLIG/CONFIDENTIAL eller HEMLIG/SECRET vad gäller en

person som inte är medborgare i en part gäller krav på förhandssamråd med

ursprungsparten. Samrådsförfarandet avseende sådana personer skall ske på det

sätt som anges i bilagan om säkerhetsskydd för sekretessbelagd information.

7. För att förenkla tillgång till sådan sekretessbelagd information skall

parterna emellertid sträva efter att ingå överenskommelser i form av särskilda

säkerhetsföreskrifter för materielprogram eller andra lämpliga regler, som är

godkända av de berörda NSM/VSM, om att sådana inskränkningar i rätten att ta

del av informationen skall vara mindre rigorösa eller inte alls krävas.

8. När ursprungsparten av särskilda säkerhetsskäl fordrar att rätten

att ta del av sekretessbelagda uppgifter betecknade HEMLIG/CONFIDENTIAL

eller HEMLIG/SECRET skall vara förbehållen personer med uteslutande de

berörda parternas nationalitet, skall sådan information utmärkas med sin

sekretessbeteckning med tillägget "endast för (XYZ lands) medborgare".

Artikel 24

1. Part skall inte frisläppa, röja, använda eller tillåta frisläppande,

röjande eller användning av sekretessbelagd information annat än för de ändamål

och med de begränsningar som anges av ursprungsparten.

2. Part skall inte utan skriftligt förhandstillstånd av ursprungsparten

frisläppa eller röja, eller tillåta frisläppande eller röjande, av

sekretessbelagd

information som hänför sig till ett materielprogram till något annat lands

regering

eller någon internationell organisation eller någon enhet som inte deltar i

programmet än de vars rätt att ta del av informationen är underkastad

bestämmelserna i artikel 23.

Artikel 25

1. Sekretessbelagd information betecknad HEMLIG/-

CONFIDENTIAL eller HEMLIG/SECRET skall normalt överföras mellan

parterna med diplomatisk kurirpost eller på annat sätt som har godkänts av

parternas NSM/VSM. Informationen skall förses med sekretessbeteckning och

uppgift om ursprungsland.

2. Alternativa sätt för överföring av sekretessbelagd information

betecknad HEMLIG/RESTRICTED eller HEMLIG/CONFIDENTIAL anges i

bilagan om säkerhetsskydd för sekretessbelagd information.

Artikel 26

1. Part skall från fall till fall ge tillstånd till besök som innefattar

tillgång

till sekretessbelagd information som anges i ett säkerhetsprotokoll eller har

tillhandahållits av en part, i sina myndigheters anläggningar och laboratorier

samt i

industrianläggningar tillhörande leverantörer åt civila och militära företrädare

 för

den andra parten eller dess leverantörers anställda, under förutsättning att

besökarna har erforderlig säkerhetsklarering och behov av informationen i

tjänsten.

2. Med beaktande av de bestämmelser som anges i bilagan om

säkerhetsskydd för sekretessbelagd information skall sådana besök bestämmas

direkt mellan den sändande anläggningen och den mottagande anläggningen.

Artikel 27

Om tillämpningen av ovanstående bestämmelser kräver ändring av nationella lagar

och bestämmelser som är i kraft i parterna eller allmänna

säkerhetsskyddsöverenskommelser som är tillämpliga uteslutande mellan två eller

flera parter, i den mån de gäller industriell säkerhet, skall parterna vidta

erforderliga åtgärder för att genomföra dessa ändringar.

Del 5

Försvarsrelaterad forskning och teknologi

Artikel 28

1. Parterna skall delge varandra information om sina

försvarsrelaterade forsknings- och teknologiprogram (FoT-program) för att

underlätta harmonisering av dem.

2. Utbytet skall omfatta följande:

(a) Strategier och policy för försvarsrelaterad FoT.

(b) Pågående och planerade försvarsrelaterade FoT-program.

3. Parterna skall komma överens om formerna för överföring och

utbyte av information enligt punkt 2 a och 2 b i denna artikel.

4. Information om försvarsrelaterad policy och försvarsrelaterade

program för FoT som en part anser vara en del av dess avgörande

säkerhetsintressen eller som berör dess förhållande till tredje part behöver

inte

delges. Varje part skall underrätta de övriga parterna om vilken slags

information

den bedömer sig inte behöva delge.

