Regeringens skrivelse

1998/99:60

Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen

under 1998

Skr.

1998/99:60

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 4 mars 1999

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen redogör regeringen för verksamheten i Europeiska unionen

under 1998 i enlighet med 10 kap. 1§ riksdagsordningen. Skrivelsen

behandlar Europeiska unionens övergripande utveckling, det ekonomiska

och sociala samarbetet, unionens förbindelser med omvärlden, det

rättsliga och inrikes samarbetet samt unionens institutioner.

Innehållsförteckning

SAMMANFATTNING

DEL 1 DEN ÖVERGRIPANDE UTVECKLINGEN I EUROPEISKA

UNIONEN

1 Samarbete i svenskt och europeiskt intresse 1

1.1 Sveriges prioriterade frågor i EU 1

2 Europeiska rådet 1998 1

2.1 Europeiska rådets möte i Cardiff 1

2.2 Europeiska rådets informella möte i Pörtschach 1

2.3 Europeiska rådets möte i Wien 1

3 Agenda 2000 utvidgning och reformer 1

3.1 EU:s utvidgning 1

3.1.1 Genomgång av regelverket ( acquis screening ) 1

3.1.2 Anslutningsförhandlingarna med kandidatländerna 1

3.1.3 Kommissionens översynsrapporter om

kandidatländernas framsteg 1

3.1.4 Det rättsliga och inrikes samarbetet inför

utvidgningen med kandidatländerna 1

3.1.5 Förmedlemskapsstrategin 1

3.1.6 Europeiska konferensen 1

3.2 EU:s reformering 1

3.2.1 EU:s budget för perioden år 2000 2006 1

3.2.2 Jordbruksreformen och landsbygdsutvecklingen 1

3.2.3 EG:s strukturfonder koncentration och

 förenkling 1

3.2.4 Reform av den finansiella förordningen om

transeuropeiska nät (TEN) och av

lånegarantifonden 1

4 Den ekonomiska och monetära unionen (EMU) 1

4.1 Besluten den 1 3 maj 1998 1

4.1.1 Beslut om deltagande medlemsstater 1

4.1.2 Utnämning av chef och övriga direktionsledamöter

 i Europeiska centralbanken (ECB) 1

4.1.3 Beslut om upphävande av alltför stora underskott 1

4.1.4 Förannonsering av omräkningskurser 1

4.2 Besluten den 31 december 1998 1

4.3 Andra EMU-frågor under 1998 1

4.3.1 Växelkursmekanismen ERM 2 1

4.3.2 Eurons legala status 1

4.3.3 Inrättandet av Europeiska centralbanken (ECB) 1

4.3.4 Multilateral övervakning 1

4.3.5 Samordning av ekonomisk politik 1

4.3.6 Stabilitets- och tillväxtpakten 1

4.3.7 Euro 11-gruppen 1

4.3.8 Extern representation 1

4.4 Sveriges agerande i EMU-frågan under 1998 1

4.4.1 Information om euron 1

4.4.2 Praktiska euroförberedelser i Sverige 1

4.4.3 Det svenska konvergensprogrammet 1

4.4.4 Riksbankens ställning 1

5 Amsterdamfördraget 1

5.1 Ratifikationen av Amsterdamfördraget 1

5.2 Genomförandet av Amsterdamfördraget 1

5.2.1 Handlingsplanen för att skapa ett område med

 frihet, säkerhet och rättvisa 1

DEL 2 DET EKONOMISKA OCH SOCIALA

SAMARBETSOMRÅDET

6 Tillväxt och sysselsättning 1

6.1 EU:s sysselsättningssamarbete Europeiska rådets möten i

Cardiff och Wien 1

6.1.1 Förberedelser inför Europeiska rådets möte i

 Cardiff 1

6.1.2 Resultatet av Europeiska rådets möte i Cardiff 1

6.1.3 Förberedelser inför Europeiska rådets möte i Wien 1

6.1.4 Resultat av Europeiska rådets möte i Wien 1

6.2 Sveriges samarbete med andra EU-länder 1

6.2.1 Fördjupat trilateralt samarbete Sverige,

Storbritannien och Italien 1

7 Inre marknadens utveckling 1

7.1 Handlingsplanen för den inre marknaden 1

7.1.1 Resultattavlan för den inre marknaden 1

7.2 Effektivisering och regelförenkling 1

7.2.1 Effektivare regler för den inre marknaden 1

7.2.2 Förenklad lagstiftning på den inre marknaden 1

7.2.3 Företagspaneler en möjlighet för företagen att

granska EG:s regler 1

7.3 Administrativt samarbete 1

7.4 Dialogen med medborgarna och företagen 1

7.5 Offentlig upphandling 1

7.6 Bolagsrätt 1

7.7 Bekämpande av sena betalningar vid affärstransaktioner 1

7.8 Redovisnings- och revisionsfrågor 1

7.9 Bygg- och bostadsfrågor 1

7.9.1 Byggfrågor 1

7.9.2 Bostadsfrågor 1

8 Svenska övergångsregler från medlemskapsförhandlingarna 1

8.1 Kemikalier 1

8.1.1 Begränsad användning av farliga ämnen 1

8.1.2 Förbud mot kvicksilver i batterier 1

8.1.3 Strängare bedömning av många kemiska ämnen

 och preparat 1

8.1.4 Förlängd övergångsperiod för gränsvärden för

kadmium i handelsgödsel 1

8.2 Veterinär- och smittskyddsfrågor 1

8.2.1 EG förbjuder vissa antibiotika i foder 1

8.2.2 Fortsatta förhandlingar om övriga foderundantag 1

8.2.3 Tilläggsgarantier på djurhälsoområdet 1

8.3 Livsmedelsstandarder 1

8.3.1 Svenska fetthalter i mjölk 1

8.3.2 Mullade morötter tillåtna genom förändrade EG-

regler 1

8.4 Fiske 1

8.4.1 Industrifiske efter sill fortsatt tillåtet i Östersjön 1

8.5 Alkohol och tobak 1

8.5.1 Sverige behåller införselregler för alkohol och

 tobak 1

8.5.2 Sverige har för låg punktskatt på cigaretter 1

9 Fri rörlighet för varor 1

9.1 Tullunionen 1

9.1.1 Åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen

 Tull 2000 1

9.1.2 Förenkling och rationalisering av gemenskapens

tullbestämmelser och tullförfaranden 1

9.1.3 EG:s tullagstiftning 1

9.1.4 Åtgärder för ett säkrare och effektivare

transiteringsförfarande 1

9.2 Metoder att minska tekniska handelshinder 1

9.2.1 Harmoniserade tekniska föreskrifter 1

9.2.2 Provning, certifiering och avtal med tredje land 1

9.2.3 Standardisering 1

9.2.4 Informationsförfaranden inom det icke

harmoniserade området (föreskrifter) 1

9.3 Marknadskontroll säkrare produkter 1

9.4 Ingripandemekanismen hinder mot varurörlighet undanröjs

lättare 1

9.5 Medicintekniska produkter 1

9.6 Läkemedel 1

10 Fri rörlighet för tjänster och kapital 1

10.1 Finansiella tjänster 1

10.1.1 Bank- och kreditväsendet 1

10.1.2 Försäkringsväsendet 1

10.1.3 Värdepappersmarknaden 1

10.2 Telekommunikation 1

10.2.1 Nya regler om taltelefoni 1

10.2.2 Terminaldirektivet 1

10.2.3 Mobil och trådlös kommunikation 1

10.2.4 Konvergens mellan telekommunikation,

 medier och informationsteknik 1

10.3 Post 1

10.3.1 Postdirektivet 1

11 Skatter 1

11.1 Skattepaketet 1

11.1.1 Uppförandekoden för företagsbeskattning 1

11.1.2 Ett direktivförslag om beskattning av sparande 1

11.1.3 Ett direktivförslag om beskattning av ränte- och

royaltybetalningar 1

11.2 Mervärdesskatt 1

11.2.1 Nytt direktiv om skattefrihet för investeringsguld 1

11.2.2 Elektronisk handel meddelande från

kommissionen till rådet 1

11.2.3 Nytt direktivförslag om avdragsrätt för

mervärdesskatt på vissa varor och tjänster 1

11.2.4 Nytt direktivförslag om nivån på

 normalskattesatsen inom EG 1

11.2.5 Nytt direktivförslag ömsesidigt bistånd för

indrivning av skattefordringar m.m. 1

11.2.6 Fiscalis-programmet antaget 1

11.3 Punktskatter 1

11.3.1 Energibeskattningsdirektiv förslag till

 beskattning av samtliga energiprodukter 1

11.3.2 Punktskattekommittén förslag till ökade

befogenheter 1

11.3.3 Tobaksskattedirektiv svensk begäran om

förlängning av undantaget för minimi-

 skattesats för cigaretter 1

12 Fri rörlighet för personer samt arbetsmarknadsfrågor och sociala

frågor 1

12.1 Den sociala dimensionen 1

12.1.1 Den sociala dialogen 1

12.2 Arbetsmarknadsfrågor 1

12.2.1 Rådsbeslut om gemenskapens verksamhet för

forskning, analys och samarbete på

sysselsättningsområdet 1

12.3 Arbetsmiljö- och arbetslivsfrågor 1

12.3.1 Nytt direktiv om kemiska ämnen 1

12.3.2 Ändring av arbetsmiljödirektivet om

cancerframkallande ämnen (carcinogener) 1

12.3.3 Nytt arbetsmiljödirektiv om arbete i explosiva

miljöer 1

12.3.4 Arbetsorganisation 1

12.3.5 Halvtidsrapport om gemenskapens program för

 att förbättra säkerhet, hygien och hälsa i

 arbetet (1996 2000) 1

12.4 Arbetsrätt 1

12.4.1 Arbetstid 1

12.4.2 Arbetstagarinflytande 1

12.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män 1

12.5.1 Ökad fokus på jämställdhet mellan kvinnor

 och män 1

12.5.2 EU:s handlingsprogram för jämställdhet 1

12.6 Social trygghet 1

12.6.1 Samordning av social trygghet för migrerande

arbetstagare 1

12.6.2 Direktiv om skydd av kompletterande

pensionsrättigheter 1

12.7 Etableringsrätt och erkännande av kompetensbevis 1

12.7.1 Etableringsrätt för advokater 1

12.7.2 Etableringsfrihet inom hantverksyrken,

 serviceyrken m.m. 1

12.8 Motorfordonsförsäkring 1

12.9 Handikappfrågor 1

12.9.1 Parkeringstillstånd för personer med

funktionshinder 1

12.10 Folkhälsa 1

12.10.1 Folkhälsoprogram 1

12.10.2 Tobak 1

12.10.3 Alkohol 1

12.10.4 Narkotika 1

12.10.5 Narkotikafrågor utanför folkhälsoområdet 1

12.10.6 Smittsamma sjukdomar 1

12.10.7 Blodsäkerhet 1

12.10.8 Antibiotikaresistens 1

12.11 Ungdomsfrågor 1

12.11.1 Ungdom för Europa 1

12.11.2 Europeisk volontärtjänst för ungdomar 1

12.11.3 Nytt ungdomsprogram efter 1999 1

12.12 Idrott Europeiska rådet inbjuder till mobilisering mot

dopning 1

13 Transporter 1

13.1 Arbete som berör alla transportslag 1

13.1.1 Åtgärder för att integrera miljöhänsyn i

transportpolitiken 1

13.1.2 Högnivågruppen för telematik på

 transportområdet 1

13.1.3 Vitboken om rättvisa trafikavgifter 1

13.1.4 Kombinerade transporter 1

13.2 Landtransporter 1

13.2.1 Vägtransporter 1

13.2.2 Järnväg 1

13.2.3 Inre vattenvägar 1

13.3 Sjöfart 1

13.3.1 Sjösäkerhet och miljö 1

13.3.2 Gemensam sjöfartspolitik 1

13.3.3 Sjöfartsavtal med tredje land 1

13.4 Luftfart 1

13.4.1 Flygtrafikledning 1

13.4.2 Flygsäkerhet 1

13.4.3 Förhållandet till tredje land 1

13.4.4 Ljuddämpare på flygplan 1

13.4.5 Flygplatsavgifter 1

13.5 Transeuropeiska nät för transporter 1

13.6 Transport av farligt gods 1

14 Näringspolitik 1

14.1 Näringspolitikens inriktning 1

14.2 Småföretagspolitik 1

14.3 Branschfrågor 1

14.3.1 Teko-, återvinnings-, varvs- och gruvindustrin 1

14.3.2 Skogsindustrin 1

14.4 Konkurrensfrågor 1

14.4.1 Svenska koncentrationsärenden 1

14.4.2 Stängning av Barsebäck 1

14.5 Statsstöd minskat stödutrymme 1

14.5.1 Regeltillämpning 1

14.6 Turism 1

14.7 Kol- och stålfrågor 1

14.8 Kooperation 1

15 Energi 1

15.1 Den inre marknaden för gas 1

15.1.1 Nordic Gas Grid 1

15.2 Förnybara energikällor 1

15.3 Andra energifrågor 1

16 Den gemensamma jordbrukspolitiken 1

16.1 Jordbrukets miljö- och strukturfrågor 1

16.1.1 Nitratdirektivet 1

16.1.2 Ekologisk djurhållning 1

16.1.3 Integrering av miljöhänsyn och hållbar

 utveckling 1

16.1.4 Jordbrukets miljö- och strukturfrågor inom

 Agenda 2000 1

16.2 Animaliefrågor 1

16.2.1 Mjölk Sverige verkar för ökad avreglering 1

16.2.2 Kött grisköttsproducenter drabbas av

 ekonomisk kris 1

16.2.3 Ägg Sverige har fått undantag för

hämtningsintervall 1

16.3 Vegetabiliefrågor 1

16.3.1 Högre stöd för energigrödor tillåtet 1

16.3.2 Bananer handelskonflikt mellan EG och USA 1

16.3.3 Olivolja säkrare information om produktionen 1

16.3.4 Ny marknadsordning för tobak 1

16.3.5 Handelshinder för utsäde tas bort 1

16.3.6 Mullade morötter får säljas i hela EG 1

16.4 Djurskydd och djurhälsa 1

16.4.1 Djurtransporter en prioriterad fråga 1

16.4.2 Skydd av lantbrukets djur 1

16.4.3 Förbud mot avel med djur som är bärare av

genetiska defekter är ej förenligt med EG:s

bestämmelser 1

16.4.4 Djursjukdomen BSE 1

16.4.5 Hormoner 1

16.4.6 Djurfoder 1

17 Livsmedel 1

17.1 Grönboken om livsmedelslagstiftningen 1

17.2 Förenkling av livsmedelsstandarder 1

17.3 Kvalitetskrav på dricksvatten 1

17.4 Bestrålning av livsmedel 1

17.5 Nya livsmedel och genmodifierade livsmedel 1

17.6 Märkning av livsmedel 1

18 Fiske 1

18.1 Förvaltning av fiskeresurser 1

18.1.1 Nordsjösamarbete 1

18.1.2 Östersjösamarbete 1

18.1.3 Multilateralt samarbete 1

18.1.4 Förbättrad kontroll av fisket 1

18.2 Den gemensamma marknadspolitiken för fiskerinäringen 1

18.3 Strukturpolitiken för fiskerinäringen 1

19 Regional- och strukturpolitik 1

19.1 Målområden 1

19.1.1 De beslutande instanserna 1

19.1.2 Mål 2 omvandling av regioner med industriell

tillbakagång 1

19.1.3 Mål 3 bekämpning av långtids- och

ungdomsarbetslöshet 1

19.1.4 Mål 4 kompetensutveckling av anställda 1

19.1.5 Mål 5a lantbrukets och fiskets omstrukturering

och modernisering 1

19.1.6 Mål 5b utveckling av landsbygdsområden 1

19.1.7 Mål 6 utveckling av glest befolkade områden 1

19.2 Gemenskapsinitiativ 1

20 Miljö 1

20.1 Utvecklingen på de av Sverige prioriterade områdena 1

20.1.1 Integration av miljö och hållbar utveckling

 nom EU 1

20.1.2 Kampen mot försurning 1

20.1.3 Kretsloppsanpassning och resurseffektivisering 1

20.1.4 Översyn av regler om genetiskt modifierade

organismer 1

20.1.5 Höjd ambitionsnivå för kemikalier och

bekämpningsmedel 1

20.2 Bilavgas- och bränslefrågor 1

20.3 Övriga miljöfrågor 1

20.3.1 EG:s miljöfond Life 1

20.3.2 Kärnsäkerhet och strålskydd 1

20.3.3 Uppföljning av FN:s konferens om miljö och

utveckling 1

20.3.4 Bevarande av biologisk mångfald 1

20.3.5 Räddningstjänst, farlig industriell verksamhet 1

21 Konsumentpolitik 1

21.1 Ram fastställs för gemenskapens verksamhet till förmån

 för konsumenter 1

21.2 Handlingsplan för konsumentpolitiken för perioden

 1999 2001 diskuteras 1

21.3 Rådsresolution om konsumenten i informationssamhället 1

21.4 Marknadsföring och information 1

21.4.1 Arbete om affärskommunikation på den inre

marknaden 1

21.4.2 Det s.k. barnreklammålet i EG-domstolen 1

21.4.3 Övriga marknadsförings- och

 informationsfrågor 1

21.5 Rådsresolution om bruksanvisningar för tekniska

konsumentvaror 1

21.6 Konsumentköp 1

21.7 Tvistlösning 1

21.7.1 Direktiv om förbudsföreläggande antaget 1

21.7.2 Tvistlösning utanför domstol 1

21.8 Finansiella tjänster 1

21.8.1 Handlingsprogram för finansiella tjänster 1

21.8.2 Direktivförslag om distansförsäljning av

 finansiella tjänster 1

21.9 Produktsäkerhet 1

21.9.1 Översyn av produktsäkerhetsdirektivet 1

21.9.2 Förändringar i EHLASS-systemet 1

21.10 Konsumenterna och miljön 1

21.10.1 Miljömärkning 1

21.10.2 Direktivförslag om konsumentinformation om

bränsleekonomi vid marknadsföring av nya

personbilar 1

22 Immateriella rättigheter 1

22.1 Upphovsrätt 1

22.1.1 Upphovsrätten i informationssamhället 1

22.1.2 Ersättning vid vidareförsäljning av konstverk 1

22.2 Patent 1

22.2.1 Kommissionens grönbok om gemenskapspatent

 och patentsystemet i Europa 1

22.2.2 Nytt direktiv om rättsligt skydd för biotekniska

uppfinningar 1

22.3 Bruksmodellskydd 1

22.4 Varumärken 1

22.4.1 EG:s anslutning till Madridprotokollet 1

22.4.2 Parallellimport av märkesvaror 1

22.5 Mönsterskydd 1

22.5.1 Nytt direktiv om mönsterskydd 1

22.5.2 Förslag till förordning om gemenskapsmönster 1

22.6 Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter

(TRIP:s-avtalet) 1

23 Utbildning 1

23.1 Sokrates 1

23.2 Leonardo da Vinci 1

23.3 Utbildningsprogrammen efter 1999 1

23.4 Europeiska skoldatanätet m.m. 1

23.5 Övriga utbildningsfrågor 1

23.6 Internationellt samarbete 1

24 Forskning 1

24.1 Svenskt deltagande i det fjärde ramprogrammet för

 forskning och utveckling 1

24.2 Det femte ramprogrammet för forskning och utveckling

 1998 2002 1

24.2.1 Programinnehåll efter rådets beslut 1

24.2.2 Svenska prioriteringar 1

24.3 Internationellt samarbete på forskningsområdet 1

25 Kultur och medier 1

25.1 Kulturprogram 1

25.1.1 Kalejdoskop 1

25.1.2 Ariane 1

25.1.3 Rafael 1

25.1.4 Kulturramprogrammet 1

25.1.5 Kulturhuvudstadsprojektet 1

25.2 Mediefrågor 1

25.2.1 MEDIA II 1

25.2.2 Garantifonden 1

25.2.3 Genomförande av det nya TV-direktivet 1

25.2.4 Public service-radio och public service-TV 1

25.2.5 Konvergens mellan telekommunikationer,

 medier och informationsteknik 1

25.2.6 Audiovisuell statistik 1

25.2.7 Framtida audiovisuell politik 1

25.2.8 Skydd för minderåriga och mänsklig värdighet 1

25.3 Kultur och sysselsättning 1

25.4 Övriga frågor på kulturområdet 1

26 Informationsteknik och samhället 1

26.1 Det framväxande informationssamhället 1

26.2 Globaliseringen och informationssamhället 1

26.3 Elektronisk handel 1

26.4 Handlingsplan för säker användning av Internet 1

26.5 IT-omställningen inför millennieskiftet 1

26.6 Rättsinformation 1

27 EG:s statistikarbete 1

27.1 Krav på ökad harmonisering av statistik 1

27.2 Beslut på statistikområdet som fattats under 1998 1

27.3 Svenskt agerande på statistikområdet 1

28 EU:s budget 1

28.1 Budgetens inkomster och Sveriges avgift till EU-budgeten 1

28.2 Budgetens utgifter och budgetarbetet under 1998 1

28.3 Återflödet från EU-budgeten 1

29 Åtgärder mot fusk och andra oegentligheter 1

29.1 Åtgärder inom rättsligt och inrikes samarbete 1

29.2 Övriga åtgärder för att undvika fusk, fel och andra brister 1

29.2.1 SEM 2000 program för förbättrad styrning

