Regeringens proposition

1997/98:94

Läroplan för det obligatoriska skolväsendet,

förskoleklassen och fritidshemmet m.m.

Prop.

1997/98:94

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 5 mars 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Ylva[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utbildningsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att läroplanen (Lpo 94) skall gälla för det

obligatoriska skolväsendet och förskoleklassen. Den skall tillämpas av

fritidshemmet. Läroplanens struktur och inriktning skall i huvudsak

bestå. Mål och riktlinjer skall kompletteras så att läroplanen kan

användas i samtliga verksamheter.

Vidare avser regeringen att ta initiativ till en försöksverksamhet i

vilken ett begränsat antal kommuner bör få möjlighet att organisera

arbetet i grundskolan utan centralt fastställd timplan. Regeringen avser ge

en arbetsgrupp i uppdrag att utarbeta förslag till hur försöksverksamheten

kan utformas med avseende på utvärdering och kvalitetssäkring.

Regeringen har för avsikt att därefter återkomma till riksdagen.

En samlad översyn av skollagstiftningen aviseras.

Slutligen föreslås vissa ändringar när det gäller behörighet till

nationellt och specialutformat program i gymnasieskolan.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

3 Ärendet och dess beredning 6

4 Principiella utgångspunkter 6

5 Att utveckla det inre arbetet i skolan 9

6 Gemensam läroplan för det obligatoriska skolväsendet,

förskoleklassen och fritidshemmet 15

6.1 Läroplanen struktur och inriktning 15

6.2 Läroplanen anpassning och komplettering av innehåll 19

 6.2.1 Allmänna råd för fritidshem 22

7 Grundskolans timplan 23

8 Översyn av skollagstiftningen 25

9 Behörighet till ett nationellt och specialutformat program i

gymnasieskolan 26

10 Ekonomiska konsekvenser 27

11 Författningskommentarer 28

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Skolfrågor Om skola i en ny

tid (SOU 1997:121) 29

Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna samt en sammanställning av

remissyttrandena över betänkandet Skolfrågor Om skola i en ny tid

(SOU 1997:121) 31

Bilaga 3 Sammanfattning av betänkandet Att lämna skolan med rak rygg

(SOU 1997:108) 40

Bilaga 4 Förteckning över remissinstanserna samt en sammanställning av

remissyttrandena över betänkandet Att lämna skolan med rak rygg (SOU

1997:108) 41

Bilaga 5 Sammanfattning av förslagen i betänkandet Växa i lärande

Förslag till läroplan för barn och unga 6 16 år (SOU 1997:21) 48

Bilaga 6 Förteckning över remissinstanserna samt en sammanställning av

remissyttrandena över betänkandet Växa i lärande Förslag till läroplan

för barn och unga 6 16 år (SOU 1997:21) 50

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998 54

Rättsdatablad 55

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100),

2. godkänner vad regeringen föreslår om en gemensam läroplan för det

obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (avsnitt

6.1).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100)

Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (1985:1100)

dels att 5 kap. 5 § skall ha följande lydelse,

dels att det i övergångsbestämmelserna till lagen (1993:1478) om

ändring i nämnda lag skall införas en ny punkt, 8, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5 kap.

5 §

Varje kommun är skyldig att er-

bjuda utbildning på nationella pro-

gram för samtliga de ungdomar i

kommunen som avses i 1 § första

stycket förutsatt att de

1. har slutfört sista årskursen i

grundskolan eller motsvarande

med godkända betyg i svenska al-

ternativt svenska som andraspråk,

engelska och matematik, samt

2. inte tidigare har gått igenom

utbildning på ett nationellt

program i gymnasieskolan eller en

i förhållande därtill likvärdig

utbildning eller avlagt

International Baccalaureate (IB).

Varje kommun är skyldig att er-

bjuda utbildning på nationella pro-

gram för samtliga de ungdomar i

kommunen som avses i 1 § första

stycket förutsatt att de

1. har slutfört sista årskursen i

grundskolan eller motsvarande och

har godkända betyg i svenska al-

ternativt svenska som andraspråk,

engelska och matematik eller på

ett annat sätt förvärvat likvärdiga

kunskaper, samt

2. inte tidigare har gått igenom

utbildning på ett nationellt

program i gymnasieskolan eller en

i förhållande därtill likvärdig

utbildning eller avlagt

International Baccalaureate (IB).

Erbjudandet skall omfatta ett allsidigt urval av nationella program. An-

talet platser på de olika programmen och deras grenar skall anpassas med

hänsyn till elevernas önskemål.

Erbjudandet skall avse

utbildning som anordnas inom

kommunen eller i en annan

kommun eller ett annat landsting i

enlighet med samverkansavtal.

Två eller flera kommuner som

gemensamt erbjuder en utbildning

på ett nationellt program bildar ett

samverkansområde för den

utbildningen. Kommuner som har

slutit samverkansavtal med ett

landsting om en viss utbildning

bildar ett samverkansområde för

den utbildningen.

Erbjudandet skall avse

utbildning som anordnas inom

kommunen eller i en annan

kommun eller ett landsting i

enlighet med samverkansavtal.

Två eller flera kommuner som

gemensamt erbjuder en utbildning

på ett nationellt program bildar ett

samverkansområde för den

utbildningen. Kommuner som har

slutit samverkansavtal med ett

landsting om en viss utbildning

bildar ett samverkansområde för

den utbildningen.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

bestämma att särskilda krav på förkunskaper skall gälla för vissa

utbildningar.

_______________

8. För dem som åberopar siffer-

betyg när de söker till gymnasie-

skolan skall 5 kap. 5 § gälla i dess

lydelse före den 1 juli 1994.

_______________

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

3 Ärendet och dess beredning

Propositionen bygger på förslag från tre utredningar.

Regeringen bemyndigade den 9 mars 1995 statsrådet Ylva[REDACTED_EFTERNAMN]

att tillkalla en kommitté med uppdrag att belysa och stimulera det inre

arbetet i skolan (dir. 1995:19). Kommittén antog namnet Skolkommittén.

Skolkommittén överlämnade i oktober 1997 sitt slutbetänkande

Skolfrågor Om skola i en ny tid (SOU 1997:121). Kommittén har

tidigare presenterat tre olika delbetänkanden: Föräldrar i självförvaltande

skolor (SOU 1995:103), Inflytande på riktigt Om elevers rätt till

inflytande, delaktighet och ansvar (SOU 1996:22) och Krock eller möte

Om den mångkulturella skolan (SOU 1996:143). En sammanfattning av

slutbetänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En

förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av

remissvaren finns i bilaga 2.

Genom beslut den 8 augusti 1996 bemyndigade regeringen statsrådet

Ylva[REDACTED_EFTERNAMN] att tillkalla en kommitté med uppdrag att redovisa

viktiga utgångspunkter för arbetet med att stödja elever med stora läs-

och skrivsvårigheter samt föreslå åtgärder i förebyggande och

avhjälpande syfte (dir. 1996:60). Kommittén antog namnet Läs- och

skrivkommittén.

Läs- och skrivkommittén överlämnade i september 1997 sitt

betänkande Att lämna skolan med rak rygg Om rätten till skriftspråket

och om förskolans och skolans möjligheter att förebygga och möta läs-

och skrivsvårigheter (SOU 1997:108). En sammanfattning av

betänkandet finns i bilaga 3. Betänkandet har remissbehandlats och en

förteckning över remissinstanserna samt en sammanställning av

remissvaren finns i bilaga 4.

Regeringen bemyndigade den 22 augusti 1996 statsrådet Ylva
[REDACTED_EFTERNAMN] att tillkalla en kommitté med uppdrag att lämna förslag till ett

nytt måldokument för den pedagogiska verksamheten för barn och

ungdom i åldrarna 6 16 år (dir. 1996:61). Kommittén antog namnet

Barnomsorg och skolakommittén (BOSK).

BOSK lämnade i februari 1997 delbetänkandet Växa i lärande

Förslag till läroplan för barn och unga 6 16 år (SOU 1997:21). En

sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 5. Betänkandet har

remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en

sammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 6.

Vid behandlingen av propositionen Förskoleklass och andra

skollagsfrågor (prop. 1997/98:6, bet. 1997/98:UbU6, rskr. 1997/98:107)

gav riksdagen till känna att regeringen snarast bör återkomma till

riksdagen med förslag till bestämmelse om förskoleklass i enskild regi

som liknar reglerna för fristående skolor. Frågan bereds för närvarande

inom regeringskansliet.

4 Principiella utgångspunkter

Den svenska skolan skall ge likvärdig utbildning av hög kvalitet så att

alla elever får en god grund för ett livslångt lärande. I skolan skall alla

elever bli bemötta utifrån sina förutsättningar och behov. Lärande och

personligt växande skall gå hand i hand.

Den ansvarsfördelning mellan stat och kommun, som riksdag och

regering tidigare ställt sig bakom, ligger fast. Införandet av de nya

läroplanerna innebar tydligare kvalitetskrav på kommunerna. För att

kommunen och den enskilda skolan skall kunna leva upp till dessa krav

är det nödvändigt att dels följa upp och utvärdera verksamheten lokalt,

dels att utveckla det inre arbetet i skolan. Regeringen lägger i

propositionen förslag som är avsedda att bli ett stöd i den lokala

skolutvecklingen. För att ge eleverna en meningsfull undervisning i en

skola som är lärande, rolig och trygg måste det inre arbetet, dvs. frågor

om kvalitet och läroprocesser, ständigt diskuteras och omprövas.

En gemensam läroplan för den obligatoriska skolan, förskoleklassen och

fritidshemmet

Genom decentraliseringen och målstyrningen har kommunerna fått stor

frihet att organisera sitt skolväsende. I många kommuner pågår nu ett

intensivt arbete med att integrera förskoleklassen, den obligatoriska

skolan och fritidshemmet. Det inre arbetet har genom en sådan

integration utvecklats och barns och ungdomars förutsättningar har bättre

kunnat tas till vara. Möjligheterna har ökat för att utveckla en helhetssyn

på barn liksom på barns lärande och utveckling. Ett ökat pedagogiskt

samarbete har bidragit till en höjd kvalitet i verksamheterna. Regeringen

ser positivt på denna utveckling och vill bidra till processen genom att

lägga förslag som kan stimulera och underlätta det lokala

integrationsarbetet.

Sedan Utbildningsdepartementet den 1 juli 1996 övertog ansvaret

inom Regeringskansliet för förskoleverksamheten och

skolbarnsomsorgen har olika åtgärder vidtagits för att införliva dessa

verksamheter i utbildningssystemet. Bestämmelserna för

förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg har överförts från

socialtjänstlagen (1980:620) till skollagen (1985:1100) och

myndighetsansvaret har övergått från Socialstyrelsen till Statens

skolverk. En ny skolform, förskoleklass, har inrättats.

Regeringen tar i denna proposition ytterligare ett viktigt steg för att

stödja och stimulera denna utveckling. Regeringen presenterar nu ett

gemensamt måldokument för den obligatoriska skolan, förskoleklassen

och fritidshemmet. Läroplanen anpassas till den nya åldersgruppen och

kompletteras i syfte att stödja nya arbetsätt som kan utvecklas

gemensamt i verksamheterna. Ett arbetslag som består av pedagoger med

olika yrkesmässiga kompetenser ökar förutsättningarna för att möta

elevernas skiftande behov.

Regeringen har nyligen föreslagit att en läroplan för förskolan skall

införas (prop. 1997/98:93). Läroplanen för förskolan och Lpo 94 skall

länka i varandra och utgå från en gemensam syn på kunskap och lärande.

Tillsammans med de åtgärder som regeringen redan vidtagit ger en

gemensam läroplan för den obligatoriska skolan, förskoleklassen och

fritidshemmet stöd och bättre förutsättningar för det lokala arbetet att

skapa en kontinuitet och samsyn på lärande och utveckling som kan höja

kvaliteten i dessa verksamheter.

En god värdemätare på skolans kvalitet är förmågan att med olika

pedagogiska insatser möta elevers olika behov, erfarenheter och språk.

Ett viktigt område att uppmärksamma är läs- och skrivsvårigheter. Elever

som har eller får läs- och skrivsvårigheter måste upptäckas tidigt och de

måste också få det stöd de har rätt till. Regeringen avser att i läroplanen

markera och tydliggöra skolans uppdrag avseende språkets betydelse för

att ge stöd till arbetet med barns läs- och skrivutveckling. Att få utveckla

sin språkliga förmåga och kommunikativa kompetens är en demokratisk

rättighet och en grundläggande likvärdighetsfråga.

Bättre förutsättningar för skolutveckling

Det är lokalt, i mötet mellan elever, professionell personal och olika

pedagogiska kulturer som själva skolutvecklingen sker. Det är här som

läroprocesserna tar form och nya arbetssätt prövas. Ett lokalt friutrymme

och ett stort lokalt ansvar är nödvändigt för en sådan pedagogisk

utveckling. För att kunna garantera kvaliteten och likvärdigheten i

skolväsendet i ett decentraliserat system krävs utvecklade instrument för

utvärdering och uppföljning på både central och lokal nivå.

Timplanens funktion är att värna om likvärdigheten och kvaliteten i

utbildningen genom att ange en minsta garanterad undervisningstid. Det

finns dock en inbyggd motsättning mellan målstyrning och den

tidsstyrning som timplanen innebär. I en mål- och resultatstyrd skola

skall undervisningen utgå från målen och läroprocesserna, inte tiden.

Regeringen vill bidra till att stimulera en utveckling av skolans inre

arbete och har också tidigare tagit initiativ i denna riktning. Regeringen

vill nu ta ytterligare ett steg genom att inleda en begränsad

försöksverksamhet i grundskolan, där arbetet får bedrivas utan en av

staten fastställd timplan. En friare tidsanvändning och en utveckling av

andra effektiva kvalitetssäkringsinstrument kan enligt regeringens

uppfattning ge bättre förutsättningar för skolutveckling och för eleverna

att nå utbildningsmålen.

Behov av en skollagsöversyn

En fortsatt decentralisering kräver en effektiv kvalitetssäkring. För att

mål- och resultatstyrningen skall fungera ställs dessutom krav på att

målen är tydliga så att de kan tolkas och omvandlas lokalt. Det är statens

ansvar att se till att förskolan, skolväsendet och fritidshemmet ges bästa

möjliga förutsättningar för sin verksamhet genom tydliga styrdokument.

I och med att delar av socialtjänstlagen inarbetats i skollagen har

behovet av en översyn av skollagen ökat. När lagen skall omfatta fler

verksamheter än skolan får detta konsekvenser för innehåll och

utformning. Barnomsorg och skolakommittén har bl.a. lagt förslag om

vissa lagändringar till följd av att förskoleverksamheten och

skolbarnsomsorgen numera omfattas av skollagen. Även Skolkommittén

och Läs- och skrivkommittén har föreslagit ändringar i skollagen.

Regeringen anser att det nu behöver tas ett samlat grepp över de

förslag och krav som ställs på förändringar i skollagen. Därför avser

regeringen att ta initiativ till en översyn av skollagen i sin helhet.

5 Att utveckla det inre arbetet i skolan

Decentralisering som utvecklingsstrategi

I regeringens utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning

(skr. 1996/97:112) riktas uppmärksamheten mot frågor om kvalitet och

läroprocesser. I denna proposition utvecklar regeringen sin syn på det

inre arbetet i förskoleklassen, den obligatoriska skolan och

fritidshemmet. Regeringen har redan tidigare uppmärksammat dessa

frågor genom att tillsätta Skolkommittén, som haft i uppdrag att belysa

och stimulera det inre arbetet i grund- och gymnasieskolan, att stödja den

pedagogiska utvecklingen och föreslå åtgärder för att undanröja hinder

för en sådan. Skolkommittén har också inbjudit beslutsfattare, skolledare,

lärare och elever till diskussion om det inre arbetet i skolan.

Kommunerna har det övergripande ansvaret för verksamheten medan

rektorer och lärare ansvarar för genomförandet. Regeringen anser i likhet

med Skolkommittén att den stora potentialen för skolutveckling finns hos

lärare, skolledning, annan skolpersonal, föräldrar och inte minst hos

elever. Det är viktigt att fullfölja decentraliseringen. En fortlöpande

utvärdering av hög kvalitet på alla nivåer är en förutsättning för att kunna

följa skolans utveckling och ta ansvar för dess kvalitet.

I kommunen är dialogen mellan beslutsfattare och skolans personal

väsentlig för arbetet med uppföljning och utvärdering. Skolkommittén

förordar ett pedagogiskt bokslut i kommunen som ett sätt att underlätta

en sådan dialog genom att presentera både ekonomisk och pedagogisk

information i ett sammanhang. De kvalitetsredovisningar, som

regeringen nyligen fattat beslut om att varje kommun och skola skall

genomföra, bör få en sådan roll.

Skolkommittén identifierar två utvecklingslinjer i ett decentraliserat

system. Å ena sidan måste man ge stöd till lärarna så att de kan vidga sitt

självständiga utrymme och stärka sin självkänsla. Å andra sidan måste

närsamhället bli delaktigt i skolans inre arbete. Föräldrar och andra

utanför skolan kan i hög grad bidra till skolans utveckling.

Ökat elevinflytande

Fortsatt decentralisering som utvecklingsstrategi betyder bl.a. ökat

inflytande för elever och föräldrar. Riksdagen har med anledning av detta

beslutat om försöksverksamhet med lokala styrelser med föräldra-

respektive elevmajoritet. Regeringen har även beslutat om förstärkningar

av elevernas inflytande i läroplaner och skolformsförordningar.

Regeringen menar att inflytande inte enbart handlar om styrelser och

andra former av formellt inflytande utan i ännu högre grad om elevernas

dagliga inflytande över den egna undervisningssituationen. Kunskaper är

någonting som varje individ själv tillägnar sig, skapar och utvecklar.

Skolan skall ge förutsättningarna för denna kunskapsutveckling.

Elevernas aktiva medverkan, nyfikenhet, allvar, glädje och engagemang

är nyckeln till en framgångsrik förändring. Det måste vara meningsfullt

och roligt i skolan, dvs. det måste finnas stimulerande och kreativa

lärmiljöer med utrymme för olika kulturella uttrycksformer. Att leda

elevernas aktiva kunskapsutveckling ställer höga och delvis nya krav på

lärarnas professionella roll och utveckling.