Artikel 29

Parterna skall komma överens om vilken teknologi som behövs för att uppnå en

samordnad hållning för att tillgodose dessa behov.

Artikel 30

För att i största möjliga utsträckning främja samarbete om försvarsrelaterad FoT

är parterna överens om att

(a) två eller flera parter får genomföra ett försvarsrelaterat FoT-program

eller FoT-projekt utan de övriga parternas deltagande eller

godkännande,

(b) deltagande av ytterligare parter skall kräva godkännande av alla de

ursprungliga parterna,

(c) rätt att använda resultaten skall överenskommas mellan parterna i ett

FoT-program eller FoT-projekt,

(d) medel skall sökas med avseende på styckena a, b och c ovan för att

upprätta gemensamma kontrakteringsmetoder och förfaranden för

försvarsrelaterade FoT-kontrakt.

Artikel 31

Parterna skall i en överenskommen uppförandekod samordna sitt förhållande till

och sin verksamhet gentemot TFF och, i förekommande fall, andra företag på

försvarsindustriområdet och forskningsinstitutioner med avseende på

försvarsrelaterad FoT. I det syftet skall parterna samråda sinsemellan och

gemensamt föra en dialog med TFF och, i förekommande fall, med andra företag

på försvarsmaterielområdet och forsknings-institutioner för att samordna

hanteringen av förslag och upprätta gemensamma försvarsrelaterade FoT-

program där så är lämpligt och sträva efter att harmonisera sina former för

förhandling, finansiering och tilldelning av försvarsrelaterade FoT-kontrakt.

Artikel 32

Parterna skall undersöka hur de skall gå till väga för att upprätta ett organ

med

rättskapacitet till vilket skall kunna avsättas medel av parterna där så är

lämpligt.

Organet skall vid behov kunna sluta kontrakt med och handha försvarsrelaterade

FoT-program och FoT-projekt.

Artikel 33

Fri konkurrens bör vara den ordning som föredras i fråga om tilldelning av

försvarsrelaterade FoT-kontrakt med hänsynstagande till nationella regler och

förfaranden, utom då en part anser att fri konkurrens kan inverka skadligt på

dess

avgörande säkerhetsintressen.

Artikel 34

Parterna skall beträffande gemensam försvarsrelaterad FoT-verksamhet enligt

detta avtal söka att uppnå en övergripande industriell eller annan återbäring

utan

att kräva detta på varje enskilt projekt.

Artikel 35

Parterna skall komma överens om policy och förfaranden som skall följas när

FoT-program eller FoT-projekt genomförs i samarbete med tredje part.

Artikel 36

Parterna skall utforma lämpliga internationella instrument med avseende på

artiklarna 28 - 35.

Del 6

Behandling av teknisk information

Artikel 37

1. Bestämmelserna avseende behandling av teknisk information gäller

under förutsättning av ett behov i tjänsten hos den tilltänkte mottagaren och

med

förbehåll för bestämmelsernas förenlighet med lagar och förordningar om

nationell

säkerhet.

2. När en part överväger att bevilja rätt att ta del av och nyttja statligt

ägd teknisk information eller teknisk information som den har rätt att förfoga

över,

skall den behandla de övriga parternas försvarsindustrier på samma sätt som den

behandlar sina egna inhemska industrier.

3. Parterna skall i fråga om omstruktureringen av försvarsindustrin

pröva förutsättningarna för att utsträcka tillämpningen av de bestämmelser som

anges i denna del av avtalet till andra industriella enheter vars utformning är

rättsligt bindande inom två eller flera parters territorium.

Artikel 38

1. Huvudregeln skall vara att äganderätt till teknisk information

tillkommer informationens upphovsman; en förutsättning härför är dock att

parterna har erhållit tillräckliga rättigheter för delgivning och nyttjande av

sådan

teknisk information som har framkommit inom ramen för kontrakt som de har

ingått.