 och kontroll av EU-medel 1

29.2.2 Kommissionens arbete med att bekämpa

 bedrägerier 1

29.2.3 Revisionsrättens iakttagelser 1

29.2.4 Beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen

 för 1996 års budget 1

DEL 3 DEN EUROPEISKA UNIONENS FÖRBINDELSER MED

OMVÄRLDEN

30 Utrikes- och säkerhetspolitik 1

30.1 Säkerhetspolitik 1

30.2 Mänskliga rättigheter 1

30.3 Nedrustning 1

30.4 Icke-spridning EU uppmanar Indien och Pakistan att

 ansluta sig till NPT 1

30.5 Förenta nationerna omfattande samarbete inom EU 1

30.6 Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

 (OSSE) 1

30.7 Exportkontroll av krigsmateriel och andra strategiska

 produkter 1

30.8 Försvarsmaterielsamarbete 1

30.9 Administrativt samarbete 1

30.10 Protokollärt samarbete 1

31 Den gemensamma handelspolitiken 1

31.1 Svenska prioriteringar 1

31.2 Världshandelsorganisationen WTO 1

31.2.1 WTO:s arbete under 1998 1

31.2.2 WTO:s andra ministerkonferens i Genève 1998 1

31.2.3 Förberedelsearbetet inför nya

 WTO-förhandlingar 1

31.2.4 Jordbrukshandel 1

31.2.5 Tjänstehandel 1

31.2.6 Marknadstillträde för industrivaror 1

31.2.7 Investeringar och konkurrens 1

31.2.8 Övriga förhandlingsfrågor 1

31.2.9 Textil och konfektion (teko) 1

31.2.10 Elektronisk handel 1

31.3 UNCTAD och råvarusamarbetet 1

31.3.1 UNCTAD 1

31.3.2 Råvarusamarbetet 1

31.4 GSP tullförmåner för utvecklingsländer 1

31.4.1 Nya möjligheter till tullsänkning 1

31.4.2 Fler varor med sänkt tull 1

31.5 Förhandlingar om ett multilateralt investeringsavtal (MAI) 1

31.6 Exportkrediter 1

31.7 Antidumpningspolitik 1

32 Utvecklingssamarbete inom EU 1

32.1 Svenska prioriteringar i EU:s utvecklingssamarbete 1

32.2 Humanitärt bistånd och återuppbyggnadsfrågor 1

32.3 Samarbete med enskilda organisationer 1

32.4 Livsmedelsbistånd EG en stor bidragsgivare 1

32.5 Miljö och hållbar utveckling ny förordning har börjat

tillämpas 1

32.6 Jämställdhet i utvecklingssamarbetet fördjupad dialog

 med Europeiska kommissionen 1

32.7 Samarbete om reformer av FN:s biståndsverksamhet 1

32.8 Stöd till befolkningsprogram i utvecklingsländer 1

32.9 Narkotikabekämpning ökat samarbete med Latinamerika

 och Centralasien planeras 1

32.10 Minröjning EU-stöd till svenskt system för

 mindetektering 1

32.11 Makrofinansiellt stöd samt Europeiska

 investeringsbankens utlåning till projekt i tredje land 1

32.12 Samarbete med Afrika, Västindien och Stillahavsområdet 1

33 EU:s bilaterala och regionala förbindelser 1

33.1 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och

Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta) 1

33.1.1 Sektorförhandlingar med Schweiz 1

33.2 De baltiska staterna 1

33.3 Östersjöregionen 1

33.4 Centraleuropa 1

33.5 Ryssland samt övriga OSS-stater 1

33.5.1 Ryssland ett viktigt land i EU:s

 utrikespolitiska samarbete 1

33.5.2 Ukraina partnerskaps- och samarbetsavtal

 har trätt i kraft 1

33.5.3 Moldavien partnerskaps- och samarbetsavtal

 har trätt i kraft 1

33.5.4 Vitryssland försämrade relationer med EU

 under året 1

33.5.5 Barentssamarbetet 1

33.6 Staterna i f.d. Jugoslavien (utom Slovenien) och Albanien 1

33.6.1 Bosnien-Hercegovina 1

33.6.2 Kroatien 1

33.6.3 Förbundsrepubliken Jugoslavien krisen i

 Kosovo 1

33.6.4 F.d. jugoslaviska republiken Makedonien 1

33.6.5 Albanien en vängrupp har upprättats 1

33.6.6 Utvecklingssamarbetet i regionen 1

33.7 Turkiet 1

33.7.1 En europeisk strategi för Turkiet 1

33.7.2 Förslag om nytt finansiellt bistånd 1

33.7.3 Kommissionens utvärderingsrapport om

 Turkiets närmande till EU 1

33.8 Medelhavsländerna Maghreb/Mashrek 1

33.8.1 Politiska och säkerhetspolitiska frågor 1

33.8.2 Ekonomiska och finansiella frågor 1

33.8.3 Miljöfrågor 1

33.8.4 Sociala och kulturella frågor 1

33.8.5 Associeringsavtal med länderna i

Medelhavsregionen 1

33.8.6 Utvecklingssamarbetet med Medelhavsregionen 1

33.9 Mellanöstern och Gulfstaterna 1

33.9.1 Mellanöstern 1

33.9.2 Gulfstaterna 1

33.9.3 Iran den politiska dialogen återupptagen 1

33.10 Afrika 1

33.10.1 Konflikten i Stora sjöregionen 1

33.10.2 Nigeria EU har beslutat om ny gemensam

ståndpunkt 1

33.10.3 Konflikten mellan Etiopien och Eritrea 1

33.10.4 Inbördeskriget i Sudan 1

33.10.5 Samarbetet mellan EU och SADC 1

33.10.6 Konfliktförebyggande i Afrika 1

33.10.7 Sydafrika förhandlingarna om ett

 samarbetsavtal 1

33.11 USA och Kanada 1

33.11.1 USA 1

33.11.2 Kanada 1

33.12 Latinamerika och Västindien 1

33.13 Asien 1

33.13.1 Den euro-asiatiska dialogen

 ASEM-toppmöte i London 1

33.13.2 Intensifierad EU-politik gentemot Kina 1

33.13.3 Samarbetet med Japan den ekonomiska

 krisen viktigaste frågan 1

33.13.4 Den koreanska halvön EU följer

 utvecklingen och ökar sitt engagemang 1

33.13.5 Sydostasien utvecklingen i Burma,

 Kambodja, Indonesien och Östra Timor 1

33.13.6 Starka reaktioner på kärnvapen-

 sprängningarna i Indien och Pakistan 1

DEL 4 SAMARBETE I RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGOR

34 Civilrättsligt samarbete 1

34.1 Civilrättsligt samarbete inom den första och den

 tredje pelaren 1

34.1.1 Brysselkonventionen jurisdiktion och

verkställighet av domar inom privaträtten 1

34.1.2 Revidering av Bryssel- och

 Luganokonventionerna 1

34.1.3 En europeisk exekutionstitel 1

34.1.4 Brysselkonventionen II om äktenskapsmål 1

34.1.5 Romkonventionen tillämplig lag för

avtalsförpliktelser 1

34.1.6 Romkonventionen II tillämplig lag för

förpliktelser utanför avtalsförhållanden 1

34.1.7 Delgivningskonventionen delgivning av

handlingar i mål och ärenden av civil eller

kommersiell natur 1

35 Straffrättsligt samarbete, polisiärt samarbete och tullsamarbete 1

35.1 Horisontella frågor 1

35.1.1 Internationell organiserad brottslighet 1

35.1.2 Brottsförebyggande arbete 1

35.1.3 Ömsesidig utvärdering av hur internationella

åtaganden genomförs på nationell nivå 1

35.2 Straffrättsligt samarbete 1

35.2.1 Inbördes rättshjälp i brottmål 1

35.2.2 Penningtvätt och förverkande 1

35.2.3 Deltagande i kriminella organisationers

 brottsliga aktiviteter 1

35.2.4 Sexuellt utnyttjande av barn och

 barnpornografi på Internet 1

35.2.5 Korruption och förfalskning 1

35.2.6 Utlämningsfrågor 1

35.2.7 Återkallelse av körkort 1

35.3 Polis- och tullsamarbete 1

35.3.1 Europol 1

35.3.2 Annat polissamarbete 1

35.3.3 Terrorism 1

35.3.4 Tullsamarbete 1

36 Gränskontroll, invandring och asyl 1

36.1 Övergripande frågor 1

36.2 Konvention om yttre gränskontroll 1

36.3 Dublinkonventionen asylansökan skall prövas 1

36.3.1 Eurodac-konventionen datoriserat

fingeravtryckssystem 1

36.4 Tredjelandsmedborgares rätt att resa in och bosätta sig i EU 1

36.5 Asylpolitiken 1

36.6 Viseringspolitiken 1

36.7 Olaglig invandring 1

37 Schengensamarbetet 1

38 Åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet 1

38.1 Europaåret mot rasism har utmynnat i förslag till åtgärder 1

38.2 Europeiskt centrum för övervakning av rasism och

främlingsfientlighet etableras i Wien 1

DEL 5 EU:S INSTITUTIONER M.M.

39 Institutionernas funktion och verksamhet 1

39.1 Rådet 1

39.2 Europeiska kommissionen 1

39.3 Europaparlamentet 1

39.4 EG-domstolen 1

39.5 Europeiska revisionsrätten 1

39.6 Ekonomiska och sociala kommittén 1

39.7 Regionkommittén 1

39.8 Europeiska monetära institutet och Europeiska

 centralbanken 1

39.9 Europeiska investeringsbanken 1

39.10 Europeiska investeringsfonden 1

39.11 Kommissionens förslag till kommittéväsende

 (kommittologi) 1

39.12 Personalpolitik i EU-institutionerna 1

39.13 Öppenhet och insyn 1

39.14 Gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet 1

39.15 Överträdelseärenden 1

40 Förberedelser för Sveriges ordförandeskap i EU:s ministerråd,

svenska språket samt rekrytering av svenskar 1

40.1 Förberedelserna inför Sveriges ordförandeskap i EU:s

ministerråd våren 2001 1

40.1.1 Förberedelsearbetets inledande fas 1

40.1.2 Förberedelsearbetet under 1998 1

40.2 Svenskan i EU 1

40.2.1 Svenska språket i EU 1

40.2.2 Svensk språkpolicy 1

40.2.3 Utredning om svenskan i EU 1

40.3 Svenskar i EU:s institutioner 1

40.3.1 Ny inriktning från 1998 Svenskar i EU-

institutioner 1

40.3.2 Chefstjänster 1

40.3.3 Övriga fasta tjänster 1

40.3.4 Temporärt anställda och nationella experter 1

40.3.5 Fördelningen mellan kvinnor och män 1

40.3.6 Kontakt- och informationsverksamhet 1

BILAGOR

Bilaga 1: Viktigare förordningar, direktiv och beslut antagna av rådet

under 1998 1

Bilaga 2: Viktigare rekommendationer, yttranden och meddelanden

under 1998 1

Bilaga 3: Svenska mål i EG-domstolen och förstainstansrätten 1998 1

Bilaga 4: Viktiga domar meddelade av EG-domstolen under 1998 1

Bilaga 5: Viktigare internationella avtal ingångna 1998 1

Bilaga 6: Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP):

gemensamma ståndpunkter och åtgärder samt uttalanden 1

Bilaga 7: Samarbete i rättsliga och inrikes frågor: konventioner,

gemensamma åtgärder m.m. 1

Bilaga 8: EU-budgeten 1998 1

Bilaga 9: Statistik över Sveriges handel med EU:s medlemsstater

 (jan. sept. 1997 respektive 1998) 1

Bilaga 10: Statistik över EU:s handel med tredje land

 (1997 samt jan. juni 1998) 1

Bilaga 11: Slutsatser från Europeiska rådets möte i Cardiff 1

Bilaga 12: Slutsatser från Europeiska rådets möte i Wien 1

Bilaga 13: Ratifikationsläget för Amsterdamfördraget 1

Bilaga 14: Svenska ledamöter i Europaparlamentet 1

Bilaga 15: Europeiska kommissionens ledamöter 1

Bilaga 16: Svenska ledamöter i Ekonomiska och sociala kommittén 1

Bilaga 17: Svenska ledamöter i Regionkommittén 1

Bilaga 18: Samarbetet inom EU skillnaden mellan EG och EU 1

Bilaga 19: Förkortningslista 1

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999..........401

SAMMANFATTNING

Den övergripande utvecklingen i Europeiska unionen

Under 1998 präglades Europeiska unionens verksamhet av arbetet med

att fördjupa samarbetet mellan länderna. Förberedelserna för den

monetära unionens tredje fas, med införandet av euron, fortsatte parallellt

med arbetet att förbereda unionens utvidgning och reformarbetet inom

ramen för den s.k. Agenda 2000.

Utvidgningen och reformer

I mars 1998 inleddes en anslutningsprocess som omfattar de tio kandidat-

länderna i Central- och Östeuropa (Bulgarien, Estland, Lettland, Litauen,

Polen, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern) och

Cypern. Det första steget i processen utgörs av en genomgång av EG:s

regelverk för samtliga kandidatländer. Med sex av kandidatländerna

(Estland, Polen, Slovenien, Tjeckien, Ungern och Cypern) öppnades även

bilaterala regeringskonferenser i mars. I november ägde den första

formella förhandlingsomgången rum med vart och ett av dessa länder.

I november presenterade kommissionen den första av sina regelbundet

återkommande rapporter om de framsteg som gjorts i kandidatländerna.

Redogörelsen utgörs av en sammanfattande rapport och detaljrapporter

för vart och ett av kandidatländerna. En särskild rapport presenterades

samtidigt om Turkiet. I utvärderingen ger kommissionen mycket

blandade omdömen om kandidatländerna. I allmänna rådets slutsatser om

framstegsrapporterna noterar rådet kommissionens avsikt att

rekommendera förhandlingar med Lettland före slutet av 1999 om fram-

stegen fortsätter, och att det borde finnas förutsättningar för att inleda

förhandlingar även med Litauen och Slovakien. Europeiska rådet i Wien

gav sitt stöd till Allmänna rådets slutsatser och uppmanade

kommissionen att presentera nya rapporter om framstegen i kandidat-

länderna inför toppmötet i Helsingfors i december 1999.

I mars överlämnade kommissionen ett antal förslag som avser reformer

av centrala politikområden och en ny budget för EU under åren 2000

2006. Reform- och budgetförslagen är en uppföljning av kommissionens

Agenda 2000-meddelande och har central betydelse för utvidgnings-

processen. Reformpaketet omfattar framför allt förslag om nya regelverk

inom jordbruks- och regional-/strukturfondspolitiken, ett nytt s.k.

interinstitutionellt avtal om budgetfrågor där även gemenskapens nästa

långtidsbudget (nästa s.k. finansiella perspektiv) ingår samt regelverket

för förmedlemskapsstödet till kandidatländerna. I oktober överlämnade

kommissionen även en rapport om genomförandet av gemenskapens

system för egna medel. Rapporten tar upp frågan om en rimligare

fördelning mellan medlemsländerna av nettobidragen till EU:s budget.

Förhandlingarna om reformpaketet inleddes under våren med främst

tekniska genomgångar av de olika förslagen. Vid toppmötet i Cardiff

enades medlemsstaterna om att beslut avseende reformpaketet bör fattas

senast vid ett extra möte med Europeiska rådet i mars 1999. Under

hösten har den tekniska genomgången fortsatt samtidigt som den

politiska behandlingen av förslagen har intensifierats.

Europeiska monetära unionen (EMU)

I maj 1998 fattades en rad viktiga beslut om valutaunionen. EU:s stats-

och regeringschefer slog fast att elva medlemsstater skulle införa euron

från den 1 januari 1999 (Belgien, Finland, Frankrike, Irland, Italien,

Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Spanien, Tyskland och Österrike).

Vidare utnämndes direktionsledamöterna holländaren Willem F.

Duisenberg utnämndes till ordförande i Europeiska centralbanken

(ECB). Sedan dessa ledamöter utnämnts kunde ECB och det europeiska

centralbankssystemet (ECBS) upprättas den 1 juni 1998. Rådet har

antagit en rad förordningar som rör ECB:s uppgifter. Omräknings-

kurserna mellan euron och respektive deltagande medlemsstats valuta

fastställdes vid rådets möte den 31 december 1998.

Rådets förordning om förstärkning av övervakningen av de offentliga

finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska

politiken trädde i kraft i juli 1998. Enligt förordningen skall de länder

som deltar i valutaunionen utarbeta stabilitetsprogram och övriga

medlemsstater konvergensprogram. Sveriges konvergensprogram

lämnades till kommissionen i december.

Ratifikation av Amsterdamfördraget

För att Amsterdamfördraget skall kunna träda i kraft måste det ratificeras

(godkännas) av samtliga EU-medlemsstater i enlighet med deras

konstitutionella bestämmelser. Regeringen föreslog i en proposition som

förelades riksdagen att Amsterdamfördraget skulle godkännas.

Riksdagen godkände fördraget den 29 april 1998 och regeringen fattade

den 7 maj 1998 beslut om ratifikation. Vid utgången av december månad

hade samtliga EU-medlemsstater utom Belgien, Frankrike, Grekland,

Portugal och Spanien ratificerat Amsterdamfördraget. Dessa fem länder

förväntas kunna göra det under första halvåret 1999.

Det ekonomiska och sociala samarbetsområdet

Tillväxt och sysselsättning

Regeringen har prioriterat sysselsättningsfrågorna i EU-arbetet. I enlighet

med slutsatserna från toppmötet i Luxemburg har Sverige, liksom andra

medlemsstater, under året presenterat en nationell handlingsplan för

sysselsättning. Granskningen av handlingsplanerna har främjat

erfarenhetsutbyte mellan medlemsstaterna. Vid toppmötet i Cardiff

betonade stats- och regeringscheferna särskilt utvecklingen av en yrkes-

kunnig arbetskraft, jämställdhet mellan kvinnor och män, åtgärder mot

diskriminering och kombinationen av flexibilitet och trygghet på arbets-

marknaden. Under året utvecklades ett samarbete mellan Sverige, Stor-

britannien och Italien på sysselsättningsområdet, vilket bl.a. resulterade i

ett gemensamt skriftligt uttalande av Göran[REDACTED_EFTERNAMN] och Tony Blair inför

toppmötet i Wien. Vid toppmötet i Wien välkomnades förslaget till

riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för 1999. Stats- och

regeringscheferna enades även om att en rapport skall tillställas

Europeiska rådets möte i Köln i juni 1999 om utarbetandet av europeisk

sysselsättningspakt inom ramen för EU:s sysselsättningsstrategi.

Jämställdhet

Arbetet med jämställdhet mellan kvinnor och män är en av fyra

prioriterade frågor för Sverige i EU-arbetet. Frågan uppmärksammades

särskilt vid ett informellt ministermöte med jämställdhetsministrarna

under det brittiska ordförandeskapet. Även i de nationella handlings-

planerna för sysselsättning har jämställdhetsfrågan lyfts fram. Vid

toppmötet i Wien betonades att medlemsstaterna i sina handlingplaner

särskilt bör uppmärksamma att framsteg görs med att främja lika

möjligheter mellan kvinnor och män, i synnerhet genom kvantitativa mål

och genom att låta jämställdheten genomsyra samtliga politikområden.