Skolkommittén påpekar vikten av att barn och ungdomar får

intellektuella och känslomässiga utmaningar och inflytande över sitt

arbete. Det går inte längre att enbart motivera skolarbete med en okänd

framtida belöning i form av arbete och framgång. Barn- och

ungdomsåren skall inte vara någon transportsträcka till vuxenlivet.

Eleverna måste känna att det är meningsfullt att skaffa sig kunskap här

och nu.

En ny lärarroll

Elevernas inflytande är direkt beroende av den pedagogiska

utvecklingen, som drivs av lärare och skolledare. För att öka elevernas

inflytande krävs att lärares och skolledares professionalism stärks och

utvecklas.

Att vara lärare i dag är inte detsamma som tidigare. Skolans auktoritet

som institution sviktar och yrket kan inte längre grundas i den tradition,

som format tidigare generationer av lärare. Läraruppgifterna har breddats

på ett sätt som ingen kunde föreställa sig för några årtionden sedan.

Dagens lärare måste ha en större teoretisk kompetens. Det betyder en

större vana vid att kunna argumentera, analysera och reflektera ensam

och tillsammans med andra. Skolan måste vara en lärande organisation

även för lärare, där utrymme finns för reflektion och värdering av

läroprocesserna. Den nya lärarollen kräver även en vidgad didaktisk

kompetens. Läraren måste utveckla sin förmåga att problematisera

undervisningen och utvärdera och ompröva sin verksamhet. För att

undervisningen skall kunna anpassas till elevernas behov och

förutsättningar krävs en social kompetens som är nödvändig för att

läraren skall kunna skapa förtroendefulla relationer med eleverna. De

ökade kontakterna och samarbetet med föräldrar och samhället utanför

skolan ställer också högre krav på lärarens sociala kompetens.

Kunskaper om hur läraren skall stödja elever som har svårigheter är

väsentliga. Lärarna skall också för elever och föräldrar på ett konstruktivt

sätt kunna redovisa sina bedömningar av elevens resultat, framsteg och

problem i skolarbetet. Det är också viktigt att kunna argumentera för sin

skola, dess undervisning och dess resurser i en dialog med elever,

föräldrar, beslutsfattare, föräldrar och andra utanför skolan. Den av

regeringen tillsatta Lärarutbildningskommittén (dir 1997:54) utreder hur

lärarutbildningen skall kunna förnyas i denna riktning.

Skolans utveckling är beroende av tillgången på engagerade och

välutbildade lärare. Sverige riskerar en svår lärarbrist på 2000-talet på

grund av stora pensionsavgångar och ökade elevkullar. Skolkommittén

föreslår därför att kommunerna skall kunna inrätta s.k.

rekryteringstjänster för att intressera unga människor för läraryrket.

Regeringen anser emellertid att inget hindrar kommunerna att inrätta

sådana korttidstjänster redan i dag inom ramen för sina egna resurser.

Regeringen avser således inte att ta något initiativ i denna fråga.

Läs- och skrivsvårigheter

Samhällets krav på människors läs- och skrivförmåga har ökat. Språket

bidrar till att stärka vår identitet och utveckla gemenskap mellan

människor och ökar möjligheterna till inflytande och delaktighet. Att

kunna läsa, skriva och tala spelar en viktig roll för att kunna påverka sin

tillvaro och kunna delta i samhällsgemenskapen. Rätten att lära sig läsa

och skriva är därmed en grundläggande rättvise- och demokratifråga.

Också kravet på ständig kompetensutveckling har ökat som en följd av

den snabba förändringstakten i samhälls- och arbetslivet. Arbetslivet

efterfrågar social kompetens, samarbetsförmåga och kommunikativa

färdigheter. Arbetsmarknadens krav på goda kommunikationsfärdigheter

gör att människor med låg språklig kompetens riskerar att i allt större

utsträckning ställas utanför arbetsmarknaden. Aktuella undersökningar

visar att arbetslösa oftare har läs- och skrivsvårigheter än befolkningen i

stort. En av förskolans och skolans viktigaste uppgifter är därför att ge

alla barn och unga en god läs- och skrivförmåga.

Läs- och skrivundervisningen är ofta den första erfarenhet barn får av

skola och undervisning och kommer därför att påverka barnets syn på

inlärning och kunskaper över huvud taget. I Läs- och skrivkommitténs

betänkande redovisas elevers och vuxnas egna erfarenheter av läs- och

skrivsvårigheter. Många har upplevt att skolan på ett oacceptabelt sätt

tillåtit personliga misslyckanden. Skolans personal har inte förmått

upptäcka svårigheterna och ge rätt undervisning och stöd. Andra har fått

uppleva hur rätt bemötande i stället har givit stärkt självförtroende och

bidragit till en lust att lära. Det är avgörande för eleven att bli sedd och

hörd och att personalen förstår elevens speciella behov och tar itu med

problemen. Undersökningar visar också att osäker skriftspråklighet

senare under skoltiden kan vara en viktig förklaring till elevers allmänna

skolsvårigheter och studieavbrott.

Flera internationella undersökningar visar att svenska elever i

allmänhet läser mycket bra. Den senaste undersökningen genomförd av

IEA (International Association for the Evaluation of Educational

Achievement), visar att finska och svenska barn läser bäst av barnen i det

trettiotal länder som deltog i undersökningen. Även om flertalet svenska

skolbarn är mycket bra läsare, så finns det dock en grupp elever som har

uppenbara läs- och skrivsvårigheter. Enligt IEA-rapporten är det mellan

4 och 4,5 procent av de svenska eleverna i årskurs åtta som läser sämre

än den svenska genomsnittseleven i årskurs tre. Resultatet visar också att

elever med annat modersmål än svenska är representerade längs hela

läsförmågeskalan, från de lägst till de högst presterande. Skillnader

mellan elevgrupper med svenska som modersmål och andra elever gällde

främst skillnader i läsförståelse.

Regeringen kan alltså konstatera att trots generellt goda resultat finns

det ändå alltför många elever i skolan som inte kan läsa och skriva

tillräckligt bra. En skola av god kvalitet måste omfatta även dessa elever.

Det är därför angeläget att söka finna åtgärder för att förebygga och

avhjälpa läs- och skrivsvårigheter.

Läs- och skrivkommittén har pekat på att elever som har eller riskerar

att få läs- och skrivsvårigheter främst behöver en stimulerande och trygg

arbetssituation inom gruppens och klassens ram, stöd av specialpedagog

samt tillgång till särskilda hjälpmedel.

Läs- och skrivsvårigheter är komplicerade och sammansatta problem.

Det är inte problem som enkelt låter sig förebyggas eller åtgärdas. Det är

heller inte problem som enkelt försvinner. Det finns inte en metod för att

hjälpa elever med läs- och skrivsvårigheter. Det gäller att söka sig fram

och hitta varje elevs möjligheter, där vägen går genom mycket läsande

och skrivande. God tillgång till litteratur och andra medier är viktigt för

framgångsrik läs- och skrivundervisning. Det räcker dock inte med god

tillgång till texter av olika slag. Det handlar också om hur förskolan och

skolan handskas med texterna.

Det är det pedagogiska arbetet som skall stå i fokus när åtgärder för

elever med läs- och skrivsvårigheter planeras och vidtas. Även om

pedagogiska åtgärder inte alltid helt avhjälper problemen, kan

konsekvenserna mildras och förutsättningarna för lärande och språklig

utveckling förbättras. Alla kan och har rätt att lära sig läsa och skriva,

men det måste få ske på olika sätt och få ta olika lång tid. I stället för att

se eleven som problembärare, handlar det om att kunna se elevers

möjligheter till språklig utveckling och att anpassa verksamheten utifrån

varje elevs förutsättningar.

Handikappombudsmannen m.fl. framför i sina remissynpunkter på

kommitténs betänkande att en generell pedagogisk ansats är otillräcklig

för elever med grava läs- och skrivsvårigheter, dvs. dyslektiker. Dessa

elever kan behöva pedagogiskt stöd som är anpassat till just deras

förutsättningar. Kommittén har av flera remissinstanser kritiserats för att

inte i tillräcklig grad ha uppmärksammat de medicinska orsakerna till läs-

och skrivsvårigheter och för att kommittén inte behandlat dessa

svårigheter som en funktionsnedsättning. Regeringen anser i likhet med

Handikappombudsmannen att skolan måste vara medveten om att det

finns barn och ungdomar med fysiologiskt betingade svårigheter där

riktade åtgärder också behövs. Skolan måste ta ansvar för att kartlägga

och analysera elevens specifika språksituation och att eleven därefter får

den hjälp han/hon behöver.

I Läs- och skrivkommitténs uppdrag har inte ingått att beskriva de

bakomliggande orsakerna till läs- och skrivsvårigheter. Det råder delade

meningar om orsakerna till att vissa elever får svårigheter i sin läs- och

skrivutveckling. Ofta handlar det om ett samspel mellan olika faktorer

där biologiska, sociala, psykologiska och pedagogiska förklaringar spelar

in. Oberoende av orsakerna anser regeringen att det är en pedagogisk

uppgift att stimulera och stödja barnen och ungdomarna i deras arbete att

tillägna sig en god förmåga att läsa och skriva.

Elever med behov av särskilt stöd

Regeringen har i utvecklingsplanen redogjort för de politiska

prioriteringar som skall gälla de närmaste åren. Elever med behov av

särskilt stöd skall prioriteras. Regeringen ser med oro på Skolverkets

utvärderingar som visar att kommunernas nedskärningar lett till att elever

med särskilda behov fått mindre resurser. Detta gäller framför allt elever

med mindre synliga problem, de s.k. gråzonsbarnen.

Många skolor lever inte upp till sitt ansvar att upptäcka elevers

svårigheter i tid. Elever har kunnat gå år efter år i skolan utan att deras

svårigheter uppmärksammats. Konsekvensen har blivit att elever inte nått

kunskapsmålen och att många lämnat skolan med knäckt självförtroende.

Alltför många föräldrar har erfarenhet av att elevernas problem inte tagits

på allvar. Det är angeläget att skolan och hemmen samverkar. Det är

också av största vikt att nätverk runt barn och ungdomar upprättas så att

ett samlat ansvar för elevers situation kan leda till en målmedveten

pedagogisk satsning. Alla elever har rätt att nå målen. Regeringen anser

att det är oacceptabelt att inte alla elever får möjlighet att lyckas i skolan.

Tidiga åtgärder måste sättas in för dessa elever, så att de ges bästa

möjliga förutsättningar för att nå målen. Kompensatoriska insatser är

betydelsefulla.

De ekonomiska svårigheter som Sverige under 1990-talet fått

vidkännas har lett till nedskärningar i kommunerna. När statsfinanserna

nu sanerats har regeringen föreslagit att extra resurser skall tillskjutas

kommunerna. Riksdagen har, efter förslag av regeringen, beslutat om

utökat statsbidrag till kommuner och landsting med 4 miljarder kronor

under budgetåret 1997 och lika mycket 1998. Vidare har regeringen

aviserat en ytterligare ökning med 4 miljarder kronor under vardera

budgetåren 1999 och 2000, dvs. sammanlagt 16 miljarder kronor i

nivåhöjning fr.o.m. år 2000. Skolan är en av de verksamheter som bör

prioriteras. Regeringen har i budgetpropositionen för år 1998 (prop.

1997/98:1) uttalat att resurstillskottet till kommunerna bör leda till att

elever med behov av särskilt stöd ges förstärkta resurser. Regeringen

anser att det är av avgörande betydelse att dessa behov tillgodoses.

Åtgärdsprogram

Regeringens bedömning: Rektors ansvar för att åtgärdsprogram

utarbetas för elever som behöver särskilda stödåtgärder bör tydliggöras i

grundskoleförordningen (1994:1194).

Läs- och skrivkommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens

bedömning.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: Från och med den 1 juli 1995

föreskrivs i grundskoleförordningen att ett åtgärdsprogram skall utarbetas

av berörd skolpersonal i de fall en elev har behov av särskilda

stödåtgärder. Enligt Lpo 94 har rektor ett särskilt ansvar för

utformningen av undervisningen och elevvårdsverksamheten, så att

eleverna får det särskilda stöd och den särskilda hjälp de behöver.

Dessutom har kommunen i sin egenskap av huvudman för skolan ett

övergripande ansvar för att målen i läroplanerna och kursplanerna nås,

dvs. ett ansvar för kvaliteten i verksamheten. Detta innebär också ett

ansvar för kommunen att fördela resurser till skolorna utifrån elevernas

behov, så att eleverna ges reella möjligheter att nå målen.

Skolverket har vid flera tillfällen pekat på att kommuner och skolor

ännu inte funnit fungerande former för sin uppföljning och utvärdering

av verksamheten. Regeringen anser det viktigt att värna om den enskilde

elevens rätt till en likvärdig utbildning av god kvalitet. Därför har en

skyldighet införts för varje kommun och varje skola att årligen göra en

skriftlig kvalitetsredovisning som ett led i den kontinuerliga

uppföljningen och utvärderingen av verksamheten (SFS 1997:702). Det

är också skälet till att regeringen nu har infört ett system med nationella

kvalitetsgranskningar av skolan.

I sin tillsyn har Skolverket i flera fall kritiserat kommuner för att

åtgärdsprogram inte har utarbetats. Regeringen anser det angeläget att det

för varje elev som har behov av särskilt stöd verkligen upprättas ett

program som grund för de stödinsatser som skall genomföras. Ett

åtgärdsprogram skall vara redskap och hjälpmedel för skolans personal

att planera och utveckla hela den pedagogiska verksamheten kring den

enskilde individen.

Regeringen anser att alla elever med läs- och skrivsvårigheter har rätt

till ett åtgärdsprogram. Programmet skall föregås av en utredning som

innehåller en analys av elevens problem. Som flera remissinstanser har

påpekat skall utredningen utgå från en helhetssyn på eleven. Regeringen

delar också Läs- och skrivkommitténs uppfattning att ett bra

åtgärdsprogram bör vara både kortsiktigt och långsiktigt och lyfta fram

elevens starka sidor.

För att tydligare markera vikten av att åtgärdsprogram verkligen

upprättas, avser regeringen att förtydliga 5 kap. 1 §

grundskoleförordningen (1994:1194) så att rektor åläggs ett tydligt

ansvar för att ett åtgärdsprogram utarbetas i samråd med eleven och

elevens föräldrar.

6 Gemensam läroplan för det obligatoriska

skolväsendet, förskoleklassen och

fritidshemmet

6.1 Läroplanen struktur och inriktning

Regeringens förslag: Läroplanen (Lpo 94) skall gälla för det

obligatoriska skolväsendet och förskoleklassen. Läroplanen skall

tillämpas av fritidshemmet.

Läroplanens struktur och inriktning skall i huvudsak bestå. Mål och

riktlinjer skall kompletteras så att läroplanen kan användas i samtliga

verksamheter.

Barnomsorg och skolakommitténs förslag: Sammanfaller delvis

med regeringens förslag. Kommittén föreslår att läroplanen skall gälla

för förskola för sexåringar (numera förskoleklass), grundskola och

motsvarande skolformer och fritidshem. Benämningen skola skall

innefatta förskoleklass, skolformerna inom det offentliga skolväsendet

samt fritidshemmet. Kommittén föreslår också ytterligare ett antal

förändringar i läroplanens terminologi.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna är positiva till ett

gemensamt måldokument, bl.a. Statens skolverk, Svenska

Kommunförbundet och en majoritet av kommunerna. Många ser

inriktningen som en bekräftelse på den redan pågående utvecklingen i

kommunerna. Tjänstemännens Centralorganisation (TCO) och Lärarnas

Riksförbund (LR) framhåller att de visserligen föredragit en tioårig

skolgång, men att de ändå anser att förslaget är ett steg i rätt riktning.

Flera remissinstanser, däribland Riksrevisionsverket (RRV) och

Socialstyrelsen anser att förslaget är otydligt vad gäller skillnaden mellan

de verksamheter som är obligatoriska och de som är frivilliga. RRV anser

också att kommitténs förslag till förändringar i terminologin innebär

betydande förändringar av skolans uppdrag.

Skälen för regeringens förslag

Syftet med en gemensam läroplan

En gemensam läroplan skall stödja den integration av förskoleklassen,

den obligatoriska skolan och fritidshemmet som pågår på många håll i

landet. I en majoritet av landets kommuner organiseras förskoleklassen

och fritidshemmet i, eller i nära anslutning till skolans lokaler, vilket kan

ses som ett första steg mot en integrering också när det gäller

verksamhetens innehåll. Även antalet kommuner som har förskoleklassen

integrerad med grundskolans första årskurser ökar. I flertalet kommuner

ansvarar samma nämnd för förskoleverksamhet, grundskola och

skolbarnsomsorg, vilket underlättar en samsyn på barns utveckling och

lärande och samutnyttjande av resurser.

Genom integrationen mellan förskoleklassen, den obligatoriska skolan

och fritidshemmet har arbete i arbetslag blivit allt vanligare. Den

vanligaste modellen av arbetslag består av förskollärare, grundskollärare

och fritidspedagog. Ibland ingår även specialpedagog i arbetslaget. I

arbetslagen kan dessutom andra yrkeskategorier ingå, som t.ex.

barnskötare, fritidsledare och elevassistenter.

Ofta har arbetslaget ett gemensamt ansvar för en grupp elever från

både förskoleklassen och grundskolans lägre årskurser. Förskolläraren

och fritidspedagogen kan tjänstgöra en del av dagen i skolan och en del i

fritidshemmet. I en del kommuner förekommer dessutom att vissa

aktiviteter, som leds av fritidshemmets personal, schemaläggs under

skoldagen. Detta medför att alla barn, inte enbart de som är inskrivna i

fritidshemmet, får ta del av dessa aktiviteter.

Erfarenheterna från kommuner som har genomfört en långtgående

verksamhetsintegrering är positiva. Eleverna får bättre förutsättningar för

lärande och utveckling. Arbetssättet ökar möjligheterna att möta eleverna

utifrån deras individuella behov. De pedagogiska synsätten i de tre

verksamheterna kan komplettera varandra genom att de olika

yrkeskompetenserna ömsesidigt bidrar med sitt professionella kunnande

och sina traditioner.

Den 1 januari 1998 infördes förskoleklassen som en egen skolform

inom det offentliga skolväsendet i syfte att stödja och stimulera en

fortsatt verksamhetsintegrering. En gemensam läroplan är ytterligare ett

steg i en sådan utveckling genom att sambanden mellan förskoleklassen,

den obligatoriska skolan och fritidshemmet tydliggörs och

vidareutvecklas. Att arbeta mot gemensamma mål bidrar till att höja

kvaliteten i verksamheterna vilket ger en positiv effekt för varje barns

utveckling och lärande.