2. I synnerhet skall de berörda parterna inte uppställa överlåtelse av

äganderätten till teknisk information från ett företag till en part som villkor

för att

tillåta bildande eller omstrukturering av en juridisk person som av parterna kan

anses vara ett TFF eller som villkor för att tillåta överlåtelse av ett kontrakt

 till en

sådan juridisk person.

3. En part skall förvärva äganderätten till teknisk information endast

när den bedömer att det är praktiskt omöjligt att handla på annat sätt, och då

med

stöd av lag eller avtal.

4. Ingen bestämmelse i detta avtal skall inverka på det rättsliga

förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare.

Artikel 39

Med förbehåll för tredje mans rättigheter skall varje part

(a) vederlagsfritt delge statligt ägd teknisk information till de övriga

parterna eller deras försvarsindustri i upplysningssyfte för att underlätta

bildande eller omstrukturering av en juridisk person som sådan part

kan anse vara ett TFF,

(b) välvilligt överväga delgivning av statligt ägd teknisk information och

beviljande av licenser för nyttjande i kommersiellt syfte av en juridisk

person som sådan part kan anse vara ett TFF, på skäliga villkor, samt

(c) lämna statligt stöd och tekniskt bistånd för genomförande av vad som

avses i styckena a och b ovan på skäliga villkor.

Artikel 40

Följande bestämmelser skall gälla för delgivning och nyttjande av teknisk

information som ägs av en leverantör och som framkommit inom ramen för ett

kontrakt som slutits av en part:

(a) Den berörda parten skall tillåta delgivning av teknisk information och

nödvändig licensiering eller överlåtelse av rättigheter från sina

leverantörer för att möjliggöra för dessa att bilda eller omstrukturera en

juridisk person som parterna kan anse vara ett TFF och att driva ett

sådant företag, oberoende av om kontraktet med dessa leverantörer

anger något annat, med förbehåll för respektive berörd parts

åtaganden gentemot tredje man och förutsatt att inga rättsliga hinder

förekommer.

(b) Parterna skall där så är lämpligt underlätta delgivning av teknisk

information mellan leverantörer.

Artikel 41

De berörda parterna skall inte kräva sådan avgift som påförs vid nationella

försvarskontrakt när bildandet eller omstruktureringen av en juridisk person som

dessa parter kan anse vara ett TFF medför en överlåtelse av teknisk information

från leverantören till denna juridiska person, förutsatt att den juridiska

personen

och/eller den berörda leverantören ikläder sig samtliga förpliktelser avseende

sådana avgifter som är hänförliga till de nationella försvarskontrakt som

parterna

har slutit med leverantören.

Artikel 42

För att främja omstruktureringen av den europeiska försvarsindustrin skall

parterna träffa överenskommelser som leder till harmonisering av de

standardbestämmelser angående behandling av teknisk information som

förekommer i parternas försvarskontrakt. Harmoniseringen skall beakta de

förändringar eller tillägg som kan behöva göras för att täcka behandlingen av

teknisk information i samarbetsprogram på försvarsmaterielområdet mellan

parterna. Detta arbete skall beakta andra europeiska initiativ avseende

behandling

av teknisk information.

Artikel 43

1. Parterna skall överväga att träffa överenskommelser om tryggande

och harmonisering av regler och procedurer inom sina territorier angående

uppfinningar, vari ingår sekretessbelagd teknisk information, som framkommer

inom parternas territorier och för vilka patentskydd eller liknande skydd

fordras.

Dessa överenskommelser skall också syfta till att effektivisera formerna för

överföring av dokument som sammanhänger med ingivandet av skrivelser och

fullföljd av åtgärder för tillvaratagandet av sådana rättigheter.

2. Om det bedöms nödvändigt att ändra bestämmelser i internationella

överenskommelser som parterna är bundna av eller att ändra parternas lagar och

förordningar, skall parterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att dessa

förändringar hanteras i enlighet med nationell lagstiftning och andra

tillämpliga

förfaranden.

Artikel 44

Om teknisk information mottas från tredje man eller från en annan part, skall

ingenting i detta avtal inverka menligt på denna tredje mans eller parts

rättigheter

till den tekniska informationen. Inte heller skall någon bestämmelse i detta

avtal

anses kräva att en part delger teknisk information i strid med nationella lagar

och

förordningar om säkerhet eller om exportkontroll eller i strid med avtal om

slutanvändare, i den mån ett undantag inte har beviljats.