Inre marknaden

Den nödvändiga lagstiftningen för inre marknaden är nu i huvudsak på

plats, varför fokus nu sätts på tillämpningen av de gemensamma reglerna.

I handlingsplanen för den inre marknaden, som togs fram vid toppmötet i

Amsterdam 1997, listades ett antal konkreta åtgärder som skulle stärka

den inre marknaden. Flertalet av åtgärderna har vidtagits. Det gäller

biotekniska uppfinningar, avreglering av gasmarknaden och öppenhet

avseende regler för informationstjänster. Däremot har inte frågan om en

gemensam europeisk bolagsstadga lösts. I det fortsatta inre marknads-

arbetet prioriterar Sverige identifiering av kvarstående problem på den

inre marknaden, enklare regler och ökat deltagande av företag vid

offentlig upphandling, tillåtande av parallellimport från icke-EES-länder

och minskade statsstödsnivåer. Sverige ligger för närvarande på tredje

plats på kommissionens resultattavla över genomförandet av inre

marknadslagstiftningen, med en genomförandegrad på 98,7 procent. Nya

direktiv om maskiner, teleterminaler och produkter för in vitro-

diagnostik har antagits under året. För de två förstnämnda handlar det

främst om s.k. kodifiering, dvs. en sammanställning av tidigare texter.

Under året kom man också fram till en lösning för att garantera varors

fria rörlighet på den inre marknaden, den s.k. ingripandemekanismen.

Lösningen består dels av en förordning, dels av ett politiskt åtagande från

medlemsstaterna. Så kallade MRA-avtal om ömsesidigt erkännande av

provning och certifiering har slutförhandlats med Australien, Israel, Nya

Zeeland och Schweiz. MRA-avtal med USA och Kanada trädde i kraft

under året.

Sveriges övergångsregler från medlemskapsförhandlingarna

Ett flertal övergångsperioder har löpt ut under 1998. Inom påfallande

många områden har övergångsperioderna använts till att ändra, eller

påbörja förändringar av, gemenskapens regler. Det gäller bl.a. stora och

viktiga frågor som förbud mot eller klassificering och märkning av

farliga kemikalier, kvicksilver i batterier och antibiotika i djurfoder.

Vidare har Sverige fått förlängning för gränsvärden för kadmium i

handelsgödsel och införselregler för alkohol och tobak.

Fri rörlighet för tjänster och kapital

Vid toppmötet i Cardiff beställdes en handlingsram för en bättre

fungerande inre marknad för finansiella tjänster av kommissionen. I

handlingsramen, som kommissionen fattade beslut om i oktober 1998,

konstateras att ny teknik och globaliseringen av de finansiella

marknaderna innebär krav på förbättrad gemenskapslagstiftning och mer

effektiva tillsynsregler. Under året har kommissionen lagt ett

direktivförslag om att starta och driva verksamhet i institut som ger ut

elektroniska pengar, s.k. e-penninginstitut. Vidare har ett direktivförslag

om likvidation och rekonstruktion av försäkringsbolag diskuterats under

året. I februari 1998 antogs ett nytt direktiv som innehåller bestämmelser

om att medlemsstaterna skall ha ett fast och allmänt tillgängligt telenät.

Skatter

Problemet med skadlig skattekonkurrens mellan medlemsländerna

uppmärksammades under året. Bl.a. bildades en rådsarbetsgrupp för att

granska att EG:s uppförandekod för företagsbeskattning följs. I maj

presenterades ett förslag till minimibeskattning (20 procent) av

ränteinkomster. Vidare föreslogs bl.a. att medlemsstaterna skall tillämpa

en normalskattesats på minst 15 procent och högst 25 procent för

mervärdesskatt.

Arbetsmarknad och sociala frågor

Nya direktiv antogs 1998 om bland annat skydd för arbetstagare när det

gäller risker med kemiska ämnen, exponering av cancerframkallande

ämnen samt explosiva miljöer. Arbetsmarknadens parter har på

Europanivå träffat arbetstidsavtal inom sjöfarten och järnvägstrafiken,

dock inte beträffande vägtrafiksektorn. Frågan om arbetstagarinflytande i

de s.k. Europabolagen har inte kunnat lösas under året. Jämställdhet

mellan kvinnor och män, som är en av Sveriges prioriterade frågor i EU-

samarbetet, har uppmärksammats särskilt under året vid två informella

ministerråd. En årlig uppföljning, liksom tidigare år, av FN:s

kvinnokonferens i Peking 1995 har också skett. Ett nytt direktiv har

antagits, som underlättar för advokater att bedriva verksamhet i andra

medlemsstater än den där auktorisationen erhållits. På handikappområdet

har särskild uppmärksamhet ägnats åt funktionshindrades situation i

arbetslivet. Under året trädde ett beslut i kraft om att förbjuda indirekt

och direkt tobaksreklam. Sverige och Finland har fått medel för att göra

en studie av samtliga medlemsstaters alkoholpolitik, inför en eventuell

samlad alkoholpolitik i EU. Sverige har med viss framgång motarbetat

strävandena att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning på narkotika-

området.

Transport-, närings- och energipolitik

Miljöhänsynen integreras alltmer i transportpolitiken, vilket under det

brittiska ordförandeskapet tog sig uttryck i form av ett gemensamt

transport- och miljöministermöte. Under det österrikiska ordförande-

skapet avslutades förhandlingarna med Schweiz om ett vägtransportavtal.

Vidare har ett direktiv om passagerarsäkerhet på färjor antagits. Sverige

har tilldelats ca 250 miljoner kronor för transportprojekt inom ramen för

transeuropeiska nät. Dessutom har Sverige tillsammans med Danmark

fått ca 180 miljoner kronor i bidrag för Öresundsförbindelsen.

EU:s näringspolitik har inriktats på att främja företagens

konkurrensförmåga och då särskilt små företag. I Stockholm och

Göteborg har mässor arrangerats om läkemedel och för under-

leverantörer. Kommissionen tog under året ställning till samgåendet

mellan Stora och Enso, vilket godkändes. I juni beslutades om regler för

den inre marknaden för gas. En rådsresolution har även antagits om en

gemensam strategi för att främja förnybara energikällor.

Jordbruk, livsmedel och fiske

Jordbruksministrarnas arbete under 1998 har dominerats av diskussioner

om reformförslagen i kommissionens Agenda 2000. Bland reform-

förslagen kan nämnas sänkningar av interventionspriserna för bl.a.

spannmål, nötkött och mjölk på mellan 15 och 30 procent. Sänkningen

föreslås delvis kompenseras med direktbidrag. Reformförslagen ligger

huvudsakligen i linje med den svenska uppfattningen. På mjölkområdet

förespråkar Sverige tillsammans med Storbritannien, Danmark och Ita-

lien en mer långtgående avreglering än vad som föreslås i Agenda 2000.

Under året har framför allt grisköttsproducenter drabbats av minskad

export till Ryssland och Asien på grund av kriserna i dessa områden. En

handelskonflikt som rör EG:s regelverk för import av bananer har under

året blossat upp mellan gemenskapen och USA. EG-domstolen slog fast i

den s.k. belgisk-blå-domen att Sverige inte har rätt att hindra användning

av sperma från vissa nötkreatur som godkänts i en annan medlemsstat.

Storbritannien tilläts att, under stränga villkor, lätta på sitt exportförbud

av nötkött.

Kommissionens grönbok om livsmedel, som bl.a. syftar till att

tillgodose ett tryggt och hälsosamt livsmedelsutbud, debatterades under

året. Förenklingen av vissa livsmedelsstandarder har fortsatt under året.

Förslaget till nya standardregler för kaffe har gjort framsteg medan

reglerna om innehåll i choklad och sylt har gått trögare framåt. Rådet

beslutade i maj om ett direktiv som kräver en särskild märkning av

genetiskt modifierade sojabönor och majs.

Arbetet med en revidering av den gemensamma fiskepolitiken har

inletts under året. Försiktighetsprincipen har fått en ökad tillämpning vid

bedömningen av fiskbestånden. Under året har satellitövervakning av

större fiskefartyg inletts för att förbättra kontrollen av fångster.

Regionalpolitik

Under den innevarande programperioden 1995 1999 tar Sverige emot

sammanlagt ca 12 miljarder kronor. Den nuvarande målstrukturen med

sju mål föreslås i kommissionens reformförslag Agenda 2000 minska till

tre mål under nästa programperiod 2000 2006. Regeringen har tillsatt

särskilda utredare för att se hur det regionalpolitiska arbetet kan

förbättras till nästa programperiod.

Miljöpolitik

Under 1998 har kommissionen arbetat vidare med så kallade nationella

tak för utsläpp av försurande ämnen. Vidare beslutades det att innan

utgången av 1999 skall samtliga medlemsstater ha förbjudit försäljning

av batterier med en kvicksilverhalt över 0,0005 viktprocent. Ett nytt

direktiv om bekämpningsmedel (biocider) antogs under året. Vidare

skärptes avgaskraven för samtliga lätta bilar.

Konsumentpolitik och immateriella rättigheter

Under året prövades det svenska förbudet mot TV-reklam riktad till barn.

Domen från marknadsdomstolen innebär att förbudet är förenligt med

EG-rätten och att Sverige kan ingripa mot TV-reklam riktad till barn

förutsatt att den är vilseledande. Nya bestämmelser om konsumenters

köp av varor har diskuterats. Förslagen innebär större trygghet för

svenska konsumenter vid köp i andra EU-medlemsstater samt ett

generellt stärkt konsumentskydd i EU. Kommissionen har även föreslagit

regler för konsumentinformation om bränsleekonomi vid marknadsföring

av bilar. I oktober 1998 antogs ett nytt direktiv med syfte att tillnärma

medlemsstaternas lagar om mönsterskydd. Frågan om mönsterskydd för

reservdelar för bilar var så kontroversiell att den lyftes ur direktivet. Ett

förslag till förordning om ett gemensamt system för mönsterskydd har

också diskuterats under året. Ett direktiv om rättsligt skydd för

biotekniska uppfinningar har antagits.

Utbildning, forskning, statistik och kultur

Rådet godkände en andra etapp av utbildningsprogrammen Sokrates och

Leonardo för perioden 2000 2006. Det europeiska skoldatanätet, som

tillkommit på svenskt initiativ, öppnades officiellt i september av den

svenska skolministern.

I december beslutade rådet om EG:s femte ramprogram för forskning

och utveckling. Budgeten som trädde i kraft den 1 januari 1999 omfattar

motsvarande 135 miljarder kronor. Antalet delprogram reducerades från

ca 20 till 9.

Ett omfattande arbete sker på statistikområdet för att harmonisera

begrepp och definitioner. Under 1998 har bl.a. möda lagts ner på att ta

fram en gemensam betalningsbalans för EU-området. Sverige har på

statistikområdet verkat för tydligare prioriteringar för att begränsa

kostnaderna för statistikproducenter och uppgiftslämnare.

På kulturområdet har de årliga fördelningarna från kulturprogrammen

Kalejdoskop, Ariane och Raphael skett. Beslutet om framtida kultur-

huvudstäder var mycket besvärligt att fatta. Rådet enades slutligen om ett

kompromissförslag där flera städer delade på huvudstadsåret. Europa-

parlamentet har därefter förkastat förslaget.

EU:s budget och åtgärder mot fusk

EU:s budget fastställdes för 1998 till ca 730 miljarder kronor. Ungefär

hälften av utgifterna rör jordbruket medan en tredjedel går till

regionalstöd och arbetsmarknadsstöd. Administrationen inom EU kostar

ca 5 procent av budgeten. Sveriges avgift till EU under 1998 var 21 186

miljoner kronor. Som en följd av infasningsöverenskommelsen från

medlemskapsförhandlingarna återbetalas 296 miljoner kronor, vilket

innebär att nettoavgiften blev 20 890 miljoner kronor.

Under året avslöjades fusk och andra oegentligheter med EU-medel.

Bland annat gällde det EU:s biståndsorganisation ECHO och utbildnings-

programmet Leonardo. Kommissionen, som har det övergripande

ansvaret för att medlen i EU:s budget används korrekt och effektivt, har

av Europaparlamentet kritiserats för sitt sätt att hantera misstänkta

bedrägerier.

Europeiska unionens förbindelser med omvärlden

År 1998 har bl.a. präglats av de pågående förberedelserna för

tillämpningen av de nya instrument som kommer att inrättas när

Amsterdamfördraget träder i kraft. En hög representant för GUSP

(gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken) och en gemensam enhet

för politisk planering och tidig förvarning (analysenhet) kommer att

inrättas. Även en ny beslutsform gemensamma strategier kommer att

införas. Vid Europeiska rådet i Wien beslutades att EU:s första

gemensamma strategi skall gälla Ryssland.

Under året har medlemsstaterna genomfört gemensamma démarcher i

ett antal olika frågor. En fortsatt god sammanhållning har bidragit till en

tydlig attityd i den politiska dialogen med länder som brister i respekten

för de mänskliga rättigheterna. Unionen har även ägnat stor

uppmärksamhet åt utvecklingen i Västra Balkan, särskilt i Kosovo.

Gemensamma ståndpunkter har antagits bl.a. om Nigeria, om

främjandet av icke-spridning och förtroendeskapande i Sydasien, om

arbetet för att stärka efterlevnaden av konventionen om bakteriologiska

(biologiska) vapen och toxinvapen, samt om mänskliga rättigheter,

demokratiska principer och sunt styrelseskick i Afrika.

Att främja respekt för mänskliga rättigheter utgör ett av målen för den

gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken samt för utvecklings-

samarbetet. Detta bekräftades ånyo när Europeiska rådet i Wien ställde

sig bakom EU:s förklaring om de mänskliga rättigheterna, antagen med

anledning av 50-årsminnet av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga

rättigheterna.

Under året antogs även en uppförandekod för vapenexport vars mål-

sättning är att sätta en hög gemensam standard för medlemsstaternas

politik på exportkontrollområdet.

Handelspolitik, utvecklingssamarbete

Sverige har tillsammans med andra medlemsstater fortsatt arbetet med att

internt påverka gemenskapens handelspolitik i frihandelsvänlig riktning

med utgångspunkt i det multilaterala regelverket inom ramen för

världshandelsorganisationen WTO. Under hösten, vid WTO:s minister-

konferens, gavs en startsignal till förberedelsearbetet inför en ny

förhandlingsrunda i WTO. Gemenskapen har agerat offensivt och har

visat ledarskap i det pågående förberedelsearbetet. EG:s målsättning är

att en bred förhandlingsrunda skall kunna inledas vid sekelskiftet.

På biståndsområdet har det framtida samarbetet mellan gemenskapen

och de s.k. AVS-länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet

dominerat dagordningen. Under våren förhandlades kommissionens

förhandlingsmandat i frågan fram. Förhandlingar med AVS-länderna

inleddes i september.

Unionens bilaterala och regionala förbindelser

EU har omfattande bilaterala och regionala förbindelser. Under året

slutfördes, i stort sett, de bilaterala s.k. sektorförhandlingarna mellan EG

och Schweiz, som syftar till att knyta Schweiz närmare EU:s inre

marknad. Beträffande relationerna till de öst- och centraleuropeiska stater

som är kandidatländer koncentrerades ansträngningarna till att förbereda

dessa länder för ett framtida medlemskap i unionen. I mars beslutade

rådet om s.k. partnerskap för anslutning med samtliga kandidatländer. I

dessa anges prioriteringarna för kandidatländernas reformansträngningar.

Den ekonomiska krisen i Ryssland medförde att EU:s relationer med

Ryssland kom i fokus. EU klargjorde på ett tidigt stadium sin beredskap

att stödja Ryssland genom krisen. Bl.a. inleddes en bred kartläggning av

möjligheterna att bättre utnyttja redan existerande samarbetsinstrument.

EU har även beslutat att lämna både omfattande livsmedelsbistånd och

humanitärt bistånd riktat till särskilt utsatta grupper i samhället.

Kommissionen presenterade en rapport om den nordliga dimensionen,

som utgör en strategi för EU:s politik i förhållande till norra Europa med

särskilt fokus på samarbetet med nordvästra Ryssland och Baltikum.

Vad gäller krisen i Kosovo har EU i syfte att påskynda en politisk

lösning som ger Kosovo ökat självstyre inom ramen för Jugoslavien

under året infört sanktioner mot detta land.

Inom samarbetet mellan EU och de tolv Medelhavsländerna har

parterna diskuterat Barcelonaprocessens roll i regionen, det ekonomiska

samarbetet, biståndet och den kulturella dialogen. Vidare har

diskussionen om former för att inleda samtal om en säkerhetsstadga för

Medelhavet fortsatt. Frågan kommer formellt att tas upp under 1999.

EU har under 1998 på olika sätt markerat sin närvaro i Mellanöstern

liksom sina politiska och ekonomiska ansträngningar för att freds-

processen skall lyckas. EU uttalade sitt stöd till Wye-avtalet, som innebar

att dödläget i processen bröts, och har därefter uppmanat parterna att

noggrant uppfylla överenskommelsens alla delar. Under året har EU sökt

återupprätta relationerna med Iran och har som ett led i detta återupptagit

en politisk dialog.

Under året har EU:s ansträngningar att söka medverka till en fredlig

och demokratisk utveckling i Afrika fortsatt. Vad gäller konflikten i

Stora sjöregionen stöder EU de regionala initiativ som tas för att lösa

krisen. EU har ställt sig positivt till tanken på en internationell konferens

för fred, säkerhet och utveckling i regionen arrangerad av FN och OAU.

EU antog en ny gemensam ståndpunkt om Nigeria som innebär att vissa

sanktioner lyfts. I händelse av att den demokratiseringsprocess som

inletts ej fullföljs kan nya sanktioner snabbt införas. EU markerar

härigenom stöd till de reformvänliga krafterna, men bibehåller trycket på

militärregimen. Betydande framsteg har gjorts i förhandlingarna om ett

samarbetsavtal mellan EG och Sydafrika. Endast ett fåtal, om än svåra,

handelsfrågor är utestående. Förhandlingarna kommer troligtvis att

avslutas under första halvåret 1999.

USA och EG enades under året om att ingå ett transatlantiskt

ekonomiskt partnerskap. En gemensam handlingsplan har fastställts för

hur detta partnerskap skall fyllas med innehåll. Det skall bl.a. ske genom

samordnat agerande för att stärka det multilaterala WTO-regelverket och

genom fortsatta förhandlingar om avveckling av tekniska handelshinder

för handel med industrivaror, tjänster, offentlig upphandling och

immateriella rättigheter.

Dialogen mellan EU och Asien som inleddes under 1996 har fortsatt

under året. ASEM (Asia-Europe Meeting) höll sitt andra toppmöte under

våren. EU har under 1998 vidgat sina relationer med Kina. EU:s Kina-

strategi har uppdaterats och slår fast att EU:s målsättning är att engagera

Kina i en intensifierad politisk dialog, stödja utvecklingen i Kina mot ett

öppnare samhälle och en rättsstat med ökad respekt för de mänskliga

rättigheterna. EU:s förbindelser med Indien och Pakistan kom under

1998 att präglas av den nya säkerhetspolitiska situationen i Sydasien,

som ländernas provsprängningar av kärnvapen i maj gav upphov till. EU

fördömde provsprängningarna och uppmanade Indien och Pakistan att

ansluta sig till icke-spridningsavtalet och provstoppsavtalet.

Samarbete i rättsliga och inrikes frågor

Under året har arbetet fortsatt med den handlingsplan mot den

organiserade brottsligheten som EU antog 1997. Frågan om hur man bäst

skall förebygga och bekämpa sexuella övergrepp på barn har i olika

sammanhang diskuterats. Medlemsstaterna har bl.a. uppnått politisk

enighet om en gemensam åtgärd för att bekämpa barnpornografi på

Internet. Inom ramen för den europeiska konferensen tillsattes i mars en

expertgrupp, den s.k. Kohl-gruppen, med uppdrag att snabbt överväga

problem som hänger samman med den organiserade brottsligheten och

narkotikahandeln.

Inom det polisiära samarbetet har arbetet med inrättandet av Europol

fortsatt. I oktober 1998 trädde Europolkonventionen i kraft.

En ny konvention om internationell behörighet och om erkännande och

verkställighet av domar i äktenskapsmål undertecknades av medlems-

staterna i maj. För att Sverige skall kunna tillträda konventionen krävs

riksdagens godkännande.