Den nuvarande läroplanen (Lpo 94) har mottagits väl ute i skolan och

visat sig vara ett ändamålsenligt instrument för arbetet med skolans

utveckling. Läroplanens grundläggande struktur och inriktning skall

enligt regeringens mening därför bestå. Strukturen kommer dock att

förändras i ett avseende i syfte att ge normer och värden en mer

framträdande plats. Detta avsnitt lyfts fram.

Målen i läroplanen skall, liksom tidigare, avse vad skolan skall sträva

mot och vad eleverna skall ha uppnått. Vissa mål kommer att

kompletteras och anpassas för att underlätta en samsyn på barns

utveckling och lärande i förskoleklassen, den övriga skolan och

fritidshemmet. Förändringarna i läroplanen skall gälla fr.o.m. läsåret

1998/99. Dessa förändringar föranleder dock inte att målen i

kursplanerna ändras.

Regeringen har nyligen presenterat ett förslag till riktlinjer för läroplan

för förskolan, som vänder sig till barn i åldern 1 5 år (se kapitel 4).

Utbildningssystemet kommer på så sätt att omfattas av tre läroplaner; en

för förskolan, en för den obligatoriska skolan, förskoleklassen och

fritidshemmet (Lpo 94) samt en för gymnasieskolan och den kommunala

vuxenutbildningen (Lpf 94). De tre läroplanerna skall länka i varandra

och genomsyras av samma syn på kunskap och lärande.

Förskoleklassen och läroplanen

Året i förskoleklassen omfattar minst 525 timmar och är en avgiftsfri

rättighet för alla sexåringar. Skolplikten inträder vid sju års ålder, men

det är möjligt att börja i grundskolan eller i motsvarande skolformer som

sexåring. Denna möjlighet utnyttjades läsåret 1997/98 av 8 % i denna

åldersgrupp. Om särskilda skäl föreligger kan skolstarten skjutas upp ett

år. Förskoleklassen ger alla elever möjlighet att delta i en tioårig

pedagogisk verksamhet. För de flesta barn ger detta, enligt regeringens

uppfattning, de bästa förutsättningarna för lärande och utveckling och

större möjligheter att nå kunskapsmålen i grundskolan.

För förskoleklassen skall det finnas en rektor och verksamheten skall

ingå i kommunernas skolplaner. Verksamheten i förskoleklassen, som

med fördel integreras med den övriga skolan, skall betraktas som

undervisning i samma formella mening som i övriga skolformer. Det som

är naturliga inslag i förskolepedagogiken bl.a. lek, omsorg, skapande och

barnets eget utforskande bör få genomslag i den övriga skolan.

Utbildningen i förskoleklassen skall stimulera varje barns utveckling och

lärande och ligga till grund för fortsatt skolgång.

Läroplanen skall gälla för förskoleklassen. Förskoleklassen är en del

av skolan och det första steget i att genomföra och uppfylla läroplanens

mål, oberoende av hur verksamheten är organiserad. Förskoleklassen har

därför, tillsammans med den övriga skolan, del i ett gemensamt ansvar

för att läroplanens mål uppfylls och att riktlinjer efterlevs. Målen avser

vad verksamheterna skall sträva mot och vad barn och unga skall ha

uppnått. För förskoleklassen innebär detta att målen sätts längre fram i

tiden jämfört med vad som gällde enligt de tidigare riktlinjerna i det

pedagogiska programmet för förskolan.

För att utveckla kontinuitet och gemensamma synsätt på utveckling

och lärande får förskoleklassen en speciellt viktig roll, eftersom det är

där som förskolans och skolans olika kulturer får sin mest påtagliga

mötesplats, ofta även i samarbete med fritidshemmet. Den läroplan för

förskolan som regeringen nyligen lagt förslag om till riksdagen är en

viktig utgångspunkt även för förskoleklassens verksamhet.

Fritidshemmet och läroplanen

Fritidshemmet skall komplettera skolan samt erbjuda barn en

meningsfull fritid och stöd i deras utveckling. Det är allt vanligare att

fritidshemmet finns i skolans lokaler, och allt oftare även

verksamhetsintegrerat med skolan. Regeringen har nyligen i

propositionen En läroplan för förskolan (prop. 1997/98:93) föreslagit att

benämningen integrerad skolbarnsomsorg skall utgå och omfattas av

benämningen fritidshem.

Läroplanen är och skall även i fortsättningen vara skriven med

utgångspunkt i skolans verksamhet. Läroplanen kan därför inte gälla för

fritidshemmet på samma sätt som för den obligatoriska skolan och

förskoleklassen. Verksamheten erbjuds inte alla elever, eftersom

tillgängligheten i första hand är knuten till föräldrarnas arbete eller

studier. Ungefär hälften av alla barn i åldrarna 6 9 år har i dag plats i

fritidshem. Fritidshemmets verksamhet kan således inte vara en

förutsättning för att läroplanens mål skall nås, men skall, som ett

komplement till skolan, bidra till att så sker. Fritidshemmet skall dock

använda sig av läroplanen i så stor utsträckning som möjligt. För de

avsnitt i läroplanen som behandlar grundläggande värden, förståelse och

medmänsklighet, saklighet och allsidighet, normer och värden kan

läroplanen helt och hållet tillämpas även av fritidshemmet. När det gäller

de mer renodlade kunskapsmålen kan fritidshemmet bidra genom sina

erfarenheter av en utforskande, laborativ och praktisk metodik.

Regeringen anser dessutom att Skolverket bör utforma vägledande

riktlinjer i form av allmänna råd för fritidshem. Att fritidshemmet

därmed ges två dokument av olika karaktär skall inte ses som att dessa

skall användas vid specifikt olika tidpunkter under dagen eller året. Det

är fritidspedagogernas och övrig fritidshemspersonals ansvar, att med

stöd av läroplanen och de allmänna råden, utforma en lämplig helhet för

fritidshemmets uppdrag i samverkan med förskoleklassen och skolan. De

allmänna råden berörs ytterligare i avsnitt 6.2.1.

I propositionen Läroplan för förskolan har regeringen uttalat att

allmänna råd bör finnas för familjedaghem. Dessa råd bör också omfatta

skolbarnsomsorg som bedrivs i form av familjedaghem.

Begrepp som inte förändras

Regeringen anser i motsats till Barnomsorg och skolakommittén att

begreppen lärare, elev, skola samt undervisning fortsatt skall användas i

läroplanen. För att uppnå tydlighet när det gäller den ansvarsfördelning

som läroplanen eftersträvar, ges klara riktlinjer för lärarens respektive

den övriga skolpersonalens ansvar. Riksdagen har redan tagit ställning

till att även förskollärare och fritidspedagoger kan undervisa i det

offentliga skolväsendet under vissa förutsättningar. Benämningarna

lärare, förskollärare och fritidspedagoger skall behållas (prop. 1997/98:6,

bet. 1997/98:UbU5, rskr. 1997/98:107). Både förskollärare och

fritidspedagoger behåller och utvecklar sin yrkesidentitet när de

undervisar i ett arbetslag tillsammans med grundskollärare i skolan. För

att inte behöva ange samtliga tre personalkategorier varje gång den

undervisande personalen avses, bör begreppet lärare i läroplanen också

omfatta förskollärare och fritidspedagog.

Begreppet elev i läroplanen skall behållas. Läroplanen reglerar en eller

flera individers rättigheter och skyldigheter i förhållande till en specifik

verksamhet, nämligen skolan. Det innefattar en skyldighet för skolan att

arbeta för att alla elever skall få möjlighet att uppnå målen i läroplanen.

Begreppet barn och unga som kommittén föreslår har en mer allmän

betydelse då det gäller barn och unga även i förhållande till föräldrar,

hälso- och sjukvård osv.

Med begreppet skola i läroplanen avses förskoleklass och det

obligatoriska skolväsendet, men inte fritidshemmet. Det är därför inte

aktuellt att i stället för begreppet skola införa den pedagogiska

verksamheten för barn och unga 6 16 år. En sådan förändring skulle

dessutom riskera att urholka tydligheten i ansvaret för elevernas

utbildning. Begreppet undervisning skall inte heller ersättas av begreppet

verksamhet.

6.2 Läroplanen anpassning och komplettering av

innehåll

Regeringens bedömning: Läroplanen (Lpo 94) bör till sitt innehåll

anpassas för att kunna användas i det obligatoriska skolväsendet,

förskoleklassen och fritidshemmet. Syftet är att underlätta och stimulera

en fortsatt verksamhetsmässig integration.

Barnomsorg och skolakommitténs bedömning: Överensstämmer

delvis med regeringens bedömning. Kommitténs ställningstaganden

skiljer sig dock från regeringens när det gäller vissa kompletteringar i

läroplanen.

Remissinstanserna: En övervägande andel av remissinstanserna är

positiva till den helhetssyn på lärande som präglar förslaget och att

läroplanen kompletteras med förskole- och fritidshemsspecifika mål.

Många instanser välkomnar bl.a. att lekens roll och omsorgen om den

enskilde individen betonas och att betydelsen av förskolans och

fritidshemmets pedagogik stärks. Ett antal remissinstanser, däribland

Lärarförbundet, LR, RRV, TCO samt några kommuner, anser att vissa

föreslagna förändringar innebär en otydlighet i skolans uppdrag.

Landsorganisationen (LO) och Svenska Kommunalarbetarförbundet

(SKAF) anser att förslaget är alltför skolbetonat och att främst omsorgen

är alltför nedtonad i förslaget. Några instanser anser att

fritidshemspedagogiken är osynliggjord.

Läs- och skrivkommitténs förslag: Kommittén föreslår tydligare

skrivningar i läroplanerna vad gäller språkets roll i elevens liv, arbete och

lärande.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser som uttalat sig i frågan

stöder förslaget.

Skälen för regeringens bedömning

Att främja lärande

Regeringen avser att komplettera och anpassa läroplanens innehåll för att

den skall kunna användas i den obligatoriska skolan, förskoleklassen och

fritidshemmet. Den pedagogik som används i förskoleklass och

fritidshem bör också få genomslag i läroplanen, eftersom ett ömsesidigt

utbyte av olika pedagogiska kulturer kan höja kvaliteten i hela skolan.

De justeringar och kompletteringar som regeringen avser att göra i

läroplanen innebär dock inte något avsteg från den inriktning för

läroplanen som fastställdes vid införandet av Lpo 94. Läroplanen skall

även fortsättningsvis vila på den syn på kunskap och lärande som

presenterades i betänkandet Skola för bildning (SOU 1992:94). Kunskap

är inte något entydigt begrepp. I betänkandet preciseras fyra olika former

av kunskap: fakta, förståelse, färdighet och förtrogenhet. Kunskap skall

göra världen begriplig och utvecklas i ett växelspel mellan vad man vill

uppnå och den kunskap man redan har, problem man upplever samt de

erfarenheter man gör. Kunskapen är beroende av sitt sammanhang och ett

redskap för att lösa såväl teoretiska som praktiska problem. Kunskap är

ett redskap för att bearbeta och hantera världen.

Skolans övergripande uppdrag är att förmedla värderingar och

kunskaper. Regeringen avser dock att ändra läroplanen i enlighet med

Barnomsorg och skolakommitténs förslag så att tyngdpunkten i skolans

uppdrag förskjuts från att förmedla kunskaper till att främja elevernas

lärande. Avsikten med detta är att ytterligare förstärka ett synsätt som

framhäver elevernas aktiva roll i sitt eget lärande och skolans ansvar för

att erbjuda en miljö där elevernas lärande blir meningsfullt. För att ge

eleverna en sådan aktiv roll krävs ett medvetet professionellt

förhållningssätt av lärarna. En ny elevroll kräver till viss del en ny

lärarroll. Det handlar om att skapa förutsättningar för lärande genom att

arrangera sammanhang och miljöer där eleven under lärarens

pedagogiska ledning aktivt kan tillägna sig kunskap.

De begrepp som ingår i förskolans och fritidshemmets pedagogik,

t.ex. lek, omsorg, skapande och barnets eget utforskande, kommer nu att

tillföras den gemensamma läroplanen. Att i praktiken genomföra en

sådan undervisning underlättas av att olika yrkeskompetenser samarbetar.

Barn behöver se helhet och sammanhang i tillvaron och förstå den

verklighet de lever i. Olika aspekter på lärandet, lärandets former och

kunskapssökande behöver vidareutvecklas i skolan. Ett helhetsperspektiv

på elevernas utveckling och lärande innebär att deras intellektuella,

fysiska, praktiska och skapande förmåga tas tillvara. För att understryka

betydelsen av en helhetssyn är en undervisning upplagd i teman naturlig,

likaväl som kurser, ämnen och aktiviteter. Läroplanen skall förstärkas när

det gäller elevernas möjligheter att få uttrycka sig i många olika former.

Lek ger eleverna möjligheter till att utforska världen genom att de får

använda fantasi och kreativitet. Lek kan också ha en funktion av

inlärning i lekfulla former. Läroplanen skall därför breddas när det gäller

lekens betydelse, vilket också kommittén har föreslagit.

Regeringen avser att i läroplanen ytterligare lyfta fram betydelsen av

att nyfikenhet och lust att lära skall prägla skolans undervisning.

Regeringen lägger stor vikt vid att eleverna skall ges möjlighet att få

utveckla tillit till sin egen förmåga, så att de med självförtroende kan ta

ett reellt ansvar för sitt eget lärande.

Det är i kommunikation med andra som utveckling och lärande sker.

Olika perspektiv kan prövas mot varandra och i gruppen utvecklas

sociala normer och mönster, samhörighet och gemensamt handlande.

Skolan har ansvar för att eleverna ges möjligheter att arbeta tillsammans

mot gemensamma mål. Det är också viktigt att det blir balans mellan de

enskilda elevernas behov och gruppens behov av sammanhållande regler

och normer. Regeringen anser att det finns skäl att förstärka läroplanen

när det gäller samspelet med andra både i betydelsen av att utforska

omvärlden tillsammans och i betydelsen av att visa respekt för andra.

Regeringen avser att i läroplanen också betona betydelsen av att man i

skolan skapar en trygg miljö som präglas av omsorg om den enskilde

individen.

Miljöperspektivet är ett av de perspektiv som skall genomsyra

undervisningen i skolan. Regeringen har i olika sammanhang, senast i

regeringens skrivelse om Ekologisk hållbarhet (skr. 1997/98:13),

presenterat ytterligare led i arbetet med att föra Sverige vidare mot målet

ekologisk utveckling. Regeringen anser att det finns anledning att

komplettera läroplanen när det gäller att ge kunskaper om den egna

livsstilens betydelse för en hållbar ekologisk utveckling.

Barnomsorg och skolakommittén föreslog också i sitt betänkande att

jämställdhetsaspekten ytterligare borde förstärkas genom att tillföra ett

femte perspektiv i läroplanen. Regeringen anser emellertid att både

skollagen och läroplanen redan i dag understryker betydelsen av att aktivt

arbeta för jämställdhet mellan könen och avser således inte att göra en

sådan förändring.

Språkets betydelse

Det är viktigt att i läroplanen betona skolans ansvar för elevernas

språkutveckling. Varje elev måste få utveckla sin kommunikativa

förmåga och få rika möjligheter att samtala, läsa och skriva i alla ämnen

under hela skoldagen och skoltiden. Eleverna skall också ges möjligheter

att utveckla sin förmåga att diskutera, argumentera och att framträda

inför andra. Elever med annat modersmål än svenska bör uppmuntras att

utveckla detta parallellt med det svenska språket.

Språkutveckling, kunskapsutveckling och identitetsutveckling går hand

i hand och är livslånga processer. Läs- och skrivförmåga är inte något

man tillägnar sig under den första tiden i skolan och sedan behåller livet

ut. Den språkliga utvecklingen börjar långt innan barnet börjar skolan.

För att upprätthålla och vidareutveckla den krävs kontinuerlig och

meningsfull språkanvändning under hela skoltiden och i alla ämnen och

vidare genom utbildning, kultur-, samhälls- och yrkesliv. Läs- och

skrivutveckling är alltså inte något som bara försiggår i

svenskundervisningen och i de lägre åldrarna.

Att den språkliga utvecklingen börjar tidigt måste påverka förskolans

och skolans pedagogik och därför utgör den pedagogiska verksamheten i

förskolan en viktig del av barnens läs- och skrivutveckling. En

förskolepedagogik som medvetet tar vara på barns naturliga lust att leka

med språket på olika sätt bidrar till barnens läs- och skrivutveckling. Att

reagera tidigt när problem uppstår och vid behov sätta in stödåtgärder är

av stor betydelse för elevernas möjligheter att utveckla sitt språk och att

använda sig av detta senare i livet. Regeringen har även i kapitel 5

utvecklat sin syn på skolans ansvar för att ge stöd åt elever med läs- och

skrivsvårigheter.

Ett nära samarbete mellan förskolan, förskoleklassen, den

obligatoriska skolan och fritidshemmet ökar förutsättningarna att tidigt

förebygga läs- och skrivsvårigheter. Regeringen avser att i läroplanen

ytterligare betona språkets roll.

Skolan som kulturell och social mötesplats

Vi lever i ett samhälle präglat av kulturell mångfald, där såväl det egna

kulturarvet, som invandrarnas och de inhemska minoriteternas kultur har

en given plats. I skolan har alltid förekommit kulturmöten och

kulturkrockar. En femtedel av barnen i den svenska skolan har i dag

utländsk bakgrund. Regeringen anser att utbildningen skall ta sin

utgångspunkt i alla elevers bakgrund, kultur, tidigare erfarenheter, språk

och kunskaper samt främja deras fortsatta lärande och

kunskapsutveckling.

Det är viktigt att alla som arbetar i skolan har ett medvetet

förhållningssätt till kulturell mångfald, där varje individ

uppmärksammas. Den obligatoriska skolan, liksom förskoleklassen och

fritidshemmet, har som kulturell och social mötesplats en unik möjlighet

och ett särskilt ansvar för att stärka ett sådant förhållningssätt hos både

vuxna och elever. Regeringen avser att ändra läroplanen på ett antal

punkter för att förstärka de mångkulturella aspekterna i undervisningen.

6.2.1 Allmänna råd för fritidshem

Regeringens bedömning: Skolverket bör få i uppdrag att utforma

allmänna råd för fritidshem.

