Regeringens proposition

1994/95:136

Överklagande av beslut enligt arbetsmiljölagen

Prop.

1994/95:136

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 12 januari 1995

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Arbetsmarknadsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att Arbetarskyddsstyrelsens beslut i ärenden som avser

skyddsansvar enligt 3 kap. 8 - 10 §§ arbetsmiljölagen (1977:1160), dvs. beslut

mot tillverkare, importörer och leverantörer av tekniska anordningar och farliga

ämnen, i fortsättningen skall överklagas hos allmän förvaltningsdomstol istället

för som hittills hos regeringen. Prövningstillstånd skall krävas vid

överklagande till kammarrätten.

 Vidare föreslås att Arbetarskyddsstyrelsen får rätt att överklaga länsrättens

och kammarrättens beslut.

 Förslagen föranleds av den skyldighet att tillämpa EG-rätten som följer av

EES-avtalet och EU-medlemskapet.

 Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 1995.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3

2 Lagtext.................................. 3

3 Ärendet och dess beredning............... 4

4 Överklagande............................. 5

5 Ikraftträdande........................... 11

6 Kostnader................................ 11

7 Författningskommentar.................... 11

Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag.......... 13

Bilaga 2 Lagrådets yttrande................... 15

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 12 januari 1995........................... 16

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 antar regeringens förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § arbetsmiljölagen (1977:1160)[1] skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

9 kap. Överklagande

2 §

Arbetarskyddsstyrelsens Arbetarskyddsstyrelsens

beslut i ärenden som beslut om föreskrifter

avser tillämpning av samt styrelsens beslut i

föreskrifter meddelade ärenden som avser tillämp-

med stöd av 5 kap. 2 § ning av föreskrifter med-

tredje och fjärde delade med stöd av 5 kap.

styckena, 3 § andra 2 § tredje och fjärde

stycket eller 5 § får styckena, 3 § andra

inte överklagas. stycket eller 5 § får inte

 överklagas.

 Arbetarskyddsstyrelsens

 beslut i ärenden som

 avser skyddsansvar

 enligt 3 kap. 8-10 §§ får

 överklagas hos allmän för-

 valtningsdomstol.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till

 kammarrätten.

 Arbetarskyddsstyrelsen

 får överklaga domstolens

 beslut.

Andra beslut som Andra beslut, som

Arbetarskyddsstyrelsen Arbetarskyddsstyrelsen i

i särskilda fall har särskilda fall har med-

meddelat enligt denna delat enligt denna lag

lag eller med stöd av eller med stöd av

regeringens förordnande regeringens förordnande

enligt lagen, får enligt lagen, får

överklagas hos överklagas hos

regeringen genom besvär. regeringen.

Arbetarskyddsstyrelsens

beslut om föreskrifter

till allmän efterrättelse

får inte överklagas.

__________________

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats före

ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

3 Ärendet och dess beredning

Arbetsmiljölagsutredningen avlämnade i september 1993 betänkandet Översyn av

arbetsmiljölagen (SOU 1993:81). Betänkandet innehåller flera förslag till

ändringar i arbetsmiljölagen, däribland förslag till ändrad instansordning vid

överklagande av beslut i arbetsmiljöärenden. Förslaget i denna del går ut på att

möjligheten att till regeringen överklaga beslut i ärenden enligt

arbetsmiljölagen avskaffas och att prövningen i stället flyttas över till allmän

förvaltningsdomstol. Bakgrunden till förslaget är huvudsakligen Europakon-

ventionens krav på domstolsprövning samt osäkerheten huruvida den tidsbegränsade

lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut (rättsprövnings-

lagen) skulle komma att gälla framdeles. Betänkandet har remissbehandlats.

Remissyttrandena finns att tillgå i Arbetsmarknadsdepartementet (dnr

A93/2182/AL).

