Regeringens proposition 1992/93:256

om sekretess i mål om barnpornografibrott

j~

1992/93:256

Regeringen föreslår riksdagen att anta det förslag som har tagits upp i bifo­gade utdrag ur regeringsprotokollet den 24 maj 1993.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Reidunn Laurén

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till en ändring i sekretesslagen (1980:100) som innebär att sekretess införs hos domstol i mål om ansvar för barnpomo-grafibrott. Lagändringen föreslås träda i kraft omedelbart.

1 Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 256

Propositionens lagförslag

Förslag till

Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att 9 kap. 16 § sekretesslagen (1980:100)' skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:256

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

9 kap. 16 §

Sekretess gäller hos domstol i mål om ansvar för sexualbrott, utpress­ning, brytande av post- eller tele-hemlighet, intrång i förvar eller olovlig avlyssning samt i mål om er­sättning för skada med anledning av sådant brott, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhål­landen, om det kan antas att den en­skilde eller någon honom närstå­ende lider skada eller men om upp­giften röjs. Sekretessen gäller dock inte för uppgift om vem som är tillta­lad eller svarande i målet.

I fråga om uppgift i allmän handling

Sekretess gäller hos domstol i mål om ansvar för sexualbrott, utpress­ning, brytande av post- eller tele-hemlighet, intrång i förvar eller olovlig avlyssning samt i mål om er­sättning för skada med anledning av sådant brott, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhål­landen, om det kan antas att den en­skilde eller någon honom närstå­ende lider skada eller men om upp­giften röjs. Sekretessen gäller dock inte för uppgift om vem som är tillta­lad eller svarande i målet. Sekretess gäller hos domstol även i mål om an­svar för bampomografibrott eller motsvarande tryckfrihets- eller ytt­randefrihetsbrott för uppgift om den unge, om det kan antas att denne eller någon denne närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. gäller sekretessen i högst sjuttio år.

Denna lag träder i kraft dagen efter den dag då den kommit ut från trycket i Svensk författningssamling.

' Lagen omtryckt 1992:1474.

Justitiedepartementet

Prop. 1992/93:256

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 maj 1993

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B. Wester­berg, Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet Laurén

Proposition om sekretess i mål om barnporno­grafibrott

1 Inledning

Justitiekanslern (JK) har i en skrivelse till Justitiedepartementet (dnr 93-2060) föreslagit att en fråga om ändring i sekretesslagen (1980:100) tas upp till skyndsam prövning. Framställningen har sin bakgmnd i ett nu anhängigt mål om barnpornografibrott. Ändringsförslaget syftar till att möjliggöra ett sekretesskydd hos domstol för uppgifter om barns personliga förhållanden i sådana mål.

I framställningen pekar JK även på att avvägningen mellan å ena sidan rätten att få ta del av en kopia av en allmän handling med stöd av offentlig­hetsprincipen och ä andra sidan intresset av att skydda i brottmål beslag­tagna handlingar är i behov av ett närmare studium.

JK:s framställning bifogas detta ärende sombilaga 1. Framställningen har behandlats vid en hearing. De myndigheter, organisationer m.m. som deltog i hearingen anges i bilaga 2.

2 Bakgrund

2.1 Nuvarande ordning

Bampomografibrott

Den som skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller som sprider sådan bild av barn döms, om inte gärningen med hänsyn till om­ständigheterna är försvarlig, för barnpornografibrott (16 kap. 10 a § brotts­balken, BrB). Om skildringen finns i tryckt skrift kan spridandet av skriften innefatta tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 4 § 12 tryckfrihetsförordningen (TF), och om den finns i en film, varmed avses även videogram, kan spridandet innefatta yttrandefrihetsbrott (5 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrund­lagen, YGL).

Tvångsmedel i tryckfrihets- och yttrandefrihetsmål

Enligt 7 kap. 7 § TF får en tryckt skrift som innefattar ett tryckfrihetsbrott konfiskeras. Motsvarande bestämmelse vad gäller filmer finns i 5 kap. 6 §

YGL. Vid konfiskering skall i princip alla exemplar som är avsedda för sprid-     Prop. 1992/93:256

ning förstöras. Dessutom skall tillses att föremål som kan användas särskilt

för att mångfaldiga skriften eller filmen inte skall kunna användas för att

framställa ytterligare exemplar. Om det förekonmier anledning att filmen

eller skriften på grund av yttrandefrihetsbrott eller tryckfrihetsbrott kan

konfiskeras, får i avvaktan på beslut om detta filmen resp. skriften läggas

under beslag (10 kap. 1 § TF och 7 kap. 3 § YGL).

Rättegångsförfarandet

Justitiekanslern utövar tillsyn på TF:s och YGL:s områden och är ensam be­hörig åklagare i mål om tryckfrihetsbrott och yttrandefrihetsbrott. I princip kan endast Justitiekanslern besluta om tvångsmedel, bl.a. beslag, med an­ledning av misstanke om sådana brott. Sedan åtal för tryckfrihets- eller ytt­randefrihetsbrott väckts eller ansökan gjorts hos rätten om konfiskering, för­fogar rätten över frågor om tvångsmedel. När målet avgörs, skall rätten pröva om tidigare meddelat förordnande om tvångsmedel skall bestå.

I fråga om rättegången i tryckfrihets- och yttrandefrihetsmål skall rätte­gångsbalken tillämpas i den mån annat inte följer av TF, YGL eller lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefri­hetsgrundlagens områden (11 kap. 3 § sistnämnda lag). Enligt 45 kap. 7 § rättegångsbalken skall åklagaren när åtal väcks eller så snart som möjligt därefter, till rätten ge in utskrift av protokoll eller anteckningar från fömn-dersökningen samt de skriftliga handlingar och föremål som han vill åberopa som bevis. När åtal väcks i tryckfrihets- eller yttrandefrihetsmäl ges normalt den skrift, film eller liknande vars innehåll det är fråga om in till rätten och åberopas till styrkande av den brottsliga gärningen. Den framställning som påstås ha brottsligt innehåll kan därmed bli ansedd som en allmän handling enligt TF.

Allmänna handlingar och rätten att ta del av dem

Till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning skall varje svensk medborgare ha rätt att ta del av allmänna handlingar (2 kap. 1 § TF). Rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas endast om det är påkallat med hänsyn till de intressen som närmare anges i 2 kap. 2§ TF, däribland intresset att förebygga eller beivra brott och skyddet för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Begränsningarna av rätten att ta del av allmänna handlingar skall anges noga i en bestämmelse i en särskild lag (sekretesslagen), eller i annan lag vartill denna hänvisar. Med handling avses i TF framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel, t.ex. en film eller videogram. Handlingen är att betrakta som allmän om den för­varas hos en myndighet och är inkommen eller upprättad hos myndigheten (2 kap. 3 § TF).

En allmän handling som inte omfattas av sekretess skall på begäran till­

handahållas den som vill ta del av den, sä att den kan läsas, avlyssnas eller

uppfattas på annat sätt. En allmän handling får också skrivas av, avbildas,

4

eller tas i anspråk för ljudöverföring. Den som vill ta del av en allmän hand-    Prop. 1992/93:256 ling har som huvudregel rätt att mot avgift få kopia eller liknande av hand­lingen till den del den får lämnas ut (2 kap. 12 och 13 §§ TF).

Sekretess i mål om sexualbrott m.m.

Enligt 9 kap. 16 § sekretesslagen gäller sekretess hos domstol i mål om an­svar för sexualbrott, utpressning, brytande av post- eller telehemlighet, in­trång i förvar eller olovlig avlyssning samt i mål om ersättning för skada med anledning av sådant brott, för uppgift om enskilds personliga eller ekono­miska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte för uppgift om vem som är tilltalad eller svarande i målet.

Någon bestämmelse om sekretess för uppgift om enskilds förhållanden i mål om ansvar för barnpornografibrott finns inte.

En förhandling vid domstol kan enligt 5 kap. 1 § rättegångsbalken hållas inom stängda dörrar, om det kan antas att det vid förhandlingen kommer att förebringas uppgifter som hos domstolen omfattas av sekretess enligt 9 kap. 16 § sekretesslagen.

Sekretess gäller även vid fömndersökning i brottmål och i angelägenhet som gäller straffprocessuella tvångsmedel i brottmål, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs (9 kap. 17 §) .Denna sekretess upphör visserligen i princip att gälla om upp­giften lämnas lämnas över till domstol i samband med att åtal väcks, men den består i vissa fall, bl.a. om sekretess skall gälla hos domstolen enligt 9kap. 16 § (9kap. 18§ andra stycket).

2.2 Justitiekanslerns framställning

I sin framställning anför JK att det i ett mål där talan inte förs om ansvar för sexualbrott utan för det tryck- eller yttrandefrihetsbrott eller det brott mot allmän ordning som spridande av bampornografisk skildring utgör enligt 16 kap. 10 a § BrB, inte finns någon möjlighet att vägra utlämnande av all­män handling som innehåller uppgifter av integritetskänslig natur. Frågan har nyligen varit föremål för prövning vid två tillfällen i Svea hovrätt. Hov­rätten har därvid konstaterat att den i 9 kap. 16 § sekretesslagen uppställda sekretessen till skydd för enskilds personliga förhållanden (i detta fall när­mast integriteten hos de barn som avbildas i skildringarna) inte kunde åbero­pas till stöd för att vägra utlämnande, eftersom den talan som fördes i målet inte avsåg ansvar för sexualbrott utan ansvar för ett brott mot allmän ordning i 16 kap. BrB.

JK har i framställningen framfört två möjligheter att åstadkomma en lös­

ning som på ett tillfredsställande sätt beaktar de motstående intressen som i

liknande fall gör sig gällande, nämligen den viktiga principen om öppenhet

i domstolarnas verksamhet och intresset av barnets personliga integritet. En

ändring i sekretesslagen ter sig enligt JK som den snabbast framkomliga vä­

gen. Det skulle också kunna övervägas att inskränka den rätt som ansetts

5

finnas att erhålla kopior av sådant material som i domstol är under beslag och yrkas konfiskerat. Bestämmelser härom skulle dock fordra grundlags­ändring och kan därför inte få snabbt genomslag.

Prop. 1992/93:256

3 Överväganden

Mitt förslag: Sekretesslagen ändras så att sekretess skall gälla hos domstol i mål om ansvar för barnpornografibrott för uppgift om den unge, om det kan antas att denne eller någon denne närstående lider skada eller men om uppgiften röjs.

Framställningen från Justitiekanslern överensstämmer i princip med mitt förslag.

Lämnade synpunkter vid hearingen: Företrädare för Stockholms tingsrätt har ifrågasatt om inte en s.k. absolut sekretess borde införas. Företrädare för Svenska Tidningsutgivareföreningen har å sin sida framfört att absolut sekretess inte bör införas. Företrädare för Stockholms tingsrätt och JK har betonat att det är angeläget att lagändringen träder i kraft snarast möjligt.

Skälen för mitt forslag: Principen att domstolsförhandlingar skall vara offentliga och att det material som ligger till grund för domstolens bedöm­ning skall vara offentligt är av gmndläggande betydelse för rättssäkerheten och för allmänhetens tilltro till rättsväsendet. Domstolsförhandlingar och processmaterialet skall därför vara offentliga i största möjliga utsträckning. Ett sekretessintresse bör därför få väga över endast om det finns ett mycket starkt behov av sekretess. Den som har blivit utsatt för eller anser sig ha bli­vit utsatt för ett sexualbrott har ofta ett starkt intresse av sekretess för upp­gifter som läggs fram i brottmålet liksom i ett mål om skadestånd pä grund av sådant brott. Skälen för sekretess i sådana mål har ansetts vara så starka att sekretessintresset fått sätta åsido huvudregeln om att förhandlingen och processmaterialet skall vara offentligt.

Barnpornografibrott utgör ett brott mot allmän ordning. Det finns således ingen enskild målsägande (den som utsatts för brott) i mål om ansvar för sådant brott.

För att styrka att barnpornografibrott har begåtts, krävs normalt att hand­lingar, bilder eller filmer ges in till domstolen bl.a. för att företes vid dom­stolsförhandlingen. Detta kan i sin tur innebära att de barn som har utsatts för den kränkning som framställningen skildrar ytterligare förnedras genom att skildringen i t.ex. videogrammet blir tillgänglig för allmänheten. Därmed inträder frågan om behov av skydd för enskilds integritet även i ett mål om ansvar för brott mot allmän ordning.