Arbetet med asylpolitiken har under året bl.a. rört tillämpningen av

Dublinkonventionen, som trädde i kraft 1997. I början av året ökade

inströmningen av irakier och kurder till EU. I samband med detta antog

EU en handlingsplan med en helhetssyn på dessa frågor. I juli 1998

presenterade kommissionen två förslag till åtgärder om tillfälligt skydd

för fördrivna personer . Vid toppmötet i Wien godkändes en handlings-

plan för frihet, säkerhet och rättvisa, som anger vilka bestämmelser i

Amsterdamfördraget om fri rörlighet för personer, asyl, invandring,

civilrättsligt samarbete, polisiärt och straffrättsligt samarbete som bör

genomföras först och inom vilka tidsramar.

EU:s institutioner m.m.

Förberedelser för Sveriges ordförandeskap i EU:s ministerråd

Sverige kommer under det första halvåret 2001 att inneha ordförande-

skapet i EU. Under året har arbetet varit inriktat på att kartlägga och

analysera frågor som rör ordförandeskapets arbetsprogram, personal- och

kompetensutveckling, press-, informations- och kultursatsningar, mötes-

verksamheten, budget samt organisationsfrågor. Det har lagts fast att

arbetet med ordförandeskapet även fortsättningsvis huvudsakligen skall

bedrivas i linjeorganisationen. För den praktiska planeringen av mötes-

verksamheten i Sverige inrättas i början av 1999 ett 2001-sekretariat.

DEL 1 DEN ÖVERGRIPANDE UTVECKLINGEN I

EUROPEISKA UNIONEN

1 Samarbete i svenskt och europeiskt intresse

Under 1998, som var Sveriges fjärde år som medlem, präglades

Europeiska unionen (EU) av arbetet med att fördjupa samarbetet mellan

länderna och den historiska uppgiften att utvidga unionen. Ett viktigt

fördjupningsprojekt har gällt de återstående förberedelserna inför

införandet av den gemensamma valutan den 1 januari 1999, den s.k.

tredje etappen för att etablera den ekonomiska och monetära unionen

(EMU). Under året inleddes också formella förhandlingar om en

utvidgning. Nära kopplat till utvidgningen är förhandlingarna om att

reformera EU:s jordbrukspolitik, regional- och strukturpolitik samt EU:s

budget för perioden år 2000 2006. Ett omfattande arbete har skett med

sikte på att de svåra förhandlingarna skall kunna slutföras under våren

1999.

Grundbulten i EU är uppgiften att genom integration och samarbete

knyta Europas länder och folk så nära att krig inte skall kunna

uppkomma. Stater som i sekler har bekämpat varandra kan inte föra krig

när de är nära sammanflätade ekonomiskt, socialt och politiskt.

Det är därför utvidgningen av EU är den viktigaste byggstenen för att

åstadkomma en allomfattande europeisk säkerhetsordning. Den bidrar till

ökad säkerhet, fördjupad demokrati samt social och ekonomisk

utveckling i Sveriges närområde, men också i hela Europa. Utsikten till

medlemskap är en mycket viktig faktor för att driva på reformarbetet i

Öst- och Centraleuropa.

I mars inleddes den anslutningsprocess som omfattar de tio öst- och

centraleuropeiska staterna samt Cypern. Bilaterala medlemskaps-

förhandlingar startade med sex av kandidatländerna. Det första steget i

processen, för samtliga kandidatländer, utgjordes av en genomgång av

EG:s regelverk under kommissionens ledning. Under året förnyade Malta

sin medlemskapsansökan.

EU strävar att inrikta sig på områden som upplevs som relevanta av

medborgarna. Detta kommer att bli tydligt när Amsterdamfördraget

träder i kraft. Det gäller bl.a. områden som starkt prioriteras av Sverige,

som sysselsättning, miljö, jämställdhet och konsumentskydd. Fördraget

hade vid årets slut ratificerats av tio medlemsstater och förutses träda i

kraft under 1999.

Kampen mot arbetslöshet står fortsatt mycket högt på EU:s

dagordning. För första gången sedan 1992 har arbetslösheten sjunkit till

under 10 procent i EU. Systemet med nationella handlingsplaner för

sysselsättning, som utvärderas på europeisk nivå, fungerar väl. Vid

Europeiska rådets möten i Cardiff och Wien fattades beslut som stärker

EU:s sysselsättningssamarbete ytterligare.

På miljöområdet kan noteras att principen om att hållbar utveckling

skall genomsyra alla EU:s politikområden har lagts fast och börjat

omsättas i praktiska strategier. Hållbar utveckling är ett övergripande mål

för hela EU. Vad gäller jämställdheten har ett första steg mot en ordning

med nationella handlingsplaner tagits. Likaledes har konsumentskydd

kommit att ingå som ett prioriterat område i diskussionerna om det

fortsatta genomförandet av den inre marknaden. Vidare har en särskild

handlingsplan för konsumentpolitiken lagts fram av kommissionen för

perioden 1999 2001.

Samordningen av den ekonomiska politiken har stärkts under året. Den

syftar till att öka tillväxten, bekämpa arbetslösheten och öka syssel-

sättningen. De allmänna riktlinjerna utgör ett centralt instrument för

samordningen av den ekonomiska politiken.

EU fortsätter att utveckla den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken (GUSP). Genom denna samverkan kan medlems-

länderna tillsammans få ett större inflytande och spela en mer aktiv roll

på den världspolitiska scenen än om länderna agerat vart och ett för sig.

Det gäller särskilt ett litet medlemsland som Sverige. Genom att påverka

den gemensamma politiken har Sverige kunnat få större inflytande också

i andra internationella organisationer.

Genom Amsterdamfördraget kommer krishantering att bli ett tydligare

ansvarsområde för unionen. Humanitära, fredsbevarande och freds-

skapande insatser blir ett av huvudelementen i EU:s gemensamma

utrikes- och säkerhetspolitik.

Särskild uppmärksamhet har ägnats åt utvecklingen i Västra Balkan,

särskilt i Kosovo. Vidare har samarbetet mellan EU och den militära

samarbetsorganisationen Västeuropeiska unionen (VEU) fördjupats

under året. Under hösten 1998 har diskussionen bland EU:s medlems-

länder om hur EU ytterligare skall kunna stärka sin krishanterings-

förmåga intensifierats. Erfarenheterna från Bosnien, Albanien och nu

senast Kosovo har bidragit till detta.

En grundläggande princip för samarbetet i EU är att beslut skall fattas

så nära medborgarna som möjligt. Ett fördjupat europeiskt samarbete är

nödvändigt och rationellt på vissa områden. Andra frågor hanteras bäst i

medlemsländerna. Sverige värnar om denna s.k. närhetsprincip i EU-

arbetet. En god avvägning mellan den europeiska och den nationella

kompetensen är i allas intresse och stärker medborgarnas förtroende för

samarbetet inom EU.

Regeringen fäster stor vikt vid en väl fungerande inre marknad, dvs. fri

rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital inom EU. Det är därför

handlingsplanen och tillämpningen av den för den inre marknaden,

som syftar till att bl.a. göra reglerna mer effektiva, avskaffa sektoriella

hinder och säkerställa att den inre marknaden är till nytta för

medborgarna, blir viktig.

För tilltron till EU och dess institutioner är det fundamentalt att

medborgarna upplever att de gemensamma budgetmedlen används till

unionens nytta. Under året har en rad fall av misstänkta bedrägerier, som

rör anställda i kommissionen, uppdagats. Det mest uppmärksammade,

den s.k. ECHO-affären, berör oegentligheter med medel i EU:s bistånds-

budget. Sverige har agerat aktivt i rådet för att försäkra sig om att

kommissionen gör en noggrann utredning och ställer ansvariga till svars.

Svenska folkets engagemang i de europeiska frågorna är av stor

betydelse. Medlemskapets möjligheter att tillgodose både svenska och

andra medlemsstaters intressen måste tas till vara. Regeringen fattade

under året beslut om bidrag till frivilliga organisationer och stiftelser för

informationsinsatser om EU. Efter två ansökningstillfällen har

sammanlagt 4 miljoner kronor delats ut.

EU-samarbetet innebär både ett givande och tagande. Exempel på detta

är de övergångsregler som Sverige fick vid EU-medlemskaps-

förhandlingarna. Övergångsperioden skulle användas till att undersöka

om det var motiverat att ändra gemenskapens regler på några områden,

och på andra områden för att de svenska reglerna skulle anpassas till

gemenskapens. Övergångsperioden, som för en huvuddel av undantagen

löpte ut vid 1998 års slut, har använts till att ändra eller påbörja

förändringar av EG-reglerna, exempelvis förbud mot eller klassificering

och märkning av farliga kemikalier samt kvicksilver i batterier. Stora

ansträngningar har också gjorts från svensk sida för att begränsa

användningen av antibiotika i djurfoder.

1.1 Sveriges prioriterade frågor i EU

Viktiga prioriteringar under 1998 har varit EU:s utvidgning och

reformerna av viktiga politikområden.

En av de centrala uppgifterna för Sverige under 1998 har varit

förberedelserna för EU:s utvidgning. Det har gällt att förverkliga

besluten i Luxemburg 1997 om en process som omfattar alla

kandidatländerna. En genomgång av EU:s politik och regelverk har

inletts med samtliga kandidatländer och en s.k. förmedlemskapsstrategi

antagits för dem. Konkreta förhandlingar på några områden har inletts

med de sex första kandidatländerna. Slutligen har kommissionen gjort

den första regel-bundna utvärderingen av reformprocessen i samtliga

kandidatländer.

En annan prioriterad fråga har varit att få i gång reformprocessen inom

den s.k. Agenda 2000. Reformer i bördefördelningen, den finansiella

ramen, jordbrukspolitiken och strukturfonderna är enligt svensk upp-

fattning nödvändiga redan med nuvarande medlemskrets. Utvidgningen

och kommande WTO-förhandlingar understryker bara behovet. Under

året har kommissionen lagt konkreta förslagstexter, och förhandlingarna

mellan medlemsstaterna har kommit i gång med sikte på en uppgörelse

under våren 1999.

De medborgarnära frågorna, som Sverige drev redan från och med

inträdet i unionen, har kommit att stå alltmer i centrum för unionens

engagemang. Det gäller inte minst öppenheten i institutionernas arbete.

Sverige fortsätter att högprioritera frågan om sysselsättningen.

Åtgärder för att samordna medlemsländernas insatser i kampen mot

arbetslösheten är viktiga. Det nya fördraget innebär att samarbetet har

getts en fastare grund med tydliga mål.

På miljöområdet handlade det framför allt om utvecklandet av

strategier för hållbar utveckling och det fortsatta arbetet med

försurningsstrategin. Strategin syftar till att utsläppen av försurande

ämnen skall minskas så att kritiska belastningsgränser, dvs. gränsen för

vad naturen tål, inte skall överskridas. Andra viktiga frågor har gällt en

översyn av genetiskt modifierade organismer (GMO) och en höjd

skyddsnivå för kemikalier och bekämpningsmedel.

Sverige vill sätta jämställdhet mellan kvinnor och män högt på den

europeiska dagordningen. Dessa frågor fokuserades mera under året.

Europeiska rådet uttalade bl.a. i Cardiff att ett jämställdhetsperspektiv

skall integreras i alla politiska riktlinjer för sysselsättningen (s.k.

mainstreaming). Vid mötet i Wien uttalade rådet att medlemsstaterna vid

översynen av sina nationella handlingsplaner bör ägna särskild

uppmärksamhet åt att göra påtagliga framsteg med att främja lika

möjligheter mellan kvinnor och män.

Konsumentpolitiken får genom Amsterdamfördraget en starkare

ställning. Det sker bl.a. genom att det blir tydligt att konsumentpolitiken

är ett självständigt område när hänsyn tas till konsumentkraven då

gemenskapens övriga politik och verksamhet utformas och genomförs.

Viktiga frågor under året har varit fastställande av en ram för

gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenter samt arbetet med

en handlingsplan för konsumentpolitiken för perioden 1999 2001.

I unionens förbindelser med omvärlden fäste Sverige särskild vikt vid

den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och unionens arbete för

att främja fred och utveckling i världen. Relationerna med Ryssland intar

en central plats i EU:s utrikespolitiska samarbete. En fortsatt utveckling

mot demokrati, rättsstat och marknadsekonomi i Ryssland är av största

vikt för stabiliteten i Europa. Ett ramverk för förbindelserna är

partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EG och Ryssland. Sverige har

sedan EU-inträdet tagit en mycket aktiv del i utformningen av EU:s

Rysslandspolitik. Sedan den ryska ekonomiska och sociala krisen bröt ut

har detta engagemang ökat ytterligare. Sverige har bl.a. framhållit

behovet av en samlad och genomtänkt strategi för EU:s relationer till

Ryssland och fått gehör för ett antal förslag i den rapport som lämnades

till toppmötet i Wien. Detta resulterade bl.a. i beslutet att den första s.k.

gemensamma strategin skall avse Ryssland.

2 Europeiska rådet 1998

Europeiska rådets möten hölls i Cardiff den 15 16 juni och i Wien den

11 12 december. Ordförandeskapets slutsatser från dessa möten återfinns

i bilagorna 11 och 12.

Särskilt möte i Europeiska rådet hölls i Pörtschach, Österrike, den 24

25 oktober. I övrigt kan nämnas att stats- och regeringscheferna möttes i

London den 12 mars i samband med Europeiska konferensen och i

Bryssel 1 3 maj för att besluta om vilka medlemsstater som skulle delta i

den tredje fasen av EMU.

Vid Europeiska rådets möte i Cardiff inleddes en bred debatt om

Europeiska unionens framtida utveckling. Vid Europeiska rådets

särskilda möte i Pörtschach i oktober betonades ånyo behovet av en stark

och effektiv union. Ytterligare ett steg togs i Wien då stats- och

regeringscheferna fastställde att fyra frågor är av största betydelse för

Europas medborgare: främjande av sysselsättning, ekonomisk tillväxt

och stabilitet, förbättrad säkerhet och livskvalitet, reform av unionens

politik och institutioner, samt främjande av stabilitet och välstånd i hela

Europa och världen.

2.1 Europeiska rådets möte i Cardiff

Mötet innebar framsteg för sysselsättning jämställdhet och miljö. Mötet

bekräftade att sysselsättningen är högprioriterad och att det är viktigt att

medlemsländerna samordnar sina åtgärder i kampen mot arbetslösheten.

Europeiska rådet diskuterade också de nationella handlingsplaner för

sysselsättningen som presenterades tidigare under året. I enlighet med

Amsterdamfördraget enades stats- och regeringscheferna också om att

EU:s arbete för miljö och hållbar utveckling skall intensifieras. Tre

ministerråd (energi, transporter och jordbruk) uppmanades att inleda

detta arbete genom att ta fram strategier för att integrera miljö och hållbar

utveckling inom sina respektive politikområden. Vidare etablerades ett

nytt samarbete om ekonomiska reformer på produkt- och

kapitalmarknaderna i syfte att främja tillväxt och sysselsättning och

därmed konsumenternas välfärd.

En lägesrapport förbereddes för Cardiff där riktlinjer och en tidsplan

för vidare förhandlingar om Agenda 2000 fastställdes. Vad beträffar

förberedelserna för utvidgningen bekräftades slutsatserna från

Luxemburg. Stats- och regeringscheferna välkomnade de framsteg som

gjorts efter Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997. Man

konstaterade vidare att alla kandidatländer kommer att bedömas utifrån

samma kriterier och kommer att gå vidare i processen i sin egen takt

beroende på hur väl förberedda de är. Kandidatländernas egna

ansträngningar för att uppfylla kriterierna kommer att vara avgörande.

Samtliga kommer att dra nytta av de förstärkta förbindelserna med EU

genom en politisk dialog och skräddarsydda strategier för att bistå dem i

förberedelserna inför anslutningen. Kommissionen uppmanades också att

framlägga konkreta förslag till utvecklingen av EU:s förbindelser med

Turkiet, inklusive de finansiella aspekterna.

2.2 Europeiska rådets informella möte i Pörtschach

Mötet ägde rum den 24-25 oktober i den österrikiska orten Pörtschach,

som en uppföljning av lunchdiskussionen om EU:s framtid vid toppmötet

i Cardiff. Den övervägande delen av diskussionen kom dock att handla

om den globala ekonomiska situationen och EU:s roll för att bidra till att

motverka att den aktuella situationen försämras. Bl.a. förelåg enighet om

att avge signal om vikten av en räntesänkning för att behålla en

inflationsfri tillväxt.

Diskussionen om EU:s framtid handlade framför allt om hur en

effektivisering och demokratisering av det framtida EU-samarbetet skall

kunna åstadkommas. Ett antal konkreta förslag framfördes, som kommer

att behandlas vidare i olika fora under det kommande året.

Även samarbetet rörande rättsliga och inrikes frågor behandlades.

Överenskommelse förelåg om att ett särskilt toppmöte för att diskutera

dessa frågor skall inkallas under hösten 1999.

Mötets informella karaktär underströks av att inga skriftliga slutsatser

förekom.

2.3 Europeiska rådets möte i Wien

I Wien, liksom vid de senaste Europeiska råden, bekräftades att kampen

mot arbetslösheten fortsatt står högst på Europeiska unionens dag-

ordning. Europeiska rådet konstaterade att systemet med nationella

handlingsplaner för sysselsättning som utvärderas på europeisk nivå

fungerade väl. Detta visar att bestämmelser i den nya avdelningen om

sysselsättning fått genomslag i praktiken.

I Wien diskuterades vidare skattepolitik; bl.a. handlade det om skatte-

harmonisering och då främst bekämpning av skadlig skattekonkurrens.

Även den skattefria försäljningen blev föremål för diskussion.

Europeiska rådet enades om att be kommissionen och Ekofin-rådet att

undersöka vilka effekter på sysselsättningen som ett avskaffande av den

skattefria försäljningen skulle få och hur dessa problem skulle kunna

lösas, inbegripet möjligheten till en begränsad utvidgning av

övergångsarrangemangen.

Diskussionen om Agenda 2000 ledde inte till några framsteg i sak. De

olika länderna redovisade sina ståndpunkter. Man bekräftade tidtabellen

för det fortsatta arbetet samt att inga av de förslag som dittills lagts fram

borde uteslutas från förhandlingarna. Som ett led i utvidgningsprocessen

erkändes de särskilda framsteg som gjorts i Lettland och Litauen. Stats-

och regeringscheferna noterade också kommissionens avsikt att under

1999 föreslå förhandlingar med Lettland om reformtakten där består,

dess uppfattning att förhandlingar kan bli aktuella även med Litauen och

Slovakien inom en rimlig framtid samt dess avsikt att lägga fram en

rapport om Maltas ansökan.

De mål för jämställdheten som Sverige satte upp inför mötet i Wien

uppnåddes. I riktlinjerna för sysselsättningen skall medlemsstaterna ägna

särskild uppmärksamhet åt att åstadkomma tydliga framsteg på

jämställdhetsområdet. Det första steget togs på vägen till utvecklandet av

nationella handlingsplaner på jämställdhetsområdet. På miljöområdet

slog mötet på nytt fast att principen om hållbar utveckling skall

genomsyra alla EU:s politikområden. Ministerrådet fick nu i uppdrag att

konkret redovisa hur detta skall gå till på ytterligare ett antal

politikområden. I enlighet med ett svenskt förslag kommer frågan om

starkare konsumentskydd att ingå som ett prioriterat område i

diskussionerna om det fortsatta genomförandet av den inre marknaden.

Frågan om EU:s samarbete med Ryssland blev föremål för en lång

diskussion där Sverige presenterade ett antal konkreta förslag om

utvecklingen av samarbetet.

Omedelbart före mötet högtidlighölls 50-årsdagen av FN:s allmänna

förklaring om de mänskliga rättigheterna. Med anledning av detta

föreslog Sverige att EU under det kommande året ägnar särskild

uppmärksamhet åt kampen mot rasism, främlingsfientlighet och

antisemitism. I anslutning till detta välkomnade mötet den svenska

regeringens avsikt att hålla en internationell konferens i Stockholm för att

sprida kunskap om Förintelsen.

Europeiska rådet beslutade även att ytterligare förstärka arbetet med

miljö och hållbar utveckling inom EU. Tre nya policyområden inre

marknaden, industri och bistånd pekades ut. Det slogs också fast att en

övergripande utvärdering av ansträngningarna för att integrera miljö och

hållbar utveckling skall göras vid Europeiska rådets möte i Helsingfors i

slutet av 1999.