 Regeringen förelade våren 1994 riksdagen propositionen Ändringar i arbetsmil-

jölagen (prop. 1993/94:186). Vad gäller utredningens förslag om ändrad instan-

sordning var regeringens bedömning att reglerna om överklagande av Arbetar-

skyddsstyrelsens beslut inte borde ändras då. Som motivering anfördes att det

var av värde att regeringen kan påverka bedömningen av hur olika intressen skall

vägas mot varandra. Vidare uttalades att Fri- och rättighetskommitténs kommande

betänkande borde avvaktas innan en slutlig ställning tas till frågan om en om-

läggning till domstolsprövning av arbetsmiljöärendena.

 Fri- och rättighetskommittén avlämnade i augusti 1994 betänkandet

Domstolsprövning av förvaltningsärenden (SOU 1994:117). I betänkandet föreslås

att rättsprövningslagen permanentas för att tillförsäkra den enskilde en sådan

rätt till domstolsprövning som avses i Europakonventionen.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 15 december 1994 att inhämta Lagrådets yttrande över

det lagförslag som finns i bilaga 1.

 Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga

2. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i det remitterade förslaget.

4 Överklagande

 Regeringens förslag: Arbetarskyddsstyrelsens

beslut som avser tillverkare, importörer eller

leverantörer av tekniska anordningar eller farliga

ämnen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol i

stället för hos regeringen. Prövningstillstånd

krävs vid överklagande till kammarrätten. Även

Arbetarskyddsstyrelsen får rätt att överklaga

länsrättens och kammarrättens beslut.

 Arbetarskyddsstyrelsens överklagbara beslut i

andra ärenden skall även fortsättningsvis överkla-

gas hos regeringen.

 Arbetsmiljölagsutredningens förslag: Utredningen föreslog att möjligheten att

överklaga till regeringen skulle avskaffas för samtliga beslut som

Arbetarskyddsstyrelsen fattar som första eller andra instans och att prövningen

i stället skulle göras av allmän förvaltningsdomstol.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har huvudsakligen ställt sig

positiva till den föreslagna förändringen. Arbetarskyddsstyrelsen,

Landsorganisationen i Sverige (LO) och Tjänstemännens Centralorganisation (TCO)

har dock avvisat förslaget och ansett att de nuvarande reglerna bör behållas.

 Bakgrunden till regeringens förslag: Arbetsmiljölagen innehåller bestämmelser

om arbetsmiljöns beskaffenhet på arbetsställena men också bestämmelser om pro-

duktsäkerhet, dvs. krav på att produkter skall erbjuda betryggande säkerhet mot

ohälsa och olycksfall när de släpps ut på marknaden eller avlämnas för att tas i

bruk. Arbetsmiljölagen har därmed en funktion som produktsäkerhetslag på

arbetsmiljöområdet. Tillsynen över efterlevnaden av arbetsmiljölagstiftningen

utövas på central nivå av Arbetarskyddsstyrelsen och på regional nivå av Yrke-

sinspektionen.

 Yrkesinspektionen och Arbetarskyddsstyrelsen kan meddela de förelägganden eller

förbud som behövs för att arbetsmiljölagen eller föreskrifter som har meddelats

med stöd av lagen skall efterlevas. Genom de senaste ändringarna i

arbetsmiljölagen har dessutom införts möjlighet för Arbetarskyddsstyrelsen att

ålägga någon som har skyddsansvar enligt 3 kap. 8 - 10 §§ - dvs. tillverkare,

importör eller leverantör (överlåtare eller upplåtare) av en teknisk anordning

eller ett farligt ämne - att återkalla en produkt eller att lämna varningsin-

formation om produkten.

 Arbetarskyddsstyrelsen är vidare första instans i fråga om vissa tillstånd och

dispenser som kan meddelas med stöd av styrelsens föreskrifter.

 Yrkesinspektionens beslut får överklagas hos Arbetarskyddsstyrelsen. Styrelsens

beslut, såväl i överklagningsärenden som i ärenden i första instans, får i regel

överklagas hos regeringen. Denna ordning har gällt sedan år 1974.

 Sedan år 1952 är Sverige bundet av Europarådets konvention angående skydd för

de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. En av bestämmelserna i

konventionen gäller den enskildes rätt att få sina civila rättigheter och

skyldigheter prövade inför en inhemsk domstol.