På samma sätt som i mål om ansvar för sexualbrott väger hänsynen till dessa barns integritet så tungt att huvudprincipen om att domstolsförhand­ling och processmaterialet till alla delar skall vara offentligt måste få vika. Till detta kan läggas att det vore olämpligt om åklagaren nödgades väga in hänsynen till barnets integritet i frågan om det över huvud skall väckas åtal

för barnpornografibrott. Ett sådant hänsynstagande skulle ytterst leda även Prop. 1992/93:256 till det anstötliga resultatet att åklagaren måste avstå från att låta ett under fömndersökningen gjort beslag av t.ex. ett videogram med barnpornografi bestå och i stället låta det beslagtagna materialet återlämnas till den miss­tänkte. Bestämmelser som gör det möjligt att förhindra att barnens integritet kränks i mål om barnpornografi bör därför införas.

När det gäller frågan om hur detta lagtekniskt skall ske kan följande an­föras.

Vad som utgör en allmän handling och rätten att ta del av dessa handlingar regleras uteslutande i TF. Rätten att ta del av allmänna handlingar tillkom­mer varje svensk medborgare till "främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning" (2 kap. 1 § TF). TF är även exklusiv lag när det gäller ingripanden på gmnd av innehållet i tryckt skrift. Och TF medger att tryckta skrifter med visst innehåll tas i beslag och konfiskeras om innehållet utgör tryckfrihetsbrott. Ett förordnande om konfiskering innebär som tidigare nämnts i princip att den tryckta skriften som tagits i beslag skall förstöras. Syftet med åtgärden är självfallet att förhindra vidare spridning av skriften. I såväl TF som YGL finns bestämmelser om straff för spridande av framställ­ningar som är föremål för beslag eller förklarats konfiskerade (6 kap. 3 § TF och 3 kap. 13 § YGL). Förhållandet mellan å ena sidan TF:s regler om all­männa handlingar och om rätten att erhålla kopior av allmänna handlingar och å andra sidan TF:s regler om beslag och konfiskering (till vilka YGL hänvisar) framgår inte uttryckligen av TF. Frågeställningen synes inte ha fått någon belysning i den juridiska litteraturen. Inte heller har frågan behand­lats vid tillkomsten av nu gällande TF eller av YGL. Den uppkomna frågan kan dessutom ses i ett vidare perspektiv, nämligen det som omfattar beslag av handlingar i ärenden och mål som ej avser tryckfrihets- eller yttrandefri­hetsbrott. Dessa frågor är komplicerade och förtjänar att få en närmare be­lysning. En sådan analys fordrar emellertid en grundlig genomgång av hur gällande bestämmelser förhåller sig till varandra och ingående överväganden av möjligheterna till förtydliganden eller ändringar av gällande regler, vilka i detta sammanhang till stor del är av grundlagskaraktär. Jag avser att åter-konuna i annat sammanhang till regeringen i denna fräga.

Med hänsyn till det stora behovet av att snabbt komma till rätta med den situation som uppstått, bör nu en ändring ske i sekretesslagen.

Det sätt på vilket detta låter sig snabbast göra är att göra ett tillägg till

9 kap. 16 §. En sådan ändring ligger nära till hands också med beaktande av

att barnet kan betraktas som ett offer för det sexuella övergrepp som skild­

ras. Därför förordar jag att en bestämmelse om sekretess motsvarande den

som redan finns i 9 kap. 16 § om sekretess hos domstol i mål om ansvar för

sexualbrott införs till skydd för barnets identitet. Nu nämnda bestämmelses

s.k. raka skaderekvisit, att sekretess föreligger om det kan antas att barnet

lider skada eller men om uppgiften röjs, motiveras av att det är fråga om

domstolsförfarande och att grundprincipen skall vara att rättegångar i dom­

stol skall vara offentiiga (jfr 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen). Be­

stämmelsen blir tillämplig så snart ett barn går att identifiera och detta oav­

sett om det i det enskilda fallet är svårt att göra en sådan identifiering, t.ex.

därför att det finns anledning att tro att barnet finns i något annat land. Lag-

7

texten bör utformas så att inte bara den som är barn i den betydelse detta     Prop. 1992/93:256

ord har i ansvarsbestämmelserna om barnpornografibrott omfattas, utan

också en sådan ungdom som vid tillämpningen av dessa inte anses vara barn.

Detta kan ske om den skyddade personen anges som "den unge" och inte

"barnet". Liksom när det gäller mål om ansvar för sexualbrott bör sekretess

även kunna gälla om någon närstående till den unge skulle antas kunna lida

skada eller men om uppgift om barnet röjs.

Vid sådant förhållande kan, utan annan följdändring, domstol hälla för­handling inom stängda dörrar (5 kap. 1 § rättegångsbalken) och förunder­sökningssekretessen består när åtal väcks (9 kap. 18 § andra stycket sekre­tesslagen).

Skall sekretess enligt den nya bestämmelsen i 9 kap. 16 § sekretesslagen bestå under hela rättegängen och också efter denna, måste reglerna i 12 kap. 3 och 4 §§ sekretesslagen om fortsatt sekretess hos domstol vara tillämpliga, vilket kan kräva särskilda beslut av domstolen.

Det förslag jag nu har lagt fram avser bampomografibrott. Samma pro­blemställning finns emellertid också i mål om ansvar för olaga våldsskildring (16 kap. 10 b § BrB) som också kan utgöra tryckfrihets- eller yttrandefrihets­brott (7 kap. 4 § 13 TF respektive 5 kap. 1 § YGL). Detta brott låter sig emellertid inte infoga lika lätt i 9 kap. 16 § sekretesslagen, eftersom det mera sällan kan vara tal om att skydda något visst brottsoffer. Det som i detta fall skulle motivera sekretess är intresset att förhindra brott som består i att en våldsskildring sprids sedan den utlämnats som allmän handling. Det har där­för inte inom ramen för det synnerligen brådskande lagstiftningsärende som jag nu föredrar varit möjligt att behandla brottet olaga våldsskildring när det inte omfattas av JK:s framställning.

JK har emellertid i samarbete med företrädare för Justitiedepartementet utarbetat ett utkast till en sekretessbestämmelse som skulle kunna förhindra spridning av filmer och andra bildframställningar som innefattar olaga vålds­skildring och som ges in i mål om ansvar för sådant brott. Avsikten är att utkastet snarast skall överlämnas till det utskott i riksdagen som skall bereda regeringens förslag så att detta utskott genom ett s.k. utskottsinitiativ skall ha möjlighet att komplettera propositionens lagförslag och därigenom snab­bast möjligt komma till rätta med problemet med olaga våldsskildringar som hålls tillgängliga enligt offentlighetsprincipen i en rättegång.

4 Upprättat lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom Justitiedepartementet upprättats förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

Den föreslagna lagändringen innebär i princip endast att till en redan be­fintlig uppräkning av olika brott fogas ytterligare ett brott. Lagändringen fö­reslås i syfte att skydda ett ytterst skyddsvärt intresse och den föreslås träda i kraft så snart det över huvud taget är möjligt. Ett hörande av Lagrådet skulle innebära att en proposition i ärendet knappast skulle kunna avges till riksda­gen i sådan tid att ett beslut kan fattas före sommaruppehållet. Detta skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling med avsevärt men till följd. Lagra-

dets yttrande bör därför inte inhämtas innan regeringen beslutar proposi-     Prop. 1992/93:256 tion.

5 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att anta förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).

Med hänsyn till att lagändringen föreslås träda i kraft inom kort bör rege­ringen vidare föreslå riksdagen att förkorta motionstiden till tre dagar. Ären­det bör behandlas under innevarande riksmöte.

6 Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå riksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram.

Justitiekanslern

1993-05-17      Dnr 1913-93-22      Prop. 1992/93:256

Bilaga 1 

Regeringen (Justitiedepartementet)

Framställning om en ändring i sekretesslagen (1980:100) m.m.

Sammanfattning

Justitiekanslern Sr härmed föreslå att en fråga om ändring i sekretess­lagen m.m. tas upp till skyndsam prövning i viss anslutning till den inom Justitiedepartementet pågående översynen av lagstiftningen rö­rande barnpornografibrott.

Ändringsförslaget syftar till att möjliggöra ett sekretesskydd hos domstol för barns personliga förhållanden i mål eller ärenden som rör beivrande av barnpornografibrott. Ett lagförslag biläggs denna fram­ställning.

1 framställningen pekas också på att saken rymmer en fråga som är viktig även i ett vidare rättsligt perspektiv. Avvägningen mellan å ena sidan rätten att begära att få del av en kopia av en allmän handling med stöd av offentlighetsprincipen och å andra sidan intresset av att skydda i brottmål beslagtagna handlingar är enligt Justitiekanslern i behov av en närmare genomlysning.

Framställningen har sin bakgrund i Justitiekanslerns erfarenheter från främst ett nu aktuellt mål om barnpornografibrott. Den fråga som behandlas är emellertid av generell natur för måltypen som sådan.

1 Bakgrunden i korthet

Justitiekanslern har i ett mål vid Stockholms tinrätt väckt åtal mot två personer med yrkande om ansvar för yttrandefrihetsbrott (barnpor­nografibrott och olaga våldsskildring) avseende spridning av videogram med ett barn pornografiskt resp. våldspornografiskt innehåll. Målet är för närvarande anhängigt vid tingsrätten.

I målet har med stämningsansökan ett stort antal (över hundra) filmer och videogram getts in av Justitiekanslern. Videogrammen är efter beslut av Justitiekanslern under beslag och yrkas konfiskerade hos domstolen.

Hos tingsrätten har, sedan stämningsansökan ingetts dit, flera perso­ner begärt att la ta del av de beslagtagna videogrammen med hänvis­ning till reglerna i tryckfrihetsförordningen (TF) om rätt för envar att @ ta del av allmänna handlingar eller att erhålla kopia av dem (2 kap. 12 och 13 §§TF).

Sedan Stockholms tingsrätt genom beslut vid två skilda tillfällen avslagit framställningar om att få ta del av videogrammen genom att

erhålla  kopia av dem, har besluten  upphävts av Svea hovrätt  med    Prop. 1992/93:256 hänvisning till reglerna i TF och sekretesslagen. Kopior av domstolar-    Bilaga 1 nas beslut biläggs.

Justitiekanslern anmodades i det första av de av Svea hovrätt pröva­de fallen att till hovrätten avge yttrande och delgav hovrätten sin syn på uppkomna frågeställningar. Kopia av Justitiekanslerns yttrande till hovrätten biläggs.

Mot ett beslut att lämna ut en allmän handling kan talan ej föras, 15 kap. 7 § sekretesslagen.

Genom den prövning som gjorts av hovrätten har således avgjorts att det inte finns någon laglig grund för en domstol att vägra att bifalla en på TF stödd begäran om att genom kopia få ta del av videogram med t.ex. barnpornografiskt innehåll som har ingetts till och förvaras hos domstolen i ett där anhängigt mål som rör ansvar för barnpornogra­fibrott.

2 Regleringen i TF av rätten att ta del av allmänna handlingar m.m.

Enligt 2 kap. 1 § tryckfi-ihetsförordningen (TF) skall, till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning, varje svensk med­borgare ha rätt att ta del av allmänna handlingar.

De aktuella videogrammen torde hos domstolen ostridigt utgöra allmänna handlingar i TF:s mening, 2 kap. 3 § TF.

Rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas endast om det är påkallat med hänsyn till de intressen som närmare anges i 2 kap. 2 § TF, bl.a. intresset att förebygga och beivra brott (p. 4) och skyddet för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden (p. 6).

Begränsningarna av rätten att ta del av allmänna handlingar skall anges noga i en bestämmelse i en särskild lag - sekretesslagen - eller i annan lag vartill denna hänvisar, 2 kap. 2 § andra stycket TF. Regle­ringen i TF på området är exklusiv.

Utgångspunkten för prövningen av allmänhetens rätt att ta del av ifrågavarande videogram skall således sökas i dessa föreskrifter medde­lade på grundlags nivå och i de regler i sekretesslagen (1980:100) som kan vara tillämpliga.

1 sammanhanget bör nämnas att det i TF och yttrandefrihetsgrundla­gen (YGL) finns vissa regler enligt vilka "vidarespridning" efter beslag och konfiskation har kriminaliserats. Av dessa bestämmelser kan dock inte utläsas att de skulle ta sikte på att förhindra domstolen att tillämpa offentlighetsprincipen. En sådan läsart synes heller inte sär­skilt naturlig.