Del 7

Harmonisering av militära krav

Artikel 45

Parterna erkänner behovet av att harmonisera de militära kraven på sina väpnade

styrkor genom att etablera en metod som förbättrar samordning mellan berörda

organisationer och skapar en permanent process för följande:

(a) Att nå överenskommelse om en definition av ett gemensamt koncept

för insats av stridskrafter och utveckla en gemensam syn för de

motsvarande militära förmågor som därvid skall uppnås.

(b) Att utveckla en harmoniserad plan för krigsförbandsutveckling och

materielförsörjning.

(c) Att etablera en investeringsplan för försvar och industri.

(d) Att utveckla gemensamma användarkrav för att möjliggöra samarbete

avseende materielförsörjning.

(e) Att föra en gemensam dialog med försvarsindustrin.

Artikel 46

1. Parterna erkänner behovet av att samarbeta för att etablera en

långsiktig huvudplan som skall åskådliggöra en gemensam syn på framtida

operativa behov. Detta kommer att utgöra ett ramverk för en harmoniserad

planering av materielförsörjning och kommer att utgöra riktlinjerna för en

harmoniserad inriktning av försvarsrelaterad FoT.

2. I detta syfte skall parterna samarbeta och genomföra ett

regelbundet och omfattande utbyte av dokument och annan relevant information.

Detta skall omfatta följande:

 (a) En detaljerad process för utveckling av stridskrafter underbyggd

 av en

stark motivering, som parterna skall vara beredda att stödja.

(b) En detaljerad analys av militära förmågor.

(c) Respektive parts nationella planering och prioriteringar avseende

system- och materielprogram.

Artikel 47

1. Parterna erkänner behovet av samarbete i ett så tidigt skede som

möjligt i kravsättningen fram till och med specifikation av de system man önskar

utveckla och/eller köpa.

2. I detta syfte skall parterna samarbeta och i varje skede av

anskaffningsprocessen genomföra regelbundet och omfattande utbyte av

dokument och annan relevant information. Detta skall omfatta följande:

(a) Upprättande av målsättningar.

(b) Genomförande av simuleringar, tekniska, taktiska och operativa

studier, realiserbarhetsstudier och riskreduktionsstudier i syfte att

jämföra olika lösningars effektivitet och optimera materiel-

programmen.

(c) Framtagning av teknikdemonstratorer och utprovning av dessa.

(d) Upprättande av gemensamma krav och specifikationer.

3. Parterna skall identifiera möjliga samarbetsprojekt inom områdena

forskning, utveckling, upphandling och underhåll för att förbättra den totala

militära förmågan, särskilt i fråga om underrättelseverksamhet, strategiska

transporter och ledningssystem.

Artikel 48

1. Parterna skall samarbeta för att harmonisera processerna för

programstyrning och materielförsörjning.

2. Parterna skall utröna metoder och sätt att uppdra åt och finansiera

en organisation med legal status som skall leda och styra program och gå vidare

mot gemensam materielförsörjning.

Artikel 49

Parterna skall definiera och etablera de metoder och förfaranden samt den

organisation som behövs för att genomföra och stödja de uppgifter som anges i

artiklarna 45-48. Detaljerade mål och processer skall närmare anges i ett

särskilt

internationellt rättsligt instrument.

Del 8

Skydd av kommersiellt känslig information

Artikel 50

Det samråd mellan parterna som avses i del 2 i detta avtal skall vara föremål

för

begränsningar vad gäller delgivning av information till övriga parter på grund

av att

viss information, som har ett kommersiellt värde eller kan påverka marknaden, är

av förtrolig natur. I denna del inbegriper termen information bland annat

teknisk

information.

Artikel 51

1. Information som har ett kommersiellt värde eller kan påverka

marknaden skall tas emot under sekretess och skyddas i enlighet därmed. För att

bistå med att ge önskat skydd skall varje part se till att information som

delges

andra parter under sekretess förses med lämplig märkning för att tydliggöra dess

ekonomiska värde.