 Med anledning av konventionen infördes den 1 juni 1988 rättsprövningslagen.

Enligt denna skall Regeringsrätten, på ansökan av enskild part i ett sådant

förvaltningsärende som rör förhållandet mellan enskilda och det allmänna, pröva

om avgörandet strider mot någon rättsregel.

 Genom avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet) har

Sverige åtagit sig att tillämpa en rad bestämmelser som i sak motsvarar

bestämmelser i Romfördraget. Sverige har vidare åtagit sig att med vissa

anpassningar införliva ett stort antal rättsakter som tillhör den sekundära

EG-rätten. De fördragsbestämmelser och de rättsakter som har tagits in i

EES-avtalet har införlivats med svensk rätt genom lagen (1992:1317) om ett

europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES-lagen) och genom författningar på

olika lagstiftningsområden. På arbetsmiljöområdet har det huvudsakliga

införlivandet skett genom Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter med stöd av be-

myndiganden i arbetsmiljölagen.

 På produktområdet, dvs. när det gäller fri rörlighet för varor, har ett flertal

produktdirektiv enligt artikel 100 eller artikel 100a i Romfördraget överförts

till svensk rätt genom Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter. EG:s maskindirektiv

(89/392/EEG) t.ex. har införlivats genom styrelsens föreskrifter (AFS 1993:10)

om maskiner och vissa andra tekniska anordningar.

 På vissa varuområden saknas gemensamma regler inom EU och därmed också i

EES-avtalet. På dessa s.k. icke harmoniserade områden gäller de grundläggande

reglerna om varors fria rörlighet enligt artikel 30 i Romfördraget, bl.a. den

s.k. Cassis de Dijon-principen (se vidare prop. 1991/92:170 och prop.

1994/95:19). Artikel 11 i EES-avtalet svarar i sak mot artikel 30 i

Romfördraget.

 Sverige är fr.o.m. den 1 januari 1995 medlem i EU. I det följande behandlas

därför i första hand konsekvenserna av medlemskapet och inte EES-avtalet.

Skälen för regeringens förslag:

Europakonventionen

I Fri- och rättighetskommitténs betänkande utgår kommittén från att regeringen

i vissa förvaltningsärenden kommer att kvarstå som överklagandeinstans samt i

vissa förvaltningsärenden som första och enda instans. Kommittén föreslår därför

att rättsprövningslagen permanentas, för att den enskilde skall tillförsäkras en

sådan rätt till domstolsprövning som avses i Europakonventionen.

 I avvaktan på den slutliga beredningen av kommitténs förslag har rättspröv-

ningslagens giltighetstid förlängts i ytterligare tre år (prop. 1994/95:27 Fort-

satt reformering av instansordningen m.m. i de allmänna förvaltningsdomstolarna,

bet. 1994/95:JuU 6, rskr. 1994/95:165).

 Rättsprövningslagen får sådeles, i alla fall inom en överskådlig framtid,

fungera som ett medel att uppfylla kraven i konventionen. Rättsprövningslagen

ger möjlighet att få till stånd en domstolsprövning av beslut i de ärenden

enligt arbetsmiljölagen vilka omfattas av Europakonventionens krav. Det finns

därför för närvarande inte anledning att ändra ordningen för överklagande med

hänsyn till konventionen.

EU och EG-rätten

En grundläggande princip inom EG-rätten är principen om den fria rörligheten för

varor. I korthet innebär den att en produkt som lagligen får marknadsföras och

säljas i ett land inom gemenskapen också utan hinder skall kunna marknadsföras

och säljas inom ett annat land inom denna. Principen är fastslagen i artikel 30

i Romfördraget och utvecklad i EG-domstolens praxis, bl.a. i det omtalade Cassis

de Dijon-målet.