11

3 Regleringen i sekretesslagen

Prop. 1992/93:256

Bilaga 1

3.1     Intresset att förebygga och beivra brott och

förundersökningssekretessen

Sedan Justitiekanslern, i det mål vid tingsrätten vari den aktuella utlämnandefrågan uppkommit, väckt åtal med yrkande om ansvar för barnpornografibrott resp. olaga våldsskildring har den sekretess som enligt 5 kap. I § och 9 kap. 17 § sekretesslagen tidigare hos Justitie­kanslern kunnat åberopas till stöd för att begränsa rätten att ta del av ifrågavarande videogram upphört att gälla, 9 kap. 18 § jämförd med 12 kap. I § sekretesslagen. Någon annan sekretessregel i 5 kap. sekre­tesslagen som i syfte att förebygga brott skulle kunna tillämpas hos domstolen i mål av den aktuella typen finns inte.

3.2     Särskilt om sekretess med hänsyn till enskilds personliga

förhållanden

Sekretess med hänsyn till enskilds personliga förhållanden har före­skrivits i bl.a. 7 och 9 kap. sekretesslagen. Av de i dessa kapitel upptagna föreskrifterna är de som har meddelats i 9 kap. 16 § av särskilt intresse för den här behandlade frågan.

Enligt den bestämmelsen gäller sekretess hos domstol i mål om ansvar för bl.a. sexualbrott, för uppgift om bl.a. enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs.

Sekretessregleringen motiveras av att den som har blivit utsatt för ett sådant brott som avses i paragrafen ofta har ett starkt intresse av sekretess för uppgifter som läggs fram i målet, jfr Corell m.fl. Sekre­tesslagen, tredje uppl. s. 305.

1 det mål där den aktuella utlämnandefrågan uppkom konstaterade tingsrätten emellertid att den i 9 kap. 16 § uppställda sekretessen till skydd för enskilds personliga förhållanden (i detta fall närmast integri­teten hos de barn som avbildas i skildringarna) inte kunde åberopas till stöd för att vägra utlämnande, eftersom den talan som förs i målet ej avser ansvar för sexualbrott utan talan om ansvar för ett brott mot allmän ordning i 16 kap. brottsbalken (BrB).

1 tingsrättens bedömning av sekretessfrågan i denna del har Justitie­kanslern i sitt inledningsvis nämnda yttrande och senare också Svea hovrätt i sina två avgöranden instämt.

4 Överväganden

4.1 Allmänt

I ett mål där talan förs om ansvar inte för sexualbrott utan för det

tryck- eller yttrandefrihetsbrott eller det brott mot allmän ordning som

spridande av bampornografisk skildring utgör enligt 16 kap.  10 a §

brottsbalken finns således ingen möjlighet att vägra utlämnande av en

12

allmän handling som innehåller uppgifter av integritetskänslig natur.

Utgången av den rättsliga prövningen rörande utlämnandefrågan har    Prop. 1992/93:256

väckt massmedial uppmärksamhet och indignation hos allmänheten.

Bilaga 1

Justitiekanslern, som har tagit del av det åtalade materialet, kan bekräfta att där förekommer skildringar av barn i sådana former att de kan identifieras. Skildringarna är förnedrande och det är upprörande att ta del av dem.

Barn som skildras på ett sådant sätt i barnpornografi bör för framtiden ges ett skydd för den personliga integriteten av lagstiftaren.

Det synes angeläget att nu överväga vad som lagstiftningsvägen kan och bör göras för att åstadkomma ett sådant skydd.

Härvid måste inledningsvis beaktas att motstående intressen med betydande styrka principiellt bryter sig mot varandra; å ena sidan intresset av insyn i myndigheternas maktutövning gentemot medbor­garna och å den andra de starka integritetsskäl som också gör sig gällande i sammanhanget. Mot den viktiga principen om öppenhet i domstolarnas verksamhet står intresset av barnets personliga integritet.

Två möjligheter står enligt min mening till buds att åstadkomma en lösning som på ett tillfredsställande sätt beaktar de motstående intres­sen som här gör sig gällande. I ett kortsiktigt perspektiv ter sig en ändring i sekretesslagen som den snabbast framkomliga vägen. I ett längre perspektiv skulle också eller alternativt kunna övervägas att inskränka den rätt som ansetts finnas att erhålla kopior av sådant material som i domstol är under beslag och yrkas konfiskerat. En lösning efter de senare antydda linjerna skulle dock kräva grundlags­ändring och kan därför inte snabbt få genomslag.

I det följande diskuteras möjliga lösningar.

4.2 Utvidgad sekretessreglering

I det korta perspektivet framstår som nämnts en utökad sekretessreg­lering som den enklaste vägen att komma till rätta med problemet. Vid övervägande av en utökad sekretess bör följande utgångspunkter vara vägledande.

Allmänhetens i grundlag värnade rätt att ta del av allmänna hand­lingar har gamla traditioner i vårt land. Offentlighetsprincipen i dess olika beståndsdelar anses utgöra en omistlig del av vår politiska demo­krati, jfr t.ex. prop. 1975/76:160 s. 69 ff. Tryckfrihetsförordningen ställer därför upp de ramar inom vilka begränsningar i rätten att få ta del av allmänna handlingar kan komma i fråga. Ett intresse som ansetts berättiga till en sådan begränsning utgör hänsynen till enskilds personliga förhållanden. Ev. undantag från rätten att ta del av allmän handling skall vidare anges noga, i princip i sekretesslagen.

Ramen och förutsättningarna för att i ett fall som det här diskutera­de utvidga sekretessregleringen är alltså given i grundlagen. De syften som bär upp offentlighetsprincipen torde i detta sammanhang inte behöva utvecklas närmare än så.

13

Till dessa grundläggande utgångspunkter kan läggas den synpunkten     Prop. 1992/93:256 att sekretess på  nya områden  eller  för  uppgifter som  inte tidigare     Bilaga 1 kunnat hållas hemliga ansetts böra ställas upp endast om starka skäl kan anföras till stöd för en sådan lösning.

Enligt min mening föreligger i detta fall skäl av en sådan dignitet att en utvidgad sekretessreglering väl låter sig försvaras.

4.2.1    Synen på barnpornografibrott

Statsmakterna har genom kriminaliseringen av barnpornografiska skildringar velat markera sitt avståndstagande från att barn figurerar i dessa sammanhang. Detta gäller också i sådana fall då några direkta övergrepp mot barnet som i första hand kan beivras enligt reglerna om ansvar för sexualbrott i 6 kap. BrB inte föreligger eller kan ledas i bevis.

Hänsynen till barnens integritet och utsatta ställning har emellertid anförts som argument för att barn över huvud taget ej bör förekomma i skildringar av pornografisk karaktär. Framställning och spridning av barnpornografi har således ansetts kränkande för barn över huvud taget, jfr Kommentaren till brottsbalken 

II, 

sjätte uppl. s. 273.

Regeringen har nyligen föreslagit riksdagen (prop. 1992/93:141) att besluta om en skärpning av maximistraffet för barnpornografibrott från sex månader till två års fångelse. Härigenom har avståndstagandet från denna typ av gärningar ytterligare markerats.

4.2.2    Den nya teknikens inverkan bl.a. på spridningen

En tidigare okänd företeelse har, vill det synas, under senare år börjat förekomma, nämligen den att videotekniken utnyttjas för att sprida skildringar av barn i pornografiska sammanhang. Erfarenheterna från det mål som inledningsvis har berörts tyder på att företeelsen kan ha en vfss omfattning. Det kan därför inte uteslutas att mål om ansvar för denna typ av brott kan komma att få en inte helt obetydlig frekvens hos domstolarna i framtiden.

De barnpornografiska skildringar som Justitiekanslern i sin verk­samhet som åklagare på tryck- och yttrandefrihetsområdet har tagit befattning med utmärks av att barnen ofta skildras på ett sådant sätt att deras identitet kan fastställas av personer som är bekanta med eller eljest har varit eller kan komma i kontakt med dem. De vuxna som i vissa inslag figurerar som aktörer i olika övergrepp kan däremot ofta inte identifieras, eftersom de av lätt insedda skäl inte visar sina ansikten.

Det är således hänsynen till barnens personliga integritet som gör sig mycket påtagligt gällande i de bil då det kommer till ett beivrande av den aktuella brottsligheten.

De erfarenheter som Justitiekanslern har gjort i sin åklagarverksam-het tyder visserligen på att de barn som förekommer i videogrammen mestadels är av utländsk härkomst och att videogrammen oftast fram-

14

ställs i  utlandet. Dessa barn lär väl därför i och för sig knappast i     Prop. 1992/93:256 praktiken kunna identifieras här i landet även om deras ansikten kan      Bilaga 1 iakttas på filmerna.

Den sist anförda synpunkten är emellertid av underordnad betydelse eftersom kriminaliseringen av barnpornografi bottnar i hänsynen till barnens integritet i mer vidsträckt bemärkelse och oavsett huruvida ett enskilt barn kan kännas igen eller inte i någon framställning. Barn skall över huvud taget skyddas mot att behöva förekomma i dessa sammanhang.

I några fåll har det visat sig att även svenska barn figurerar i barnpornografiska skildringar framställda här i landet. Den skada som dessa barn kan åsamkas genom att deras identitet röjs eller kan komma att röjas i en större krets torde inte behöva närmare utvecklas.

Allmän åklagare för nu i ett mål talan om ansvar för sexualbrott begånget gentemot vissa sådana barn. I det brottmålet skyddas dock barnens integritet av sekretessen i 9 kap. 16 § sekretesslagen och något utlämnande av videogram som röjer uppgifter om barnen kommer inte i fråga. Om samma material är föremål för ett åtal för barnporno­grafibrott är det dock inte skyddat av sekretess.

I ett mål rörande barnpornografibrott kan sålunda med gällande lagstiftning ett sådant röjande av barnens identitet t.ex. bli följden av att bilder av barnen återges i mindre ansvarsfulla medieframställningar eller genom att kopior av videogram vinner ny spridning sedan de tvingats utlämnas av myndigheter eller domstolar som förfogar över videogrammen som ett led i ett straffrättsligt ingripande mot deras innehåll.

Den som sprider en film eller ljudupptagning trots att han vet att den enligt YGL har tagits i beslag eller konfiskerats skall enligt 3 kap. 13 § fjärde stycket YGL dömas till böter eller fångelse.

Beträffande visning i TV kan återgivande av sådana barnpornografis­ka skildringar utgöra yttrandefrihetsbrott enligt 5 kap. I § YGL.

De senare reglerna får visserligen antas utgöra en spärr mot vidare­spridning av sådana skildringar i videogram som är i beslag. Någon garanti för att kriminaliseringen helt motverkar en sådan vidaresprid­ning finns emellertid inte.

4.2.3 Skälen för sekretess

Som har framhållits i avsnitt 3.2 kan i ett mål om ansvar för sexual­brott t.ex. uppgifter rörande enskilds personliga förhållanden i ett videogram som åberopas som bevisning mot en identifierad gärnings­man hållas hemliga med stöd av bestämmelserna i 9 kap. 16 § sekretesslagen. Samma skäl som åberopas för den sekretessen (jfr ovan s. 5) gör sig enligt min mening lika gällande i mål vari talan förs om ansvar för barnpornografibrott. Den omständigheten att någon gär­ningsman ej identifierats och någon ansvarstalan om sexuella över­grepp därför ej kan föras motiverar inte att barnens integritet lämnas

15

utan skydd  i  mål  rörande ansvar för barnpornografibrott.  Det som     Prop. 1992/93:256 skildras i filmerna kan ju i båda fallen vara sexuella övergrepp mot     Bilaga 1 värnlösa barn.

Sammanfattningsvis kan det inte anses acceptabelt att ett barns identitet röjs eller att dess personliga integritet eljest kommer till skada beroende på vilken typ av talan som förs i målet. Det bör alltså enligt min mening införas en möjlighet att i mål om ansvar för barnporno­grafibrott på samma sätt som i mål om sexualbrott kunna vägra lämna ut "uppgifter om enskildas förhållanden".

4.2.4 Insynsintresset och skaderekvisitet

Som tidigare har berörts gör sig även insynsintresset gällande med särskild styrka i sådana fall där samhället utövar sina maktbefogenhe­ter gentemot medborgarna. Det kan därför enligt min mening inte gärna komma i fråga att införa någon absolut sekretess på området. Medborgarna har ett berättigat intresse av att kunna följa bl.a. domsto­larnas verksamhet med den stora grad av insyn som ansetts nödvändig i ett öppet demokratiskt samhälle. En lämplig avvägning mellan mot­stående intressen måste här som i andra sammanhang göras då in­skränkningar i offentlighetsprincipen övervägs.