Skälen för regeringens bedömning: Både den obligatoriska skolan

och fritidshemmet arbetar med barnets utveckling och lärande i centrum.

Det finns trots detta skäl att påminna om att verksamheterna också har

delvis olika uppdrag. Alla barn och ungdomar skall ha lika tillgång till

utbildning. Den obligatoriska skolan skall, i samarbete med hemmen,

främja barns harmoniska utveckling till ansvarstagande

samhällsmedlemmar. Fritidshemmet skall ge yngre skolbarn den omsorg

som krävs för att föräldrar skall kunna förena föräldraskap med

förvärvsarbete och genom pedagogisk verksamhet komplettera skolan

och ge barn en meningsfull fritid och stöd i utvecklingen. Fritidshemmets

ansvar för barnens fria tid bör förtydligas i allmänna råd. De allmänna

råden bör tydligt anknyta till läroplanen men ha tyngdpunkten lagd vid

fritidshemmets specifika uppgift att ge barn en meningsfull fritid.

Regeringen bedömer att det är lämpligt att vissa av de målformuleringar

som Barnomsorg och skolakommittén föreslagit för läroplanen i stället

bildar utgångspunkt för de allmänna råden för fritidshem. Råden bör

utformas som vägledning för huvudmän och verksamhet enligt den

ansvarsfördelning som gäller mellan stat och kommun och inom

kommunen. De bör vara grundade på forskning och beprövad erfarenhet

samt inte minst det utvecklingsarbete som pågått under senare år i

kommunerna när det gäller integreringen mellan fritidshem och skola.

Fritidshemmet skall i samarbete med föräldrarna medverka till en god

och utvecklande uppväxtmiljö för barnen i förskoleklass och den

obligatoriska skolan. De skall där kunna få en trygg omsorg under den

skolfria delen av dagen och under lov. Det är betydelsefullt att

fritidshemmet har ett gott samarbete med såväl föräldrar som skola. I

verksamheten bör eftersträvas att varje barn får utveckla egna intressen

och lust att erövra nya erfarenheter och att positiva kamratrelationer

utvecklas mellan barnen. Barnen bör få möjlighet att delta i planering och

beslut som rör verksamheten och efter hand ta ett ökat ansvar för sitt eget

vardagsliv. Det är också viktigt att barnen under sin tid i fritidshemmet

hinner utveckla egna fritidsintressen och få kontakter med fritids-, kultur-

och föreningslivet. Fritidshemmet skall, i samverkan med föräldrar och

skola, ge barn som är i behov av det, särskilt stöd för sin utveckling.

Regeringen avser att ge Skolverket i uppdrag att utforma allmänna råd

för fritidshem.

7 Grundskolans timplan

Regeringens bedömning: Ett begränsat antal kommuner bör få

möjlighet att delta i en försöksverksamhet, där arbetet i grundskolan får

organiseras utan en centralt fastställd timplan. Regeringen avser att ge en

arbetsgrupp i uppdrag att utarbeta förslag till hur försöksverksamheten

skall utformas med avseende på utvärdering och kvalitetssäkring.

Skolkommitténs förslag: Kommitténs huvudförslag är att grund-

skolans nuvarande timplan successivt skall avskaffas med början den 1

juli 1998 för att vara helt avskaffad den 1 juli 2001. Undervisningstiden

skall i stället anges enbart som en totalt garanterad undervisningstid,

6 665 timmar i grundskolan plus 525 timmar för de sexåringar som går i

förskoleklass. Skolkommittén har också lagt fram ett alternativt förslag,

som innebär att regeringen initierar en försöksverksamhet där ett

begränsat antal kommuner på försök kan införa lokala timplaner. Under

försöksperioden på fem år bör Skolverket få i uppdrag att följa upp och

utvärdera verksamheten i ett särskilt projekt.

Remissinstanserna: Örebro, Botkyrka, Krokoms kommuner m.fl. vill

avskaffa timplanen utan föregående försöksverksamhet. Flertalet

remissinstanser föredrar dock att detta föregås av en försöksverksamhet.

Några remissinstanser, t.ex. Lärarförbundet och LR, påpekar behovet av

fungerande utvärderings- och kvalitetssäkringssystem som en

förutsättning för ett försök med avskaffande av timplanen.

Skälen till regeringens bedömning: Regeringen delar kommitténs

uppfattning att decentralisering är den strategi som även fortsättningsvis

skall användas för att utveckla det inre arbetet och därmed höja kvaliteten

i skolan. Läro- och kursplanernas mål skall styra undervisningen i en

mål- och resultatstyrd skola och undervisningen skall anpassas till lokala

förutsättningar. Skolans resultat skall inte mätas i antal genomförda

lektioner, utan i de kunskaper som eleverna faktiskt har uppnått. Det är

elevernas behov och läroprocesserna som skall styra organisationen av

skolans arbete, inte tiden.

Regeringen anser att grundskolans timplan redan nu medger en flexibel

tidsanvändning, bl.a. genom de utökade möjligheter till lokala

anpassningar inom ramen för skolans val som riksdagen nyligen har

beslutat om. Det finns också anledning att påpeka att den minsta

garanterade undervisningstiden just är en minsta tid, som kommunen kan

utöka i mån av behov och möjligheter. Det finns emellertid exempel på

att man på vissa håll inte utnyttjat de möjligheter till flexibel

tidsanvändning som finns i nuvarande system. En alltför stark fokusering

på vilken tidsram som enskilda ämnen har i timplanen kan ha försvårat

ett ämnesövergripande eller åldersblandat arbetssätt.

Den rätt, som varje elev har, att få så goda förutsättningar som möjligt

för sin skolgång, kan inte ifrågasättas. Regeringen lägger stor vikt vid det

ursprungliga skälet att ha en nationellt fastställd timplan, nämligen att

värna om likvärdighet och kvalitet. Den inbyggda motsättning som finns

mellan målstyrning och tidsstyrning får dock inte innebära att timplanen i

praktiken upplevs som ett hinder för pedagogiskt nytänkande och ett

förändrat arbetssätt.

Sedan läsåret 1995/96 beslutas, inom ramen för den nationella

timplanen, fördelningen av antalet timmar för ämnen, ämnesgrupper,

språkval och elevens val av styrelsen för utbildningen efter förslag av

rektorn. Beslut om hur utrymmet för skolans val skall användas fattas av

rektorn. Detta innebär att man i kommunerna nu i mer än tre läsår har

arbetat med timutläggning, dvs. olika prioriteringar när det gäller skolans

och elevens val och fördelning av timmar mellan årskurserna. Det finns

således redan erfarenheter att hämta när det gäller att planera och

organisera skolverksamheten på ett friare sätt än tidigare.

Förutsättningarna för att tona ner timplanens roll har också ökat genom

att timplanen och schemat inte längre utgör underlag för lärarnas

tjänstgöring.

Regeringen vill initiera en försöksverksamhet där ett ökat friutrymme

ger möjlighet att ytterligare fokusera på läroprocesserna. Regeringen

avser därför att ta initiativ till en försöksverksamhet, där ett begränsat

antal kommuner får möjlighet att organisera arbetet i grundskolan utan en

centralt fastställd timplan under en relativt lång försöksperiod.

Övervägande antalet remissinstanser är också, som framgått, positiva till

en sådan försöksverksamhet. Försöksverksamheten bör kunna omfatta

samtliga grundskolor i en kommun eller enbart någon eller några av en

kommuns skolor.

En svårighet med mål- och resultatstyrning i en verksamhet som

handlar om utbildning är att när man väl kan värdera resultaten kan det

vara svårare att göra något åt dem. Man måste alltså ha ordentliga

utvärderings- och kvalitetssäkringssystem av skolans och enskilda

elevers kunskapsutveckling under processens gång. Detta är också något

som många remissinstanser påpekat.

Innan försöksverksamheten påbörjas måste det enligt regeringens

uppfattning finnas garantier för att en sådan försöksverksamhet inte kan

äventyra likvärdighet och kvalitet i undervisningen för enskilda elever

eller skolor. Den kommun som vill delta måste kunna motivera hur

frånvaron av en centralt fastställd timplan kan gagna de enskilda

elevernas kunskapsutveckling. Detta innebär också en garanti för att inga

enskilda elever eller elevgrupper får sämre förutsättningar att nå målen

än i dag.

Avsikten med försöksverksamheten är att pröva nya vägar för att

underlätta elevernas väg mot målen och i övrigt bidra till

skolutvecklingen. Regeringen avser att ge en arbetsgrupp i uppdrag att

utarbeta förslag till hur försöksverksamheten skall utformas med

avseende på utvärdering och kvalitetssäkring. Regeringen har därefter för

avsikt att återkomma till riksdagen.

8 Översyn av skollagstiftningen

Skollagstiftningen genomgick stora förändringar i början av 1990-talet,

när skolväsendet övergick till att bli mer mål- och resultatstyrt och det

traditionella sättet att styra genom en detaljerad statlig reglering

upphörde. Fr.o.m. den 1 januari 1998 finns också bestämmelserna om

förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i skollagen.

Barnomsorg och skolakommittén har bl.a. haft i uppdrag att göra en

översyn av skollagen utifrån de krav integrationen av förskola, skola och

fritidshem ställer och utifrån förslagen till nya måldokument för

verksamheterna. Kommittén har angett grundläggande ställningstaganden

till hur förskoleverksamheten och fritidshemmen skall inordnas i

skollagen och vilka konsekvenser detta får. Kommittén lämnade dock

inga lagförslag.

Från flera håll, bl.a. från Svenska Kommunförbundet och lärarnas

fackliga organisationer, har framförts behovet av en översyn av

skollagstiftningen så att den bättre än i dag återspeglar en mål- och

resultatstyrd skola.

Skolkommittén har lämnat flera förslag till ändringar i skollagen av de

bestämmelser som behandlar kommunernas ansvar för skolan, bl.a.

beträffande kommunernas uppföljning och utvärdering av verksamheten

och statens möjligheter till sanktioner mot kommuner som åsidosätter

sina skyldigheter. Kommittén har också behandlat frågan om rektors

ansvar och föreslagit att ansvar och befogenheter skall kunna delegeras

från rektor till andra personer eller grupper inom skolan. Skolkommittén

anser att ökad decentralisering och ett ökat elevinflytande är den strategi

som skall användas för att utveckla det inre arbetet i skolan. Kommittén

föreslår därför att skollagen skall utgå från en kunskapssyn där

utbildning inte kan ge eleverna kunskaper och färdigheter utan att

kunskaper är någonting som varje individ själv tillägnar sig, skapar och

utvecklar. Även Läs- och skrivkommittén har föreslagit ändringar i

skollagen.

Regeringen anser att skollagen och andra skolförfattningar skall spegla

en mål- och resultatstyrd verksamhet. Det finns nu anledning att se över

på vilket sätt skollagstiftningen kan bidra till att säkra likvärdighet och

kvalitet.

Förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen bär med sig ett nytt

perspektiv, som inte i första hand skall anpassas till skolans.

Barnomsorgen har under lång tid utvecklats huvudsakligen genom

målstyrning och ramlagstiftning. Mycket av det utvecklingsarbete som

gjorts när det gäller integration mellan förskola, skola och fritidshem har

vuxit fram utan statliga regleringar.

Många frågor återstår att lösa för att skollagens struktur och

bestämmelser skall återspegla synen på förskolan som det första steget i

utbildningssystemet. En viktig fråga i detta sammanhang är om förskolan

skall bilda en egen skolform inom det offentliga skolväsendet.

Skollagen har ändrats åtskilliga gånger under senare år. Vissa delar har

blivit svåröverskådliga och det kan även av den anledningen finnas

behov av en översyn.

Regeringen anser således att det finns behov av att göra en samlad

skollagsöversyn så att samtliga lagstiftningsfrågor som aktualiserats av

såväl kommittéer som intresseorganisationer blir ordentligt belysta.

Regeringen avser därför att ta initiativ till en sådan översyn.

9 Behörighet till ett nationellt och

specialutformat program i gymnasieskolan

Regeringens förslag: En ändring görs i 5 kap. 5 § skollagen som innebär

att de kunskapsrelaterade behörighetsvillkoren i vissa fall skall anses

vara uppfyllda om sökandena på annat sätt förvärvat kunskaper

likvärdiga med godkända betyg i ämnena svenska, alternativt svenska

som andraspråk, engelska och matematik.

I en övergångsbestämmelse till lagen (1993:1478) om ändring i

skollagen (1985:1100) tas det in en föreskrift som innebär att äldre

bestämmelser skall gälla för den som åberopar sifferbetyg vid ansökan

till gymnasieskolan.

Skälen för regeringens förslag: Enligt 5 kap. 5 och 13 b §§ skollagen

gäller fr.o.m. läsåret 1998/99 nya behörighetsvillkor för nationella och

specialutformade program i gymnasieskolan. De nya behörighetsreglerna

skall tillämpas första gången vid intagningen inför hösten 1998.

Reglerna innebär att endast elever som i grundskolan uppnått lägst

godkända betyg i ämnena svenska, alternativt svenska som andraspråk,

engelska och matematik är behöriga till ett nationellt eller

specialutformat program. Övriga elever kan tas in på det individuella

programmet eller under vissa förutsättningar gå om sista året i

grundskolan.

Avsikten med de nya behörighetsbestämmelserna är att de

basfärdigheter som är en förutsättning för att klara av studierna på ett

nationellt eller specialutformat program måste vara uppfyllda för att

behörighet skall uppnås. De hittills gällande bestämmelserna ställer

endast krav på att eleverna har slutfört sista årskursen i grundskolan, dvs.

inga krav ställs på betyg. De nya behörighetsbestämmelserna innebär

således en kraftig skärpning av behörighetskraven till nationella och

specialutformade program.

Regeringen anser det viktigt att slå vakt om kvalitet och likvärdighet i

gymnasieutbildningen. Detta motiverar att det finns behörighetskrav för

att påbörja utbildningen på ett nationellt eller specialutformat program.

En elev som avslutat årskurs 9 i grundskolan utan att ha uppnått de

kunskapsrelaterade behörighetsvillkoren men som senare har inhämtat

motsvarande kunskaper på annat sätt, t.ex. genom studier på ett

individuellt program, skall kunna vara behörig till ett nationellt eller

specialutformat program. Detsamma gäller den elev som visat att

han/hon uppnått motsvarande kunskaper genom prövning. En elev som

går i utbildning motsvarande grundskolan, t.ex. i en fristående

grundskola med waldorfinriktning, får studieomdöme i stället för betyg.

Också en sådan elev måste kunna få ett sådant omdöme bedömt så att han

eller hon kan anses vara behörig till ett nationellt eller specialutformat

program. En bestämmelse föreslås därför tas in i 5 kap. 5 § skollagen

som anger att även en elev som på annat sätt förvärvat kunskaper

likvärdiga med betyget Godkänd i de aktuella ämnena skall anses

behörig.

Det nuvarande betygssystemet har varit i funktion sedan den l juli

1994. Sifferbetyg enligt det gamla betygssystemet har dock kunnat

utfärdas fram till utgången av juni 1996. Slutbetyg från grundskolan

enligt det nya betygssystemet kommer att utfärdas första gången i vår.

Eftersom inte alla elever efter slutförd grundskola går vidare direkt till

gymnasieskolan, kan elever med sifferbetyg från grundskolan fortfarande

komma att söka till gymnasieskolan. Mot den bakgrunden behövs en

bestämmelse om hur dessa betyg skall bedömas. Regeringen föreslår

därför att det i övergångsbestämmelserna till lagen (1993:1478) om

ändring i skollagen (1985:1100) tas in en föreskrift av innebörd att för

dem som åberopar sifferbetyg vid ansökan till gymnasieskolan skall

bestämmelserna i 5 kap. 5 § skollagen gälla i dess lydelse före den l juli

1994.

I dag är reglerna utformade så att en lärare i gymnasieskolan bara kan

sätta betyg på avslutade kurser och på specialarbeten. Regeringen avser

att meddela föreskrifter om att betyg även skall kunna sättas på ett ämne

från grundskolan om en elev läser ämnet inom ramen för ett individuellt

program.

Reglerna om behörighet kan behöva ses över även för andra grupper,

t.ex. nordiska elever, som enligt överenskommelsen mellan Danmark,

Finland, Island, Norge och Sverige om utbildningsgemenskap på

gymnasial nivå, skall kunna tas in i en kommuns gymnasieskola på

samma villkor som kommunens egna elever. Det bör ankomma på

regeringen att besluta om de regelförändringar som kan behöva göras.

10 Ekonomiska konsekvenser

I enlighet med den s.k. finansieringsprincipen skall kommuner och

landsting inte åläggas nya arbetsuppgifter, utan att de samtidigt ges

möjligheter att finansiera dessa på annat sätt än med höjda skatter. Om

statsmakterna fattar beslut, som medför kostnads- eller utgiftsökningar

för kommunsektorn, bör dessa således finansieras genom en ökning av

statsbidragen, eller genom att staten fattar beslut som möjliggör

besparingar. Finansieringsprincipen innebär också att statsbidragen bör

minska om kommunerna fråntas skyldigheter eller om de till följd av

regelförändringar får möjlighet att bedriva en mer kostnadseffektiv

verksamhet.

Regeringen bedömer att de förslag som lämnas i denna proposition inte

innebär ökade eller minskade utgifter för kommunerna.

11 Författningskommentarer

5 kap. 5 §

Ändringen i första stycket 1 som har behandlats i avsnitt 9 medför att

vissa kategorier av sökande som har slutfört sista årskursen i grundskolan

eller motsvarande kan vara behöriga till nationella program även om de

inte har godkända betyg i de ämnen som anges i punkten. Det är fråga om

sökande som på annat sätt förvärvat kunskaper som är likvärdiga dem

som behövs för godkänt betyg. Kunskaperna kan t.ex. ha förvärvats

genom studier på ett individuellt program eller vid en fristående skola

som inte sätter betyg motsvarande dem som ges inom det offentliga

skolväsendet.

Av 5 kap. 13 b § följer att behörighetsvillkoren också gäller för

sökande till specialutformade program.

I tredje stycket görs den justeringen att ordet annat före landsting tas

bort.

Till SFS 1993:1478

8.

Ändringen innebär att det för ungdomar med sifferbetyg inte finns några

krav på ett visst betyg i något ämne för att vara behörig till ett nationellt

eller specialutformat program.