3 Agenda 2000 utvidgning och reformer

Vid Europeiska rådets möte i Madrid 1995 deklarerade rådet att de

nödvändiga besluten för att starta förhandlingar med de öst- och

centraleuropeiska länder som ansökt om medlemskap i EU (de s.k.

kandidatländerna) skulle fattas inom sex månader efter det att

regeringskonferensen om en ny fördragstext avslutats. Kommissionen

fick i uppdrag att avge yttranden över de enskilda kandidatländernas

ansökningar och att utarbeta förslag till hur utvidgningsprocessen skulle

genomföras. Kommissionen fick vidare i uppgift att mot bakgrund av

utvidgningen göra en detaljerad analys av EU:s finansiella system samt

jordbruks- och strukturpolitiken. Detta resulterade i juli 1997 i

kommissionens meddelande Agenda 2000. Meddelandet omfattar 1 200

sidor och innehåller såväl en framtidsinriktad genomgång av unionens

olika politikområden som en översikt av utvidgningens förväntade

effekter på unionen och förslag till hur den s.k. förmedlemskapsstrategin

skall förstärkas. Yttrandena över kandidatländerna utgör en bilaga och

omfattar drygt 100 sidor per land.

3.1 EU:s utvidgning

På grundval av de beslut som fattades av Europeiska rådet i Luxemburg i

december 1997 inleddes den 30 mars 1998 en anslutningsprocess som

omfattar de tio kandidatländerna från Central- och Östeuropa (Bulgarien,

Estland, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien, Tjeckien, Slovakien,

Slovenien och Ungern) och Cypern. Vid Luxemburgmötet beslutades

även att man under våren skulle öppna bilaterala regeringskonferenser

för inledande av medlemskapsförhandlingar med sex av

kandidatländerna (Estland, Polen, Slovenien, Tjeckien, Ungern och

Cypern). Dessa förhandlingar öppnades den 31 mars 1998. Det första

steget i processen utgörs, för samtliga kandidatländer, av en genomgång

av gemenskapens regelverk ( acquis ) under kommissionens ledning.

Den första reella förhandlingsomgången med vart och ett av de sex

kandidatländerna, på ministernivå, ägde rum den 10 november.

Enligt de beslut som fattades av Europeiska rådet i Luxemburg skall

kommissionen även lämna regelbundna rapporter om de framsteg som

kandidatländerna gör i det fortsatta reform- och anpassningsarbetet. I

början av november presenterade kommissionen för första gången sådana

rapporter, vilka utgör underlag för överväganden om att inleda

förhandlingar med ytterligare kandidatländer.

Efter att ha behandlats i rådsarbetsgruppen för utvidgningen och i

Coreper antog Allmänna rådet slutsatser om utvidgningen vid sitt möte

den 7 december. Dessa slutsatser utgjorde underlag inför Europeiska

rådet i Wien den 11 och 12 december. Vid mötet i Wien togs inte några

beslut om att inleda medlemskapsförhandlingar med ytterligare kandidat-

länder. På grundval av slutsatserna från mötet kommer emellertid frågan

om att inleda medlemskapsförhandlingar med ytterligare kandidatländer

att stå på EU:s dagordning under 1999.

3.1.1 Genomgång av regelverket ( acquis screening )

Vid genomgången av regelverket med kandidatländerna går

kommissionen igenom vilka rättsakter som det samlade regelverket inne-

håller och betydelsen av dessa. Inför denna genomgång av regelverket

har gemenskapens gällande lagstiftning delats in i 31 kapitel. De länder

som inlett förhandlingar gör en något annorlunda genomgång av regel-

verket med kommissionen än de fem länder med vilka medlemskaps-

förhandlingar ännu inte har inletts (Bulgarien, Lettland, Litauen,

Rumänien och Slovakien).

Genomgången av regelverket med den första gruppen av länder går till

på följande sätt. Kommissionen går först översiktligt igenom ett visst

kapitel av regelverket gemensamt med alla länderna (den multilaterala

fasen). Därefter gör kommissionen en individuell genomgång av samma

kapitel av regelverket med vart och ett av dessa kandidatländer (den

bilaterala fasen). Syftet med den bilaterala genomgången är i första hand

att identifiera problemområden som kan bli aktuella för förhandling. Vid

genomgången kan frågor om regelverket besvaras och information

erhållas om vilka specifika problem ett visst kandidatland kan ha med att

anpassa sig till regelverket i kapitlet i fråga. Vid 1998 års utgång hade

kommissionen gått igenom ca 20 av de 31 kapitlen av regelverket med

kandidatländerna i den första gruppen.

Kandidatländerna i den andra gruppen har även de inledningsvis gjort

en multilateral genomgång av regelverket med kommissionen, men ännu

inte inlett någon bilateral genomgång. Detta har bidragit till att genom-

gången av regelverket med den andra gruppen enligt den multilaterala

fasen har gått relativt snabbt och är med undantag för några enstaka

kapitel avslutad. Bilaterala genomgångar av regelverket skall inledas med

länderna i den andra gruppen när den multilaterala fasen är avslutad,

vilket den beräknas vara under första halvåret 1999. Hela genomgången

av regelverket med dessa länder syftar till att påskynda förberedelserna

för kommande medlemskapsförhandlingar och beräknas vara avslutad i

sin helhet till sommaren 1999.

Sverige har vid upprepade tillfällen argumenterat för att det är

angeläget att bibehålla utvidgningsprocessens inklusiva karaktär och att

leva upp till slutsatserna från Europeiska rådets möte i Luxemburg. Det

är därför viktigt att genomgången av regelverket för de fem kandidat-

länder som ännu inte har inlett förhandlingar om medlemskap har blivit

substantiell. Den svenska utgångspunkten är att när medlemskaps-

förhandlingar med ett ytterligare kandidatland inleds skall genomgången

av regelverket inte behöva göras om från början. Möjligheten måste ges

att också i praktiken hinna ikapp övriga sex kandidatländer.

3.1.2 Anslutningsförhandlingarna med kandidatländerna

Kandidatländerna förutsätts överta och införliva gemenskapens regelverk

med ett minimum av övergångslösningar. Förhandlingarna, som förs

mellan EU:s medlemsländer och vart och ett av de sex kandidatländerna

under ordförandeskapets ledning, syftar till att fastställa på vilka villkor

ett kandidatland skall anslutas till EU och hur eventuella övergångs-

lösningar skall utformas. Kommissionen står i nära kontakt med

kandidatländerna för att kunna hjälpa till med att lösa de problem som

uppstår under förhandlingarna. Europaparlamentet hålls informerat om

de framsteg som görs i förhandlingarna och skall ge sitt samtycke till de

anslutningsfördrag som blir framförhandlade. Medlemsländerna måste

också ratificera anslutningsfördragen.

Den 11 september lämnade de sex kandidatländer som inlett

förhandlingar om EU-medlemskap förhandlingspositioner på de sju

första kapitel som man har gått igenom multilateralt och bilateralt med

kommissionen (Industripolitik, Små och medelstora företag, Vetenskap

och forskning, Utbildning, Telekommunikationer och information,

Kultur och audiovisuella frågor samt Gemensam utrikes- och säkerhets-

politik). Vissa av kandidatländerna har även lämnat in förhandlings-

positioner på ytterligare kapitel.

På grundval av kandidatländernas positionspapper på de sju

ovannämnda kapitlen utarbetade kommissionen förslag till gemensam

förhandlingsposition för EU-länderna. Medlemsländerna skall enhälligt

anta gemensamma förhandlingspositioner. Vid Allmänna rådets möte den

9 november fastställdes EU-ländernas positioner i fråga om de sju

kapitlen. Realförhandlingar med kandidatländerna har under senhösten

inletts med en förhandlingsrunda på ställföreträdarnivå och en

förhandlingsrunda på ministernivå (utrikesministrarna).

I anslutning till att kommissionen presenterade utkast till gemensamma

förhandlingspositioner avseende de sju kapitlen, lades även en rapport

fram om de slutsatser man hittills dragit av genomgången av regelverket

med kandidatländerna. I rapporten konstateras bl.a. att även om

förhandlingarna om de kapitel som man har gått igenom multilateralt och

bilateralt kan inledas, kan de för närvarande ej avslutas. Kommissionen

konstaterar att det är nödvändigt att återkomma till dessa kapitel i ett

senare skede av förhandlingarna, bl.a. i ljuset av regelverkets utveckling

och efter uppföljning av anpassningsarbetet i kandidatländerna.

Vid det första förhandlingstillfället på ministernivå, den 10 november,

konstaterades att det för närvarande inte finns behov av ytterligare

förhandlingar beträffande tre av kapitlen (Små och medelstora företag,

Vetenskap och forskning samt Utbildning). Ytterligare information

behövs beträffande Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, medan

ytterligare förhandlingar behövs vad gäller Industripolitik, Kultur och

audiovisuella frågor samt Telekommunikationer och information, där

kandidatländerna har begärt övergångstider av olika längd.

Sverige har understrukit vikten av att tempot i utvidgningsprocessen

inte stannar av. Det är därför positivt att realförhandlingar med kandidat-

länderna om sju av regelverkets kapitel nu har påbörjats. Det är viktigt

för det fortsatta reform- och anpassningsarbetet i kandidatländerna att

dynamiken i utvidgningsprocessen bibehålls.

3.1.3 Kommissionens översynsrapporter om kandidatländernas

framsteg

På uppdrag av Europeiska rådet presenterade kommissionen den 4

november 1998 den första av sina regelbundet återkommande rapporter

om de framsteg som gjorts i kandidatländerna.

Kommissionens bedömningar av kandidatländerna utgår ifrån de

kriterier som Europeiska rådet i Köpenhamn fastslog 1993, de s.k.

Köpenhamnskriterierna. Dessa består av 1) ett politiskt kriterium som

innebär att kandidatländerna skall ha uppnått institutionell stabilitet,

vilket garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och

respekt för och skydd av minoriteter, 2) ett ekonomiskt kriterium som

innehåller två delkomponenter som anger att kandidatländerna skall ha

fungerande marknadsekonomier samt förmågan att motstå konkurrensen

och marknadskrafterna inom unionen, och 3) ett kriterium som gäller

kandidatländernas förmåga att ta på sig de skyldigheter som följer av

medlemskap i EU och att ansluta sig till målen för den politiska,

ekonomiska och monetära unionen. Detta tredje kriterium avser

kandidat-landets förmåga att överta och efterleva EG:s regelverk, samt

kapaciteten hos dess administration och rättsväsende.

Redogörelsen för framstegen i kandidatländerna utgörs av en

sammanfattande rapport, innehållande slutsatser, och av rapporter

specifika för vart och ett av kandidatländerna i Central- och Östeuropa

och Cypern. En särskild rapport lades samtidigt fram om Turkiet. Malta,

som i september 1998 aktiverade sin medlemskapsansökan, vilken har

varit vilande sedan oktober 1996, kommer att behandlas i en särskild

rapport i början av 1999.

Kandidatländerna får både beröm och kritik i kommissionens utvärdering

Kommissionen ger i sin utvärdering mycket blandade omdömen och

utdelar beröm och kritik till flera länder utan att följa någon uppdelning

av kandidatländerna i dem som har inlett förhandlingar om medlemskap

och dem som inte har gjort detta. Kommissionen betonar särskilt de

framsteg som gjorts i Lettland. Landet sägs inom en mycket snar framtid

kunna uppfylla kriterierna för en fungerande marknadsekonomi och

förmågan att stå emot konkurrensen och marknadskrafterna inom

unionen. Om den positiva utvecklingen fortgår i Lettland menar

kommissionen att det bör vara möjligt att under 1999 rekommendera att

medlemskapsförhandlingar med Lettland inleds. Även Litauen anses ha

gjort stora framsteg. Landet anses dock behöva göra ytterligare

anpassningar till regelverket för att uppfylla de ekonomiska kriterierna.

Kommissionen menar vidare att viss ny lagstiftning behöver prövas i

praktiken innan det är möjligt att utröna i vilken utsträckning den nya

lagstiftningen fungerar. Beträffande Slovakien ser kommissionen en ny

situation efter höstens val som skapar utsikter för öppning av

förhandlingar, förutsatt att de demokratiska institutionerna i landet får

stadga och att man kan konstatera att landet vidtar åtgärder för att rätta

till den ekonomiska situationen och skapa en ökad öppenhet om denna.

För Litauen och Slovakien har kommissionen, vid presentationen av

rapporterna inför parlamentet, uttalat att en rekommendation om

inledande av medlemskapsförhandlingar kan komma inom rimlig tid.

Kommissionen konstaterar också att goda framsteg har gjorts i Estland,

Polen och Ungern, men att de varit otillräckliga i Slovenien och Tjeckien.

För Bulgarien återstår ännu mycket arbete, och i Rumänien anses få

framsteg ha gjorts. Beträffande Cypern konstaterar kommissionen att det

trots ansträngningar att nå en politisk lösning på den fortsatt delade ön

inte har varit möjligt att nå någon allomfattande överenskommelse i

enlighet med FN:s säkerhetsråds resolutioner. Vidare noterar man att den

cypriotiska regeringens inbjudan att inkludera representanter för den

turkcypriotiska befolkningsgruppen i förhandlingen inte accepterats,

varför genomgången av regelverket med Cypern inte omfattar hela ön.

Mot bakgrund av den genomgång av regelverkets kapitel som hittills

gjorts torde dock inte Cypern komma att få alltför stora problem med att

överta och införliva EG:s regelverk. Beträffande Turkiet anges ett flertal

problem i förhållande till det politiska kriteriet. På det ekonomiska

området ges dock en relativt positiv bild. Även när det gäller Turkiets

förutsättningar att överta och införliva regelverket inom vissa begränsade

områden är formuleringarna positiva. I slutsatserna indikeras att Turkiets

EU-kandidatur följer ett eget och särskilt spår. Vad gäller det politiska

kriteriet är det Turkiets eget ansvar att uppfylla detta kriterium.

Till skillnad mot de bedömningar som gjordes av kandidatländerna i

länderyttranden i Agenda 2000, synes kommissionen med större emfas i

år betona att kandidatländerna inte bara skall ha gjort vissa reformer, utan

att dessa även måste ha varit i kraft under en viss tid innan effekterna av

dem kan utvärderas (s.k. track record). Sverige har i detta sammanhang,

för hela processens och Luxemburgslutsatsernas trovärdighet, betonat

vikten av att de fem kandidatländer som inte har inlett förhandlingar

prövas på samma grunder som de kandidatländer som redan inlett

förhandlingar. Framsteg i reformprocessen måste belönas och takten i

utvidgningsprocessen avgöras i enlighet med de framsteg som respektive

kandidatland gör.

Rådets slutsatser om utvidgningen

I sina slutsatser från den 7 december ställer sig Allmänna rådet bakom

analysen i kommissionens översynsrapporter och noterar dess slutsatser.

Allmänna rådets slutsatser noterar kommissionens avsikt att

rekommendera förhandlingar med Lettland före slutet av 1999 om

framstegen fortsätter. Vidare noteras kommissionens uppfattning att det

borde finnas förutsättningar för förhandlingar även med Litauen när

fattade beslut har prövats i praktiken, samt med Slovakien när man har

fått bekräftelse på att landet har fungerande demokratiska institutioner.

Europeiska rådet i Wien den 11 12 december gav sitt stöd till Allmänna

rådets slutsatser och uppmanade kommissionen att lägga fram nya

rapporter om framstegen i samtliga kandidatländer till Europeiska rådet i

Helsingfors i december 1999.

3.1.4 Det rättsliga och inrikes samarbetet inför utvidgningen

med kandidatländerna

Samtliga kandidatländer ansågs i kommissionens yttranden sommaren

1997 vara svaga i rättsliga och inrikes frågor (RIF), den s.k. tredje

pelaren. Mot bakgrund av detta, och med hänsyn till områdets centrala

betydelse för bl.a. rättsstatskriteriet, förklarade inrikes- och justitie-

ministrarna tidigt att de avsåg att spela en aktiv roll i utvidgnings-

processen.

Det har tagits flera initiativ i utvidgningsprocessen inom tredje-

pelarområdet. Efter ett svenskt initiativ, som godkändes av ministerrådet

för rättsliga och inrikes frågor (RIF-rådet) i maj 1998, diskuterar man hur

kandidatländerna kan ansluta sig till olika nätverk för informationsutbyte

inom EU s.k. förtida associering. Några exempel på sådana nätverk är

Early Warning System for Synthetic Drugs (nätverket för identifiering av

syntetiska droger) och utbyte av information om fotbollshuliganism.

Vid RIF-rådet i maj slöts mellan kandidatländerna och medlems-

länderna en föranslutningspakt mot organiserad brottslighet. Det är en

politiskt men inte rättsligt bindande överenskommelse som innehåller ett

antal principer om åtgärder för att förbättra samarbetet i kampen mot

internationell organiserad brottslighet. Man skall börja genomföra

åtgärderna utan att invänta en anslutning av kandidatländerna till EU.

RIF-ministrarna antog även en gemensam åtgärd om en kollektiv

utvärderingsmekanism. En särskild rådsarbetsgrupp bestående av

experter från medlemsstaterna bistår sedan september 1998

kommissionen med utvärderingar av kandidatländerna inom RIF-

området. Kandidatländerna deltar således inte i arbetet. Medlemsstaterna

skickar eget material till rådets generalsekretariat från sina ambassader,

delegationer och bilaterala institutionella förbindelser om kandidat-

ländernas utveckling inom områdena asyl, immigration, gränskontroll,

polisfrågor och rättsliga frågor samt tull. Generalsekretariatet samman-

ställer materialet och anger var information saknas och var uppgifterna

går isär. Under hösten 1998 har Ungern, Polen och Rumänien behandlats.

Under det tyska ordförandeskapet första halvåret 1999 arbetar

rådsarbetsgruppen med Estland, Tjeckien, Slovenien och Slovakien, och

under det finska ordförandeskapet andra halvåret behandlas Lettland,

Litauen, Cypern och Bulgarien.

3.1.5 Förmedlemskapsstrategin

Besluten vid Europeiska rådets möten i Köpenhamn 1993 och[REDACTED_EFTERNAMN]

1994 att erbjuda alla associerade central- och östeuropeiska stater

medlemskap i Europeiska unionen innehöll bl.a. ett åtagande att aktivt

medverka till att förbereda dem för medlemskap. Kommissionen lade

sommaren 1997 i Agenda 2000 fram förslag till en förstärkt

förmedlemskapsstrategi som antogs i december 1997 vid Europeiska

rådets möte i Luxemburg.

Denna förstärkta strategi har två huvudsyften. Det första innebär att

EU bidrar till att utveckla kandidatländernas strategier för hur det mycket

komplexa integrationsarbetet skall bedrivas. Rådet antog därför i mars

1998 ett partnerskap för anslutning för varje kandidatland. Detta

partnerskap utgör en ram för samverkan mellan EU och respektive land,

och där anges inom vilka områden som brister måste avhjälpas för att

landet i fråga skall kunna kvalificera sig för EU-medlemskap. På

grundval av partnerskapen har varje land under 1998 tagit fram ett mer

detaljerat nationellt program för anpassning till EG:s regelverk.

Det andra viktiga huvudsyftet är att förbereda kandidatländerna på hur

det är att arbeta inom EU, bl.a. genom att kunna delta i EU:s

gemenskapsprogram. Under det gångna året har denna möjlighet öppnats

för samtliga länder, och de har också möjlighet att få stöd från EU för att

finansiera sitt deltagande.

Grundvalen för förmedlemskapsstrategin är Europaavtalen som EG

ingått med kandidatländerna. Avtalen utgör ett steg på vägen mot

medlemskap, och efterlevnaden följs upp i olika kommittéer där

resultatet av ländernas anpassning till EG:s regelsystem kommer upp och

kan behandlas.