Problemet att finna en lämplig avvägning mellan dessa motstående intressen bör emellertid inte överdrivas. Här som eljest synes det vara möjligt att genom ett lämpligt utformat skaderekvisit åstadkomma en ordning som gör det möjligt att vidmakthålla kontrollen av myndighe­ternas maktutövning under samtidigt hänsynstagande till de utsatta barnens integritet.

Det får t.ex. anses önskvärt att bibehålla en viss möjlighet för medborgarna, t.ex. företrädare för massmedierna, forskare, ideella or­ganisationer m.fl., att hos en domstol ta del av barnpornografiska framställningar för att möjliggöra en seriös nyhetsrapportering eller en allvarligt syftande debatt eller forskning om dessa företeelser som samhället finner det angeläget att motverka och beivra.

Om sekretessen avgränsas med ett rakt skaderekvisit, torde det möjliggöra en sådan insynsmöjlighet för journalister m.fl. som bör bibehållas utan att hänsynen till barnens integritet därmed behöver trädas för när. Här kan också pekas på möjligheten att till t.ex. en forskare på området utlämna uppgifter med förbehåll enligt 14 kap. 9 § sekretesslagen varigenom riskerna för skada m.m. ytterligare kan motverkas.

4.2.5 En ny sekretessregel

Enligt min mening kan utformningen och avgränsningen av sekretes­sen i 9 kap. 16 § sekretesslagen tjäna som utgångspunkt för utform­ningen av en ny sekretessregel.

Av systematiska skäl synes dock en sekretessregel av berört slag som

tar sikte på skyddet av enskilds personliga förhållanden närmast böra

föras in i 7 kap. sekretesslagen. Ett förslag har som nämnts fogats till

16

framställningen (bilaga 1).

Härutöver synes det erforderligt att göra en konsekvensändring i     Prop. 1992/93:256 9 kap.  18 § andra stycket sekretesslagen, där en hänvisning till den     Bilaga 1 nya föreslagna sekretessregeln bör tas in. Vidare torde en följdändring böra göras i 5 kap.  I  § rättegångsbalken för att de sekretesskyddade uppgifterna skall kunna behandlas inom stängda dörrar vid rättegång hos domstolen.

4.3 Inskränkningar i rätten att genom kopia ta del av handlingar som är under beslag och yrkas konfiskerade m.m.

En annan möjlighet att komma till rätta med problemet vore att inskränka rätten att genom kopia ta del av sådana handlingar som hos åklagare eller domstol är under beslag och som hos domstolen yrkas konfiskerade.

Insynsintresset skulle samtidigt kunna tillgodoses genom en rätt att på stället ta del av handlingarna i fråga, jfr tingsrättens beslut den 9 mars 1993 i det aktuella målet, enligt vilken en sådan framställning bifallits av tingsrätten.

Stockholms tingsrätt har vidare i ett beslut den 16 april 1993 i mål B 5946-92 på närmare anförda skäl kommit fram till att de filmer och videogram som är i beslag i målet på den grunden inte fick lämnas ut. Tingsrätten anförde bl.a. följande:

Om genom kopiering den i beslag tagna skriften mångfaldigas och därefter lämnas ut till envar som så önskar omöjliggörs en vid fållande dom effektiv konfiskation, såtillvida att den spridning som tvångsåtgär­derna har till ändamål att förhindra, till kanske stor omfattning redan hunnit äga rum och i okontrollerbar omfattning kan fortsätta. Rätts­verkan eller utflödet av den provisoriska säkerhetsåtgärden beslag måste därför antas vara bl.a. att utlämnande av kopia enligt TF 2:13 inte får ske (jämför RB 27:10 tredje stycket enligt vilken föreskrift bl.a. noggrann tillsyn ska hållas över beslagtaget föremål så att inte miss­bruk sker därmed).

Svea hovrätt, som upphävde tingsrättens beslut, fann för sin del med hänvisning till reglerna i TF och sekretesslagen att stöd saknades för att vägra att lämna ut kopia av de aktuella videogrammen. 1 sina skäl berörde hovrätten inte det av tingsrätten förda resonemanget om verkan av beslag och konfiskation i sammanhanget. Tingsrättens ställ­ningstagande bygger på en analys av de olika grundlagsreglernas inbör­des förhållande. Tingsrätten har alltså försökt att göra en tolkning av hur olika bestämmelser på samma konstitutionella nivå kan bringas till ett lämpligt samspel då en konflikt mellan motstående intressen uppstår eller tycks uppstå.

Vad tingsrätten anfört om risken för okontrollerad (vidare) sprid­

ning av videogram som begärs konfiskerade, men som i kopia begärs

utlämnade av domstolen enligt TF:s regler är onekligen tänkvärt.

Frågan är dock om tingsrättens resonemang är ett uttryck för en riktig

tolkning av innebörden av gällande rätt. För egen del får jag tillstå att

jag finner tingsrättens argumentering tilltalande i varje fall som ett led

i ett resonemang "de lege ferenda", dvs. enligt den lag som bör gälla

17

för framtiden. Frågan om hur TF:s regler om rätt att erhålla kopior av

2 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 256

allmänna handlingar förhåller sig till TF:s regel om beslag och konfis-    Prop. 1992/93:256 kation synes inte ha fått någon direkt belysning i doktrinen, åtminsto-    Bilaga 1 ne inte i tillgängliga grundlagskommentarer och liknande skrifter.

Inte heller i förarbetena till den berörda regeln i 2 kap. 13 § TF, vilken fick sin nuvarande utformning i samband med att reglerna i 2 kap. TF blev föremål för en genomgripande revision år 1976 synes frågan ha särskilt uppmärksammats, jfr prop. 1975/76 :160 s. 188 f

Vilken slutsats som skall dras av det senast anförda är naturligtvis svårt att säga.

En möjlig slutsats, och den som enligt min mening ligger närmast till hands, är att TF.s regler om rätt att ta del av allmänna handlingar även genom kopia avsetts gälla undantagslöst, om inte hinder möter av hänsyn till noggrant specificerade sekretesshänsyn.

En annan möjlighet är att frågeställningen, i och för sig av fullt naturliga skäl, inte hittills har uppmärksammats särskilt t.ex. i sam­band med 1976 års grundlagsrevision vid vilken tidpunkt videotekni­kens inverkan på problemet, om den alls existerade, knappast var så framträdande som den blivit nu.

En tredje möjlighet är det resultat man kommer till om man godtar tingsrättens tolkning av de berörda reglerna i TF och deras inbördes samspel.

Oavsett hur härmed förhåller sig kvarstår det faktum att tingsrättens beslut upphävts genom den överprövning som ägt rum i Svea hovrätt. Hovrätten har inte anslutit sig till tingsrättens synsätt. Frågan kan heller inte som nämnts föras under Högsta domstolens prövning.

1 detta läge synes ett klarläggande genom lagstiftarens försorg vara den väg som står till buds, om man önskar råda bot på det missförhål­lande som den aktuella rättsliga prövningen måste sägas ha ådagalagt.

För egen del har jag inte för dagen någon klar och entydig föreställ­ning om hur det aktuella problemet bäst kan mötas. Frågeställningen måste uppenbarligen övervägas närmare i departementet. Samma pro­blem kan uppstå även i mål utanför områdena för den tryck- och yttrandefrihetsrättsliga prövningen, t.ex. i ett vanligt brottmål där handlingar kan vara i beslag och yrkas förverkade. Sådana beslagtagna handlingar skulle för en utomstående kunna tänkas vara intressanta att ta del av i ett brottsligt eller eljest obehörigt syfte.

De frågor som sist har berörts har anknytning till de arbetsuppgifter som polisrättsutredningen har enligt sina tilläggsdirektiv (Dir. 1993:33).

En lösning efter de senast skisserade linjerna som skulle inskränka rätten att erhålla kopior av allmänna handlingar kräver ändring av grundlag vilket, förutom tidsaspekten, fordrar särskilt ingående övervä­ganden.

Ett alternativ som inte skulle fordra grundlagsändring skulle vara att i syfte att förebygga brott införa en ny sekretessregel i 5 kap. sekretess­lagen. En sådan sekretessregel skulle kunna knytas an till den krimina­lisering av spridande vid beslag och konfiskation av skildringar som

finns i TF och YGL och till intresset av att förebygga annan brottslig-        Prop. 1992/93:256 het. Även en sådan  lösning fordrar  närmare överväganden än som        Bilaga I varit möjliga inom ramen för denna framställning.

4.4 Slutsatser av det anförda

I avvaktan på att en sådan mer ingående analys av hithörande fråge­ställningar rörande bl.a. beslags- och konfiskationsreglerna kan komma till stånd, vill jag förorda att det förstnämnda förslaget till lösning innebärande en reglering genom utökad sekretess i mål om barnpor­nografibrott skyndsamt övervägs av Justitiedepartementet.

För det fall regeringen skulle dela Justitiekanslerns bedömning att något snabbt bör göras åt den berörda problematiken vill jag peka på följande.

Enligt 3 kap. 4 § andra stycket riksdagsordningen kan regeringen lägga fram en proposition senare under riksmötet än den 31 mars om synnerliga skäl föreligger.

Enligt 3 kap. 11 § riksdagsordningen kan riksdagen på förslag av regeringen avkorta motionstiden.

Reglerna i 4 kap. och 5 kap. riksdagsordningen om ärendenas beredning resp. deras avgörande lämnar erforderligt utrymme för riksdagen att besluta om en skyndsam behandling av ett regeringsför­slag, om riksdagen så skulle önska.

Om lagrådets granskning inte bedöms fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma, torde även en sådan granskning kunna komma till stånd med kort varsel med beaktande av lagstiftningsärendets begränsade karaktär (8 kap. 18 § RF).

Formella möjligheter finns således att redan under innevarande riksmöte förelägga riksdagen förslag till erforderlig lagändring.

Johan Hirschfeldt

Håkan Rustand

Bilagor

1. Förslag till författningsändring

2.

Stockholms tingsrätts beslut den 4 mars 1993

3.

Svea hovrätts beslut den 13 april 1993

4.

Stockholms tingsrätts beslut den 9 mars 1993

5.

Stockholms tingsrätts beslut den 16 april 1993

6.

Svea hovrätts beslut den 5 maj 1993

7.

Justitiekanslerns yttrande den 6 april 1993 (jfr p. 2)

19

Förslag till

Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)

Härigenom föreskrivs att det i sekretesslagen (1980:100) skall införas en ny paragraf, 7 kap. 34 §, av följande lydelse.

7 kap.

34 §

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Sekretess gäller hos domstol i mål om ansvar för barnpornogra­fibrott, för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller dock inte för uppgift om vem som är till­talad i målet.

I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio år.

Denna lag träder i kraft den

20

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 2

STOCKHOLMS TINGSRAH Avd 8:3

PROTOKOLL 1993-03-04

M

å

l nr B 5946-92

Handl

ä

ggning 1 s

ö

kandenas utevaro

R

Ä

TTEN S

Ö

KANDE

SAKEN

R

å

dmannen Agneta[REDACTED_EFTERNAMN], tillika protokollf

ö

rare

1.

Tidningen Arbetet

2.

Ikv

ä

ll-redaktionen, Robert Aschberg

3.

ABC-nytt, Stockholm

4.

En ok

ä

nd person

Ans

ö

kan om att f

å

 ta del av allm

ä

n handling, videogram

Justitiekanslern har i rubr. m

å

l v

ä

ckt 

å

tal mot tv

å

 perso­ner f

ö

r yttrandefrihetsbrott (barnpornografibrott och olaga v

å

ldsskildring) och gjort g

ä

llande att inneh

å

llet i videogram och filmer 

ä

r brottsligt och att angivna perso­ner i egenskap av spridare 

ä

r ansvariga f

ö

r det brottsliga inneh

å

llet. Under utredningen har Justitiekanslern beslag­tagit ett omfattande antal videogram och smalfilmer, som ingivits i m

å

let och som 

å

beropas som bevisning. Justitie­kanslern har ocks

å

 yrkat att r

ä

tten med st

ö

d av 5 kap 6 

§ 

yttrandefrihetsgrundlagen konfiskerar dessa.