Sammanfattning av betänkandet Skolfrågor Om

skola i en ny tid (SOU 1997:121)

Skolkommittén har haft i uppdrag att belysa det inre arbetet i det offent-

liga skolväsendet för barn och ungdom, att föreslå åtgärder för att

stimulera och stödja den pedagogiska utvecklingen och att identifiera

hinder för denna utveckling.

Slutbetänkandet består av två delar. I första delen beskrivs

förändringar i samhället som har betydelse för arbetet i skolan, främst

hur barn och ungdomar socialiseras i dag jämfört med tidigare. Lärandets

kontext belyses, dvs. det sammanhang som gör lärandet meningsfullt och

engagerande för barn och ungdomar. I första delen diskuteras dessutom

en strategi för skolutveckling och decentralisering. I andra delen redogör

kommittén för sina förslag, av vilka flertalet har förberetts i de tre

tidigare delbetänkandena Föräldrar i självförvaltande skolor (SOU

1995:103), Inflytande på riktigt Om elevers rätt till inflytande,

delaktighet och ansvar (SOU 1996:22) och Krock eller möte Om den

mångkulturella skolan (SOU 1996:143).

För att öka elevinflytandet föreslår Skolkommittén att utvecklingen av

lokala elevfora stimuleras och att elever som har arbetat aktivt för

skolans bästa, utöver vad som är rimligt att begära av varje elev, skall ha

rätt att få detta inskrivet i slutbetyget. Kommittén föreslår att en regel om

detta förs in i grundskoleförordningen och i gymnasieförordningen.

Kommittén föreslår vidare att skollagen ändras, så att bl.a. elevpers-

pektivet blir tydligare. Förslagen går dels ut på att utbildningen skall ta

sin utgångspunkt i barns och ungdomars tidigare erfarenheter, språk och

kunskaper, dels syfta till att främja deras lärande och

kunskapsutveckling. Verksamheten bör således utformas av skolans

personal och av de ungdomar som går där. Dessutom skall alla i skolan ta

avstånd från och motverka alla former av kränkande behandling. Den

centrala timplanen för grundskolan avskaffas. Alternativt föreslås att en

försöksverksamhet inleds där ett begränsat antal kommuner ges dispens

från kravet att följa den centrala timplanen. Begreppet elev bör ersättas

med barn eller ungdomar.

I betänkandet föreslås att skollagen ändras för att förtydliga statens

krav på kommunernas system för uppföljning och utvärdering förändras.

Kommunerna skall kunna inrätta en ny typ av tjänst, en s.k.

rekryteringstjänst, som är avsedd för personer som ej fyllt 30 år och som

är intresserade av att i minst sex månader pröva att arbeta i förskolan,

skolbarnsomsorgen, grundskolan eller gymnasieskolan. Kommittén

föreslår också att skollagen ändras så att en person med utländsk

lärarutbildning skall kunna få en fast anställning som lärare om denne har

tillräckliga kunskaper i det svenska språket med hänsyn till tjänsten.

Kommittén anser att det i grundskolans läroplan skall skrivas in att

skolan bör se som sin uppgift att vara ett kulturellt centrum i närsam-

hället. Uppgiften bör ligga på rektor eller den lokala styrelsen för

utbildningen.

Kommittén menar vidare att grundskolans läroplan skall kompletteras

så att det tydligt framgår hur viktigt det är med samverkan med arbets-

livet för att skapa en bra utbildning. Dessutom föreslås att elever på det

samhällsvetenskapliga, naturvetenskapliga och estetiska programmet i

gymnasieskolan skall ha en del av sin utbildning förlagd till arbetslivet.

Ett avsnitt skall utarbetas om kursplanernas funktion. Avsnittet skall

inleda varje enskild kursplan eller ingå på annat sätt i styrdokumenten.

Kursplanerna skall utformas så att de blir mer stringenta och renodlade.

Kommittén föreslår en försöksverksamhet med ändrad betygssättning i

grundskolan från den 1 juli 1998. Denna skall ge en annan form av urval,

bedömning och skriftlig information till elever och föräldrar än de grade-

rade betygen i grundskolan. Försöksverksamheten är tänkt att gälla för ett

begränsat antal kommuner i högst fem år.

I betänkandet föreslås att det i skolförfattningarna införs en möjlighet

att delegera delar av rektors ansvar och befogenheter till andra personer

eller grupper på en skola och att regeringen initierar en utredning om

ledarskapet i skolan.

Modersmålet för den som har annat modersmål än svenska föreslås av

kommittén få en helt ny ställning och skall i utbildningssammanhang

jämställas med svenska som modersmål. Det föreslås bl.a. att en elev

skall ha rätt till modermålsundervisning under hela sin skoltid och att

begränsningen till minst fem elever tas bort samt att ett av de tre språken

franska, spanska och tyska skall kunna ersättas om man i stället kan

erbjuda ett i kommunen förekommande invandrarspråk.

I betänkandet föreslås att regeringen utfärdar föreskrifter om att det

skall finnas en generell skyldighet att belysa konsekvenser med hänsyn

till klass, kön och etnicitet i alla förstudier, utredningar och olika former

av planeringsarbete i samband med reformer på skolområdet. Slutligen

föreslår kommittén att ett europeiskt centrum för utveckling och

forskning gällande barns och ungdomars likvärdiga möjligheter i

barnomsorg och skola inrättas.

Förteckning över remissinstanserna samt en

sammanställning av remissyttrandena över

betänkandet Skolfrågor Om skola i en ny tid (SOU

1997:121)

Remissinstanser

Remissyttranden har inkommit från Kammarrätten i Jönköping, Social-

styrelsen, Handikappombudsmannen, Barnombudsmannen (BO), Jäm-

ställdhetsombudsmannen (JämO), Statskontoret, Riksrevisionsverket

(RRV), Statens skolverk, Statens institut för handikappfrågor i skolan

(SIH), Högskoleverket, Göteborgs universitet, Lärarhögskolan i Stock-

holm, Högskolan i Växjö, Ale, Alvesta, Botkyrka, Båstads, Falköpings

och Gävle kommuner, Göteborgs stad, Heby, Härnösands, Jönköpings,

Kiruna, Krokoms, Kungsbacka, Laholms, Motala, Mörbylånga, Norrkö-

pings, Orsa, Orust, Skara och Skellefteå kommuner, Stockholms stad,

Ånge, Örebro och Östhammars kommuner, Svenska Kommunförbundet,

Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF), Landsorganisationen i Sverige

(LO), Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Samarbetsorgan för

Invandrarorganisationer i Sverige (SIOS), Riksförbundet Hem och Skola

(RHS), Handikappförbundens samarbetsorgan, Handikappinstitutet,

Friskolornas Riksförbund.

Dessutom har yttranden inkommit från Centrum för Tortyr- och Trau-

maskadade, Karolinska institutet, Lärare vid invandrarundervisningen i

Södertälje kommun, Skolledarna, Lärarnas Riksförbund (LR), Lärarför-

bundet, Föreningen för en demokratiserande och aktiverande skola

(DAKS), Institutionen för hushållsvetenskap vid Göteborgs universitet,

Sverigefinska Riksförbundet, Judiska Centralrådet i Sverige, Riksförbun-

det för Rörelsehindrade Barn och Ungdomar (RBU), Riksförbundet för

Utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna (FUB) och Föreningen

för Flerspråkiga Familjer.

Allmänna synpunkter

En övervägande del av remissinstanserna är positiva till kommitténs

grundansats och till slutbetänkandet som helhet, då det anses ge en god

bild av hur skolans inre arbete behöver förändras. Många remissinstanser

har därför inte kommenterat de olika förslagen, alternativt endast kom-

menterat de delar av slutbetänkandet som de har helt eller delvis annan

uppfattning om. En vanlig åsikt är att det har varit svårt att ta ställning till

vissa förslag, då en ekonomisk konsekvensanalys saknas i utredningen.

Majoriteten av kommunerna tillstyrker flertalet förslag, några under

förutsättning att de får full kostnadstäckning för de förslag som innebär

ökade kommunala kostnader. Lärarförbundet är i stort sett positivt till

kommitténs förslag, men konstaterar samtidigt att den inte behandlat det

som stått i centrum för de senaste årens debatt ute i skolorna, nämligen

hur eleverna skall kunna uppnå de nationella kunskapsmålen med allt

knappare resurser.

RRV anser de att det är närmast omöjligt att bedöma om utredningens

förslag är de som är mest angelägna att genomföra. Både RRV och SAF

saknar en genomgående analys av vilka effekter utredningsförslagen kan

tänkas medföra och i vilken utsträckning de kan bidra till den

eftersträvade vitaliseringen av den lokala skolutvecklingen.

Handikapporganisationerna anser att kommittén har frångått sina di-

rektiv eftersom kommittén inte har belyst skolans arbete med utgångs-

punkt från elever med funktionshinder. Skolverket framför övervägande

kritiska synpunkter. Sverigefinska Riksförbundet anser att kommittén

använder sig av begrepp som i ljuset av den nya integrationspolitiken

känns förgångna.

Elevernas inflytande

Två tredjedelar av remissinstanserna har kommenterat förslagen om ökat

elevinflytande. Av dessa är flertalet positiva till elevforum på kommun-

nivå och till att en elev som har arbetat för skolans bästa, utöver vad som

är rimligt att begära av varje elev, skall få detta inskrivet i slutbetyget.

SAF delar bl.a. kommitténs uppfattning om elevernas inflytande och

förslaget om elevforum. Däremot anser SAF att kommittén har undvikit

den allra viktigaste inflytandefrågan, nämligen rätten för elev och

föräldrar att själva få välja skola samt att friskolor skall ha samma

möjlighet att konkurrera med de offentliga skolorna på likvärdiga villkor.

TCO anser att elevforum på kommunal nivå bör samordnas med de

ungdomsråd som finns i vissa kommuner.

Skolverket, BO, Laholms, Mörbylånga, Norrköpings och Skara kom-

muner är kritiska till elevforum på kommunnivå. Norrköpings kommun

menar att elevforum diskvalificerar alla strävanden att främja ett

elevperspektiv i all verksamhet. I stället för elevforum föreslås en

ändring i skollagen, vilken innebär att kommunen är skyldig att stödja

elevernas strävan till inflytande över sin undervisning. BO är kritisk till

att utveckla elevforum, då de anser att förslaget ökar avståndet mellan

beslutsfattare och elever samt att ansvaret blir mer otydligt.

Skolverket är kritiskt inställt till förslaget om att en elev som arbetat

aktivt för skolans bästa skall få det inskrivet i slutbetyget, eftersom det

redan finns utrymme för detta inom regelsystemet då det i förordet till

slutbetyget skall anges om en elev har haft ett förtroendeuppdrag. Örebro

kommun föreslår ett intyg för elever som arbetat aktivt för skolan, ej be-

tyg.

FUB tillstyrker förlaget om inskrift i slutbetyget, men anser att lokala

elevforum kräver insikt i andra elevers behov, vilket i sin tur kräver

insikt hos pedagogerna i skolan om hur man utvecklar denna förmåga.

Botkyrka kommun anser att elevforum aldrig får ersätta de informella

kontakterna i vardagssituationen mellan lärare och elev. Motala kommun

har i princip inget emot ett elevforum, men ställer sig tveksam till att

inrätta ytterligare ett organ. Orsa kommun anser att förslaget om

elevforum är alltför snävt och föreslår i stället ett Barn- och

Ungdomsråd som kan öppna vidare möjligheter.

Statlig styrning och lokalt ansvar samt uppföljning och utvärdering

Flertalet remissinstanser är positiva till kommitténs förslag om att främja

barns och ungdomars lärande och kunskapsutveckling samt de ändringar

det medför i skollagens portalparagraf. Lärarförbundet tillstyrker dock

inte helt den föreslagna ändringen utan föreslår en egen lydelse av 4 kap.

1 §. BO menar att kommitténs tillägg i portalparagrafen bör kompletteras

med ytterligare ändringar i skollagen. För närvarande är 4 kap. 2 §

begränsad till inflytande över utbildningens utformning, men BO anser

att det borde utvidgas till att omfatta inflytande över skolans verksamhet

och organisation. BO anser vidare att det i skollagen bör införas en

skyldighet för skolstyrelsen eller rektor att inhämta synpunkter från

eleverna inför beslut som berör eleverna på ett påtagligt sätt.

Statskontoret instämmer i kommitténs konstaterande att själva

livsnerven i styrsystemet är förtroende och att det inte är statens sak att

bestämma hur verksamheten skall organiseras, vad det konkreta innehål-

let skall vara och vilka metoder som är tillämpliga . De särskilda statliga

bestämmelserna för skolans område bör enligt Statskontorets mening

utgå. Statskontoret anser att även staten måste utvärdera processerna,

dvs. ytterst skolans arbetssätt. Den statliga tillsynen främst koncentrera

sig på att följa upp kommunernas kvalitetssäkringssystem.

Av de få remissinstanser som berört förslaget om ändring av benäm-

ningen elev till barn och ungdomar är samtliga kritiska. Kammarrätten i

Jönköping och Orsa kommun anser att ändringen är olämplig och bidrar

till att också övriga styrdokument och texter ändras.

Avskaffandet av timplanen

Även om inte alla tillstyrker förslaget om att avskaffa timplanen är dock

de flesta remissinstanser positiva till en femårig försöksverksamhet i ett

begränsat antal kommuner.

Däremot anser fyra kommuner Heby, Laholms, Orsa och Skara

kommuner att timplanen skall avskaffas utan att en försöksverksamhet

läggs fram. Statskontoret instämmer också i kommitténs förslag att slopa

timplanerna och fokusera på elevernas kunskaper och färdigheter i

förhållande till målen och inte på antalet timmar. Svenska

Kommunförbundet anser att timplanen skall avskaffas i den takt som

kommunerna beslutar om.

Lärarhögskolan i Stockholm tillstyrker förslaget, men ser farhågor

kring de praktiskt-estetiska ämnenas möjligheter att hävda sig vid en så-

dan förändring. Örebro kommun föreslår att endast de totalt garanterade

timmarna, 6 665, anges i skollagen.

Göteborgs universitet anser däremot att det krävs starkare incitament

än att ta bort timplanen för att i läroplanens anda få in kommunalpolitiker

och lokala skolor i en fruktbar diskussion om att utnyttja friutrymmet.

Skolverket, RRV, Lärarförbundet, LR, Högskoleverket, Göteborgs uni-

versitet, TCO, Gävle och Mörbylånga kommuner vill inte avskaffa

timplanen. De är däremot positiva till alternativförslaget med en femårig

försöksverksamhet.

Kursplaneöversyn

Överlag är remissinstanserna positiva till förslagen om kursplaneöversyn.

SAF tillstyrker förslaget om grundskolans kursplaner och anser även att

kursplaneöversynen bör göras kontinuerligt för gymnasieskolan i samar-

bete med berörda branschorganisationer. RHS tillstyrker förslagen, men

tror till skillnad mot Skolkommittén att ett nationellt avstämningstillfälle

vid t.ex. år fyra eller fem är av stort värde.

Skolverket avvisar förslagen och menar att de redan ingår i Skolverkets

generella uppdrag. Enligt Skolverket skall kursplaner vara styrande för

undervisningens utformning och innehåll, inte föreskriva en viss upp-

läggning. Göteborgs universitet betonar behovet av en rullande kurspla-

neöversyn, men varnar för alltför detaljerat innehåll. DAKS avstyrker

förslagen och anser att kursplanerna skall förändras, om de skall vara

kvar, och att man bör skriva in det elevcentrerade arbetssättet.

Rektorns roll

Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget om utredning av rektors-

rollen, men när det gäller förslaget om delegering går åsikterna isär.

BO välkomnar en utredning om ledarskapet i skolan. Däremot ser BO

en risk med att delegera rektorns ansvar och befogenheter till andra per-

soner och grupper på skolan. Även Lärarförbundet tillstyrker förslaget

om utredning, men anser att delegeringsmöjligheten för rektor behöver

utvecklas.

Skolverket avstyrker förslaget om utredning av ledarskapet i skolan, då

regeringens beslut om det första uppdraget till utbildningsinspektörerna

innebär att rektorsfunktionen skall kvalitetsgranskas under 1998. Skol-

verket avstyrker även förslaget att införa en delegeringsmöjlighet av de-

lar av rektors ansvar och befogenheter till andra personer eller grupper på

en skola.

Ånge kommun anser att ansvaret även fortsättningsvis bör ligga hos

skolledningen i och med att en skolledare annars kan välja att delegera ett

obekvämt ärende så att en eventuell juridisk påföljd drabbar en annan

person eller grupp. Svenska Kommunförbundet anser att frågan bör lösas

inom ramen för en total skollagsöversyn. HO anser, i likhet med

Kommunförbundet, att rektors roll är unik varför dennes för-

valtningsrättsliga befogenheter bör analyseras i en framtida översyn av

skollag och förordning. Norrköpings kommun anser att rektorns

möjligheter att delegera ansvar inte får innebära att det pedagogiska

ledarskapet överlämnas till annan person än rektor.

Göteborgs universitet vill lyfta fram rektors roll som central i arbetet

med att utveckla det inre arbetet och påpekar att den statliga rek-

torsutbildningen bör innehålla grundläggande kunskaper i specialpeda-

gogik. Skolledarna anser att rektorn måste ha en stab av medarbetare i

likhet med vilket företag som helst för att administrativa rutinuppgifter

inte skall ta all tid och energi.

Betygssättningen i grundskolan, förslag med ej graderade betyg

Två tredjedelar av de remissinstanser, som svarat, stöder förslaget om en

försöksverksamhet med andra former för urval, bedömning och skriftlig

information än graderade betyg.

Lärarhögskolan i Stockholm tillstyrker förslaget, men anser att det be-

höver skapas ett forum, där dialog kan föras om sambandet mellan ambi-

tioner, resurser och resultat. SAF anser att förslaget om försöksverksam-

het är intressant, men att betyg behövs.

Skolverket anser att behörighetskraven skall ligga fast, men att några

kommuner på försök skall beredas möjlighet att pröva andra vägar. Skol-

verket avstyrker däremot förslaget att enbart ha kvar betyget Godkänd i

grundskolan.