Phare-programmet för stöd till kandidatländerna

Det faktiska stödet går i dag via EU:s särskilda program för stöd till

kandidatländerna, Phare-programmet. Programmet är inriktat på två

huvudområden, institutionsuppbyggnad (ca 30 procent) och investeringar

(ca 70 procent) och skall följa de prioriteringar som angetts i varje lands

ovan nämnda partnerskap för anslutning. Stödet till att bygga upp och

förstärka ländernas institutioner inriktas på de krav som ställs inför ett

EU-medlemskap. Under 1998 har detta arbete gått in i en ny fas där

insatserna framför allt sker med hjälp av tjänstemän från EU:s

medlemsländer som under viss tid arbetar i kandidatländerna. Inom

ramen för detta initiativ kommer Sverige och svenska tjänstemän bl.a. att

ansvara för att utveckla miljömyndigheterna i Lettland. Investerings-

behovet i kandidatländerna är mycket omfattande och kan självklart inte

täckas av de medel som står till buds inom Phare-programmet. Avsikten

är därför att Phare-finansiering skall fungera som en bas där

kompletterande insatser och bidrag kan komma från andra internationella

finansiella institutioner som t.ex. Världsbanken eller från bilaterala

givare. Sverige samarbetar på detta sätt med Phare i de baltiska länderna

och Polen.

Phare-programmet kommer från år 2000 att kompletteras med två nya

program, dels för stöd till strukturomvandling på miljö- och transport-

områdena, dels insatser på jordbruks- och landsbygdsområdena. Dessa

program har under året behandlats i rådet och vid Allmänna rådets möte i

november nåddes i princip en politisk överenskommelse om hur de

slutligt skall utformas. Sverige fick i detta arbete framför allt gehör för

kravet att hälften av de medel som skall gå till strukturinsatser satsas på

miljöinvesteringar.

Budgeten för EU:s stöd till länderna i Central- och Östeuropa uppgår

för åren 1998 och 1999 till ca 1,5 miljarder euro per år men föreslås från

år 2000 öka till totalt ca 3 miljarder euro per år.

3.1.6 Europeiska konferensen

Vid toppmötet i Luxemburg i december 1997 beslutades även att en

europeisk konferens skulle öppnas. Denna konferens samlar EU:s

medlemsstater och de europeiska stater som har viljan att ansluta sig till

EU, som delar dess värderingar och har samma utrikes- och inrikes-

politiska mål. Konferensens medlemmar skall engagera sig för de

principer EU är grundat på. Inbjudan har gått till kandidatländerna i

Central- och Östeuropa, Cypern samt Turkiet. Syftet med konferensen är

att skapa ett multilateralt forum för politiskt samråd. Samarbetsområden

som nämnts är utrikes- och säkerhetspolitik, rättsliga och inrikes frågor

samt annat av gemensamt intresse, särskilt ekonomi och regionalt

samarbete.

Den 12 mars i år hölls den första europeiska konferensen på

regeringschefsnivå. Den andra hölls den 6 oktober på utrikes-

ministernivå. Samtliga medlemsstater och inbjudna länder utom Turkiet

deltog. Till det andra mötet inbjöds även Schweiz. Vid toppmötet i Wien

beslutades att Schweiz skall inbjudas att delta även i fortsättningen.

Vid konferensen har främst tredjepelarområdet behandlats och då

framför allt organiserad brottslighet. En sektorsövergripande grupp

bestående av rättssakkunniga från varje land (den s.k. Kohl-gruppen) har

bildats, och denna skall avge slutrapport i mars 1999 om bl.a. organiserad

brottslighet och narkotika. Gruppen har även fått i uppdrag att se över

skyddet mot barnpornografi. Gemensamma slutsatser för regionalt

samarbete på miljöområdet, liksom för Kosovo och Albanien, har

antagits.

En europeisk konferens kommer att hållas också under år 1999 i första

hand på utrikesministernivå.

3.2 EU:s reformering

I mars överlämnade kommissionen ett antal förslag som avser reformer

av centrala politikområden och EU:s budget under åren 2000 2006.

Reform- och budgetförslagen är en uppföljning av kommissionens

Agenda 2000-meddelande och har central betydelse för utvidgnings-

processen. Reformpaketet omfattar framför allt förslag om nya

regelverk inom jordbruks- och regional-/strukturfondspolitiken, ett nytt

s.k. interinstitutionellt avtal om budgetfrågor där även gemenskapens

nästa långtidsbudget (nästa s.k. finansiella perspektiv) ingår samt

regelverket för förmedlemskapsstödet till kandidatländerna.

Förhandlingarna om reformpaketet påbörjades under våren med främst

tekniska genomgångar av de olika förslagen. Vid Europeiska rådets möte

i juni i Cardiff enades medlemsländerna om att beslut om reformpaketet

bör fattas senast vid ett extra möte med Europeiska rådet i mars 1999,

bl.a. beroende på att Europaparlamentet därefter skall hinna avsluta sin

behandling innan det upplöses inför parlamentsvalen i juni 1999. Under

hösten har den tekniska genomgången av förslagen fortsatt samtidigt som

den politiska behandlingen av förslagen har intensifierats. I oktober

överlämnade kommissionen sin rapport om genomförandet av

gemenskapens egna medelssystem. Rapporten tar bl.a. upp frågan om en

rimligare fördelning mellan medlemsländerna av nettobidragen till EU:s

budget.

Sverige hör till de länder som tydligast framhållit att tidtabellen måste

hållas och att beslut måste fattas i mars 1999. Om så inte sker riskerar

utvidgningsprocessen att försenas. Sverige har också betonat att netto-

bidragsproblematiken måste vara en integrerad del av besluten om

Agenda 2000, vilket vissa andra medlemsländer starkt ifrågasätter. Vid

Europeiska rådets möte i Wien i december bekräftades den nämnda

tidtabellen och att alla element i diskussionen måste studeras.

3.2.1 EU:s budget för perioden år 2000 2006

Långtidsbudgeten fungerar som en övergripande ram för EU:s totala

utgifter och för utgifterna för budgetens underkategorier. Vid Europeiska

rådets möte i Edinburgh 1992 kom stats- och regeringscheferna överens

om den nuvarande långtidsbudgeten. Den gäller från 1993 till 1999 och

regleras i det s.k. interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och

förbättrat budgetförfarande. Uppläggningen av en ny långtidsbudget

regleras i detta avtal. Sedan kommissionen lade förslaget har det

bearbetats i en särskild rådsarbetsgrupp i Coreper, Ekofin-rådet,

Allmänna rådet och vid Europeiska rådet i Cardiff och Wien.

Kommissionen föreslår i nästa långtidsbudget en totalnivå för de

nuvarande medlemsstaterna i EU på drygt 100 miljarder euro per år för

s.k. åtaganden för åren 2000 2006. Jordbruksriktlinjen föreslås öka från

46 miljarder euro år 2000 till drygt 51 miljarder år 2006 (i 1999 års

priser). Utgifterna för strukturpolitiken föreslås minska från drygt 36

miljarder år 2000 till drygt 32 miljarder år 2006. Dessa utgifter ryms

under det inkomsttak som kommissionen föreslår skall kunna tas i

anspråk av unionen. Detta ligger på 1,27 procent av EU:s samlade årliga

bruttonationalinkomst. Åtminstone en del av utrymmet som uppstår

mellan de totala utgifterna för EU:s nuvarande medlemsländer och taket

för egna medel skall kunna användas till kostnaderna för införlivandet av

de nya medlemsländerna fr.o.m. år 2002.

Ett stort antal medlemsstater, däribland Sverige, har förespråkat en

lägre nivå på långtidsbudgeten så att nivån på de framtida utgifterna

stabiliseras på nuvarande utgiftsnivå, dvs. omkring 85 miljarder euro

totalt per år i 1999 års priser.

3.2.2 Jordbruksreformen och landsbygdsutvecklingen

En viktig del i Agenda 2000 rör EG:s gemensamma jordbrukspolitik och

ändringar i denna. Förslagen på jordbruksområdet inom Agenda 2000

utgör en fortsättning på 1992 års reform av den gemensamma

jordbrukspolitiken. Syftet är även nu att förhindra en kostsam

överproduktion och stärka det europeiska jordbrukets konkurrenskraft,

men också att förbereda unionen inför nästa förhandlingsrunda i WTO

och den förestående utvidgningen av EU.

Riktlinjer för Sveriges långsiktiga agerande när det gäller reformen av

EG:s jordbrukspolitik har lagts fast av riksdagen (prop. 1997/98:142, bet.

1997/98:JoU23, rskr. 1997/98:241). Tre övergripande mål anges för

Sveriges jordbruks- och livsmedelspolitik inom EG: Jordbruks- och

livsmedelsföretagens produktion skall styras av konsumenternas

efterfrågan. Produktionen skall vara långsiktigt hållbar, både från

ekologiska och ekonomiska utgångspunkter. EG skall också medverka

till global livsmedelssäkerhet, bl.a. genom att hävda frihandelns principer

även på jordbruks- och livsmedelsområdet. En fri handel bör dock

kompletteras med konsument-, djurskydds-, miljö- och regionalpolitiska

insatser.

På sikt bör begränsningar av produktionen och subventioner inom

ramen för marknadsordningarna avvecklas. De medel som därigenom

frigörs kan användas för att tillgodose behovet av regional närings-

livsutveckling, strukturinsatser, landsbygdsutveckling och förvärv av

miljötjänster. På sikt måste jordbruket som andra sektorer i huvudsak

verka på marknadens villkor. Under en övergångsperiod kan det dock

finnas behov av anpassningsstöd för att underlätta en omställning under

socialt acceptabla former. För att klara viktiga miljömål, mål för lands-

bygdsutveckling och mål för regional näringslivsutveckling kommer det

att finnas ett fortsatt behov av riktade åtgärder.

Ett minskat och på sikt avvecklat marknadsstöd och en bättre

marknadsanpassning kan bidra till att de samhällsekonomiska

kostnaderna för jordbrukspolitiken blir mindre. För att uppnå detta mål

kan man acceptera vissa övergångsvisa merkostnader på EU-budgeten,

men på lång sikt skall kostnaderna för politiken minska.

3.2.3 EG:s strukturfonder koncentration och förenkling

Nuvarande programperiod för EG:s regional- och strukturpolitiska

insatser löper ut år 1999 och en ny programperiod påbörjas år 2000.

Europeiska kommissionen lade i mars 1998, med utgångspunkt från

Agenda 2000, fram förslag till nya förordningar för bl.a. strukturfonderna

att gälla perioden 2000 2006. Förslagen inriktas på att effektivisera och

förenkla de regional- och strukturpolitiska insatserna. En geografisk

koncentration av insatser eftersträvas, vilket avspeglar sig i en reducering

av antalet mål till tre samt till enbart tre gemenskapsinitiativ. Förslagen

syftar också till ett ökat ansvar för medlemsländerna i enlighet med

närhetsprincipen samt effektivare kontroll och uppföljning.

Med början under det brittiska ordförandeskapet under våren 1998 har

kommissionens förslag gåtts igenom i arbetsgrupper i ministerrådet.

Detta arbete fortsatte under det österrikiska ordförandeskapet andra

halvåret, varvid kompromissförslag lades fram i ett stort antal frågor.

Strukturfonderna har vid några tillfällen också behandlats av utrikes-

ministrarna i Allmänna rådet. Agenda 2000 behandlades också vid

Europeiska rådet den 11 12 december. En sammanfattning av

förhandlingsläget är att framsteg gjorts främst i tekniska frågor men att

de stora politiska frågorna kvarstår att lösa. Riktpunkten är att

förhandlingarna skall avslutas i mars 1999, åtminstone vad gäller de

viktigaste frågorna.

Kommissionens förslag innebär bl.a. att nuvarande mål 6-området blir

ett mål 1-område. Den fråga som från svensk sida drivits med stor kraft

gäller mål 1 (de svagaste regionerna). Med hänvisning till det svenska

anslutningsfördraget har Sverige framhållit att befolkningsgleshet erkänts

som ett strukturproblem, vilket också fastställts som ett särskilt

kriterium. I förhandlingarna hävdar Sverige att detta kriterium bör

införas i strukturfondsförordningen för mål 1. Tillämpningen av detta

kriterium skulle innebära att nuvarande mål 6 i det nya mål 1 skulle

utvidgas till att omfatta de fyra nordligaste länen samt den del av mål 6

som ligger utanför dessa län.

För att bereda de regional- och strukturpolitiska frågorna i Agenda

2000 har ett intensivt arbete pågått i olika konstellationer inom

Regeringskansliet. Tyngdpunkten har legat på att utarbeta förslag till

svenska ståndpunkter i förhandlingarna i ministerrådet samt också på att

vinna andra länders stöd för dessa.

Ett stort antal möten har hållits på olika håll i landet för att informera

om arbetet med att bereda EG:s framtida regional- och strukturpolitik

samt få synpunkter inför regeringens överväganden.

3.2.4 Reform av den finansiella förordningen om

transeuropeiska nät (TEN) och av lånegarantifonden

Under året har kommissionens förslag till ändringar i den nuvarande

finansiella förordningen om TEN från 1995 förhandlats i rådet. Denna

förordning reglerar hur TEN skall finansieras. Rådet har fattat beslut om

en gemensam ståndpunkt som innebär att en liten del av den totala

budgeten för TEN för perioden 2000 2006 skall användas för

riskkapitalinvesteringar i exempelvis investeringsfonder. Detta förväntas

attrahera mer privat kapital till investeringar i infrastrukturprojekt inom

transportområdet (se även 13.5). Beslutet föranleddes av en rapport från

1997 med förslag till åtgärder för att underlätta privat medfinansiering

(s.k. Public Private Partnerships, ppp) av infrastrukturprojekt inom

transportområdet, framtagen av transportministrarnas personliga

representanter samt företrädare för banker och industri. Dessutom har

rådet beslutat att den nuvarande årliga finansieringen av projekt skall

ersättas av s.k. flerårig indikativ vägledning för att ge större finansiell

säkerhet åt framför allt privatledda projekt.

Garantifonden för åtgärder avseende tredje land upprättades 1994 och

syftar till att ersätta långivarna om mottagaren av ett lån som beviljats

eller garanterats av gemenskapen till förmån för eller i ett tredje land inte

fullgör sina skyldigheter. Fonden förvaltas av Europeiska investerings-

fonden (se avsnitt 39.10). Förhållandet mellan de tillgängliga fondmedlen

och de utestående lånen har sedan fonden upprättades växt oavbrutet och

överskridit det tak på 10 procent som riktmärket fastställts till. Eftersom

fonden bara har använts vid två tillfällen sedan den inrättades och det har

visat sig att ett riktmärke på 10 procent är mer än nödvändigt, har

medlemsländerna nått en politisk överenskommelse att sänka detta till 9

procent.

4 Den ekonomiska och monetära unionen

(EMU)

Redan i början av 70-talet gjordes försök att skapa en ekonomisk och

monetär union, vilka misslyckades. Förnyade försök ledde i slutet av 70-

talet till ett samarbete inom ramen för Ekonomiska monetära systemet

(EMS) med dess valutakursmekanism ERM (Exchange rate mechanism).

Det var dock först under 1980-talet som medlemsstaterna på allvar

återupptog tanken på att skapa en ekonomisk och monetär union.

Bestämmelserna om EMU tillkom genom Unionsfördraget och den första

etappen inleddes den 1 juli 1990. År 1995 då Sverige blev medlem i EU

hade den andra etappen påbörjats.

Riksdagen beslutade i december 1997 att Sverige inte borde införa

Europeiska unionens gemensamma valuta euron då den tredje etappen av

EMU inleds den 1 januari 1999. Riksdagen beslutade emellertid också att

Sverige bör hålla dörren öppen för ett senare svenskt inträde i

valutaunionen. I regeringsförklaringen den 6 oktober 1998 klargjordes att

beslut om deltagande i EMU:s tredje etapp skall underställas det svenska

folket i val eller i folkomröstning. Under 1998 fattades det viktiga

beslutet om vilka medlemsstater som skulle delta i valutaunionen från

starten, och omräkningskurserna mot euron fastställdes.

4.1 Besluten den 1 3 maj 1998

Den 1 3 maj fattades ett antal viktiga beslut om valutaunionen i Bryssel.

En sekvens av möten ägde rum inledd av ett möte i rådet den 1 maj.

Dagen därpå sammanträdde Europaparlamentet i plenum följt av ett

rådsmöte i den sällsynta sammansättningen av stats- eller regerings-

chefer. Därefter ägde ett mellanstatligt möte rum med ministrar, central-

bankschefer, kommissionen och Europeiska monetära institutet (EMI)

och slutligen ytterligare ett möte i rådet.

4.1.1 Beslut om deltagande medlemsstater

Urvalet av medlemsstater som skulle ingå i valutaunionen från starten var

det viktigaste beslutet under helgen den 1 3 maj. Sedan riksdagens beslut

från december 1997 har det stått klart att Sverige inte önskar delta från

starten. Rådet, i sammansättningen av stats- eller regeringschefer, slog

fast att följande elva EU-medlemsstater skulle införa euron från den 1

januari 1999: Belgien, Finland, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg,

Nederländerna, Portugal, Spanien, Tyskland och Österrike. Fyra EU-

medlemsstater (Sverige, Storbritannien, Danmark och Grekland) skulle

inte delta från starten. Rådets beslut var enhälligt. Det stöddes av en stor

majoritet av Europaparlamentet. Röstsiffrorna var 468 för, 64 emot och

24 nedlagda.

Besluten om deltagande medlemsstater i valutaunionen baserades bl.a.

på rapporter från kommissionen och EMI om huruvida staterna uppfyllde

de s.k. konvergenskriterierna. Rådet slog fast att Sverige inte uppfyllde

de nödvändiga villkoren för införande av den gemensamma valutan.

Sverige uppfyllde konvergenskriterierna rörande låg inflation, låga räntor

och sunda statsfinanser. Det angavs dock att växelkurskriteriet inte

uppfyllts med hänvisning till att kronan aldrig har deltagit i

växelkursmekanismen ERM, och att kronan hade varierat i förhållande

till ERM-valutorna. Detta återspeglade bl.a. frånvaron av ett växel-

kursmål. Det anfördes också i rådsbeslutet att den svenska lagstiftningen

om Riksbanken inte uppfyller kraven i EG-fördraget.

4.1.2 Utnämning av chef och övriga direktionsledamöter i

Europeiska centralbanken (ECB)

ECB:s direktion består av ordföranden, vice ordföranden och fyra övriga

ledamöter. Efter långa förhandlingar mellan stats- och regeringscheferna

utsågs slutligen holländaren Willem F. Duisenberg till ordförande. Det är

dock oklart hur länge Duisenberg kommer att sitta kvar. Han utsågs i

enlighet med EG-fördraget för en period på åtta år. I ett personligt

uttalande inför rådet tillkännagav Duisenberg emellertid att han med

hänsyn till sin ålder inte hade för avsikt att stanna hela mandatperioden.

Utan att nämna något datum anförde Duisenberg att han skulle stanna

åtminstone tills övergången till sedlar och mynt i euro har slutförts.

Duisenberg betonade att han gjorde detta uttalande av egen vilja och att

det i framtiden var han själv som beslutade om tidpunkten för sin avgång.

Till vice ordförande utnämndes fransmannen Christian Noyer på fyra

år. Till övriga direktionsledamöter utsågs Otmar Issing (tysk) för en

period på åtta år, Tommaso Padoa-Schioppa (italienare) på sju år,

Eugenio Domingo Solans (spanjor) på sex år och Sirkka Hämäläinen

(finska) på fem år.

4.1.3 Beslut om upphävande av alltför stora underskott

Under samma helg fattade Ekofin-rådet beslut om att upphäva besluten

om alltför stort underskott i de offentliga finanserna för nio av EU:s

medlemsstater. Ett sådant beslut krävdes för att vara kvalificerat till

valutaunionen. Förutom för Sverige lyftes beslutet om alltför stort under-

skott för Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike,

Portugal och Storbritannien. Detta innebar att 14 av EU:s medlemsstater

inte längre uppvisade för stora underskott. För Danmark upphävdes

beslutet år 1996 och för Finland samt Nederländerna år 1997. Irland och

Luxemburg har aldrig haft för stora underskott sedan 1994 när detta

förfarande upprättades. Endast för Grekland kvarstår beslutet om att

underskottet är alltför stort.

4.1.4 Förannonsering av omräkningskurser

Enligt EG-fördraget skall rådet den dag då valutaunionen inleds besluta

om de oåterkalleliga omräkningskurser som skall gälla mellan euron och

de nationella valutorna. Detta beslut skall inte ändra ecuns (eurons)

externa värde. Inför inledningen av valutaunionen har det funnits en stark

vilja att göra den praktiska övergången till euron så förutsägbar som

möjligt för att på så sätt undvika oro på de finansiella marknaderna.