De s

ö

kande har med st

ö

d av reglerna om utf

å

ende av allm

ä

nna handlingar beg

ä

rt att tingsr

ä

tten mot avgift tillst

ä

ller envar av dem en kopia av en videofilm.

Av ingiven st

ä

mningsans

ö

kan framg

å

r att Justitiekanslern har bed

ö

mt att de beslagtagna videogrammen och filmerna till sitt inneh

å

ll 

ä

r brottsliga. Fr

å

ga uppkommer med anledning h

ä

rav om tingsr

ä

tten har r

ä

tt att sprida dessa. Med begreppet sprida avses 

å

tg

ä

rder som innefattar att exemplar av en bild h

å

lls till salu, f

ö

rs

ä

nds eller dis-

Postadress

Box 8307, 104 20 STOCKHOLM

Bes

ö

ksadress   Telefon   Expeditionstid Fleminggatan 14 08-6575000 9-12, 13-15

21

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 2

tribueras p

å

 annat s

ä

tt eller att bilden visas genom film-eller TV-teknik.

Utg

å

ngspunkten f

ö

r tingsr

ä

ttens bed

ö

mning 

ä

r offentlig­hetsprincipen. Begr

ä

nsningar h

ä

rav f

å

r ske endast ora s

ä

r­skilt viktiga sk

ä

l f

ö

ranleder det. Vilka Inskr

ä

nkningar kan d

å

 ha betydelse f

ö

r tingsr

ä

ttens bed

ö

mning? Enligt 2 kap 13 

§

 regeringsformen f

å

r yttrandefriheten och informa­ tionsfriheten begr

ä

nsas f

ö

r att f

ö

rebygga eller beivra brott. Motsvarande inskr

ä

nkningar finns i 2 kap 2 

§

 4 p tryckfrihetsf

ö

rordningen. Merparten av de begr

ä

nsningar som gjorts med st

ö

d av 2 kap 2 

§

 tryckfrihetsf

ö

rordningen 

ä

r upptagna i sekretesslagen. Under vissa omst

ä

ndigheter g

ä

ller sekretess hos domstol i m

å

l om ansvar f

ö

r sexual­brott enligt 9 kap 16 

§

 sekretesslagen. Enligt tingsr

ä

t­tens bed

ö

mning saknas,dock f

ö

ruts

ä

ttningar att med st

ö

d av denna best

ä

mmelse f

ö

rordna att de i m

å

let ingivna videog­rammen och filmerna skall sekretessbel

ä

ggas.

I yttrandefrihetsgrundlagen ges de grundl

ä

ggande best

ä

m­melserna om r

ä

tt f

ö

r varje svensk medborgare gentemot det allm

ä

nna att i filmer och videogram offentligt uttrycka sig i vilket 

ä

mne som helst. Den r

ä

tten f

å

r bara begr

ä

nsas med st

ö

d av denna lag. S

å

dana inskr

ä

nkningar har gjorts f 5 kap 1 

§

 i lagen. I best

ä

mmelsen h

ä

nvisas till vad som anges som tryckfrihetsbrott 1 7 kap 4 och 5 

§§

 tryckfri­hetsf

ö

rordningen. Enligt 7 kap 4 

§

 12 och 13 p tryckfri­hetsf

ö

rordningen skall som tryckfrihetsbrott anses barn­pornografi brott och olaga v

å

ldsskildring om de 

ä

r straff­bara enligt lag. Straffbest

ä

mmelserna 

ä

r intagna i 16 kap 10 a 

§

 och 10 b 

§

 brottsbalken. Samma p

å

f

ö

ljder g

ä

ller f

ö

r brott enligt yttrandefrihetsgrundlagen som f

ö

r tryckfri­hetsbrottet.

Postadress

Bes

ö

ksadress   Telefon   Expeditionstid

Box 8307, 104 20 STOCKHOLM  Fleminggatan 14 08-6575000 9-12, 13-15

22

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 2

Enligt 6 kap 2 

§

 tredje och fj

ä

rde stycket yttrandefri­hetsgrundlagen g

ä

ller i vissa fall att den som sprider en film ansvarar f

ö

r yttrandefrihetsbrott 1 filmen. Enligt 10 kap 1 

§

 yttrandefrihetsgrundlagen 

ä

r n

ä

mnda best

ä

mmelser till

ä

mpliga p

å

 s

å

dana filmer som har framst

ä

llts utomlands och som l

ä

mnas ut f

ö

r spridning 1 Sverige. Enligt 5 kap 6 

§

 samma lag f

å

r en film eller ljudupptagning konfiskeras. Vid konfiskering skall alla exemplar som 

ä

r avsedda f

ö

r spridning f

ö

rst

ö

ras.

Fr

å

gan om att ta del av en allm

ä

n handling som f

å

r l

ä

mnas ut regleras 1 2 kap 12 och 13 

§§

 tryckfrihetsf

ö

rordningen. Utl

ä

mnandet kan antingen ske genom att en avskrift eller kopia av handlingen mot avgift tillhandah

å

lls den som s

å ö

nskar eller att handlingen tillhandh

å

lls p

å

 st

ä

llet.

S

ö

kandenas beg

ä

ran avser den f

ö

rst n

ä

mnda situationen n

ä

m­ligen att f

å

 en kopia av ett videogram mot avgift. Efter­som det 

ä

r fr

å

ga om ett stort antal videogram, kan det Ifr

å

gas

ä

ttas om yrkandena 

ä

r tillr

ä

ckligt preciserade. Tingsr

ä

tten har dock tolkat yrkandena som att det inte spelar n

å

gon roll vilket av videogrammen som v

ä

ljs.

Tingsr

ä

tten fattar f

ö

ljande

BESLUT (att meddelas 1993-03-04 kl. 13.30)

Tingsr

ä

tten behandlar f

ö

rst fr

å

gan om videogrammen 

ä

r allm

ä

nna handlingar som f

å

r l

ä

mnas ut d v s spridas genom framst

ä

llning av kopior till den som s

å

ö

nskar. R

ä

tten till spridning 

ä

ger ocks

å

 samband med fr

å

gan om spridandet 

ä

r f

ö

rsvarligt.

Postadress

Bes

ö

ksadress   Telefon   Expeditionstid

Box 8307, 104 20 STOCKHOLM  Fleminggatan 14 08-6575000 9-12, 13-15

23

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 2

Ett bifall till en s

å

dan framst

ä

llan skulle Inneb

ä

ra att videogrammen genom tingsr

ä

ttens f

ö

rsorg riskerar att 

å

ter­f

ö

ras till marknaden, dvs att tingsr

ä

tten medverkade till spridningen av de 1 beslag tagna videogrammen utan faktisk kontroll 

ö

ver fr

å

gan om m

å

ngfaldigande. Detta skulle Inneb

ä

ra att tingsr

ä

tten skulle komma att utf

ö

ra sanna handling som Justitiekanslern 1 m

å

let p

å

st

å

r vara brottslig. Tingsr

ä

tten finner att en s

å

dan spridning Inte 

ä

r f

ö

rsvarlig ens som ett led 1 en allvarligt syftande ny­hetsf

ö

rmedling. Med h

ä

nsyn till ovan angivna inskr

ä

nk­ningar 1 yttrandefriheten och Informationsfriheten till f

ö

rebyggande eller beivrande av brott anser tingsr

ä

tten att de aktuella videogrammen Inte utg

ö

r handlingar som f

å

r utl

ä

mnas genom att m

å

ngfaldigande sker genom r

ä

ttens f

ö

r­sorg.

S

ö

kandenas beg

ä

ran om att mot avgift utf

å

 en kopia av ett videogram avsl

å

s d

ä

rf

ö

r.

(/iy-d 'Ål-iA

Agneta[REDACTED_EFTERNAMN] 

HUR MAN 

Ö

VERKLAGAR

Vill s

ö

kande 

ö

verklaga beslutet skal! han g

ö

ra detta skriftligen. Skriften (besv

ä

rsinlagan) skall ha kommit in till tingsr

ä

tten inom tre veckor fr

å

n den dag d

å

 parten fick del av beslutet. Besv

ä

rslnlagan skall vara st

ä

lld till Svea hovr

ä

tt.

Postadress

Bes

ö

ksadress   Telefon   Expeditionstid

Box 8307, 104 20 STOCKHOLM  Fleminggatan 14 08-6575000 9-12, 13-15

24

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 3

SVEA HOVR

Ä

TT

Avd 15

PROTOKOLL 1993-04-13

Aktbil 3

Ö

1215/93 Rotel 62

F

ö

redragning i Stockholm

R

Ä

TTEN

Hovr

ä

ttsr

å

den Anders Holmstrand och Mats Jender samt

t f hovr

ä

ttsassessorn Sven Johannisson, referent

PROTOKOLLF

Ö

RARE    Referenten

PARTER

(ej n

ä

rvarande)

KLAGANDE

Strix Television AB, 120 87 STOCKHOLM

St

ä

llf

ö

retr

ä

dare

Robert Aschberg, samma adress

SAKEN

Ö

VERKLAGAT AVG

Ö

RANDE

Ans

ö

kan om att f

å

ta del av allm

ä

n handling

Stockholms tingsr

ä

tts, avd 8, beslut 1993-03-04 i m

å

l B 8-5946-92

Referenten anm

ä

ler: Genom det 

ö

verklagade beslutet l

ä

m­nade tingsr

ä

tten utan bifall Strix Television AB:s (1 Kv

ä

ll-redaktionen) beg

ä

ran om att mot avgift f

å

 en ko­pia av en av de videofilmer som ingivits i tingsr

ä

ttens m

å

l. Bolaget har nu yrkat bifall till sin vid tingsr

ä

tten framst

ä

llda beg

ä

ran.

Justitiekanslern har avgett yttrande.

M

å

let f

ö

redras.

Dok id:

Ö

l215-3.PRT

Postadress      Bes

ö

ksadress

Telefon   Telefax   Expeditionstid

Box 2290       BIRGER JARLS TORG 10

08-7003400 08-219327  09.00 - 11.30

103 17 STOCKHOLM

12.30 - 15.00

25

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 

Underbilaga 3

SVEA HOVR

Ä

TT

1993-04-13

Ö

 1215/93

Hovr

ä

tten fattar f

ö

ljande

BESLUT (att meddelas 1993-04-,O

De filmer som Justitiekanslern gett in till tingsr

ä

tten 

ä

r att anse som allm

ä

nna handlingar. Som tingsr

ä

tten fun­nit saknas det st

ö

d i sekretesslagen f

ö

r att inte l

ä

mna ut dem. Reglerna om straff f

ö

r spridning av barnporno­grafi och olaga v

å

ldsskildringar hindrar inte att allm

ä

n­heten har r

ä

tt att ta del av dem, vilket tingsr

ä

tten 

ä

ven funnit i beslut den 9 mars 1993 (tingsr

ä

ttens aktbil. 208). P

å

 grund h

ä

rav samt d

å

 n

å

got lagligt sk

ä

l att inskr

ä

nka r

ä

tten enligt 2 kap 13 

§

 tryckfrihetsf

ö

rord­ningen att mot avgift erh

å

lla en kopia inte framkommit skall bolagets besv

ä

rstalan vinna bifall.

Det ankommer p

å

tingsr

ä

tten att mot avgift tillst

ä

lla Strix Television AB en kopia av en videofilm.

FULLF

Ö

LJDSH

Ä

NVISNING, se bilaga

Som ovan

Sven Johannisson

Prot uppv/,';.,

26

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 3

FULLF

Ö

LJDSH

Ä

NVISNING

Bilaga

Den som vill 

ö

verklaga hovr

ä

ttens beslut skall skriva till h

ö

gsta domstolen och anf

ö

ra besv

ä

r.

Skrivelsen skickas eller l

ä

mnas till hovr

ä

tten. Den m

å

ste ha kommit in till hovr

ä

tten senast onsdagen den 12 maj 1993.

Beslut om h

ä

ktning eller resef

ö

rbud f

å

r 

ö

verklagas utan tidsbegr

ä

ns­ning.

Besv

ä

ren tas upp av h

ö

gsta domstolen endast om domstolen ger pr

ö

v­ningstillst

å

nd.

Pr

ö

vningstillst

å

nd kan meddelas

1.

om det 

ä

r av vikt f

ö

r ledning av r

ä

ttstill

ä

mpningen att talan pr

ö­

vas av h

ö

gsta domstolen; eller

2.

om det f

ö

religger synnerliga sk

ä

l till s

å

dan pr

ö

vning, s

å

som att grund f

ö

r resning f

ö

religger eller domvilla f

ö

rekommit eller att m

å­

lets utg

å

ng i hovr

ä

tten uppenbarligen beror p

å

 grovt f

ö

rbiseende eller grovt misstag.