En tredjedel av instanserna avstyrker emellertid förslaget. Bland dessa

finns Högskoleverket, Skolledarna, LR, Lärarförbundet, Göteborgs stad,

Alvesta, Botkyrka, Jönköpings, Kungsbacka och Skellefteå kommuner. En

genomgående uppfattning bland dessa är att det nya betygssystemet inte

införts fullt ut förrän våren 1998, vilket gör att det inte är bra att genom-

föra en försöksverksamhet med borttagande av de graderade betygen

innan det gamla systemet utvärderats. Däremot ses utvecklingssamtalen

som ett led i utvecklingen mot bättre information till elever och föräldrar.

Mot bakgrund av det uppdrag som Högskoleverket har att bedöma och ge

tillstånd till universitet och högskolor att använda alternativa urvalsmo-

deller, anser verket att goda skäl finns för ett framtida kunskaps- och er-

farenhetsutbyte mellan Högskoleverket och Skolverket.

DAKS anser att både grundskolan och gymnasieskolan bör bli betygs-

fria och avstyrker således förslaget om försöksverksamhet. RRV ser

gärna att en försöksverksamhet genomförs, men att de graderade betygen

behålls under försöksperioden och menar att kommitténs förslag ökar

skälen att fokusera även annat än godkändgränsen. Svenska

Kommunförbundet avstår från att yttra sig i frågan, men betonar att ett

nytt betygssystem inte får försvåra lärarnas arbete med betygssättning.

Programprov i gymnasieskolan

Förslaget tillstyrks av två tredjedelar av de remissinstanser som svarat.

Däremot är svarsbortfallet rörande detta förslag stort.

RRV delar Skolkommitténs uppfattning att gymnasieskolans kursut-

formning innebär risk för alltför stor splittring och att programprov där-

för behövs. Ett programprov kan också ge lärarna underlag för att be-

döma utbildningsresultatet i förhållande till läroplans- och program-

målen. RRV anser att programproven skall vara obligatoriska. Högskole-

verket tillstyrker förslaget om att utarbeta nationella prov för gymnasie-

skolans olika program, men anser i likhet med SAF att programproven

bör vara nationella och obligatoriska. Dessutom välkomnas åtgärder som

syftar till att stärka och garantera betygsättningens jämförbarhet.

Skolverket avvisar förslaget om programprov såsom inaktuellt om pla-

nerna på en gymnasieexamen genomförs. Kostnaderna för att utveckla

och genomföra programprov skulle dessutom vara betydande. Även

Alvesta och Norrköpings kommuner är tveksamma till nationella

programprov.

Uppföljning och utvärdering

Förslagen tillstyrks överlag av flertalet remissinstanser, men många har

valt att inte ta ställning till förslagen. Handikappförbundens samar-

betsorgan tillstyrker förslaget, men vill understryka vikten av att tydlig-

göra statens krav på kommunernas system för utvärdering. Dessutom

anser de att möjligheterna till sanktioner mot en kommun måste skärpas i

skollagen så att staten kan ingripa på ett tidigare stadium.

De flesta kommuner är negativa till förslaget om vidgade sank-

tionsmöjligheter, men är positiva till att fokus i utvärderingen flyttas från

nationell nivå till kommun- och skolnivå.

Skolverket avstyrker förslaget om förändringar i skollagens 2 kap. 8 §

med hänvisning till regleringsbrevet för 1998, där verket ges i uppdrag

att bedöma nuvarande åtgärdssystem. Svenska Kommunförbundet anser

att frågan om uppföljning och utvärdering skall regleras i en ny skollag.

TCO anser däremot inte att fokus bör flyttas över från den nationella till

den lokala nivån när det gäller uppföljning och utvärdering. Alvesta

kommun efterfrågar tydligare besked från staten om önskade uppgifter,

vilket skulle underlätta för alla kommuner och dessutom göra uppgifterna

jämförbara.

Lärares yrkesutveckling förslag om rekryteringstjänst

Remissinstanserna är generellt sett positiva till förslagen om lärares

yrkesutveckling och rekryteringstjänster. En genomgående uppfattning är

emellertid att kommitténs förslag till åldersgräns på 30 år bör höjas till

45 år.

Högskoleverket anser att idén med rekryteringstjänster är värd att

pröva, men påpekar att arbetslöshet inte skall ge företräde till en rekryte-

ringstjänst. Den enskilde personens vilja och intresse skall vara avgö-

rande. Göteborgs universitet anser att tanken med rekryteringstjänster

kan vara fruktbar om man uppmärksammar att det finns en tydlig

skillnad mellan att arbeta utan utbildning och med utbildning.

Lärarhögskolan i Stockholm tillstyrker förslaget, men ser en risk för att

ett system med rekryteringstjänster kan missbrukas i ett trängt

ekonomiskt läge. LO anser att förslaget kan få nya grupper att söka sig

till skolan och därigenom påskynda en utveckling av skolan.

TCO anser att det är viktigt att få in fler män i läraryrket och fler lärare

med annan kulturell och etnisk bakgrund. Dessutom instämmer de i

kommitténs resonemang om att det behövs en ökad samverkan mellan

skolan och lärarutbildningen. BO anser att det vore önskvärt med en ökad

rörlighet bland lärarna och att det är nödvändigt att hitta nya former för

lärarnas kompetensutveckling.

Flertalet kommuner uppfattar dock förslaget om rekryteringstjänster

som tveksamt. Finansieringsformerna måste utformas så att de nya tjäns-

terna inte hotar att tränga undan ordinarie personal eller nyanställningar.

Stockholms stad anser att resonemanget om rekryteringstjänster uteläm-

nar eleverna. Lärarförbundet ställer sig inte bakom förslaget, eftersom

kommittén inte har preciserat hur rekryteringstjänsterna skall finansieras.

För att rekrytera nya grupper till läraryrket föreslår Lärarförbundet att ett

så kallat basår införs. Avsikten är att studerande, främst de med invand-

rarbakgrund, skall kunna erbjudas möjlighet att förbättra sina språkkun-

skaper och göra andra kompletteringar för att uppfylla de särskilda behö-

righetskraven för att komma in på lärarutbildningens olika inriktningar.

Detta tillämpas redan vid en del högskolor.

Skolverket anser att staten inte kan besluta om s.k. rekryteringstjänster

då det är skolhuvudmännen, inom ramen för gällande lagar, som har de

möjligheter som kommittén efterlyser. SAF är oroat över den statiska syn

som kommittén har när det gäller skolans kompetensförsörjning där

lärare, utbildade vid lärarhögskolor, ses som den enda rekryteringskällan.

Kompetens kan också med fördel tillföras utifrån, exempelvis från

näringslivet genom deltidslärare, projektmedlemmar och experter.

RRV anser att utredningen inte tillräckligt diskuterat hur ett system

med rekryteringstjänster bör vara utformat för att effektivt kunna bidra

till att bredda och stimulera rekryteringen till läraryrket. RRV anser även

att en koppling mellan rekryteringstjänsterna och lärarhögskolans antag-

ning bör aktualiseras.

Friskolornas Riksförbund anser att även fristående skolor som

anställer personer på en rekryteringstjänst skall ha möjlighet till

ekonomiskt bidrag från staten.

Utlandsutbildade lärare

Nästan samtliga remissinstanser är positiva till att en person med ut-

ländsk lärarutbildning skall kunna få en fast anställning som lärare om

hon eller han har tillräckliga kunskaper i svenska språket med hänsyn till

tjänsten. Bland annat anser Lärarförbundet att skolan behöver fler lärare

med annan nationell och etnisk bakgrund än den svenska för att kunna

möta barn av olika nationalitet. Kraven på språkkunskaper och kompe-

tens måste dock ställas i relation till den lärartjänst som är aktuell. Även

Högskoleverket finner det angeläget att fler lärare med utländsk bakgrund

och utbildning rekryteras till svenska skolor och att möjligheter till fast

anställning underlättas. Högskoleverket avstyrker dock kommitténs för-

slag till ändring i skollagen.

Skolverket avstyrker förslaget om uppluckrade behörighetskrav i

svenska hos lärare med utländsk lärarutbildning. LR avstyrker också

förslaget om ändring i skollagen rörande de sänkta språkkraven på

utlandsutbildade lärare. BO stöder inte förslaget om utlandsutbildade

lärare, utan menar att det måste vara det som gagnar eleverna som skall

stå i centrum och har därför svårt att se hur sänkta språkkrav på något

sätt skulle vara bra för eleverna.

Skolan och kulturen

Förslagen om skolan och kulturen tillstyrks nästan av samtliga remiss-

instanser. Skolledarna anser att förslaget bör gälla för grundskolan, gym-

nasieskolan och vuxenutbildningen.

Skolverket avstyrker förslaget i läroplanen om krav på rektor att skolan

bör se som sin uppgift att vara ett kulturellt centrum i närsamhället. Detta

är ett område som ligger inom ramen för huvudmannens ansvar och bör

ej vara föremål för statlig styrning. Skolverket avstyrker dessutom för-

slaget om kulturell yttrandefrihet.

Skolan och arbetslivet

Förslagen om skolan och arbetslivet tillstyrks av de flesta remissinstan-

ser. SAF tillstyrker kommitténs förslag och menar att kontakterna mellan

skolan och arbetslivet inte enbart är viktigt för att göra lärandet

meningsfullt. Det handlar även om näringslivets framtida

kompetensförsörjning och därmed Sveriges utveckling. LO tillstyrker

förslaget och vill att detta kopplas till en starkare gemensam styrning av

utformningen av utbildningen som delas av skolan och arbetslivet.

Svenska Kommunförbundet delar kommitténs uppfattning men anser att

frågan bör genomlysas närmare. Lärarförbundet delar kommitténs

värderingar i frågan men ser problem med det praktiska genomförandet

av 15 veckors APU.

Några av de mindre kommunerna är negativa till förslagen om skolan

och arbetslivet, då de ser svårigheterna att finna APU-platser till ytterli-

gare ca 50 % gymnasieelever i kommunen.

Skolverket avstyrker förslagen och anser att det krav som finns i läro-

planen att eleverna skall ha kunskap om arbetslivet är tillräcklig.

Angående APU anser Skolverket att frågan är för tidigt väckt och

hänvisar till pågående arbete med APU och lärlingsutbildning.

RRV anser att utredningens positiva argument för att genomföra arbets-

platsförlagd undervisning är alltför allmänna och otillräckliga.

En jämlik skola modersmål och andra språk

Förslaget om elevers rätt till modersmålsundervisning under hela skol-

tiden tillstyrks av flertalet remissinstanser. Samtidigt anser flera att

modersmålsundervisningen inte får ställas mot andra ämnen i skolan.

Lärarförbundet och LR tillstyrker samtliga förslag utom förslaget om

att ett av de tre språken tyska, franska och spanska kan ersättas om man i

stället erbjuder ett i kommunen förekommande invandrarspråk. Även

RHS, TCO och SAF avstyrker förslaget om att ersätta B-språken.

Orsaken är att detta skulle kunna få en segregerande effekt.

Skolverket instämmer i förslaget att en elev skall ha rätt till mo-

dersmålsundervisning under hela skoltiden. Verket avstyrker dels försla-

get om att begränsningen till minst fem elever tas bort, dels förslaget om

fler B-språk i grundskolan. En noggrannare kostnadsberäkning måste

göras av vad detta skulle kosta kommunerna. Svenska Kommunförbundet

tillstyrker förslaget att annat modersmål än svenska ges ny ställning, men

avvisar förslaget om att rätten till undervisning i modersmål skall

förlängas från sju till nio år. Dessutom skall kommunen inte vara skyldig

att anordna undervisning även om antalet elever understiger fem.

Flertalet kommuner är överlag positiva till förslagen om modersmål.

De tillstyrker emellertid inte förslaget om att ett i kommunen vanligt

förekommande invandrarspråk. Dessutom är det tveksamt om det är

ekonomiskt möjligt att ta bort skyldigheten att anordna

modersmålsundervisning om antalet elever är färre än fem.

Invandrarundervisningen i Södertälje kommun anser att

modersmålsundervisning skall erbjudas redan på förskolenivå.

RRV avstyrker förslaget om att ändra reglerna för B- och C-språk och

anser att beslut i frågan om modersmål inte bör tas förrän ett underlag för

administrativa och ekonomiska konsekvenser föreligger.

SAF anser att modersmålsundervisningen bör vara frivillig och ej stäl-

las mot undervisningen i svenska som andraspråk och avstyrker förslaget

om att inskränka ett av de tre språken tyska, franska och spanska.

Friskolornas riksförbund anser att den nedre gränsen på minst fem ele-

ver bör finnas kvar och avstyrker således kommitténs förslag.

Europeiskt centrum för barns och ungdomars likvärdiga möjligheter i

barnomsorg och skola

Förslaget om att ett europeiskt centrum inrättas för utveckling och forsk-

ning rörande barns och ungdomars likvärdiga möjligheter i barnomsorg

och skola tillstyrks av nästan samtliga remissinstanser som berör frågan.

Skolverket anser emellertid att frågan bör utredas ytterligare.

Ett framtida reformarbete skyldighet att belysa klass, kön och

etnicitet i utredningar

Förslaget om att det skall finnas en skyldighet att försöka belysa konsek-

venser med hänsyn till klass, kön och etnicitet i alla utredningar, för-

studier och olika former av planeringsarbete i samband med reformer på

skolområdet tillstyrks av de flesta remissinstanser som berör frågan.

Högskolan i Växjö saknar dock en diskussion om lämpliga skyddsnät

för att garantera en skola för alla oavsett kön, klass och etnicitet.

Sammanfattning av betänkandet Att lämna skolan

med rak rygg (SOU 1997:108)

Läs- och skrivkommittén redovisar olika utgångspunkter för sitt arbete.

Kommittén ser skriftspråkligheten som en rättighet. Skolan har ansvar

för att alla barn och unga får möjlighet att utveckla och använda sin

språkliga förmåga. Språket och lärandet hör samman med

identitetsutvecklingen. Läs- och skrivsvårigheter är påverkningsbara med

pedagogiska insatser. Kommittén beskriver vidare olika teoretiska

utgångspunkter för en diskussion om läs- och skrivutveckling och läs-

och skrivsvårigheter. Ett avsnitt följer med kommentarer och tankar

baserade på enskilda individers olika erfarenheter.

Kommittén föreslår tydligare skrivningar i läroplanerna om språkets

roll i barns och ungdomars liv, arbete och lärande. En mer medveten och

uttalad syn på språkets roll bör prägla kommande måldokument för peda-

gogisk verksamhet för 1 16 år och för de frivilliga skolformerna. Kom-

mittén föreslår vidare att en mer medveten satsning på lekfullt pedago-

giskt arbete med barns skriftspråksutveckling skrivs in i styrdokumentet

för 1 5-årsverksamheten.

Skollagen bör enligt kommittén ändras från elever med särskilda be-

hov och elever som har svårigheter till elever i behov av stimulans och

stöd och elever som får svårigheter. Vidare föreslås att grundskoleför-

ordningen ändras så att rektor får ett förstärkt ansvar för arbetet med åt-

gärdsprogram för elever i svårigheter.

Kommittén föreslår en rad uppdrag till Skolverket. Bl.a. bör verkets

uppdrag att arbeta med en kontinuerlig kursplaneöversyn preciseras så att

särskild uppmärksamhet riktas mot att inslag av språkande synliggörs i

alla kursplaner. Kursplanerna bör analyseras och på sikt förändras mot

bakgrund av den kunskapssyn som bär upp grund- och gymnasieskolans

läroplaner och den språksyn som präglar framför allt kursplanen i

svenska. Skolverkets tillsynsuppdrag bör också preciseras så att ansvaret

för läs- och skrivutveckling särskilt lyfts fram. Skolverket bör vidare få i

uppdrag att utvärdera på vilket sätt de nationella proven används och om

de utgör en utvecklande kraft i verksamheterna. Ett uppdrag bör också

ges att utarbeta ett stödmaterial för förskolans och skolans

utvecklingsarbete vad gäller åtgärdsprogram samt information om regler

och rättigheter för barn och unga med läs- och skrivsvårigheter.

Kommittén föreslår vidare att olika former av forskning om läs- och

skrivutveckling och läs- och skrivsvårigheter initieras.

Grundläggande kunskaper om läs- och skrivutveckling och läs- och

skrivsvårigheter bör ges inom samtliga pedagog- och lärarutbildningar.

Tillägg och ändringar bör göras i gällande examensordningar.

Förteckning över remissinstanserna samt en

sammanställning av remissyttrandena över

betänkandet Att lämna skolan med rak rygg (SOU

1997:108)

Remissinstanser

Remissyttranden har inkommit från Socialstyrelsen, Handikappombuds-

mannen (HO), Barnombudsmannen (BO), Statskontoret, Riksrevi-

sionsverket (RRV), Statens skolverk, Statens institut för handikappfrågor

i skolan (SIH), Göteborgs universitet, Linköpings universitet, Uppsala

universitet, Ekerö kommun, Stockholms stad, Eskilstuna, Katrineholms,

Linköpings, Eksjö, Växjö, Nybro och Hässleholms kommuner, Malmö

stad, Göteborgs stad, Borås, Kristinehamns, Surahammars, Västerås,

Falu, Östersunds, Hudiksvalls, Lycksele, Umeå, Kiruna och Luleå

kommuner, Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Lands-

organisationen i Sverige (LO), Tjänstemännens Centralorganisation

(TCO), Lärarförbundet, Lärarnas Riksförbund (LR), Skolledarna, Skol-

ledarföreningen, Sveriges Psykologförbund, Svenska förbundet för

Specialpedagogik, Svensklärarföreningen, Riksförbundet Hem och Skola

(RHS), Handikappförbundens samarbetsorgan, Handikappinstitutet, AMI

Syd, Elevorganisationen i Sverige, Förbundet mot läs- och skrivsvårig-

heter (FMLS), Svenska dyslexistiftelsen, Svenska dyslexiföreningen och

Föräldraföreningen för dyslektiska barn.

Dessutom har yttranden inkommit från Karlskoga, Simrishamns, Här-

ryda, Lunds och Stenungsunds kommuner, Ulla[REDACTED_EFTERNAMN], Bo Sundblad,

Läs- och skrivpunkten i Göteborg, Dyslexikampan-

jen/Insamlingsstiftelsen Dyslexifonden, Talboks- och punktskriftsbiblio-

teket (tpb), Neuroknuten i Stockholm, Föreningen för en demokratise-

rande och aktiverande skola (DAKS), Läsutveckling i Botkyrka, Åke
[REDACTED_EFTERNAMN], Christer[REDACTED_EFTERNAMN], Länsbiblioteket i Stockholms län, Sveriges

Stamningsföreningars Riksförbund, Statens institutionsstyrelse (SiS) och

Helsingborgs stad.