 För vissa produktslag har EG beslutat om regler som skall gälla inom hela

gemenskapen. Dessa produktdirektiv innehåller numera, enligt den s.k. nya

metoden, sådana grundläggande säkerhetskrav som måste uppfyllas för att en

produkt skall få släppas ut på marknaden inom gemenskapen. De innehåller också

bestämmelser om hur överensstämmelsen med kraven skall visas och om CE-märkning.

EU:s medlemsstater är skyldiga att införliva dessa regler med sin nationella

lagstiftning. Här gäller ett krav på total harmonisering av de olika ländernas

lagstiftning, till skillnad mot vad som gäller t.ex. direktiv om arbets-

förhållandena på arbetsplatserna. De senare direktiven är minimidirektiv, dvs.

de hindrar inte en medlemsstat att införa och upprätthålla strängare nationella

regler.

 På det icke harmoniserade området kan en medlemsstat inom EU med stöd av

artikel 36 i Romfördraget införa förbud mot eller restriktioner för import, ex-

port eller transitering, dvs. hinder för den fria rörlighet som annars följer av

artikel 30, om det är nödvändigt för att skydda bl.a. människors liv och hälsa.

Konsekvenser av EU-medlemskapet

Med stöd av arbetsmiljölagen kan ingripanden med tvångsåtgärder ske på produkt-

säkerhetsområdet. Yrkesinspektionen eller Arbetarskyddsstyrelsen har sådeles

möjlighet att meddela förbud eller förelägganden mot antingen leverantör eller

brukare av en produkt. Det kan handla om att förbjuda en leverantör att

fortsätta att leverera en produkt eller att förbjuda en eller flera arbetsgivare

att använda produkten i fråga. Det kan vidare handla om föreläggande om märkning

eller annan produktinformation eller föreläggande om information vid marknads-

föring.

 Som tidigare nämnts har det i arbetsmiljölagen också införts en möjlighet för

Arbetarskyddsstyrelsen att meddela ålägganden om återkallelse av en produkt som

har släppts ut på marknaden och om varningsinformation. Dessa tvångsmedel

infördes som en anpassning till de krav som ställs i nyare direktiv på

ingripanden mot farliga produkter som har släppts ut på marknaden. I sådana

direktiv finns s.k. säkerhetsklausuler som innebär både en rättighet och en

skyldighet för medlemsstaterna att ingripa mot produkter som kan äventyra

människors liv eller hälsa. Ingripanden i dessa fall, inom ramen för s.k.

marknadskontroll, skall kunna ske med lämpliga åtgärder för att avlägsna pro-

dukten i fråga från marknaden och förbjuda att den släpps ut på marknaden, tas i

bruk eller används samt för att dess fria rörlighet i övrigt begränsas (se vid-

are om marknadskontroll och bakgrunden till de nya tvångsmedlen i prop.

1993/94:186 s. 40 - 46 samt om riktlinjer för marknadskontrollen i prop.

1993/94:161).

 Det framgår av vad som tidigare sagts att ett överklagande av ett föreläggande

eller förbud som avser produkter som skall släppas ut på marknaden eller ett

åläggande om återkallelse eller varningsinformation som avser produkter som

redan kommit ut på marknaden eller tagits i bruk kan komma att innefatta pröv-

ning av bl.a. EG-rättens princip om varors fria rörlighet och t.ex. undantagsbe-

stämmelsen i artikel 36 i Romfördraget. Frågan om lämpligheten av att denna

prövning kan komma att ligga på regeringen i sista hand togs upp i Utrikesdepar-

tementets promemoria om EG-rättens s.k. Cassis de Dijon-princip (Ds 1990:76). I

promemorian framhölls (s. 159) att frågan måste ställas om lämpligheten av att

regeringen, såsom hittills, avgör överklaganden på förevarande område, där det

ju också blir regeringen som i sista hand får svara för beslut vars fördragsen-

lighet kan komma under diskussion.