UPPLYSNINGAR

I skrivelsen till h

ö

gsta domstolen skall anges

1.

klagandens namn, postadress och telefonnummer

2.

beslutet som 

ö

verklagas (hovr

ä

ttens namn, avdelning, m

å

lets num­mer, dagen f

ö

r avg

ö

randet och avg

ö

randets nummer)

3.

de sk

ä

l som 

å

beropas till st

ö

d f

ö

r att pr

ö

vningstillst

å

nd skall meddelas

4.

den 

ä

ndring som yrkas i hovr

ä

ttens beslut

5.

varf

ö

r klaganden anser att beslutet skall 

ä

ndras och de bevis han 

å

beropar.

Skrivelsen skall vara egenh

ä

ndigt undertecknad av den som klagar eller av hans ombud.

Formul

ä

r B

Beslut

Postadress     Bes

ö

ksadress   Telefon  Telefax  Exp.tid

SVEA HOVR

Ä

TT   Aktuariekontoret 08-7003400 08-219327 09.00-11.30

Box 2290      Birger Jarls

12.30-15.00

103 17 STOCKHOLM Torg 10

Riddarholmen

27

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 4

STOCKHOLMS TINGSR

Ä

TT

PROTOKOLL Stockholm 1993-03-09

B 5946-92 Aktbil  208

R

Ä

TTEN

S

Ö

KANDE SAKEN

R

å

dmannen Agneta[REDACTED_EFTERNAMN], tillika protokollf

ö

rare

Peter[REDACTED_EFTERNAMN]

é

nius, Siargatan 9, 118 27 STOCKHOLM

Ans

ö

kan om att f

å

 ta del av allm

ä

n handling, videogram, p

å 

st

ä

llet

Justitiekanslern har i rubr. m

å

l v

ä

ckt 

å

tal mot tv

å

 per­soner f

ö

r yttrandefrihetsbrott (barnpornaografibrott och olaga v

å

ldsskildring) och gjort g

ä

llande att inneh

å

llet i videogram och filmer 

ä

r brottsligt och att angivna perso­ner i egenskap av spridare 

ä

r ansvariga f

ö

r det brottsliga inneh

å

llet. Under utredningen har Justietiekanslern be­slagtagit ett omfattande antal videogram och smalfilmer som Ingivits i m

å

letoch som 

å

beropats som bevisning. Justitiekanslern har ocks

å

 yrkat att r

ä

tten med st

ö

d av 5 kap 6 

§

 yttrandefrihetsgrundlagen konfiskerar dessa.

Alil

é

nius har beg

ä

rt att vid tingsr

ä

tten f

å

 ta del av sam-.manlagt nio filmer, som 

ä

r Inspelade p

å

 tretimmarskasset-ter, aklbil. 23 - 27 och 33 - 36.

Tingsr

ä

tten har i beslut den 4 mars 1993 funnit att det inte varit f

ö

rsvarligt att sprida kopior av filmer till den som s

å

ö

nskar utan faktisk kontroll 

ö

ver fr

å

gan om m

å

ngfaldigande och d

ä

rf

ö

r avslagit en beg

ä

ran att utf

å

 en kopia av ett videogram.

rostadress

Bes

ö

ksadress   Telefon

Go.x 0307, 104 20 SIOCKIIOLH  Fleminggatan 14 08-6575000 9-12, 13-15

28

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 4

Tingsr

ä

tten fattar f

ö

ljande

BESLUr

Utg

å

ngspunkten f

ö

r tingsr

ä

ttens bed

ö

mning 

ä

r offentlig­hetsprincipen. Begr

ä

nsningar h

ä

rav f

å

r ske endast om s

ä

r­skilt viktiga sk

ä

l f

ö

ranleder det. Tingsr

ä

tten har 1 tidi­gare beslut ang

å

ende utf

å

ende av videogramkoplor funnit att sk

ä

l saknas att sekretessbel

ä

gga ingivna videogram och filmer. Med h

ä

nsyn h

ä

rtill och d

å

 det ej 

ä

r fr

å

ga om att kopiera videogram finner r

ä

tten det vara f

ö

rsvarligt att videogram visas p

å

 st

ä

llet. Eftersom filmerna 

ä

r bevisning I m

å

let f

å

r de inte f

ö

rst

ö

ras eller f

ö

rvanskas. Detta med­f

ö

r, att visningen av videogrammen m

å

ste sk

ö

tas av tings­r

ä

ttens personal.

Det 

ä

r fr

å

ga om 125 videogram av likartat slag. Av prak­tiska och resursm

ä

ssiga sk

ä

l kan inte en person under hela m

å

lets handl

ä

ggning vara avdelad f

ö

r att enbart handha denna uppgift. Detta medf

ö

r att inskr

ä

nkningar 1 visnings-r

ä

tten kan ske utan att offentlighetsprincipen kr

ä

nks p

å 

samma s

ä

tt som praktiska sk

ä

l kan f

ö

rhindra att alla som vill f

å

r n

ä

rvara vid en offentlig f

ö

rhandling.

Som en f

ö

ljd av inneh

å

llet 1 tingsr

ä

ttens beslut den 4 mars 1993 skall f

ö

ljande villkor f

ö

r visning uppst

ä

llas. N

å

gon filmning f

å

r inte 

ä

ga rum 1 visningslokalen. Inte heller f

å

r n

å

gon filmutrustning intas i den eller visade filmer kopieras.

Under ovan angivna villkor finner tingsr

ä

tten att[REDACTED_EFTERNAMN]

é

nius b

ö

r till

å

tas att se filmerna. Kasetterna omfattar 27 tim­mars film. Fr

å

ga om tingsr

ä

tten har resurser att visa film i den omfattningen h

ä

nskjutes till tingsr

ä

ttens admini­strativa avdelning f

ö

r pr

ö

vning.

Agno' 'Almqvist-

29

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 

Underbilaga 5

STOCKHOtMS TINGSR

Ä

TT

AVD 8:3

PROTOKOLL Stockholm 1993-04-16

II?

M

å

l nr B 5946-92 Aktbil

Handl

ä

ggning i s

ö

kandenas utevaro

R

Ä

TTEN

chefsr

å

dmannen Leif Carbell samt r

å

dm

ä

nnen Tony Junestad och Agneta[REDACTED_EFTERNAMN], tillika protokollf

ö

rare

S

Ö

KANDE

1.

Per[REDACTED_EFTERNAMN], BelImansv

ä

gen 4 C, 152 31 S

Ö

DERT

Ä

LJE

2.

Rickard Alho, H

ö

jdv

ä

gen 15, 291 41 KRISTIANSTAD

3.

Jonas Bolinder, Sakf

ö

rarev

ä

gen 18, 226 57[REDACTED_EFTERNAMN]

4.

Aktive Import, J.Holm, Box 4263, 102 56 STOCKHOLM

5.

Hasse, ok

ä

nd adress

SAKEN

ans

ö

kan om att f

å

kopia av videogram

Justitiekanslern har i rubr. m

å

l v

ä

ckt 

å

tal mot tv

å

per­soner f

ö

r yttrandefrihetsbrott (barnpornografibrott och olaga v

å

ldsskildring) och gjort g

ä

llande att inneh

å

llet i videogram och filmer 

ä

r brottsligt och att angivna perso­ner 1 egenskap av spridare 

ä

r ansvariga f

ö

r det brottsliga Inneh

å

llet. Under utredningen har Justitiekanslern beslag­tagit ett omfattande antal videogram och smalfilmer, som ingivits i m

å

let och som 

å

beropas som bevisning. Justitie­kanslern har ocks

å

 yrkat att r

ä

tten med st

ö

d av 5 kap 6 

§ 

yttrandefrlhetsgrundlagen konfiskerar dessa.

De s

ö

kande har med st

ö

d av reglerna om utf

å

ende av allm

ä

nna handlingar beg

ä

rt att r

ä

tten mot avgift tillst

ä

l­ler dem kopior av videogram.

Postadress

Rn.x 8307, 104 20 STOCKHOLM

Bes

ö

ksadress   Telefon  Expeditionstid Fleminggatan 14 08-6575000 9-12, 13-15

30

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 5

STOCKHOLMS TINGSR

Ä

TT

PROTOKOLL

M

å

l nr B 5945-92

Tingsr

ä

tten fattar f

ö

ljande

BESLUT

Tryckt skrift som innefattar tryckfrihetsbrott m

å

 konfis­keras. Konfiskering av tryckt skrift inneb

ä

r bl a att alla f

ö

r spridning avsedda exemplar av skriften ska f

ö

rst

ö

ras (TF 7:7).

N

ä

r tryckfrihetsbrott blivit beg

å

nget, dvs n

ä

r en f

ö

r­griplig tryckt skrift blivit utgiven, m

å

ste m

ö

jlighet st

å 

till buds att snabbt och effektivt p

å

 handgripligt s

ä

tt hejda skriftens spridning. (Tore Str

ö

mberg, Statsv.T. 1951 s 130 ff). F

ö

rekommer anledning att tryckt skrift p g a tryckfrihetsbrott kan konfiskeras m

å

 1 avbidan p

å

 beslut d

ä

rom skriften d

ä

rf

ö

r l

ä

ggas under beslag. (TF 10:1).

Beslaget 1 f

ö

rening med 

å

tf

ö

ljande 

ö

vertagande av 

ä

nnu ej spridda skriftexemplar syftar till att begr

ä

nsa de menliga verkningar, som kan uppkomma genom spridningen av brotts­lig skrift. Konfiskation av beslagtagen skrift kan betrak­tas som ett konfirmerande av beslaget och inneb

ä

r ur sak­lig synpunkt framf

ö

r allt att de omh

ä

ndertagna exemplaren ska f

ö

rst

ö

ras. Beslags- och konfiskationsbest

ä

mmelsernas huvudsakliga uppgift 

ä

r att in casu f

ö

rebygga eller 

å

tminstone begr

ä

nsa de till art och omfattning varierande skadeverkningar, som kan f

ö

lja av att inneh

å

llet i en f

ö

rgriplig skrift kommer till obeh

ö

rigas k

ä

nnedom eller f

ö

rmedlas till vidare kretser (Tore Str

ö

mberg a.a.s. 131).

F

ö

rem

å

l f

ö

r konfiskation enligt TF 7:7 

ä

r "tryckt skrift" varmed avses, icke best

ä

mda exemplar d

ä

rav, utan "skrif­ten" som ett enhetligt immateriellt begrepp.

Om genom kopiering den i beslag tagna skriften m

å

ngfaldi­gas och d

ä

refter l

ä

mnas ut till envar som s

å

ö

nskar, om

ö

jligg

ö

rs en vid f

ä

llande dom effektiv konfiskation,

31

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 5

STOCKHOLMS TINGSR

Ä

TT

PROTOKOLL

M

å

l nr B 5946-92

s

å

tillvida att den spridning som tv

å

ngs

å

tg

ä

rderna har till 

ä

ndam

å

l att f

ö

rhindra, till kanske stor omfattning redan hunnit 

ä

ga rum och 1 okontrollerbar omfattning kan fort­s

ä

tta. R

ä

ttsverkan eller utfl

ö

det av den provisoriska s

ä­

kerhets

å

tg

ä

rden beslag m

å

ste d

ä

rf

ö

r antas vara bl a att utl

ä

mnande av kopia enligt TF 2:13 inte f

å

r ske (j

ä

mf

ö

r RB 27:10 tredje stycket enligt vilken f

ö

reskrift bl a nog­grann tillsyn ska h

å

llas 

ö

ver beslagtaget f

ö

rem

å

l s

å

 att inte missbruk sker d

ä

rmed).

Den inskr

ä

nkning som d

ä

rigenom f

ö

religger i r

ä

tten att utf

å

 en kopia av domstolens material 

ä

r f

ö

restavad av intresset att f

ö

rhindra vidare spridning av inneh

å

llet i f

ö

rgriplig skrift, inte av sekretessk

ä

l. Tingsr

ä

tten har s

å

lunda i annat sammanhang konstaterat att inget hinder f

ö

religger f

ö

r den som s

å

ö

nskar att p

å

 st

ä

llet ta del av videogrammen genom att dessa i tingsr

ä

ttens lokaler spelas upp och visas p

å

 videobandspelare. Konfiskation 

ä

r ett av lagen accepterat ingrepp 1 den tryckfrihetsr

ä

ttsliga offentlighetsprincipen, varigenom vidare spridning - bl a m

ö

jlighet till kopiering - av den Ifr

å

gavarande skriften definitivt stoppas. F

ö

r att s

ä

kerst

ä

lla att detta kan ske kan beslag ske som en interimistisk 

å

tg

ä

rd. Att r

ä

ttsver­kan hos Institutet beslag i vad avser r

ä

tten att utf

å 

kopia 

ä

r densamma som vid konfiskation 

ä

r d

ä

rvid helt f

ö

ljdriktigt.