Allmänna synpunkter

Flertalet instanser instämmer i kommitténs grundläggande resonemang

om språkets betydelse. Svenska Kommunalarbetareförbundet (bilaga till

LO:s remissyttrande) uttrycker att språket ger människan identitet och

möjlighet till gemenskap, till att utvecklas och till att skaffa sig infly-

tande. Det handlar också om demokrati, och att så många har bristande

läs- och skrivförmåga är en av de allvarligaste ojämlikheter vi har i

Sverige i dag . Också Skolverket och RHS ser språkets betydelse som en

demokrati- och likvärdighetsfråga. Göteborgs universitet menar att

kommitténs perspektiv, att språk och kommunikation bör genomsyra hela

skolans verksamhet och alla ämnen för att stimulera skriftspråksutveck-

ling, är en behövlig och positiv nyhet som står i samklang med aktuella

forskningsrön.

En grupp av instanser, t.ex. Skolverket och RHS samt flertalet kommu-

ner, delar också kommitténs synsätt att se läs- och skrivsvårigheter som

pedagogiska frågor i stället för individuella problem. Elevorganisationen

i Sverige framhåller att alla kan lära sig läsa och skriva, trots olika förut-

sättningar. Det handlar om att ge dem som har det svårt de rätta förutsätt-

ningarna inte bara i skolan utan i alla sammanhang där eleverna utvecklar

språk. Svenska Kommunförbundet menar att svårigheterna kan hänga

samman med såväl pedagogiska som individuella och sociala problem.

HO motsätter sig synsättet att läs- och skrivsvårigheter främst skall ses

som pedagogiska frågor. Ombudsmannen är, liksom Linköpings univer-

sitet och dyslexirörelsen, t.ex. Svenska Dyslexistiftelsen, Svenska

Dyslexiföreningen, Dyslexikampanjen/Insamlingsstiftelsen

Dyslexifonden, Föräldraföreningen för Dyslektiska barn och FMLS,

kritisk mot att kommittén inte behandlat läs- och skrivsvårigheter/dyslexi

utifrån ett medicinskt perspektiv utan endast sett frågan som ett

pedagogiskt problem. Dyslexi måste ses som ett handikapp eller en

funktionsnedsättning, vilken ibland riskerar att bli permanent.

Kommitténs förslag anses vara otillräckliga för den grupp barn som har

neurologiska och neuropsykiatriska funktionsnedsättningar och som kan

diagnosticeras. Flera instanser, bl.a. Sveriges Psykologförbund, menar

vidare att kommittén inte analyserat vari svårigheterna består för elever

med grava läs- och skrivsvårigheter.

Handikappinstitutet anser att det är viktigt att utgå från att det i grup-

pen elever med läs- och skrivsvårigheter finns både elever som har sina

problem främst till följd av en funktionsnedsättning (dyslexi) och andra

elever i svårigheter av sociala eller psykologiska skäl. De olika svårig-

heterna kräver olika pedagogiska åtgärder. Stockholms stad, Växjö kom-

mun och Läsutvecklingen i Botkyrka menar att kommittén borde ha integ-

rerat de två olika falangerna om pedagogik och neurologi för att komma

närmare det som faktiskt sker i praktiken. Också Kristinehamns kommun

understryker att specifika läs- och skrivsvårigheter kan ingå som kompo-

nenter i ett komplex av svårigheter och att utgångspunkten måste vara en

helhetskunskap om individen. Flera instanser betonar elevvårdens roll.

Sveriges Psykologförbund framhåller betydelsen av att utreda läs- och

skrivsvårigheter ur såväl pedagogisk och psykologisk som medicinsk

synvinkel.

Linköpings kommun är utan undantag positiv till betänkandet men var-

nar för att helhetsperspektivet försvinner genom att övriga handikapp

hamnar i skymundan i fråga om t.ex. resursstyrning.

Socialstyrelsen pekar på de förebyggande insatser som kan göras i för-

skolan. Styrelsen saknar i betänkandet en tydligare koppling mellan för-

skolans och skolans verksamheter. Också Skolverket anser att det är vik-

tigt att förskolans tradition att lära genom lek behålls och vidareutveck-

las. LO är positiv till betänkandet och betonar liksom Skolverket att ut-

redningens förslag är relevanta även för vuxenutbildning. LR anser att

många av kommitténs förslag endast kan genomföras om skolan tillförs

nya resurser i form av tid och pengar. RRV saknar uppgifter om resurser

och resursanvändning i förslaget.

Uppsala universitet anser att betydelsen av socialgruppstillhörighet

och kön för att nå framgång i skolan, liksom datorn som pedagogiskt

hjälpmedel borde ha behandlats mer ingående. Man saknar också en

belysning av de problem som elever med annat modersmål än svenska

har. Vad gäller pedagogiska hjälpmedel poängterar också flera andra

instanser, bl.a. HO, Dyslexikampanjen/Insamlingsstiftelsen

Dyslexifonden och Linköpings universitet, att kommittén inte återspeglar

de problem och möjligheter som finns knutna till hjälpmedelssituationen

för elever med läs- och skrivsvårigheter. Ombudsmannen menar att det

krävs skärpta nationella bestämmelser för att säkerställa att elever med

dyslexi garanteras tillgång till hjälpmedel och andra anpassningar i

skolsituationen. Svensklärarföreningen, liksom RHS, lyfter fram de icke

datorbaserade läromedlens betydelse.

Förändringar i måldokumenten

Åsikterna kring förslaget om ändring av skollagen går i sär, beroende på

om instanserna anslutit sig till att läs- och skrivsvårigheter är pedago-

giska frågor eller inte. De som delar kommitténs grundsyn, är i regel

också positiva till ändring av skollagen. Lärarförbundet instämmer helt i

kommitténs förslag att elever med behov av stöd benämns elever i behov

av stöd. Detta flyttar perspektivet till elevens totala situation. Svenska

Kommunförbundet förordar att frågan ses över inom ramen för en total

skollagsöversyn. Skolverket anser att det behövs en översyn av regelver-

ket som sådant, varför de förslag till förändringar av skollag, grundskole-

förordning och läroplan bör hänvisas till en sådan översyn. Uppsala

universitet framhåller att det kan finnas skäl att se över skollagens

formuleringar men att föreslagen ändring inte är tillräcklig för att få

genomslag i den praktiska skolverksamheten.

Handikappombudsmannen m.fl. menar att förslaget ger elever med

funktionsnedsättning ett svagare skydd. Också BO anser att den före-

slagna formuleringen på ett olyckligt och negativt sätt pekar ut det en-

skilda barnet .

FMLS anser att det bör stå elever med och i svårigheter eftersom be-

nämningen i svårigheter inte täcker problematikens olika aspekter, dvs.

att läs- och skrivsvårigheter kan ha både biologiska och sociala orsaker.

Också Växjö kommun framför att man i stället borde integrera de två

olika huvudfalangerna genom att skriva elever med/i svårigheter . LR

föreslår en liknande lösning vad gäller formulering av 4 kap. 1 § skol-

lagen där stöd skall ges till elever som har och /eller får svårigheter i

skolarbetet .

Flertalet instanser som uttalat sig om ändringar i grundskoleförord-

ningen tillstyrker förslaget. Skolledarna, liksom Förbundet för Special-

pedagogik och RHS, är positiv till att förtydliga rektors och berörd skol-

personals ansvar att fastställa åtgärdsprogram. TCO understryker vikten

av att åtgärdsprogrammen utvärderas och följs upp. AMI Syd betonar

vikten av att förskolans erfarenheter tas till vara i uppläggningen av åt-

gärdsförslagen vid övergången från barnomsorg till skola. Sveriges

Psykologförbund menar att åtgärdsprogram är viktiga men att kompeten-

sen om läs- och skrivsvårigheter i skolan måste öka avsevärt för att klara

detta uppdrag. Handikappinstitutet betonar att ett åtgärdsprogram måste

föregås av en utredning. SIH föreslår att ändringen också skall göras i

särskoleförordningen, specialskoleförodningen och sameskolförord-

ningen.

LR varnar för att lärare och studie- och yrkesvägledare, som skall pla-

nera och genomföra åtgärdsprogrammen, kommer i en besvärande och

arbetshindrande mellanhand .

Svenska Kommunförbundet anser att rektors ansvar inte behöver för-

tydligas då ansvaret som pedagogisk ledare och personalchef redan i dag

är tydligt nog. Föräldraföreningen för Dyslektiska barn avstyrker försla-

get då ansvaret för den enskilde eleven bör ligga så långt ute i organisa-

tionen som möjligt. Ansvaret skall således ligga på klassläraren.

Majoriteten av de instanser som uttalat sig om starkare skrivningar

kring språkets betydelse i läroplaner och kursplaner är positiva. Skol-

verket delar kommitténs grundläggande utgångspunkter men menar att

kommittén lägger för stor vikt vid det skriftliga språket för måldoku-

mentet för 1 5-åringar. Lärarförbundet uttrycker att det behövs starkare

skrivningar för att elever i behov av särskild stimulans och stöd verkligen

får det. TCO tillstyrker förslagen och betonar bl.a. att skrivningar som

handlar om ökad kommunikation mellan skolan, föräldrar och elever vad

gäller barns språkutveckling är särskilt viktiga. RHS understryker för-

skolans roll att erbjuda en rik miljö för språkstimulans med förmåga att

upptäcka barn med specifika språksvårigheter. Borås kommun uttrycker

att ett lekfullt och lustbetonat möte med skriftspråket i förskolan är en

viktig grund för barns livslånga lärande. Göteborgs universitet menar att

förslagen till ändringar i styrdokumenten är välmotiverade men att dessa

endast kan åstadkomma förändringar långsiktigt under förutsättning att

kommunerna prioriterar dessa frågor och ger erforderliga resurser.

De flesta instanser tycker också att det är bra med en översyn av kurs-

planerna där kursplanen i svenska skall få genomslag. Ansvaret för

språkutveckling skall inte bara ligga på svenskämnet.

Många instanser, bl.a. TCO, stödjer kommitténs skrivningar om sko-

lans textmiljö. Man uttrycker att ett modernt skolbibliotek med ny teknik

och brett bokutbud är viktigt för skolans möjligheter att stimulera ett

elevaktivt och undersökande arbetssätt med ett lustfyllt användande av

språket.

Utveckling och utvärdering

Flertalet kommuner ställer sig positiva till förslagen om utveckling och

utvärdering. Skolverket ställer sig dock tveksam till kommitténs olika

förslag om uppdrag. Verket anser att uppdraget om de nationella proven

inte behövs, eftersom ett sådant arbete redan är på gång med inriktning

mot svenska. Vad gäller uppdraget om lokala utvecklingsprogram hän-

visar man bl.a. till det arbete som pågår inom verket samt till två av de

uppdrag som de statliga utbildningsinspektörerna skall fokusera under år

1998. Även vad gäller kursplanerna menar Skolverket att man redan i

dag har i uppdrag att följa, granska och vid behov lämna förslag till

revidering. Skolverket påpekar vidare att stödmaterial för arbetet med åt-

gärdsprogram i förskolan och skola nyligen utarbetats av SIH. Verket

ställer sig mer positivt till förslaget om att utarbeta information om rät-

tigheter som barn och unga har med läs- och skrivsvårigheter. Ett sådant

arbete bör ske i samverkan och samråd med andra myndigheter och orga-

nisationer som till exempel Barnombudsmannen, elevorganisationerna

och RHS. RHS uttrycker i sitt remissvar att man gärna medverkar i så-

dana informationsinsatser till föräldrar vars barn har läs- och skrivsvårig-

heter.

Uppsala universitet ställer sig positiv till flertalet uppdrag och framför

att det också är angeläget att de nationella proven utvärderas för att ut-

röna i vilken utsträckning de används och bidrar till att elever med behov

av särskilt stöd faktiskt får hjälp. HO menar att uppdraget om nationella

prov och stödmaterial bör utvidgas till att omfatta ett perspektiv på ele-

vers funktionsnedsättning vid sidan om klass, kön och etnicitet. Handi-

kappinstitutet vill att Skolverket och andra berörda ges i uppdrag att ut-

reda hur elever med dyslexi skall kunna erhålla kompenserande hjälp-

medel i ökad omfattning.

RRV saknar en genomgång och utvärdering av effekterna av de insatser

som hittills genomförts av Skolverket.

Vad gäller pedagogiska centrumbildningar förespråkar Lärarförbundet

att kommunerna samordnar de olika resurs-/kunskapscentra som byggts

upp till ett enda kunskapscentrum som stöd till förskola och skola. Även

på regional nivå behövs det tvärvetenskapliga team för vissa elever med

mycket speciella problem. Dyslexikampanjen/Insamlingsstiftelsen Dys-

lexifonden, Svenska Dyslexiföreningen och Föräldraföreningen för Dys-

lektiska barn betonar också vikten av olika strukturerade kontaktnät då

det är i dessa samarbeten som de tidiga upptäckterna görs och de tidiga

insatserna skall sättas in. Stockholms stad ser det som beklagligt att upp-

drag inte ges Skolverket eller SIH att utveckla dessa centra. TCO liksom

RHS betonar att det behövs ett samlat grepp om problemområdet över

skolformernas gränser och inom kommunen. Falu kommun framför även

betydelsen av nätverk mellan grannkommunerna.

Forskning

Flertalet instanser tillstyrker kommitténs förslag om forskningsinsatser.

Göteborgs universitet sammanfattar att betänkandet innebär ett synsätt

och ett antal förslag som ligger väl i linje med forskningsfronten på om-

rådet språk- och skrivinlärning och språk- och skrivproblem. Förslagen

skulle innebära ett förstärkt samarbete mellan lärarutbildningarna och

forskare respektive lärare på området inom olika ämnen och fakulteter.

Uppsala universitet instämmer i kommitténs förslag till forskningsinsat-

ser, men kritiserar kommitténs forsknings- och undersökningsunderlag

för att vara alltför begränsat och snävt. Socialstyrelsen stöder förslagen

men menar att forskningen även bör omfatta de yngre åldersgrupperna

för att man så tidigt som möjligt skall kunna förebygga och hindra att läs-

och skrivsvårigheter uppstår senare under skoltiden. Borås kommun stö-

der kommitténs förslag och föreslår dessutom forskning om invandrar-

elevers läs- och skrivsvårigheter. Detta får stöd av Svenska Dyslexiföre-

ningen som påpekar att flera undersökningar har visat att elever med in-

vandrarbakgrund är överrepresenterade bland de svaga läsarna.

Linköpings universitet understryker betydelsen av medvetna och sys-

tematiska tillämpningar av läsforskningens resultat för att förhindra upp-

komsten av läs- och skrivsvårigheter. Universitetet menar att kommitténs

beskrivning av olika vetenskapliga skolor inte överensstämmer med

verkligheten. Man framför att ett grundläggande problem som utred-

ningen i stort sett förbigår i sina förslag är bristen på kontaktytor på na-

tionell och regional nivå där forskare och lärare kan mötas. Dessutom

framhålls att betänkandet vittnar om ett antal missförstånd och feltolk-

ningar av viktiga forskningsresultat. Detta får stöd av HO och Svenska

Dyslexistiftelsen som liksom universitetet menar att kommittén inte tagit

hänsyn till sina egna faktaunderlag samt har en för grund beskrivning och

tolkning av befintlig forskning. Ombudsmannen framför att kommittén

inte i tillräcklig utsträckning beaktat medicinsk forskning. Man efterlyser

vidare mer tvärvetenskaplig forskning.

Pedagog/lärarutbildning och examensordning

Flertalet instanser tillstyrker huvudinriktningen i förslagen till föränd-

ringar och delar kommitténs syn att kunskaper om läs- och skrivsvårighe-

ter bör tillföras lärares och pedagogers utbildning. Flera poängterar också

att kompetensutvecklingen måste bli mer forskningsanknuten. Lärarför-

bundet instämmer i att kunskapen hur man åtgärdar läs- och skrivsvårig-

heter bör tillföras all grundläggande utbildning. Det behövs en tydligare

styrning mot läs- och skrivutveckling i högskoleförordningen. Tanken

om en framtida sammanhållen grundutbildning för alla som arbetar i för-

skola, grundskola och gymnasieskola tilltalar förbundet liksom flera

andra instanser. Förbundet anser, liksom kommittén, att special-

lärare/specialpedagoger behöver kompetensutveckling om läs- och

skrivsvårigheter i ett specialpedagogiskt perspektiv. Den specialpedago-

giska påbyggnadsutbildningen bör också innehålla mer om denna pro-

blematik än vad den gör i dag. LR instämmer också i att alla pedagoger

och lärare oavsett ämne och årskurs skall ha kunskaper om språkutveck-

ling och lärande men anser inte att alla lärare skall ha identiska kunska-

per. I förskolan gäller det främst förståelsen, i grundskolans lägre års-

kurser främst inlärningen medan det i de högre årskurserna och gymna-

sieskolan främst gäller att fokusera förståelse samt förmågan att integrera

läs- och skrivinlärningen i den övriga undervisningen. LR ifrågasätter om

all kompetensutveckling behöver ske genom att alla lärare och pedagoger

fortbildar sig tillsammans. Vissa delar kan behandlas bättre genom sam-

verkan mellan begränsade kategorier. Stockholms stad menar, till skillnad

från kommittén, att det också krävs specifika kunskaper och erfarenheter

hos de lärare som skall undervisa elever med läs- och skrivsvårigheter.

LR anser vidare att utrymmet inom specialpedagogutbildningen för bl.a.

läs- och skrivsvårigheter bör utökas. En ny specialpedagogisk påbygg-

nadsutbildning för lärare med inriktning mot undervisning i dyslexi bör

inrättas.

Även Socialstyrelsen anser att det är viktigt att läs- och skrivsvårighe-

ter oavsett orsak beaktas i lärar- och speciallärarutbildningen samt inom

forskningen. Hittills har läs- och skrivsvårigheter som har sin grund i

dyslexi fått stor uppmärksamhet medan andra orsaker har hamnat i skym-

undan. Personalens kunskap om det enskilda barnets eventuella

funktionshinder och speciella situation eller om invandrarbarnets språk

och kultur är avgörande för en lyckad integrering och för att skapa en

skola som tar tillvara barnens utvecklingspotentialer . LO understryker

vikten av att även andra personalkategorier än pedagoger inom förskola

och skolbarnsomsorg, t.ex. barnskötare, fritidsledare och dagbarnvårdare,

genom sin utbildning får kunskap om läs- och skrivsvårigheter och däri-

genom bättre kan stödja barnens språkutveckling. Svenska

Kommunalarbetareförbundet stöder detta och menar att alla som arbetar

med barn och ungdom borde få sådan utbildning.