2. Parterna skall också vara beredda att sluta direkta sekretessavtal

med industrin eller andra informationsägare om delgivning av information som har

ett kommersiellt värde eller kan påverka marknaden.

Artikel 52

En part som från en annan part mottar information som har ett kommersiellt värde

eller kan påverka marknaden får inte nyttja eller delge informationen i något

annat

syfte än för det syfte för vilket den lämnats utan skriftligt förhandstillstånd

av den

part som lämnat informationen. Om inte annat anges av denna part, skall

spridningen av informationen begränsas till de statliga tjänstemän hos den

mottagande parten som har behov av informationen i tjänsten. Vidare skall

information som innehåller märkning om ett kommersiellt värde skyddas, i

avsaknad av särskilda instruktioner, på den grunden att informationen lämnats

endast i upplysningssyfte.

Artikel 53

Parterna skall tillse att information som mottagits under sekretess eller som

gemensamt framtagits inom ramen för detta avtal inte delges någon annan, såvida

inte den tillhandahållande parten samtycker till att så sker. Om informationen

delges utan den tillhandahållande partens medgivande, eller om det blir troligt

att

delgivning av informationen kan komma att ske, skall den tillhandahållande

parten

omedelbart underrättas.

Artikel 54

Begränsningarna för nyttjande och delgivning av information som har ett

kommersiellt värde eller kan påverka marknaden skall inte gälla i det fall

informationen

(a) innehades av en part, utan skriftlig eller underförstådd begränsning,

före partens mottagande av informationen inom ramen för ett

sekretessavtal,

(b) av en part kan bevisas ha blivit oberoende framtagen eller utvecklad

för eller av parten i fråga utan anknytning till sådan information som

lämnats med förbehåll för sekretess,

(c) är allmän egendom, eller senare blir allmän egendom, på annat sätt än

genom överträdelse av sekretessbestämmelser av en part, under

förutsättning att den mottagande parten samråder med den

tillhandahållande parten före nyttjande eller delgivning,

(d) legitimt har tillhandahållits en part genom en annan källa, eller

(e) på annat sätt är tillgänglig för parterna till följd av kontrakt som

slutits

av en part.

Del 9

Slutbestämmelser

Artikel 55

1. Detta avtal skall ratificeras, godkännas eller godtas.

2. Ratifikations-, godkännande- eller godtagandeinstrumenten skall

deponeras hos Förenade Konungariket Storbritannien och Nordirlands regering,

som härmed utses till depositarie.

3. Detta avtal träder i kraft, mellan de två första signatärstater som

deponerar sina ratifikations-, godkännande- eller godtagande-instrument, på den

trettionde dagen efter den dag då depositarien mottog det andra instrumentet.

4. För övriga signatärstater träder detta avtal i kraft den trettionde

dagen efter den dag då depositarien mottog deras respektive ratifikations-,

godkännande- eller godtagandeinstrument.

5. Fram till dess att alla sex signatärstater har deponerat sina

ratifikations-, godkännande- eller godtagandeinstrument skall exekutiv-kommittén

vara sammansatt av de signatärstater för vilka detta avtal har trätt i kraft,

varvid

övriga signatärstater deltar som observatörer. Artikel 3.2 (b), artikel 57,

artikel

58.1 och artikel 58.2 (b) i detta avtal skall inte träda i kraft förrän alla sex

signatärstater har deponerat sina instrument eller förrän trettiosex månader har

förflutit från dagen för undertecknandet, beroende på vilken händelse som först

inträffar.

6. Depositarien skall överlämna en bestyrkt kopia av avtalet till varje

signatärstat.

7. Depositarien skall underrätta signatärstaterna om

(a) dagen för mottagande av varje ratifikations-, godkännande- eller

godtagandeinstrument som avses i punkt 2 i denna artikel,

(b) dagen för detta avtals ikraftträdande för varje part.

Artikel 56

1. När detta avtal har trätt i kraft för alla signatärstaterna, får en

medlemsstat i Europeiska unionen till depositarien inge en ansökan om att

ansluta

sig till avtalet. Parterna skall pröva en sådan ansökan. Anslutningen fordrar

enhälligt godkännande av parterna. Anslutning av andra europeiska stater får

prövas av parterna. En inbjudan att ansluta sig skall utfärdas endast efter

enhälligt

beslut av parterna.