Best

ä

mmelser motsvarande dem som g

ä

ller f

ö

r tryckt skrift finns i yttrandefrihetsgrundlagen f

ö

r bl a videogram. En film eller ljudupptagning som innefattar ett yttrandefri­hetsbrott f

å

r s

å

lunda konfiskeras (YGL 5:6). Vad som s

ä

gs 1 10 kap TF om beslag av tryckta skrifter p g a tryckfri­hetsbrott ska vidare g

ä

lla ocks

å

 fr

å

ga om beslag av filmer och ljudupptagningar (YGL 7:3).

De videogram som s

ö

kandena 

ö

nskat f

å

 kopia av 

ä

r lagda under beslag.

32

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 5

STOCKHOLMS TINGSRATT:      PROTOKOLL        M

å

l nr B 5946-92

Mot bakgrund av vad som anf

ö

rts ovan finner tingsr

ä

tten hinder f

ö

religga mot att kopia av de i beslag tagna vi­deogrammen l

ä

mnas ut. S

ö

kandenas beg

ä

ran l

ä

mnas s

å

lunda utan bifal1.

Som ovan

i"

Agneta Almqv

Agneta[REDACTED_EFTERNAMN] '

HUR HAN 

Ö

VERKLAGAR

Vill s

ö

kande 

ö

verklaga beslutet skall han g

ö

ra detta skriftligen. Skriften (besv

ä

rsinlagan) skall ha kommit in till tingsr

ä

tten inom tre veckor fr

å

n den dag s

ö

kanden fick del av beslutet. Besv

ä

rsinlagan skall vara st

ä

lld till Svea hovr

ä

tt..

UPPLYSNINGAR

Besv

ä

rsinlagan skall allts

å

 vara riktad till hovr

ä

tten men l

ä

mnas eller skickas till tingsr

ä

tten. Om handlingar s

ä

nds till tingsr

ä

tten skall portot betalas av avs

ä

ndaren.

33 3 

Riksdagen 1992/93. 1 saml. Nr 256

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 6

SVEA HOVRATT

Avd 3

PROTOKOLL

1993-05-05

Aktbil 3

Ö

 1665/93 Rotel 44

F

ö

redragning i Stockholm

RATTEN

Hovr

ä

ttslagmannen Arvid Sanmark och hovr

ä

ttsr

å

det Ingemar Korfltsen, referent samt t.f. hovr

ä

ttsassessorerna Maria Bergquist och Peter Kullgren

FOREDRAGANDE OCH PROTOKOLLF

Ö

RARE

Referenten

KLAGANDE

1. Jonas Bolinder, Sakf

ö

rarev

ä

gen 18, 226 57[REDACTED_EFTERNAMN]

2. J.[REDACTED_EFTERNAMN] med uppgiven firma Active Import, Box 4263, 102 66 STOCKHOLM

SAKEN

Beg

ä

ran att f

å

kopia av allm

ä

n handling

Ö

VERKLAGADE       Stockholms tingsr

ä

tts, avd. 8:3, beslut den 16 april 1993

BESLUTET

i m

å

l B 5946/92

F

ö

redraganden anm

ä

ler att Jonas Bolinder och J.[REDACTED_EFTERNAMN] har 

ö

verklagat tingsr

ä

ttens beslut att avsl

å

 deras beg

ä

ran att f

å

kopia av videogram samt yrkat att beg

ä

ran skall bifallas. Jonas Bolinder har i hovr

ä

tten upplyst att han senare konmer att meddela vilka filmer han 

ö

nskar en kopia av.

M

å

let f

ö

redras.

Hovr

ä

tten fattar f

ö

ljande

Dok id:

Ö

1665-93.PRT

Postadress      Bes

ö

ksadress

Telefon   Telefax   Expeditionstid

Box 2290       BIRGER JARLS TORG 16

08-7003400 08-219327  09.00 - 11.30

103 17 STOCKHOLM

12.30 - 15.00

34

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 6

SVEA HOVR

Ä

TT

Avd. 3

1993-05-05        

Ö

 1665/93

BESLUT (att meddelas 

1993-OS-c?)

De filmer och videogram som Justitiekanslern har gett in till tingsr

ä

tten 

ä

r allm

ä

nna handlingar. R

ä

tten att ta del av allm

ä

nna handlingar f

å

r begr

ä

nsas endast ora det 

ä

r p

å

kallat med h

ä

nsyn till n

å

got av de intressen, som anges i 2 kap. 2 

§

tryckfrihetsf

ö

rordningen. S

å

dana begr

ä

ns­ningar skall anges i sekretesslagen (1980:100) eller i annan lag vartill sekretesslagen h

ä

nvisar.

D

å

 det saknas st

ö

d i sekretesslagen att begr

ä

nsa r

ä

tten att ta del av filmerna och videogranmen har den som s

å

ö

nskar 

ä

ven r

ä

tt, enligt 2 kap. 13 

§

 tryckfrihetsf

ö

rord­ningen, att mot fastst

ä

lld avgift f

å

kopia av dessa.

Hovr

ä

tten upph

ä

ver d

ä

rf

ö

r med bifall till Jonas Bolinders och J. Holms 

ö

verklaganden tingsr

ä

ttens beslut.

Det ankommer p

å

tingsr

ä

tten att mot avgift utl

ä

mna kopia till Jonas Bolinder och J.[REDACTED_EFTERNAMN].

FULLF

Ö

LJDSH

Ä

NVISNING, se bilaga

Ingemar Korfltsen

Prot. uppv. och uti. f

ö

r exp. 1993-05-

ö

t j&i

35

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 

Underbilaga 6

SVEA HOVRATT Avd. 3

PROTOKOLL

1993-05-05

Aktbil 3

Ö

 1716/93 Rotel 44

F

ö

redragning i Stockholm

RATTEN

Hovr

ä

ttslagraannen Arvid Sanmark och hovr

ä

ttsr

å

det Ingemar Korfltsen, referent, samt t.f. hovr

ä

ttsassessorn Maria Bergquist

FOREDRAGANDE OCH PROTOKOLLF

Ö

RARE

Referenten

KLAGANDE

Patrik 

Å

hl

é

n, 690716, Skogsgatan 16, 265 34 ASTORP

SAKEN

Beg

ä

ran att f

ä

kopia av allm

ä

n handling

Ö

VERKLAGADE       Stockholms tingsr

ä

tts, avd. 8:3, beslut den 26 april 1993

BESLUTET

i m

å

l B 5946/92

F

ö

redraganden anm

ä

ler att Patrik 

Å

hl

é

n har 

ö

verklagat tingsr

ä

ttens beslut att avvisa hans beg

ä

ran att f

å

kopia av tre videogram och yrkat att hans beg

ä

ran vid tingsr

ä

t­ten skall bifallas.

M

å

let f

ö

redras.

Hovr

ä

tten fattar f

ö

ljande

Dok 1d:

Ö

1716-93.PRT

Postadress      Bes

ö

ksadress

Telefon   Telefax   Expeditionstid

Box 2290        BIRGER JARLS TORG 16

08-7003400 08-219327  09.00 - 11.30

103 17 STOCKHOLM

12.30 - 15.00

36

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 6

SVEA HOVRATT

Avd. 3

1993-05-05

Ö

 1716/93

BESLUT (att meddelas 1993-05-0?)

Enbart den omst

ä

ndigheten att s

ö

kande - som i f

ö

revarande fall - inte preciserat sin framst

ä

llning till att avse viss handling utan enbart angivit handlingstyper i- fall d

ä

r det finns fler handlingar av samma typ, utg

ö

r inte sk

ä

l att avvisa framst

ä

ll ingen. Det ankommer i st

ä

llet i ett s

å

dant fall p

å

 den beslutande befattningshavaren eller myndigheten att, l

ä

mpligen efter kontakt med s

ö

kanden, v

ä

lja ut en av handlingarna (jfr R

Ä

 84:2:54).

Hovr

ä

tten undanr

ö

jer d

ä

rf

ö

r det 

ö

verklagade beslutet och visar m

å

let 

å

ter till tingsr

ä

tten f

ö

r pr

ö

vning.

Hovr

ä

tten har i ett annat beslut denna dag, n

ä

mligen i m

å

l 

Ö

 1665/93, pr

ö

vat tingsr

ä

ttens skyldighet att l

ä

mna ut handling av samma slag s

ö

m detta m

å

l r

ö

r.

Som ovan

Ingemar Korfltsen

Prot. uppv. och uti. f

ö

r exp. 1993-05-O (,/fy

37

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 

Underbilaga 7

YTTRANDE

JUSTITIEK.NSLERN

.

,

1993-04-06

1356-93-82

Svea  hovrätt

Box  2290

103 17 Stockholm

Ang

å

ende utl

ä

mnande av allm

ä

n handling i m

å

l hos

domstol vari talan f

ö

rs om ansvar f

ö

r barnporno-

araf ibrott

________________________________ 

Justitiekanslern har med skrivelse den 1 april 1993 f

ö

relagts att avge yttrande i hovr

ä

ttens (avd 15, rotel 62) m

å

l 

Ö

 1215/93 vari Strix Television AB anf

ö

rt besv

ä

r 

ö

ver ett beslut av Stockholms tings­r

ä

tt den 4 mars 1993 att avsl

å

 en beg

ä

ran av bola­get att f

å

 ta del av en allm

ä

n handling - en kopia av ett videogram inneh

å

llande barnpornografiska skildringar (tingsr

ä

ttens m

å

l nr B 5946-92).

Justitiekanslern f

å

r som svar p

å

 f

ö

rel

ä

ggandet an­f

ö

ra f

ö

ljande.

I m

å

let har st

ä

llts p

å

sin spets en, m

ö

jligen sken­bar, konflikt mellan 

å

 ena sidan den grundlagsf

ä

sta r

ä

tten f

ö

r envar att ta del av allm

ä

nna handlingar och 

å

 andra sidan samh

ä

llets intresse av att mot­verka och beivra spridning av barnpornografiska skildringar.

I det 

ö

verklagade beslutet har tingsr

ä

tten redo­visat vissa f

ö

reskrifter som 

ä

r av intresse f

ö

r bed

ö

mningen av det problem som aktualiseras genom TV-bolagets framst

ä

llning. Fr

å

gan

ä

r hur dessa f

ö

reskrifter, p

å

olika konstitutionell niv

å

, skall

Potiaa.ei.                                                                             Oa!-iT e.v                                         AVTCU                           '.'fio-i.a.en

Bo. 730S                                                                             S'0'

«

 N.c.

»

'.. ; t-                             AK I   tn                        ceT63'OOC

103)' STOCxmO.v

38

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 7

tolkas n

ä

r ett motsatsf

ö

rh

å

llande mellan dem synes f

ö

religga.

Tingsr

ä

tten har mot bakgrund av den l

ä

mnade redo­visningen p

å

 n

ä

rmare anf

ö

rda sk

ä

l stannat f

ö

r att brottsbalkens regler om f

ö

rbud mot spridning av barnpornografiska skildringar skulle f

ö

rhindra utl

ä

mnade av en kopia av ett videogram till bolaget enligt reglerna i bl.a. TF.

Sett endast fr

å

n Justitiekanslerns synpunkt som part i det vid tingsr

ä

tten anh

ä

ngiga brottm

å

let kan den slutsats som tingsr

ä

tten har kommit fram till i f

ö

rstone synas vara tillfredsst

ä

llande, eftersom beslutet leder till att tillg

å

ngen till s

å

dana videogram betr

ä

ffande vilka ansvarstalan f

ö

rs och som yrkas f

ö

rverkade i m

å

let begr

ä

nsas.

Ur ett vidare perspektiv 

ä

n det som f

ö

ljer med partsst

ä

llningen kan emellertid fr

å

gan st

ä

llas om tingsr

ä

ttens beslut fr

å

n r

ä

ttsliga utg

å

ngspunkter 

ä

r inv

ä

ndningsfritt.