Ecuns värde mot t.ex. dollarn bestämdes genom att en rad av

medlemsstaternas valutors kurs mot dollarn vägdes samman. Detta

betyder att ecuns externa värde berodde av värdet på samtliga de tolv

valutor som ingick i ecu-korgen. Detta gällde också ecuns värde mot var

och en av de valutor som ingick i ecu-korgen. I och med att det stod klart

att inte samtliga medlemsstater vars valuta ingick i ecun skulle komma

att delta i valutaunionen från starten, var det inte möjligt att

förannonsera de slutliga omräkningskurser som nu gäller mellan euron

och de deltagande medlemsstaternas valutor.

För att ändå minska risken för osäkerhet och spekulation kring

omräkningskurserna valde finansministrarna och centralbankscheferna i

de deltagande medlemsstaterna, jämte kommissionen och EMI, vid mötet

den 2 maj att förannonsera metoden för att fastställa de slutliga

omräkningskurserna. Denna metod var att de centralkurser inom ERM

som rådde den 2 maj 1998 också skulle ligga till grund för beräkningen

av de slutliga omräkningskurserna mot euron. Dessa omräkningskurser

skall obligatoriskt användas också för omräkning mellan de nationella

valutorna inom euro-området.

Centralbankerna i de medlemsstater som skulle komma att införa euron

från starten åtog sig i samband med beslutet att vidta åtgärder för att

marknadskurserna den 31 december skulle komma att överensstämma

med centralkurserna inom ERM.

4.2 Besluten den 31 december 1998

Den 31 december 1998 fattades ytterligare viktiga beslut i EMU-

processen. Ekofin-rådet fastställde de oåterkalleliga omräkningskurserna

mellan euron och de medlemsstaters valutor som skulle delta i

valutaunionen från starten dagen därpå.

Omräkningskurserna mellan euron och valutorna för de medlemsstater

som inför euron är därmed sedan den 1 januari 1999 följande:

1 euro = 40,3399 belgiska franc

 = 1,95583 tyska mark

 = 166,386 spanska pesetas

 = 6,55957 franska franc

 = 0,787564 irländska pund

 = 1936,27 italienska lire

 = 40,3399 luxemburgska franc

 = 2,20371 nederländska gulden

 = 13,7603 österrikiska schilling

 = 200,482 portugisiska escudos

 = 5,94573 finska mark

I anslutning till beslutet om omräkningskurserna fattades vidare beslut

om centralkurser mot euron samt bandbredder för den danska kronan och

den grekiska drakman, vilka ingår i den nya växelkursmekanismen

(ERM 2) från valutaunionens start.

4.3 Andra EMU-frågor under 1998

4.3.1 Växelkursmekanismen ERM 2

Vid inledningen av valutaunionen ersattes den tidigare växelkurs-

mekanismen ERM av ERM 2. Grunddragen i ERM 2 har slagits fast

genom en resolution som antogs av Europeiska rådet i Amsterdam i juni

1997. ERM 2 baseras på att de länder utanför valutaunionen som deltar i

ERM 2 har en centralkurs mot euron och ett standardband på +/- 15

procent inom vilket valutakursen tillåts fluktuera. Det finns dock möjlig-

het att upprätta smalare band. Vid bandgränserna är interventioner från

ECB och de nationella centralbankerna i princip obligatoriska.

Interventionerna kan dock avbrytas om prisstabilitetsmålet för ECB

hotas. Deltagande i ERM 2 är frivilligt, även om det anges i resolutionen

att medlemsstater utanför valutaunionen kan förväntas delta.

I september undertecknade samtliga centralbanker inom EU ett avtal

om ERM 2 där de operativa förfarandena vid tillämpningen av ERM 2

lades fast. Avtalet ersätter det tidigare centralbanksavtalet som slöts när

EMS upprättades. Under hösten 1998 gjorde Danmark och Grekland

klart att de avsåg delta i ERM 2 från 1 januari 1999. I en överens-

kommelse mellan Danmark och euro-länderna bestämdes fluktuations-

bandet för den danska kronan till +/- 2,25 procent, dvs. smalare än

standardbredden. För Sveriges del är ett deltagande i ERM 2 inte aktuellt

enligt regeringen.

4.3.2 Eurons legala status

Sedan beslut tagits i maj 1998 om vilka medlemsstater som deltar i

valutaunionen från starten kunde rådets förordning (EG) nr 974/98 om

införandet av euron antas. Rådet hade redan 1997 godkänt ett utkast till

förordning. Den antagna förordningen kompletterades på de punkter som

ännu saknades i utkastet, nämligen dels vilka medlemsstater som deltar i

valutaunionen från starten den 1 januari 1999, dels att sedlar och mynt i

euro sätts i omlopp den 1 januari 2002.

4.3.3 Inrättandet av Europeiska centralbanken (ECB)

Sedan ledamöterna av Europeiska centralbankens direktion utnämnts

kunde ECB och det europeiska centralbankssystemet (ECBS) upprättas

per den 1 juni 1998. Samtidigt inleddes likvidationen av ECB:s

föregångare, Europeiska monetära institut.

Under året pågick ett intensivt arbete för att lägga grunden för

verksamheten inom ECBS och ECB efter årsskiftet 1998/99. Olika

förberedande åtgärder vidtogs av såväl medlemsstaterna genom minister-

rådet som ECB internt (se även 39.8). Ministerrådet tog beslut om bl.a.

nationella myndigheters samråd med ECB om förslag till rättsregler inom

ECB:s behörighetsområde och om hur medlemsstaternas andel av ECB:s

kapital skall beräknas. Vidare beslutade rådet om ett antal förordningar

rörande ECB:s insamling av statistiska uppgifter, ECB:s tillämpning av

s.k. minimireserver eller kassakrav samt ECB:s rätt att förelägga

sanktioner mot institut som inte följer bestämmelserna i de två nyss

nämnda förordningarna.

Så länge Sverige inte deltar i valutaunionen kommer landet endast att

beröras av dessa rättsakter i begränsad omfattning.

4.3.4 Multilateral övervakning

Under våren 1998 lade kommissionen fram en rekommendation till

allmänna riktlinjer för hur den ekonomiska politiken skall bedrivas i

medlemsstaterna och gemenskapen innevarande år. På grundval av denna

rekommendation presenterade rådet ett utkast till allmänna riktlinjer,

vilket i sin tur behandlades av Europeiska rådet i Cardiff i juni 1998.

Slutsatserna från mötet i Cardiff låg till grund för den rekommendation

till riktlinjer som antogs av rådet i juli.

De allmänna riktlinjerna är av stor betydelse, då dessa anger

inriktningen på och målen för den ekonomiska politiken i medlems-

staterna och gemenskapen. I 1998 års riktlinjer betonas betydelsen av en

fortsatt tillväxt- och stabilitetsinriktad politik i gemenskapen. Medlems-

staterna skall fortsatt eftersträva och upprätthålla sunda offentliga

finanser som är förenliga med stabilitets- och tillväxtpakten (se även

4.3.6). Utgångspunkten för penningpolitiken är en inriktning mot

prisstabilitet. En stabilitetsinriktad penningpolitik understödd av lämpliga

budgetåtgärder och lämplig löneutveckling kan främja tillväxt och

sysselsättning. Strukturpolitiska åtgärder bör bidra till att göra

tillväxtprocessen smidig, att förstärka gemenskapens konkurrenskraft och

att göra tillväxten miljövänligare. Det krävs därför fortsatta

ansträngningar i många medlemsstater för att avlägsna strukturella brister

på varu-, tjänste- och arbetsmarknaderna.

Förstärkning av de allmänna riktlinjerna för multilateral övervakning

Efter mötet i Cardiff diskuterades behovet av att klargöra förfarandet för

de allmänna riktlinjerna som efter den 1 januari 1999 kommer att behöva

förstärkas ytterligare. Dessa riktlinjer måste vara ett effektivt instrument

dels för övervakning och samordning av den ekonomiska politiken (se

även 4.3.5), dels för att främja varaktig konvergens. Ordförandena i

Monetära kommittén och Ekonomisk-politiska kommittén utvecklade

och förtydligade därför förfarandet i ett brev till rådets respektive

kommissionens ordförande. Brevet tillställdes rådet i oktober.

Ordförandena i kommittéerna framhöll i brevet att riktlinjerna bör vara

allmängiltiga och utgöra en praktisk vägledning för den ekonomiska

politiken. Vidare bör riktlinjerna skrivas så att de är läsvänliga för en

bredare allmänhet. I brevet hänvisades även till mer landspecifika

rekommendationer i enlighet med resolutionen om samordning av den

ekonomiska politiken som antogs av Europeiska rådet i Luxemburg i

december 1997 (se även 4.3.5).

Europeiska rådet i Cardiff i juni kom överens om att ett s.k. enkelt

förfarande skall inrättas, enligt vilket medlemsstaterna och

kommissionen skall utarbeta korta rapporter vid årets slut inom sina

behörighetsområden på produkt- och kapitalmarknaden. De nationella

rapporterna skall lämnas senast den 1 december och skall i huvudsak

analysera hur viktigare produkt- och kapitalmarknader fungerar,

identifiera problemområden och presentera det fortsatta reformarbetet.

Med utgångspunkt från dessa rapporter skall kommissionen färdigställa

en rapport om strukturpolitiken i gemenskapen och medlemsstaterna.

Rapporten skall ligga till grund för diskussioner i rådet och det

förberedande arbetet med de allmänna riktlinjerna. Strukturrapporten

utgör därmed ett underlag för utarbetandet av riktlinjerna. Det finns även

andra nationella underlag, nämligen stabilitets- och konvergens-

programmen (se även 4.3.6) samt handlingsplanerna för sysselsättning

(se även 6.1).

I december överlämnade Sverige en rapport om ekonomiska reformer

på produkt- och kapitalmarknaderna (se även 7.1). Reformer för att

främja en effektiv konkurrens är ett viktigt inslag i den svenska

regeringens politik. För en liten öppen ekonomi som den svenska är även

en väl fungerande inre marknad av stor betydelse. Målet med det enkla

förfarandet är att genom informationsutbyte och möjligheter till

gruppåverkan underlätta medlemsstaternas och kommissionens arbete att

främja konkurrens och fullborda den inre marknaden.

4.3.5 Samordning av ekonomisk politik

Vid Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997 antogs en

resolution om samordning av den ekonomiska politiken. I resolutionen

slås det fast att banden mellan de medlemsstater som deltar i

valutaunionen kommer att stärkas. Integrationen ökar det ömsesidiga

ekonomiska beroendet mellan medlemsstaterna. Övergången till en

gemensam valuta kommer därför att medföra förstärkt samordning av

den ekonomiska politiken mellan euroländerna.

Vid mötet med Euro 15-gruppen och informella Ekofin-rådets möte i

Wien den 25 26 september diskuterades samordnad ekonomisk politik.

Medlemsstaterna var eniga om behovet av närmare samordning för att

dels nå ökad tillväxt, dels bekämpa arbetslösheten och öka syssel-

sättningen i unionen. Det rådde även enighet mellan medlemsstaterna om

att de allmänna riktlinjerna är det centrala instrumentet för den

ekonomiska politiken (se även 4.3.4). Utformningen av den ekonomiska

politiken kommer dock att förbli under alltigenom nationellt ansvar. En

förutsättning för uthållig ekonomisk tillväxt och hög sysselsättning är

sunda offentliga finanser. Det är därför viktigt att värna stabilitets- och

tillväxtpakten (se även 4.3.6).

Rådet överlämnade, i enlighet med diskussionen om tillväxt och

sysselsättning vid det informella toppmötet i Pörtschach, en rapport om

samordning av ekonomisk politik till stats- och regeringscheferna vid

Europeiska rådets möte i Wien i december. Rapporten innehöll i allt

väsentligt redan kända och överenskomna texter.

4.3.6 Stabilitets- och tillväxtpakten

Vid Europeiska rådets möte i Dublin i december 1996 enades stats- och

regeringscheferna om huvudelementen i stabilitets- och tillväxtpakten.

Pakten godkändes i juni 1997 vid Europeiska rådets möte i Amsterdam

och antogs formellt vid rådets möte i juli samma år. Stabilitets- och

tillväxtpakten syftar till att säkerställa varaktig budgetdisciplin i den

tredje etappen av EMU. Pakten föreskriver både förebyggande och

avskräckande åtgärder och består av två rådsförordningar samt en

vägledande resolution från Europeiska rådet. Pakten omfattar samtliga

medlemsstater, med viktiga inskränkningar för de medlemsstater som

inte deltar i valutaunionen.

Rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen

av de offentliga finanserna samt av övervakningen och samordningen av

den ekonomiska politiken trädde i kraft i juli 1998. Enligt förordningen

skall de medlemsstater som deltar i valutaunionen från starten utarbeta

stabilitetsprogram. De som inte deltar skall utarbeta konvergensprogram.

Programmen skall presenteras före den 1 januari 1999 enligt den

deklaration som medlemsstaternas finansministrar kom överens om den 1

maj 1998 (se även 4.1). De skall därefter uppdateras årligen.

Programmen liksom uppdateringen skall offentliggöras.

Syftet med stabilitets- och konvergensprogram är att förstärka över-

vakningen av de offentliga finanserna. Programmen utgör ett viktigt

instrument i övervakningen. Rådet ges därmed möjlighet att tidigt kunna

varna en medlemsstat om behovet att vidta åtgärder för att undvika upp-

komsten av alltför stora underskott. I både stabilitets- och konvergens-

programmen skall ett medelfristigt budgetmål anges. Varje medlemsstat

får själv bestämma det exakta målet med hänsyn till bland annat

landspecifika förhållanden, men åtar sig att eftersträva ett mål nära

balans eller i överskott. I konvergensprogrammen skall de medlemsstater

som inte deltar i valutaunionen även ange de medelfristiga målen för

penning- och valutapolitiken. Detta är det enda som skiljer programmen

åt.

Under hösten har Grekland och Danmark lämnat konvergens-

programmet och Finland och Nederländerna stabilitetsprogrammet.

Innehållet i programmen har utvärderats av rådet, som lämnat ett yttrande

över dem. Utvärderingen skall ske inom två månader efter det att

programmen lämnats. Sveriges konvergensprogram lämnades till

kommissionen och rådet i december (se även 4.4.3).

Närmare precisering av innehållet i stabilitets- och konvergensprogrammen

I juni presenterade kommissionen ett förslag om hur innehållet i

stabilitets- och konvergensprogrammen bör preciseras närmare, som ett

komplement till rådets förordning (EG) nr 1466/97. Detta resulterade i ett

yttrande över innehåll i och format på stabilitets- och konvergens-

programmen, som godkändes av rådet i oktober. Riktlinjerna i yttrandet

är vägledande. I yttrandet framhålls att målet om nära balans eller

överskott i de offentliga finanserna på medellång sikt skall ha uppnåtts

senast före utgången av år 2002. Vidare påpekas att det är nivån på det

strukturella underskottet som bör minskas för att göra det möjligt för den

enskilda medlemsstaten att hantera ett försämrat konjunkturläge och

samtidigt hålla underskottet i de offentliga finanserna inom referens-

värdet 3 procent av BNP.

Vid flera tillfällen under 1998 har kommissionen presenterat underlag

om finanspolitiken och budgetutsikterna i medlemsstaterna. Tanken är att

rådet och Euro11-gruppen (se även 4.3.7) tidigt skall kunna identifiera

eventuella avvikelser i budgetutvecklingen som kan påverka den

ekonomiska politiken i euroområdet. Rådet skall i enlighet med

stabilitets- och tillväxtpakten övervaka förändringar i budgetutvecklingen

i medlemsstaterna för att identifiera faktiska eller förväntade avvikelser

från målen i stabilitets- och konvergensprogrammen.

4.3.7 Euro 11-gruppen

Vid Europeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997 beslutades att

finansministrarna i de medlemsstater som skall delta i valutaunionen

skall kunna träffas informellt och diskutera frågor som har samband med

det särskilda ansvar som de delar för den gemensamma valutan. Varje

gång frågor av gemensamt intresse behandlas skall dessa diskuteras i

samtliga medlemsstater. Detta har lett till att de elva euroländerna

sammanträder enskilt inom ramen för Euro 11-gruppen. Endast finans-

ministrarna och en medarbetare deltar i mötena. Gruppens första möte

ägde rum i samband med rådets möte i juni 1998. Under hösten 1998 har

ytterligare två möten ägt rum samt ett i Euro 15-gruppen (Ekofin-

kretsen). Gruppen möts i samband med Ekofin-rådets reguljära möten.

Ordföranden i Euro 11-gruppen redogör för gruppens samtal vid lunchen

under Ekofin-mötet. De frågor som skall diskuteras vid Euro 11-

gruppens möten skall enligt den praxis som utarbetats beredas i

Ekonomiska och finansiella kommittén (efterträdare till Monetära

kommittén). Ur svenskt perspektiv är detta positivt, då splittring inom

gemenskapen kan undvikas. Dessutom skall rådet förbli det officiella

beslutsorganet.

4.3.8 Extern representation

Frågan om hur gemenskapen skall representeras i internationella forum

har diskuterats under sommaren och hösten. Enighet råder om att

gemenskapen i högre utsträckning än i dag behöver tala med en röst i

internationella sammanhang. Medlemsstaterna eftersträvar därför ett mer

samordnat agerande i bland annat G 7 och Internationella valutafonden

(IMF) liksom vid internationella kriser. Anledningen är främst det

faktum att elva medlemsstater har en gemensam valuta euron från

och med den 1 januari 1999. Behovet av en samordning har ytterligare

aktualiserats under hösten i samband med de internationella finansiella

kriserna.

Vid Europeiska rådet i Wien godkändes Ekofin-rådets rapport om

gemenskapens externa representation. Formerna behöver dock slutligt

överenskommas med G 7-länderna utanför Europa. Enligt rådets rapport

är medlemsstaternas hållning att det land som innehar ordförandeskapet i

Euro 11 deltar i G 7-möten vad gäller frågor som är relevanta endast för

euroområdet. Kommissionen kommer att ingå i delegationen för att bistå

ordförandeskapet. Även ECB skall delta vid möten i G 7. När frågor som

är relevanta för samtliga medlemsstater diskuteras i G 7-kretsen kan

medlemsstaterna besluta om gemensamma synsätt. Gemenskapens

representation i IMF vad avser frågor som är relevanta för euroområdet

skall lösas pragmatiskt för att undvika eventuella förändringar i IMF:s

stadgar. Det är dock klart att ECB skall delta med en observatör vid

styrelsemöten i IMF när frågor av större vikt för euron behandlas.

Gemenskapens representation vid besök i tredje land skall beslutas från

fall till fall.

4.4 Sveriges agerande i EMU-frågan under 1998

4.4.1 Information om euron

Under hösten påbörjades en satsning på information om praktiska

eurofrågor. Syftet har varit att informera svenska hushåll och företag om

hur de påverkas av att euron införs i flertalet medlemsstater. I

informationen gavs svar på ett antal praktiska och konkreta fråge-

ställningar om euron, medan för- och nackdelar med EMU eller frågan

om ett svenskt deltagande i valutaunionen inte diskuterades i materialet.

Informationssatsningen har bestått av tre delar:

 Två broschyrer har givits ut, Euron och hushållen och Euron och

företagen. Under året har totalt ca 400 000 exemplar spritts genom

olika kanaler.

 En telefonservice, Regeringskansliets euroinformation, har startats.

Euroinformationen har svarat på hushållens och företagens frågor om

euron, primärt via telefon men också via brev, fax och e-post.

 En webbplats har inrättats med praktisk euroinformation. I ett första

skede har webbplatsen haft samma information som de två

broschyrerna.

Som ett komplement till de tre delarna har annonser i dags- och

veckopress använts för att väcka intresse för frågan samt peka på var

informationen finns att hämta.

4.4.2 Praktiska euroförberedelser i Sverige

Arbetet med praktiska euroförberedelser inleddes 1996 och har fortsatt

under året. Inriktningen har varit dels vissa lagstiftningsändringar som

kan bli aktuella som en följd av att euron blir en viktig utländsk valuta,

dels analysarbete rörande ett eventuellt senare svenskt deltagande.

Arbetet har bedrivits inom ramen för den samordningsfunktion som

inrättats inom Finansdepartementet och där flera departement samt Riks-

banken deltar. Motsvarande diskussioner har även förts inom Referens-

gruppen för de svenska euroförberedelserna, med finansministern som

ordförande.