Linköpings universitet menar att kommittén försummat bristen på fors-

karanknytning och framför att stöd borde ges till nationella nätverk mel-

lan lärarutbildare och forskare. Andra frågor som universitet saknar, lik-

som flera andra t.ex. Linköpings kommun, är förslag för kompetensut-

veckling för redan yrkesverksamma pedagoger och lärare samt skolle-

dare.

Uppsala universitet tillstyrker förslagen om utbildning, men avstyrker

ändringarna i examensbeskrivningen då kommitténs förslag karaktärise-

ras som detaljstyrning. Svenska Kommunförbundet avstyrker förslaget

om ändrad högskoleförordning med hänvisning till Lärarutbildningskom-

mitténs utredning.

Sammanfattning av förslagen i betänkandet Växa i

lärande Förslag till läroplan för barn och unga 6 16

år (SOU 1997:21)

I Barnomsorg och skolakommitténs betänkande Växa i lärande Förslag

till läroplan för barn och unga 6 16 år (SOU 1997:21) redovisas en

jämförelse mellan barnomsorgens och skolans utveckling och styrfunk-

tioner, bl.a. beskrivs skillnaderna mellan förskolans och fritidshemmets

pedagogiska program och skolans läroplan. Kommittén konstaterar att

skola och barnomsorg har byggts upp och utvecklats från delvis olika

utgångspunkter. De centrala skillnaderna beskrivs i betänkandet sam-

manfattningsvis:

- det är obligatoriskt att gå i skolan medan barnomsorgen är frivillig,

- barnomsorgen har en servicefunktion till föräldrar som skolan saknar

samt en tydligare inriktning på omvårdnad,

- ansvarsfördelningen mellan stat och kommun skiljer sig åt,

- innehållet i de centrala styrdokumenten dvs. de pedagogiska pro-

grammen och läroplanen.

Kommittén menar också att skolan är mer ämnescentrerad och att in-

nehållet till stor del har bestämts av andra än barnen och de unga. Verk-

samheten i skolan handlar om att återskapa den rådande kulturen och den

kunskap som samtiden anser vara väsentlig. Skolan är således mer fram-

tidsinriktad än förskolan. Barnomsorgen värnar om en helhetssyn på

barnet och omsorg om hela barnet, hela dagen. I förskolan har barnen

större möjlighet att själva välja innehåll och uttrycksformer.

I betänkandet diskuteras ett antal utvärderingar när det gäller samver-

kan mellan förskola för sexåringar, skola och skolbarnsomsorg. Kom-

mittén betonar att utvärderingarna visar på att samspelet också inrymmer

svårigheter. Förändringsarbetet måste, enligt kommittén, ta sin

utgångspunkt i en gemensam syn på barnet, kunskap och lärande. Ett

gemensamt synsätt på kunskap och lärande underlättas genom ett

gemensamt måldokument.

Läroplansförslaget innebär bl.a. att en vidgad syn på undervisning krä-

ver ett utnyttjande av olika kompetenser i skolan. Detta innebär att arbe-

tet utformas i arbetslag som arbetar mot gemensamma mål och skapar en

gemensam praktik.

Kommittén föreslår att läroplanen skall gälla för de pedagogiska verk-

samheterna för inskrivna barn och unga. Detta innebär att termen skola

används för förskola för sexåringar, grundskola, sameskola, specialskola,

den obligatoriska särskolan och fritidshemmet.

Läroplanens struktur och inriktning föreslås i huvudsak bestå. I kapitel

2 föreslås dock en omdisponering så att avsnitt Normer och värden läggs

först i kapitlet. Läroplanen tillförs nya mål så att den kan omsluta alla

verksamheter. Målen föreslås benämnas nationella mål i stället för som

nu riksgiltiga. Mål att sträva mot och mål att uppnå skall vara de samma

för förskola för sexåringar, grundskola, särskola och fritidshem. För för-

skolan innebär detta att målen sätts längre fram i tiden jämfört med

målen i det pedagogiska programmet. Mål att uppnå för sameskolan,

specialskolan och särskolan har inte ändrats i förslaget.

Läroplansförslaget innehåller tillägg när det gäller ett mångkulturellt

synsätt samt förslag till ett femte perspektiv för att förstärka jämställdhet.

Förstärkningar när det gäller målformuleringar för barn som behöver sär-

skilt stöd föreslås under flera avsnitt, samt ett tillägg till rektors ansvar

för en individuell handlingsplan enligt LSS-lagen.

Kommittén föreslår att begreppet förmedla kunskaper ersätts av främja

lärande och främja läroprocesser med hänvisning till att undervisnings-

begreppet vidgas. Vidare föreslås att omsorgen om den enskilde indivi-

den tillförs läroplanen och att lekens betydelse för lärande samt formule-

ringar som understödjer tema- och projektarbete lyfts fram. Några av de

förstärkningar som ytterligare föreslås är bl.a. att utforskande,

nyfikenhet, lust och skapande skall prägla undervisningen, liksom att

eleverna skall utveckla flera "språk" där även musik, drama, bild och

dans ingår. Skolans ansvar för elevens trygghet, trivsel och tillit till sin

egen förmåga framhålls också i förslaget.

Helt nya mål föreslås också för att understryka de integrerade verk-

samheternas ansvar för barnens hela dag. Dessa förslag handlar t.ex. om

barns rätt till vila, avkoppling och möjligheter till att utveckla ett aktivt

fritids- och kulturliv.

Ytterligare ett antal förändringar i läroplanens terminologi föreslås,

bl.a. att termen elev ersätts med barn och unga alternativt individ, att

undervisning ersätts av verksamhet och ämnen ändras till innehåll.

Kommittén föreslår också att lärare ersätts av benämningen pedagog.

Slutligen föreslår kommittén att ett urval av internationella konventio-

ner samt ett avsnitt om kvalitetssystem och kvalitetssäkring skall anges i

särskild bilaga till läroplanen.

Förteckning över remissinstanserna samt en

sammanställning av remissyttrandena över

betänkandet Växa i lärande Förslag till läroplan för

barn och unga 6 16 år (SOU 1997:21)

Remissinstanser

Remissyttranden har inkommit från Socialstyrelsen, Handikappombuds-

mannen (HO), Barnombudsmannen (BO), Statskontoret, Riksrevi-

sionsverket (RRV), Statens skolverk, Statens institut för handikappfrågor

i skolan (SIH), Lärarhögskolan i Stockholm, Universitetet i Linköping,

Sameskolstyrelsen, Manillaskolan, Östervångsskolan, Länsstyrelserna i

Skåne och Uppsala län, Svenska Kommunförbundet, Arjeplogs, Avesta,

Bräcke, Danderyds, Eskilstuna, Finspångs och Gällivare kommuner,

Göteborgs stad, Härryda, Kristianstads, Kungsbacka, Lilla Edets och

Luleå kommuner, Malmö stad, Mörbylånga, Norrköpings, Norrtälje,

Oskarshamns, Sandvikens, Skurups och Stenungsunds kommuner,

Stockholms stad, Sunne, Söderköpings, Umeå, Uppsala och Örebro

kommuner, Sveriges Akademikers Centralorganistaion (SACO),

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Landsorganisationen i

Sverige (LO), Riksförbundet Hem och Skola (RHS), Friskolornas Riks-

förbund, Riksförbundet för Utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och

Vuxna (FUB), Handikappförbundens Samarbetsorgan (HSO), Sveriges

Dövas Riksförbund (SDR), Synskadades Riksförbund (SRF), Föreningen

Sveriges Socialchefer och Sveriges Kristna Råd.

Dessutom har yttranden inkommit från Ann-Ki Ulnes, Göteborg,

Sollentuna, Perstorps och Skara kommuner, Lärarnas Riksförbund (LR),

personal vid Kärraskolan i Göteborg, Lärarförbundet, Stockholmskretsen

av Internationella Kvinnoförbundet för Fred och Frihet (IKFF), Före-

ningen för en demokratiserande och aktiverande skola (DAKS), Hörsel-

skadades riksförbund, Riksförbundet för rörelsehindrade barn och ung-

domar (RBU), Riksförbundet Ungdom för Social hälsa, Riksförbundet

för döva, hörselskadade och språkstörda barn, Idrottshögskolan i Stock-

holm, Sveriges Förskollärares Yrkesförening (SFY), European Network

for School-Age Childcare (ENSAC), Arbetsgruppen Kultur i skolan,

barnskötare i Vännäs kommun, Institutet för matematik och naturveten-

skap vid Lärarhögskolan i Stockholm samt en gemensam skrivelse från

Linköpings universitet, Lantbruksuniversitetet Uppsala och Movium.

Ett gemensamt måldokument allmänna synpunkter

De myndigheter som lämnat synpunkter på förslaget är positiva till ett

gemensamt måldokument, med undantag för RRV. Även merparten av

övriga remissinstanser, däribland Svenska Kommunförbundet, Manilla-

skolan, Östervångsskolan, FUB, HSO, RBU, Riksförbundet för döva,

hörselskadade och språkstörda barn och så gott som samtliga kommuner

är mycket positiva till grundtankarna i förslaget och välkomnar ett mål-

dokument som stödjer integrering. SACO, Lärarhögskolan i Stockholm,

Friskolornas riksförbund och Idrottshögskolan i Stockholm är också po-

sitiva till en sammanhållen läroplan. Några kommuner samt TCO och LR

hade dock föredragit en tioårig skolgång, men anser att förslaget är ett

steg i rätt riktning. Även Lärarförbundet ser förslaget som ett led i en

tioårig skola. Några kommuner anser att det hade varit bättre med ett ge-

mensamt måldokument med början redan från ett år. Socialstyrelsen, an-

ser att åldersspannet 6 16 år är alltför stort, och att delmål för vissa ål-

dersgrupper eller verksamheter skulle undvika en slagsida för skolans

mål. Socialstyrelsen föredrar benämningen måldokument i stället för

läroplan. Några instanser påminner om att elever i specialskola kan gå

tio år i skola, vilket borde påverka skrivningen, t.ex. genom en ändring

av målen för specialskolorna.

RRV hävdar att betänkandet inte utrett eller tagit ställning till skillna-

derna mellan de obligatoriska och frivilliga verksamheterna. RRV menar

också att de terminologiska förändringarna innebär betydande föränd-

ringar för skolans uppdrag samt att ansvarsfördelning och styrning blir

otydliga i förslaget. Därmed försvåras möjligheterna att följa upp och ut-

värdera verksamheten i skolan och en nationell likvärdighet blir svårare

att garantera. Även Socialstyrelsen anser att vissa problem av bl.a. juri-

disk karaktär i samband med ett sammanförande av tre olika verksamhe-

ter inte är helt utredda. SFY hävdar att det råder vissa oklarheter kring

vilka verksamheter som läroplanen omfattar, t.ex. när det gäller heltids-

verksamhet för sexåringar och vad som är obligatorisk respektive frivillig

verksamhet. De menar att läroplanerna borde byggas från grunden, med

0-åringen som utgångspunkt i stället för att som i dag "överliggande"

skolformer har ett avgörande inflytande på underliggande stadier. Örebro

kommun anser att det är nödvändigt att förändra kursplanerna för att un-

derlätta en helhetssyn i enlighet med förslaget, i stället för nuvarande

ämnessplittring. Lärarhögskolan i Stockholm menar att kursplaner för

förskoleklassen skulle förstärka den kognitiva processen. LO tillstyrker

förslaget som en försiktig och genomtänkt förändring, men menar att om-

sorgskompetensen kommer i skymundan. SKAF är dock starkt kritiskt till

förslaget. Ett arbetslag från Kärraskolan i Göteborg skriver att det är

svårt att veta vad läroplanen egentligen omfattar och att begreppet

undervisning är oklart.

Innehållsmässig anpassning av läroplanen

En helt övervägande del av remissinstanserna, bl.a. Statens skolverk,

Kommunförbundet, SIH, TCO, Lärarförbundet, LR, Lärarhögskolan i

Stockholm samt en majoritet av kommunerna, är positiva till att en

helhetssyn på lärande präglar förslaget och att läroplanen kompletteras

med förskole- och fritidshemsspecifika mål. Många remissinstanser

framhåller betydelsen av förskolepedagogikens inflytande i skolan och

att lekens roll betonas. Skolverket t.ex. delar betänkandets syn på att

traditioner inom barnomsorg och skola kommer att vitaliseras av ett

närmande. Många remissinstanser är också uttalat positiva till förslaget

när det gäller att se lärandet som en process, att vidga kunskaps- och

undervisningsbegreppen samt att arbetssätt från förskolan och fri-

tidshemmet tillförs skolan. Flera av instanserna, däribland

Manillaskolan, Östervångsskolan och RBU anser att ställningen för barn,

som behöver särskilda stödåtgärder, förstärks generellt i förslaget genom

att ett livsperspektiv och en helhetssyn på lärandet betonas. Sveriges

Kristna Råd menar att barnomsorgens "här och nu" perspektiv kan

befrukta skolans mer målorienterade perspektiv. Lärarhögskolan i

Stockholm saknar en tydligare belysning av barnomsorgens tradition när

det gäller barn som behöver särskilt stöd.

Flera instanser som är positiva till grundtankarna i förslaget är trots

detta tveksamma eller kritiska till en del av begreppsförändringarna eller

föreslår innehållsmässiga förändringar. Kritiken spänner från att förslaget

är alltför skolliknande, vilket bl.a. SKAF anser, till att förskoletraditio-

nen är alltför accentuerad, vilket Universitetet i Linköping hävdar. LR

anser att leken överbetonas när det gäller skolans uppgifter. LR och

Lärarförbundet framhåller båda att begreppet undervisning ej bör bytas

mot verksamhet och att benämningen pedagog inte bör ersätta lärare.

TCO menar att vissa begrepp är inkonsekvent använda och att det skapar

osäkerhet. Socialstyrelsen anser att den obligatoriska skolan kommer i

förgrunden på bekostnad av barnomsorgen och att sambandet mellan om-

sorg och pedagogik är oklart. Även Skolverket menar att det krävs tydlig-

göranden av omsorgsbegreppet samt av andra begrepp och yrkesroller.

Ett antal kommuner har synpunkter på förändringar i terminologin och

förslag till omformuleringar i förhållande till betänkandet. Kommunför-

bundet framhåller att arbetslag är ett medel inte ett mål och anser att ett

gemensamt måldokument kommer att främja ett sådant sätt att arbeta

utan ytterligare regleringar. Kommunförbundet anser inte att det krävs

någon bilaga om kvalitetssäkring utan efterfrågar istället diskussioner

mellan stat och kommun om hur kvalitetsutvecklingen skall stärkas.

SKAF anser att förslaget innebär en risk för att barnen skall anpassas

till pedagogiken istället för tvärtom och att barn med behov av särskilt

stöd förlorar på reformen. SKAF menar att omsorgspedagogik står i mot-

sats till inlärningspedagogik och att lärarnas, förskollärarnas och fri-

tidspedagogernas kompetens inte i tillräckligt stor utsträckning tillvaratar

barns omsorgsbehov.

Även Sveriges Socialchefers Förening är skeptisk till förändringarna,

som man menar innebär otydlighet i respektive verksamhets uppdrag,

trots att syftet är vällovligt. RHS anser att förslaget är en olycklig kom-

promiss, som ser ut att ha tillkommit i all hast och påpekar att undervis-

ningsmålen blir otydligare.

Enligt SFY jämställs lek med avkoppling och vila i förslaget, vilket de

kritiserar. Idrottshögskolan i Stockholm ifrågasätter om lek i förslaget har

betydelse i form av rekreation eller som en metod för lärande. ENSAC

menar att förslaget framställer leken som ett medel för lärande istället för

en läroprocess i sig.

DAKS välkomnar gemensamma mål, men anser att förskole- och fri-

tidshemsverksamheterna är styvmoderligt behandlade och undrar om

detta ändå är en förklädd tioårig grundskola. DAKS anser att förslaget

värnar om ämnesundervisning och att övriga verksamheter alltför mycket

får anpassa sig till skolans kultur. Även ENSAC menar att skolans upp-

drag i detta förslag mest är inriktat på grundskolans uppgifter genom att

fritidspedagogiken inte är tillräckligt uppmärksammad.

Övriga synpunkter

Flera instanser, däribland Skolverket och Länsstyrelsen i Skåne, anser att

förslaget om att rektors ansvar för att upprätta handlingsplan för barn

enligt LSS-lagen inte kan gälla. Även andra remissinstanser påpekar att

förslaget utgår från felaktiga förutsättningar. Förslag om förstärkning av

rektors ansvar för att utarbeta individuella åtgärdsprogram möts dock av

positiva reaktioner hos flera instanser.

Skolverket, Socialstyrelsen, TCO, LO m.fl. betonar betydelsen av kom-

petensutveckling i samband med reformen.

Flera remissinstanser är positiva till förslag om en bilaga med konven-

tioner och uttalar även önskemål om tillägg i form av FN:s standardregler

samt Salamancadeklarationen. Några framhåller också betydelsen av

kvalitetsarbete och förordar därför en bilaga när det gäller kvalitetssäk-

ring.

Utbildningsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Ylva[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1997/98:94 Läroplan för det

obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet m.m.

Rättsdatablad

Författningsrubrik

Bestämmelser som

inför, ändrar, upp-

häver eller upprepar

ett normgivnings-

bemyndigande

Celexnummer för

bakomliggande EG-

regler

Lag om ändring i skolla-

gen (1985:1100)

5 kap. 5 §

 Lagen omtryckt 1997:1212.

Prop. 1997/98:94

5

1

Prop. 1997/98:94

Bilaga 1

Prop. 1997/98:94

Bilaga 1

Prop. 1997/98:94

Bilaga 2

Prop. 1997/98:94

Bilaga 2

Prop. 1997/98:94

Bilaga 3

Prop. 1997/98:94

Bilaga 4

Prop. 1997/98:94

Bilaga 4

Prop. 1997/98:94

Bilaga 5

Prop. 1997/98:94

Bilaga 5

Prop. 1997/98:94

Bilaga 6

Prop. 1997/98:94

Bilaga 6

Prop. 1997/98:94