 I artikel 177 i Romfördraget anges att EG-domstolen är behörig att meddela

förhandsavgöranden angående bl.a. tolkningen av de rättsakter som har beslutats

av EU:s institutioner. När en sådan fråga kommer upp vid en domstol i en

medlemsstat får den domstolen, om den anser att ett besked i frågan är

nödvändigt för att kunna döma i saken, begära att EG-domstolen meddelar ett

förhandsavgörande. Avgörandet är bindande såvitt avser tolkningen av EG-rätten.

Inhämtande av förhandsavgörande är dessutom obligatoriskt i sista instans.

 Vad som menas med domstol i artikel 177 avgörs ytterst av EG-domstolen. Det är

inte en fråga som kan avgöras med stöd av nationell rätt. Från EG-domstolens

praxis kan konstateras att ett organ som betraktas som domstol enligt EG-rätten

skall ge parterna en rätt att bli hörda samt möjlighet att bli företrädda av ett

juridiskt ombud. Organet skall vidare sakna anknytning till den eller dem som

fattat det ifrågasatta beslutet (mål 61/65 Vaasen nee Göbbels mot Beamtenfonds

[1966] ECR s. 261 och mål 246/80 Broekmeulen mot Huisarts Registratie Commissie

[1981] ECR 2311).

 Det skulle sådeles inte vara möjligt för Arbetarskyddsstyrelsen eller regering-

en att inhämta ett förhandsavgörande trots att prövningen kan gå ut på just

tillämpningen av ett införlivat direktiv eller en fördragsbestämmelse. Enligt

regeringens mening framstår detta som betänkligt på ett så centralt område som

den fria rörligheten för varor.

 På den del av produktområdet som rör marknadsföringen av produkter bör av de

skäl som har redovisats en omläggning av överklagandena ske från regeringen till

domstol. Regeringen föreslår därför att när det gäller de beslut som meddelas av

Arbetarskyddsstyrelsen med stöd av arbetsmiljölagen och som riktar sig mot den

som släpper ut en produkt på marknaden eller avlämnar den för att tas i bruk,

skall överklagandet ske hos allmän förvaltningsdomstol i stället för hos rege-

ringen.

Arbetarskyddsstyrelsens ställning i domstolsförfarandet

De beslut som enligt förslaget kommer att kunna överklagas hos allmän förvalt-

ningsdomstol utgörs som tidigare sagts huvudsakligen av beslut som syftar till

att förhindra att från skyddssynpunkt farliga produkter kommer ut på marknaden

och slutligen i användning t.ex. på arbetsplatserna. Besluten förutsätter ofta

komplicerade tekniska eller kemiska bedömningar och de har stor betydelse för

säkerhet och hälsa inte bara för arbetstagarna utan också för enskilda konsumen-

ter. En konsekvens av att målen blir enpartsmål - dvs. någon motpart till den

tillverkare, importör eller leverantör som kan överklaga finns inte - skulle

dock bli att bifall till ett överklagande i t.ex. länsrätten inte skulle kunna

bli överprövat därför att det inte finns någon som är behörig att överklaga.

Enligt regeringens mening är det angeläget att det allmännas intresse av

säkerhet och hälsa inte får en svagare ställning genom den föreslagna

omläggningen till domstolsprövning. När prövningen efter överklagande kommer att

börja i lägsta domstolsinstans, dvs. i länsrätt, enligt den fastställda huvud-

principen blir det viktigt att möjligheten till prövning i högre instans finns

inte bara för att tillvarata den enskildes utan även det allmännas intresse. Det

är vidare angeläget att det redan från början utbildas en tillförlitlig praxis

på det nu aktuella området. Detta kommer att ha stor betydelse för införandet av

marknadskontrollen och tillämpningen av EG-rätten på området.

 Även om det kan finnas vissa allmänna skäl mot att en beslutsmyndighet ges en

rätt att överklaga finner regeringen mot bakgrund av vad som sagts att övervä-

gande skäl talar för att Arbetarskyddsstyrelsen, för att tillvarata det

allmännas intresse, ges rätt att överklaga beslut av länsrätt och kammarrätt i

de mål som nu är i fråga.