2. Detta avtal träder i kraft för en anslutande part den trettionde

dagen efter den dag då depositarien mottog anslutningsinstrumentet. Depositarien

skall överlämna bestyrkta kopior av detta avtal till den anslutande partens

regering. Depositarien skall underrätta parterna om dagen för mottagande av

varje anslutningsinstrument och dagen för detta avtals ikraftträdande för varje

anslutande part.

Artikel 57

1. Om parterna enas om att gemensamt upphäva detta avtal, skall de

omedelbart samråda och komma överens om de åtgärder som krävs för att på ett

tillfredsställande sätt hantera konsekvenserna av upphävandet. Avtalet skall

upphöra att gälla den dag som parterna skriftligen avtalar.

2. Om en part önskar frånträda detta avtal, skall den tillsammans med

de övriga parterna utreda följderna av frånträdet. Om denna part när samråd har

hållits, fortfarande önskar frånträda avtalet, skall den skriftligen underrätta

depositarien, som skall meddela de övriga parterna. Frånträdet skall få verkan

sex månader efter det att depositarien mottog underrättelse härom.

3. Varken upphävande eller frånträde skall påverka de skyldigheter

som parterna har iklätt sig eller de rättigheter och förmåner som de har

förvärvat i

enlighet med bestämmelserna i detta avtal, särskilt del 4 (säkerhetsskydd för

sekretessbelagd information), del 6 (behandling av teknisk information), del 8

(skydd av kommersiellt känslig information) samt del 9 artikel 60

(tvistlösning).

Artikel 58

1. Parterna får föreslå ändringar i detta avtal. Texten till ett

ändringsförslag skall överlämnas till depositarien, som skall delge det till

signatärstaterna för prövning i exekutivkommittén och till de stater som har

anslutit

sig till avtalet. När en ändring har godkänts skriftligen av alla parter, skall

de

överlämna sina ratifikations-, godtagande- eller godkännande-instrument till

depositarien. En ändring träder i kraft den trettionde dagen efter den dag då

depositarien har mottagit dessa instrument från samtliga parter. Depositarien

skall

underrätta alla signatärstater och stater som har anslutit sig till avtalet om

datum

för en ändrings ikraftträdande. En ändring som träder i kraft innan alla sex

signatärstater har blivit parter i avtalet skall vara bindande för de övriga

signatärstaterna när de blir parter. När en ändring träder i kraft, skall den

vara

bindande för en stat som har anslutit sig till avtalet när den blir part.

2. (a) Bilagan om säkerhet för sekretessbelagd information skall utgöra

 en

integrerande del av detta avtal. Bilagans innehåll skall begränsa sig till

administrativa och tekniska frågor rörande säkerhet för

sekretessbelagd information.

(b) Ändringar i bilagan får beslutas av exekutivkommittén. En ändring

träder i kraft den trettionde dagen efter den dag då depositarien

mottog den verkställande kommitténs beslut. Depositarien skall

underrätta alla signatärstater och stater som har anslutit sig till avtalet

om datum för sådana ändringars ikraftträdande.

3. En stat som har ansökt om anslutning eller har inbjudits att ansluta

sig med stöd av artikel 56.1 skall av depositarien underrättas om eventuella

överenskomna ändringar eller modifikationer och om datum för deras

ikraftträdande.

Artikel 59

Parterna skall registrera sina överenskommelser om de administrativa och

tekniska detaljerna i sitt samarbete på grundval av detta avtal i

internationella

instrument, som genom hänvisning kan inkorporera bestämmelserna i detta avtal.

Artikel 60

Om en tvist uppstår mellan två eller flera parter om tolkningen eller

tillämpningen

av detta avtal, skall dessa parter söka uppnå en lösning genom samråd eller

annan

ömsesidigt godtagbar metod för tvistlösning.

Till bekräftelse härpå har nedan angivna vederbörligen befullmäktigade ombud

undertecknat detta avtal.

Upprättat i Farnborough den 27 juli 2000 i ett original på engelska, franska,

italienska, spanska, svenska och tyska språken, vilka alla texter är lika

giltiga.