Enligt 2 kap. 1 

§

tryckfrihetsf

ö

rordningen (TF) skall, till fr

ä

mjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning, varje svensk medborgare ha r

ä

tt att ta del av allm

ä

nna handlingar. De aktu­ella videogrammen torde hos domstolen ostridigt utg

ö

ra allm

ä

nna handlingar i TF:s mening, 2 kap. 3 

§

 TF.

R

ä

tten att ta del av allm

ä

nna handlingar f

å

r be­gr

ä

nsas endast om det 

ä

r p

å

kallat med h

ä

nsyn till de intressen som n

ä

rmare anges i 2 kap. 2 

§

 TF, bl.a. intresset att f

ö

rebygga och beivra brott

39

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 7

(p. 4) och skyddet f

ö

r enskilds personliga och ekonomiska f

ö

rh

å

llanden ((p. 6).

Begr

ä

nsningarna av r

ä

tten att ta del av allm

ä

nna handlingar skall anges noga i en best

ä

mmelse i en s

ä

rskild lag - sekretesslagen,- eller i annan lag vartill denna h

ä

nvisar, 2 kap. 2 

§

andra stycket TF. Regleringen i TF p

å

omr

å

det 

ä

r exklusiv.

Utg

å

ngspunkten f

ö

r pr

ö

vningen av bolagets r

ä

tt att ta del av ifr

å

gavarande videogram skall s

å

ledes s

ö

kas i dessa f

ö

reskrifter meddelade p

å

 grundlags niv

å

och i de regler i sekretesslagen (1980:100) som kan vara till

ä

mpliga.

Sedan Justitiekanslern, i det m

å

l vid tingsr

ä

tten vari den aktuella utl

ä

mnandefr

å

gan uppkommit, v

ä

ckt

å

tal med yrkande om ansvar f

ö

r barnpornografibrott resp. olaga v

å

ldsskildring har den sekretess som enligt 5 kap. 1 

§

 och 9 kap. 17 

§

sekretesslagen tidigare kunnat 

å

beropas till st

ö

d f

ö

r att begr

ä

nsa r

ä

tten att ta del av ifr

å

gavarande videogram upp­h

ö

rt att g

ä

lla hos domstolen, 9 kap. 18 

§

 j

ä

mf

ö

rd med 12 kap. l 

§

sekretesslagen.

s

å

som tingsr

ä

tten konstaterat torde inte heller den i 9 kap. 16 

§

 uppst

ä

llda sekretessen till skydd f

ö

r enskilds personliga f

ö

rh

å

llanden (i detta fall n

ä

rmast integriteten hos de barn som medverkar i skildringarna) kunna 

å

beropas till st

ö

d f

ö

r att v

ä

gra utl

ä

mnande, eftersom den talan som f

ö

rs i m

å

let ej avser ansvar f

ö

r sexualbrott utan talan om ansvar f

ö

r brott mot allm

ä

n ordning i 16 kap. brottsbalken (BrB).

40

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 7

Med tingsr

ä

tten torde s

å

ledes f

å

konstateras att n

å

gon sekretessbest

ä

mmelse som g

ä

ller hos domstolen och som skulle kunna 

å

beropas till st

ö

d f

ö

r att v

ä

gra att utl

ä

mna kopia av ifr

å

gavarande videogram till bolaget inte 

ä

r till

ä

mplig i m

å

let.

Fr

å

gan 

ä

r d

å

 om f

ö

rbudet mot spridning av barnpor­nografiska skildringar i 16 kap. 10 a 

§

 BrB skulle kunna anses utg

ö

ra st

ö

d f

ö

r att v

ä

gra att l

ä

mna ut kopia av videogrammet.

Enligt 16 kap, 10 a 

§

BrB d

ö

ms den som skildrar barn i pornografisk bild med upps

å

t att bilden sprids eller som sprider s

å

dan bild av barn, om inte g

ä

rningen med h

ä

nsyn till omst

ä

ndigheterna 

ä

r f

ö

rsvarlig, f

ö

r barnpornografibrott till b

ö

ter eller f

ä

ngelse i h

ö

gst sex m

å

nader.

Med begreppet sprida avses alla f

ö

rfaranden som n

ä

r det 

ä

r fr

å

ga om tryckt skrift omfattas av den i tryckfrihetsf

ö

rordningen stadgade spridningsr

ä

tten, dvs. 

å

tg

ä

rder som innefattar att exemplar av bilden h

ä

lls till salu, f

ö

rs

ä

nds eller distribueras p

å 

annat s

ä

tt. Vidare omfattas 

ä

ven andra 

å

tg

ä

rder f

ö

r att g

ö

ra bilden tillg

ä

nglig f

ö

r allm

ä

nheten, s

å

som visning genom optiska anordningar, genom film eller genom TV-teknik. N

ä

r det g

ä

ller visning i TV om­fattas b

å

de fall d

å

en bild eller en sekvens av bilder (en film) visas och d

å

 ett program s

ä

nds direkt. Alla t

ä

nkbara f

ö

rfaranden genom vilket ett bildinneh

å

ll f

ö

rmedlas eller g

ö

rs tillg

ä

ngligt f

ö

r andra avses. Att bilden f

ö

rmedlas till allm

ä

nheten uppst

ä

lls ej som n

å

got krav. Om en bild ej f

ö

rmed­las till allm

ä

nheten, fordras det dock f

ö

r att bilden skall anses som spridd n

å

got mera 

ä

n att

41

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 

Underbilaga 7

bilden gjorts tillg

ä

nglig f

ö

r "endast ett f

å

tal personer" (Kommentaren till brottsbalken 

II, 

sj

ä

tte upplagan 1990, s. 274).

S

å

som spridningsrekvisitet har beskrivits skulle det, s

å

som tingsr

ä

tten ocks

å

varit inne p

å

, 

å

tmin­stone objektivt sett kunna h

ä

vdas att ett utl

ä

m­nande av en kopia av en handling innefattande en bampornografisk skildring skulle tr

ä

ffas av be­st

ä

mmelsen. I princip alla f

ö

rfaranden varigenom ett bildinneh

å

ll f

ö

rmedlas eller g

ö

rs tillg

ä

ngligt avses ju omfattade av best

ä

mmelsen enligt de motiv­uttalanden som gjorts i anslutning till denna.

Att tingsr

ä

tten, genom att tillm

ö

tesg

å

 en p

å

 grund­lag st

ö

dd beg

ä

ran om att l

ä

mna ut en kopia av en allm

ä

n handling innefattande bampornografisk skildring, sj

ä

lv skulle beg

å

 ett brott eller med­verka till ett kriminaliserat f

ö

rfarande kan emellertid knappast h

ä

vdas.

Detta torde f

ö

lja redan av att syftet med best

ä

m­melsen i 16 kap. 10 a 

§

 inte g

ä

rna kan vara att tr

ä

ffa en s

å

dan 

å

tg

ä

rd 

ä

ven om utl

ä

mnandet objek­tivt sett skulle kunna anses innefatta en "sprid­ning" av handlingen (videogrammet).

Under alla f

ö

rh

å

llanden m

å

ste emellertid en 

å

tg

ä

rd som en domstol efter beg

ä

ran d

ä

rom vidtar inom ramen f

ö

r en pr

ö

vning av den grundlagsf

ä

sta r

ä

tten att ta del av allm

ä

nna handlingar och som leder till ett utl

ä

mnande av handlingen anses "f

ö

rsvar­lig".

Om hovr

ä

tten likv

ä

l skulle finna att den, enligt Justitiekanslerns mening, endast skenbara mots

ä

tt-

42

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 Underbilaga 7

ningen mellan de olika stadgandena i TF och i BrB 

ä

r reell, f

ö

religger en verklig normkonflikt, jfr i fr

å

ga om lagpr

ö

vning 11 kap. 14 

§

 regeringsformen.

Saken har bl.a. kommenterats p

å

 f

ö

ljande s

ä

tt i doktrinen:

R

ä

ttsordningen innefattar normer av olika dignitet: grundlagar, 

ö

vriga av riksdagen beslutade lagar regeringsf

ö

rordningar m.m. Vid handl

ä

ggningen av konkreta 

ä

renden kan domstolar och f

ö

rvaltnings­myndigheter finna, att den f

ö

reskrift man st

å

r i begrepp att till

ä

mpa strider mot regler i en f

ö

r­fattning av h

ö

gre konstitutionell val

ö

r. Genom att anv

ä

nda sedvanliga metoder f

ö

r lagtolkning kan man ofta n

å

 ett resultat, som eliminerar den befarade normkonflikten. L

å

ter sig detta inte g

ö

ra, uppkom­mer fr

å

gan, om man m

å

ste tr

ä

ffa ett val mellan de olika normkomplexen; blir svaret ja, 

ä

r det sj

ä

lv­klart att f

ö

rfattningen av h

ö

gre rang skall 

ä

ga f

ö

retr

ä

de, och att den l

ä

gre f

ö

rfattningen d

ä

rmed som ogiltig negligeras, jfr Petr

é

n - Ragnemalm, Sveriges grundlagar, tolfte uppl. s. 304 f.

F

ö

r egen del kan jag efter ovan redovisade resone­mang i lagtolkningsfr

å

gorna, sammanfattningsvis inte finna annat 

ä

n att TF:s regler vid en s

å

dan pr

ö

vning i detta fall m

å

ste ges f

ö

rsteg och att stadgandet i 16 kap. 10 a 

§

 BrB inte kan 

å

beropas till st

ö

d f

ö

r en v

ä

gran att l

ä

mna ut den beg

ä

rda kopian av videogrammet.

Avslutningsvis vill jag till

ä

gga f

ö

ljande. Tidigare har anm

ä

rkts att n

å

gon sekretessregel som skulle kunna anses till

ä

mplig i m

å

l av f

ö

revarande slag

43

Prop. 1992/93:256 Bilaga 1 

Underbilaga 7

inte torde finnas hos domstolen. Enligt min mening kan erfarenheterna fr

å

n det aktuella brottm

å

let och andra liknande m

å

l som efter 

å

tal av Justitie­kanslern f

ö

r n

ä

rvarande pr

ö

vas i domstol enligt de relativt nya reglerna i yttrandefrihetsgrundlagen ge anledning att noga pr

ö

va behovet av en komplet­tering av sekretesslagen.

Det framst

å

r ur m

å

nga aspekter som st

ö

tande att den personliga integriteten hos de stackars barn som figurerat i filmer av ber

ö

rt slag inte kan ges ett b

ä

ttre skydd 

ä

n som synes vara fallet f

ö

r n

ä

rvaran­de. Jag 

ö

verv

ä

ger d

ä

rf

ö

r att hos regeringen aktua­lisera fr

å

gan om inf

ö

rande av ett skydd f

ö

r upp­gifter om enskilds personliga f

ö

rh

å

llanden ocks

å

 i m

å

l d

ä

r talan f

ö

rs om ansvar f

ö

r barnpornografi­brott.

Johan Hirschfeldt

H

å

kan Rustand

44

Myndigheter, organisationer m.m. som var företrädda vid

Prop. 1992/93:256

hearingen den 19 maj 1993

Bilaga 2

Justitiekanslern

Stockholms tingsrätt

Konkurrensverket

Patent- och registreringsverket

Riksåklagaren

Datainspektionen

Advokatsamfundet

Radionämnden

Närradionämnden

Kabelnämnden

Styrelsen för lokalradiotillstånd

Statens Biografbyrå

Arkivet för ljud- och bild

Sveriges Television AB

Sveriges Radio AB

Gunnar Lindhs Advokatbyrå HB

Presstödsnämnden

Svenska Tidningsutgivareföreningen

Publicistklubben

Tidningarnas Telegrambyrå

Radioutgivareföreningen

Svenska Journalistförbundet

Kulturdepartementet

Radiolagsutredningen

45

Innehåll

Prop. 1992/93:256

Propositionens huvudsakliga innehåll..................... 

1

Propositionens lagförslag.................................... 

2

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 maj 1993..

3

1

Inledning................................................... 

3

2

Bakgrund................................................... 

3

2.1

Nuvarande ordning.................................. 

3

2.2

Justitiekanslerns framställning................... 

5

3

Överväganden............................................ 

6

4

Upprättat lagförslag..................................... 

8

5

Hemställan................................................. 

9

6

Beslut....................................................... 

9

Bilaga 1 Justitiekanslerns framställning.................. 

10

Bilaga 2 Sammanställning över deltagande myndigheter m.m. vid

hearing ....................................................... 

45

46