 I Domstolsutredningens betänkande (SOU 1991:106) Domstolarna inför 2000-talet

har föreslagits bl.a. att den förvaltningsmyndighet vars beslut överklagats hos

länsrätten eller kammarrätten skall få överklaga domstolens beslut i saken, om

domstolen ändrat myndighetens beslut och ingen annan myndighet enligt särskild

bestämmelse har rätt att överklaga. Vidare föreslås att den

förvaltningsmyndighet som själv har beslutat i saken eller som är överordnad

sådan myndighet också självmant får inträda som part i förfarandet.

Domstolsutredningens nämnda betänkande bereds för närvarande. Avsikten är att en

proposition skall överlämnas till riksdagen under våren 1995.

 Det är angeläget att Arbetarskyddsstyrelsen ges en rätt att överklaga redan i

samband med att den nya instansordningen införs. Regeringen har tidigare före-

slagit (prop. 1994/95:44) att Konkurrensverket ges en rätt att överklaga beslut

av tingsrätten som ändrar verkets beslut enligt konkurrenslagen (1993:20).

Frågorna om Arbetarskyddsstyrelsens ställning i domstolsförfarandet kan dock

behöva tas upp på nytt i samband med den fortsatta beredningen av Domstolsut-

redningens förslag.

 Med hänsyn till instanskedjans längd i den nu föreslagna nya instansordningen

bör prövningstillstånd införas vid överklagande till kammarrätten.

Överklaganden i övriga ärenden

Prövningen av överklaganden över Arbetarskyddsstyrelsens överklagbara beslut i

andra ärenden än de som avser skyddsansvar för tillverkare, importörer och

leverantörer bör även fortsättningsvis ske hos regeringen.

5 Ikraftträdande

Den föreslagna ändringen i 9 kap. 2 § arbetsmiljölagen bör träda i kraft den 1

april 1995. Arbetarskyddsstyrelsens beslut som har meddelats före

ikraftträdandet bör dock överklagas enligt de nuvarande bestämmelserna.

6 Kostnader

Genom förslaget tillförs förvaltningsdomstolarna visserligen en ny målgrupp,

vilket i sig skulle kunna leda till ökade kostnader. Överklaganden till rege-

ringen i denna typ av ärenden är dock mycket sällsynta. Några ytterligare

resurser torde därför inte behövas.

7 Författningskommentar

9 kap.Överklagande

2 § Arbetarskyddsstyrelsens beslut om föreskrifter samt styrelsens beslut i

ärenden som avser tillämpning av föreskrifter meddelade med stöd av 5 kap. 2 §

tredje och fjärde styckena, 3 § andra stycket eller 5 § får inte överklagas.

 Arbetarskyddsstyrelsens beslut i ärenden som avser skyddsansvar enligt 3 kap. 8

- 10 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs

vid överklagande till kammarrätten. Arbetarskyddsstyrelsen får överklaga

domstolens beslut.

 Andra beslut, som Arbetarskyddsstyrelsen i särskilda fall har meddelat enligt

denna lag eller med stöd av regeringens förordnande enligt lagen, får överklagas

hos regeringen.

__________________

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats före

ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

I första stycket har lagts till att Arbetarskyddsstyrelsens beslut om föreskrif-

ter inte går att överklaga. Tillägget motsvarar vad som anges i nuvarande tredje

stycket. Ändringen är endast av redaktionell art.

 Ett nytt andra stycke förs in i paragrafen. Genom det nya stycket ändras

ordningen för överklagande av vissa av Arbetarskyddsstyrelsens beslut. Beslut

som styrelsen i särskilda fall meddelar och som riktar sig mot den som har

skyddsansvar enligt 3 kap. 8 - 10 §§, dvs. tillverkare, importörer och

leverantörer (överlåtare eller upplåtare) av tekniska anordningar eller farliga

ämnen, skall i fortsättningen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol istället

för som hittills hos regeringen. De beslut som avses är bl.a. beslut om föreläg-

ganden eller förbud med stöd av 7 kap. 7 § gällande marknadsföring av produkter

samt ålägganden om att lämna varningsinformation eller att återkalla en produkt

med stöd av 7 kap. 11 § såvitt avser produkter som har släppts ut på marknaden.