För Republiken Frankrike För Republiken Italien

För Konungariket Spanien För Förenade Konungariket

Storbritannien och Nordirland

För Konungariket Sverige För Förbundsrepubliken Tyskland

BILAGA

Säkerhetsskydd för sekretessbelagd information

1. Nationella sekretessbeteckningar som nämns i artikel 20

För de ändamål som avses i detta avtal är parternas sekretessbeteckningar

följande:

Stater

Frankrike

SECRET DEFENSE

CONFIDENTIEL

DEFENSE

DIFFUSION

RESTREINTE

Italien

SEGRETO

RISERVATISSIMO

RISERVATO

Spanien

RESERVADO

CONFIDENCIAL

DIFUSION

LIMITADA

Förenade

Konungariket

SECRET

CONFIDENTIAL

RESTRICTED

Sverige

HEMLIG / SECRET

HEMLIG /

CONFIDENTIAL

HEMLIG /

RESTRICTED

Tyskland

GEHEIM

VS-VERTRAULICH

VS-NUR FÜR DEN

DIENSTGEBRAUCH

2. Samrådsförfarande enligt artikel 23

1. (a) Deltagarna i ett visst projekt eller materielprogram skall

underrätta

varandra och samråda när rätt att ta del av sekretessbelagd projekt-

eller programinformation behöver beviljas medborgare i länder som

inte är parter i detta avtal.

(b) Detta förfarande skall inledas innan ett projekt eller ett program har

satts igång eller, om det är lämpligare, under arbetets gång.

2. Informationen skall begränsas till berörda personers nationalitet.

3. En part som mottar en sådan underrättelse skall pröva om

beviljade av rätt att ta del av dess sekretessbelagda information för medborgare

 i

länder som inte är parter i avtalet kan godtas.

4. Sådant samråd skall beredas skyndsamt med målet att uppnå

enhällighet. Om detta inte är möjligt, skall ursprungspartens beslut godtas.

3. Alternativa sätt för överföring av information enligt artikel 25

Sekretessbelagd information betecknad HEMLIG/CONFIDENTIAL och

HEMLIG/RESTRICTED får överföras enligt följande olika sätt.

1. I brådskande fall, det vill säga endast när diplomatisk kurirpost inte

tillgodoser industrins behov, får sekretessbelagd information betecknad

HEMLIG/CONFIDENTIAL befordras med anlitande av kommersiellt

kurirföretag under förutsättning att följande krav är uppfyllda:

(a) Kurirföretaget är lokaliserat inom parternas territorium och har ett

säkerhetsskyddsprogram för befordran av värdeförsändelser, med

kvittenssystem inkluderande fortlöpande kontroll av att försändelsen är

omhändertagen antingen med användning av kvittenser och

leveranslistor eller elektroniskt spårnings- och uppföljningssystem.

(b) Kurirföretaget erhåller och ger avsändaren bevis på att försändelsen

har levererats på leveranslistan eller erhåller kvittens som

överensstämmer med numret på försändelsen.

(c) Kurirföretaget garanterar att försändelsen lämnas till mottagaren före

ett visst klockslag och datum inom en 24-timmarsperiod.

(d) Kurirföretaget har rätt att anlita ett ombud eller en underleverantör.

Ansvaret för att uppfylla de ovannämnda kraven måste dock kvarstå

hos kurirföretaget.

2. Sekretessbelagd information betecknad HEMLIG/-RESTRICTED

skall befordras mellan parterna i enlighet med avsändarens nationella regler

vilket

kan innefatta utnyttjande av kommersiella kurirföretag.

3. Sekretessbelagd information betecknad lägst HEMLIG/-

CONFIDENTIAL får inte befordras på elektronisk väg i klartext. Endast

krypteringssystem godkända av berörda NSM/VSM får användas för kryptering

av sådan information, oberoende av befordringssätt. Sekretessbelagd information

betecknad HEMLIG/RESTRICTED som överförs eller görs tillgänglig på

elektronisk väg (exempelvis via direktuppkopplad datorlänk) via ett öppet nät

såsom Internet, skall använda kommersiella krypteringsanordningar som är

godkända av de berörda nationella myndigheterna. Telefonsamtal,

videokonferenser eller fax som innehåller sekretessbelagd information betecknad

HEMLIG/RESTRICTED får dock överföras i klartext om ett godkänt

krypteringssystem inte är tillgängligt.

4. Bestämmelser för besök enligt artikel 26

A - Bestämmelser för besök

1. Besökare är skyldiga att följa mottagande partens

säkerhetsbestämmelser. Sekretessbelagd information som delgivits eller gjorts

tillgänglig för en besökare skall betraktas såsom delgiven till den part som är

ansvarig för besökaren och skall skyddas i enlighet därmed.

2. Den ordning som beskrivs i dessa punkter skall gälla leverantörer

och militära eller civila företrädare för den part som har behov av att besöka

följande institutioner och anläggningar:

(a) en myndighetsinstitution i en annan part eller

(b) anläggningar tillhöriga ett TFF eller ett annat försvarsmateriel-företag

eller dess underleverantörer i en eller flera av parterna,

och har behov av att ta del av sekretessbelagda uppgifter betecknade

HEMLIG/CONFIDENTIAL och HEMLIG/SECRET i tjänsten.

3. För dessa besök skall även följande bestämmelser gälla:

(a) Besöket har ett officiellt syfte med anknytning till en eller flera

parters

försvarsverksamhet.

(b) Den anläggning som skall besökas har genomgått vederbörlig

säkerhetsklarering i enlighet med bestämmelserna i artikel 22.

4. Före ankomsten till en sådan anläggning som avses ovan måste

bekräftelse på besökarens säkerhetsklarering direkt tillhandahållas den

mottagande anläggningen enligt nedanstående formulär, utfärdat av den

säkerhetsansvarige vid den sändande anläggningen. För att styrka sin identitet

måste besökaren ha ID-kort eller pass som uppvisas för de säkerhetsansvariga i

den mottagande anläggningen.

5. De som ansvarar för säkerheten hos den sändande organisationen

(a) är skyldiga att försäkra sig hos sina NSM/VSM att den anläggning

som skall besökas har genomgått föreskriven

anläggningssäkerhetskontroll, och

(b) är, tillsammans med de som ansvara för säkerheten hos den

mottagande anläggningen, skyldiga att vara överens om att det finns

behov för besöket.

6. Den som ansvarar för säkerheten inom den mottagande

organisationen skall tillse att alla besökare antecknas med namn, den

organisation

de företräder, dagen för besöket, dagen för utgången av giltighetstiden av

säkerhetsklareringen samt uppgift om vilka personer som har besökts.

Anteckningarna skall bevaras i minst fem år.

7. NSM/VSM i mottagande part har rätt att begära förhands-

meddelande från sina anläggningar när det gäller besök om besöket varar längre

än 21 dagar. Det tillkommer vederbörande NSM/VSM att ge tillstånd, men de

skall, om säkerhetsproblem uppstår, rådgöra med NSM/VSM från besökarens

land.

8. Besök som rör sekretessbelagda uppgifter betecknade

HEMLIG/RESTRICTED skall också bestämmas direkt mellan den sändande och

den mottagande organisationen.

B - Formulär för intyg om säkerhetsklarering

Intyg om säkerhetsklarering

 Härmed intygas att

namn, förnamn, titel:

födelseort (land) och födelsedatum:

medborgare i (land/länder):

innehavare av pass/ID-kort (nummer):

anställd vid (företag, myndighet, organisation):

är innehavare av säkerhetsklarering utfärdat av NSM / VSM i:

i enlighet med nationella lagar och förordningar och har rätt att ta del av

sekretessbelagd information med högst sekretessbeteckningen

0 HEMLIG/CONFIDENTIAL 0 HEMLIG/SECRET.

Detta intyg om säkerhetsklarering upphör att gälla den (datum):

Utfärdat av

Företag eller myndighet (adress eller stämpel):

Säkerhetsansvarig (namn och titel):

(datum) (underskrift)

Prop. 2000/01:49

Försvarsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 23 januari 2001

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, statsråden von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet von[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Ett ramavtal om åtgärder för att

underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin.

Prop. 2000/01:49

2

1

Prop. 2000/01:49

Bilaga