Beslut med stöd av 7 kap. 7 § kan gälla förbud mot att fortsätta leverera en

bristfällig eller farlig produkt eller föreläggande om märkning,

produktinformation eller information om till vilka en produkt har överlåtits

eller upplåtits.

 Ändringen innebär en anpassning till det system för rättslig prövning som

gäller inom EU.

 Av 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar framgår att om ett

beslut skall överklagas hos allmän förvaltningsdomstol skall det ske hos en

länsrätt. Vidare framgår att det är länsrätten i det län där ärendet först

prövats som skall pröva överklagandet (prop. 1993/94:133, bet.1993/94:JuU24,

rskr. 1993/94:319). Talan mot länsrätts beslut förs hos kammarrätt. Enligt

34 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) får i de fall det är särskilt

föreskrivet kammarrätten pröva ett överklagande från länsrätten endast om

kammarrätten har meddelat prövningstillstånd. I det nya andra stycket föreskrivs

att kravet på prövningstillstånd gäller vid överklagande av ärenden som avses i

stycket.

 För att tillvarata det allmännas intresse på det aktuella området ges Arbetar-

skyddsstyrelsen rätt att överklaga länsrättens och kammarrättens beslut.

Bestämmelsen påverkar inte den rätt att överklaga som följer av andra

bestämmelser. Om Arbetarskyddsstyrelsen överklagar länsrättens eller

kammarrättens beslut får styrelsen ställning som part i domstolen.

 I tredje stycket har uttrycket "genom besvär" tagits bort.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1991:677.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i arbetmiljölagen (1977:1160)

Härigenom föreskrivs att 9 kap 2 § arbetsmiljölagen (1977:1160)[1] skall ha

följande lydelse

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

9 kap. Överklagande

2 §

Arbetarskyddsstyrelsens Arbetarskyddsstyrelsens

beslut i ärenden som beslut om föreskrifter

avser tillämpning av samt styrelsens beslut i

föreskrifter meddelade ärenden som avser tillämp-

med stöd av 5 kap. 2 § ning av föreskrifter med-

tredje och fjärde delade med stöd av 5 kap.

styckena, 3 § andra 2 § tredje och fjärde

stycket eller 5 § får styckena, 3 § andra

inte överklagas. stycket eller 5 § får inte

 överklagas.

 Arbetarskyddsstyrelsens

 beslut i särskilda fall

 som avser skyddsansvar

 enligt 3 kap. 8-10 §§ får

 överklagas hos allmän för-

 valtningsdomstol.

 Domstolens beslut får

 överklagas även av

 Arbetarskyddsstyrelsen.

 Prövningstillstånd krävs

 vid överklagande till

 kammarrätten.

Andra beslut som Andra beslut som

Arbetarskyddsstyrelsen Arbetarskyddsstyrelsen i

i särskilda fall har särskilda fall har med-

meddelat enligt denna delat enligt denna lag

lag eller med stöd av eller med stöd av

regeringens förordnande regeringens förordnande

enligt lagen, får enligt lagen, får

överklagas hos överklagas hos

regeringen genom besvär. regeringen.

Arbetarskyddsstyrelsens

beslut om föreskrifter

till allmän efterrättelse

får inte överklagas.

__________________

 Denna lag träder i kraft den 1 april 1995. Beslut som har meddelats före

ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.

 **Fotnot**

 [1]Lagen omtryckt 1991:677.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1994-12-20.

Närvarande: justitierådet Torkel Gregow, justitierådet Lars Å.[REDACTED_EFTERNAMN],

regeringsrådet Sigvard Holstad.

 Enligt en lagrådsremiss den 15 december 1994 (Arbetsmarknadsdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring

i arbetsmiljölagen (1977:1160).

 Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Gösta Ihrfelt.

 Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 12 januari 1995

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, statsråden Hjelm-Wallén,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Heckscher,

Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:136 Överklagande av beslut enligt

arbetsmiljölagen.