De frågor som har varit aktuella under året har varit:

 Utarbetandet av den informationssatsning om praktiska eurofrågor

som beskrivits ovan.

 Möjligheten för företag att ha aktiekapital och redovisning i euro. Ett

slutbetänkande från Utredningen om aktiekapital och redovisning i

utländsk valuta (SOU 1998:136) presenterades i november.

Betänkandet föreslår i korthet att detta görs möjligt från årsskiftet

1999/2000.

 Möjligheten att lämna deklaration och kontrolluppgifter i euro. På

regeringens uppdrag presenterade Riksskatteverket under hösten en

rapport i frågan.

 Ledtider för offentliga sektorns omställning vid ett eventuellt

deltagande i valutaunionen. Statskontoret har regeringens uppdrag att

samordna myndigheternas IT-frågor som rör euron. Arbetet har bl.a.

bedrivits i form av en serie seminarier och möten med de relevanta

myndigheterna som deltagare.

Riksbanken har upprätthållit ett löpande samråd och information med

den finansiella sektorn.

4.4.3 Det svenska konvergensprogrammet

Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att säkerställa en varaktig

budgetdisciplin i den tredje etappen av EMU. Pakten innebär en förstärkt

övervakning av de offentliga finanserna i samtliga medlemsstater. Som

ett led i denna övervakning skall medlemsstaterna enligt rådets

förordning (EG) 1466/97 avge stabilitets- eller konvergensprogram.

Dessa skall enligt finansministrarnas deklaration från den 1 maj 1998

lämnas före utgången av år 1998. Konvergensprogrammen avser de

länder som inte omfattas av den gemensamma valutan. Rådet har antagit

särskilda riktlinjer för programmens form och innehåll (se även 4.3.6).

Sverige överlämnade sitt konvergensprogram till kommissionen och

rådet den 22 december 1998. Programmet baserades på den inriktning av

den ekonomiska politiken som presenterades i budgetpropositionen för

1999. Med hänsyn till den information som därefter inkommit, främst

vad avser den internationella utvecklingen, redovisades dock en

reviderad bedömning av den ekonomiska utvecklingen.

I programmet konstateras att Sverige har genomfört en betydande

konsolidering av de offentliga finanserna, och för 1998 redovisas ett

överskott på motsvarande 2,4 procent av BNP. Det finns flera skäl för att

Sverige bör ha ett sparandeöverskott i offentliga sektorn. Den offentliga

skulden bör minskas för att långsiktigt stärka förtroendet för den svenska

ekonomin, liksom av rättviseskäl gentemot framtida generationer. En

åldrande befolkning motiverar vidare att den offentliga nettoställningen

stärks. Slutligen skapar ett överskott utrymme för de automatiska

stabilisatorerna att verka.

Den ekonomiska politiken är därför inriktad på att bibehålla en fast

kontroll över de offentliga finansernas utveckling. Det medelfristiga

målet är ett överskott på motsvarande 2 procent av BNP i genomsnitt

över en konjunkturcykel. Därigenom skapas en god marginal för att man

vid en framtida konjunkturavmattning skall kunna undvika alltför stora

underskott. På så vis är det möjligt att förhindra att finanspolitiken

förstärker konjunktursvängningarna.

4.4.4 Riksbankens ställning

I november 1997 överlämnade regeringen en proposition till riksdagen

med förslag till de lagändringar som Sverige måste göra för att uppfylla

EG-fördragets krav på en självständig centralbank under den andra

etappen av EMU (prop. 1997/98:40 Riksbankens ställning).

I propositionen föreslogs bl.a. att Riksbanken skall ha ett lagstadgat

prisstabilitetsmål för sin verksamhet samt att en ny ledningsstruktur för

banken skulle införas. Vidare föreslogs vissa ändringar beträffande

ansvaret för valutapolitiken. Propositionen innehöll förslag till

grundlags-ändringar.

Riksdagen fattade i mars 1998 det första beslutet om grundlags-

ändringarna (bet. 1997/98:KU15). Riksdagens slutliga bifall till de

vilande grundlagsförslagen och övriga lagförslag lämnades i november

1998 (bet. 1998/99:KU2). Lagändringarna trädde i kraft den 1 januari

1999.

I regeringsformen har tagits in ett förbud för varje myndighet att ge

instruktioner till Riksbanken i frågor som rör penningpolitik. Förbudet

kompletteras med att det i Riksbankslagen har förts in ett förbud för

ledamöter av direktionen att söka eller ta emot instruktioner när de

fullgör penningpolitiska uppgifter.

5 Amsterdamfördraget

I Unionsfördraget (artikel N.2) anges att en regeringskonferens skall

sammankallas år 1996 för att se över vilka bestämmelser i de

grundläggande fördragen som behövde ändras. Resultatet av denna

regeringskonferens blev Amsterdamfördraget om ändring av Fördraget

om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska

gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem. Fördraget

benämns Amsterdamfördraget.

Genom det nya fördraget görs substansändringar i de grundläggande

fördragen. Fördraget innehåller även en förenkling av de grundläggande

fördragen genom att ett stort antal bestämmelser som inte längre anses

aktuella upphävs och artiklarna i EG-fördraget och Unionsfördraget

numreras om.

Amsterdamfördraget undertecknades den 2 oktober 1997 i Amsterdam.

Fördraget har ännu inte trätt i kraft.

5.1 Ratifikationen av Amsterdamfördraget

Enligt artikel 14 i Amsterdamfördraget skall det ratificeras (godkännas)

av samtliga EU-medlemsstater i enlighet med deras konstitutionella

bestämmelser. Fördraget träder sedan i kraft den första dagen i den andra

månaden efter den månad då det sista ratifikationsinstrumentet

deponerades hos depositarien, dvs. Italiens regering.

Regeringen föreslog i proposition 1997/98:58 Amsterdamfördraget,

som förelades riksdagen den 17 februari 1998, att riksdagen bl.a. skulle

godkänna Amsterdamfördraget. Riksdagen godkände fördraget den 29

april 1998 (bet. 1997/98:UU13 och rskr. 1997/98:197).

Regeringen fattade den 7 maj 1998 beslut om ratifikation, och det

svenska ratifikationsinstrumentet deponerades den 15 maj 1998 hos

Italiens regering. Den svenska regeringen hade därmed fullgjort sina

förpliktelser enligt artikel 14 i det nya fördraget.

Tyskland deponerade den 7 maj 1998 såsom första EU-medlemsstat

sitt ratifikationsinstrument. Vid utgången av 1998 hade tio EU-medlems-

stater ratificerat Amsterdamfördraget. Belgien, Frankrike, Grekland,

Portugal och Spanien hade ännu inte ratificerat det nya fördraget men

förväntas kunna göra det under det första halvåret 1999 (se bilaga 13).

5.2 Genomförandet av Amsterdamfördraget

Vid toppmötet i Amsterdam 16 17 juni 1997, där stats- och

regeringscheferna enades om ett nytt fördrag, uppmanades samtidigt

rådet att vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att fördraget kommer

att fungera fullt ut så snart det träder i kraft när det gäller vissa aspekter

av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) och

rättsliga och inrikes frågor (RIF).

Vid Allmänna rådets möte 6 7 december 1998 noterade rådet

ordförandens interimsrapport som utgör en faktisk uppräkning av de

huvudsakliga åtgärder som bör vidtas för att fördraget skall fungera till

fullo det datum det träder i kraft. Rådet välkomnade de framsteg som

hade gjorts och underströk nödvändigheten av att skyndsamt ta itu med

de förberedelser som återstod.

De åtgärder som behöver genomföras enligt interimsrapporten rör

Schengensamarbetet, GUSP, säkerhetsfrågor vid rådssekretariatet,

institutionella frågor, nya bestämmelser om öppenhet, dataskydd och

Storbritanniens godtagande av att tillämpa avtalet om socialpolitik.

Schengensamarbetet

Vad gäller Schengensamarbetet krävs följande åtgärder: Schengen-

regelverket skall införlivas inom Europeiska unionens ramar, vilket

kräver att ett avtal förhandlas fram med Norge och Island för att

associera dessa båda stater till genomförandet och utvecklingen av

Schengenregelverket. En rad praktiska och administrativa beslut krävs

för integreringen av Schengensekretariatet i rådets generalsekretariat.

Överföringen till första pelaren av en del av nuvarande avdelning VI

(rättsliga och inrikes frågor) i Unionsfördraget och integreringen av

Schengenregelverket inom EU:s ramar kommer att medföra en ändring

av arbetsmetoderna i rådet.

Yttre förbindelser och den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken

Beträffande yttre förbindelser och den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken krävs enligt det nya fördraget följande: En

generalsekreterare/hög representant för GUSP och en biträdande general-

sekreterare skall utnämnas. En enhet för politisk planering och tidig

förvarning skall inrättas. Generalsekretariatets avdelning för yttre

förbindelser skall omorganiseras. Rådet skall i samförstånd med

Västeuropeiska unionens (VEU) institutioner besluta om praktiska

arrangemang för att möjliggöra att alla medlemsstater som medverkar i

fredsfrämjande insatser (artikel 17.3 Unionsfördraget) skall delta fullt ut

och på lika villkor i planering och beslutsfattande inom VEU.

Arrangemang skall vidtas för att man skall kunna förbättra samarbetet

mellan EU och VEU.

Övriga åtgärder

Bland de övriga åtgärder som behöver genomföras märks följande:

Rådets generalsekreterare skall, på grundval av ett rådsbeslut som

fattades 1998, bemyndiga de anställda inom rådssekretariatet som skall få

rätt till tillgång till sekretessbelagd information. Praktiska bestämmelser

behövs för det nya medbeslutandeförfarandet för Europaparlamentet.

Kommissionen har lagt fram ett nytt förslag rörande systemet för

kommissionens genomförandebefogenheter, kommittologin (se även

39.11). En rättsakt skall antas med regler och allmänna villkor för hur

ledamöterna i Europaparlamentet skall fullgöra sina uppgifter. En annan

rättsakt skall antas som inbegriper gemensamma principer för val av

Europaparlamentets ledamöter. Europaparlamentet, rådet och

kommissionen skall anta gemensamma riktlinjer för gemenskaps-

lagstiftningens redaktionella kvalitet. Rådets arbetsordning håller på att

revideras. Kommissionen skall utarbeta ett förslag om tillgång till

Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.

Kommissionen förbereder ett förslag som syftar till att inrätta ett

oberoende övervakningsorgan som skall övervaka att rättsakter om skydd

för enskilda när det gäller behandling av fri rörlighet för personuppgifter

tillämpas på gemenskapens institutioner och organ. Rådet har antagit

vissa direktiv för att utvidga avtalet om socialpolitik till att omfatta

Storbritannien.

5.2.1 Handlingsplanen för att skapa ett område med frihet,

säkerhet och rättvisa

Vid Europeiska rådet i Cardiff i juni beslutade stats- och regerings-

cheferna att rådet och kommissionen skall utarbeta en handlingsplan för

hur man på bästa sätt skall genomföra bestämmelserna i Amsterdam-

fördraget om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, dvs. samma

ämnesområde som motsvaras av Unionsfördragets s.k. tredje pelare.

Handlingsplanen godkändes vid Europeiska rådet i Wien i december. I

handlingsplanen anges hur bestämmelserna i Amsterdam-fördraget om

fri rörlighet för personer, asyl, invandring, civilrättsligt samarbete,

polisiärt och straffrättsligt samarbete bör genomföras och inom vilka

tidsramar. Genomförandetiden för de prioriterade områdena varierar

mellan två och fem år från det att Amsterdamfördraget trätt i kraft. Bland

de prioriterade åtgärderna kan nämnas att genomföra bestämmelserna om

Europol, att anta miniminormer om tillfälligt skydd åt fördrivna personer,

att slutföra arbetet på konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål och

på andra sätt utveckla samarbetet i rättsliga frågor samt att vidta åtgärder

mot barnpornografi.

DEL 2 DET EKONOMISKA OCH SOCIALA

SAMARBETSOMRÅDET

6 Tillväxt och sysselsättning

Mot bakgrund av den höga arbetslösheten i Europa har unionen på senare

år tagit olika initiativ i syfte att bryta den negativa utvecklingen på den

europeiska arbetsmarknaden. Den svenska regeringen har också

konsekvent prioriterat sysselsättningsfrågan mycket högt i EU-

samarbetet. Ett steg mot stärkt samarbete togs i Bryssel 1993 då

Europeiska rådet antog en handlingsplan baserad på kommissionens

vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. Vid efterföljande

toppmöten har konkreta steg tagits mot en mer systematisk övervakning

av sysselsättningspolitiken. Samarbetet stärktes ytterligare vid

Europeiska rådets möten i[REDACTED_EFTERNAMN] (december 1994), Madrid (december

1995), Florens (juni 1996), Dublin (december 1996) och i Amsterdam

(juni 1996), där stats- och regeringscheferna enades om fördrags-

ändringar och en ny avdelning om sysselsättning i EG-fördraget. Sverige

var pådrivande för dessa fördragsändringar. Vid Europeiska rådets extra

möte i Luxemburg i november 1997 nåddes en överenskommelse som i

praktiken gjorde det möjligt att genomföra en ordning motsvarande

fördragets bestämmelser om samordning av medlemsstaternas syssel-

sättningspolitik i förtid med början 1998.

6.1 EU:s sysselsättningssamarbete Europeiska rådets

möten i Cardiff och Wien

Som en följd av de nya bestämmelserna om sysselsättning i avdelning

VIII i EG-fördraget har sysselsättningsfrågan fått en kraftigt framskjuten

position i EU:s arbete till följd av Amsterdamfördraget. Samordning av

sysselsättningspolitiken skall ske på grundval av gemensamma riktlinjer

för sysselsättningen (artikel 128) och bygger på erfarenheterna från den

multilaterala övervakningen av den ekonomiska politiken. Det nya

regelverket i fördraget kom att prägla förberedelserna inför toppmötena i

Cardiff och Wien vad gäller sysselsättning.

6.1.1 Förberedelser inför Europeiska rådets möte i Cardiff

Sveriges handlingsplan för sysselsättning

I enlighet med slutsatserna från Luxemburg skall medlemsstaterna i en

nationell handlingsplan för sysselsättning årligen ta ställning till samtliga

riktlinjer för sysselsättningen. Rapporten skall utarbetas ur ett flerårigt

perspektiv.

Den svenska handlingsplanen presenterades för riksdagen i anslutning

till regeringens ekonomiska vårproposition i april 1998 och tillställdes

samtidigt kommissionen och rådet. Ett antal samråd med arbets-

marknadens parter ägde rum i syfte att säkra deras delaktighet i

processen. Handlingsplanen upprättades i ett flerårigt perspektiv och på

grundval av riktlinjerna för sysselsättning. I Sveriges handlingsplan

betonades att sysselsättningspolitiken är en integrerad del av den

ekonomiska politiken. Politikens inriktning på makroekonomisk stabilitet

 sunda offentliga finanser och stabila priser skapar förutsättningar för

en långsiktigt hög tillväxt och en varaktig sysselsättningsökning. Sverige

lyfte fram utbildning och kompetensutveckling som ett viktigt medel för

att skapa en flexibel europeisk arbetsmarknad. Medlemsstaternas skatte-

och bidragssystem bör utformas på ett sätt som är gynnsamt för

sysselsättningen. Arbetsmarknadens parter har en viktig roll för att

underlätta företagens och de anställdas anpassningsförmåga, där

möjligheter till kompetensutveckling är central. Vidare betonade Sverige

att ett jämställdhetsperspektiv bör genomsyra samtliga politikområden

för sysselsättning.

Medlemsstaternas handlingsplaner var under våren föremål för

granskning i expertkommittéer under rådet. En avstämning gjordes även

av Ekofin-rådet och social- och arbetsmarknadsrådet.

Ordförandeskapets rapport till Europeiska rådet

På basis av den företagna granskningen av medlemsstaternas handlings-

planer sammanställde det brittiska ordförandeskapet en ordförandenot

om sysselsättning. Noten tillställdes Europeiska rådet i Cardiff. Bland

annat framhöll ordförandeskapet värdet av den företagna granskningen

som främjar ett utbyte av goda exempel mellan medlemsstaterna.

Kommissionens meddelande från riktlinjer till handling

Inför toppmötet i Cardiff presenterade kommissionen den 13 maj en

första granskning av handlingsplanerna och de åtaganden som medlems-

staterna gjort mot bakgrund av de fyra huvudområdena i riktlinjerna.

Kommissionen underströk vikten av att genomföra de åtaganden som

gjorts i handlingsplanerna.

Kommissionens meddelande gemenskapens politik för främjandet av

sysselsättning

Kommissionen antog den 13 maj ett meddelande vilket redogör för

åtgärder på EU-nivå, som kan komplettera nationella initiativ för ökad

sysselsättning. Meddelandet presenterades mot bakgrund av den framtida

artikeln 127.2 i EG-fördraget. Denna slår fast att målet att uppnå en hög

sysselsättningsnivå skall beaktas när gemenskapens politik och

verksamhet utformas och genomförs.

6.1.2 Resultatet av Europeiska rådets möte i Cardiff

Europeiska rådet uppmanade medlemsstaterna att genomföra handlings-

planerna så snart som möjligt och uttalade sig om vad riktlinjerna för

EU:s framtida arbete med sysselsättningen skall inbegripa:

 en förstärkning av utvecklingen av en yrkeskunnig och anpassningsbar

arbetskraft, bl.a. genom livslångt lärande; särskild uppmärksamhet bör

ägnas åt äldre arbetstagare,

 en förstärkning av åtgärderna för lika möjligheter genom att

säkerställa att jämställdhet mellan män och kvinnor integreras i alla

politiska riktlinjer för sysselsättningen; främjande av familjevänliga

arbetsformer, inbegripet lämplig barnomsorg och system för

föräldraledighet,

 åtgärder mot diskriminering av människor med funktionshinder,

etniska minoriteter och andra grupper som är missgynnade på

arbetsmarknaden,

 främjande av nya sätt att organisera arbetet, vid behov genom att se

över den nuvarande rättsliga ramen på alla nivåer, för att kombinera

flexibilitet och trygghet,

 översyn av skatte- och bidragssystem för att göra det lättare för

arbetsgivare att skapa nya arbetstillfällen och mera attraktivt för

arbetstagare att ta ett arbete,

 utveckling av en entreprenörskultur och främjande av utvecklingen av

mindre företag.

6.1.3 Förberedelser inför Europeiska rådets möte i Wien

Sveriges uppföljningsrapport

Enligt bestämmelserna i artikel 128.3 EG-fördraget skall varje

medlemsstat till rådet och kommissionen överlämna en årsrapport om de

viktigaste åtgärder som har vidtagits mot bakgrund av riktlinjerna för

sysselsättning för år 1998. Sveriges uppföljningsrapport tillställdes

kommissionen den 5 augusti 1998.

Rapport om sysselsättningsutvecklingen i EU

Europeiska rådets extra toppmöte om sysselsättning i Luxemburg den

20 21 november 1997 uppdrog åt kommissionen att vart tredje år

presentera en rapport om sysselsättningsutvecklingen i EU. Som ett svar

på denna beställning presenterade kommissionen den 14 oktober 1998 en

första rapport, vilken analyserar faktorer på utbuds- och efterfrågesidan i

ekonomin som påverkar sysselsättningen. I rapporten lyftes särskilt

tillväxtpotentialen i tjänstesektorn fram.

Sverige välkomnade kommissionens rapport mot bakgrund av att en

hög sysselsättning bidrar till högre tillväxt, ökad välfärd, en jämnare

fördelning av inkomsterna och ett mer jämställt samhälle.

Gemensam rapport om sysselsättning 1998

Vid Europeiska rådets möte i[REDACTED_EFTERNAMN] i december 1994 fastställdes

förfaranden för övervakning av medlemsstaternas sysselsättningspolitik.

Länderna ombads utarbeta fleråriga nationella sysselsättningsprogram

som underlag till en gemensam rapport. Det nya regelverket i fördraget

kodifierar och stärker detta övervaknings- och rapporteringsförfarande.

Årets gemensamma rapport om sysselsättning som presenterades den 14

oktober sammanställdes av kommissionen och rådet i dess tvådelade

konstellation bestående av ekonomi- och finansministrar respektive

arbetsmarknadsministrar. Rapporten upprättades mot bakgrund av

medlemsstaternas handlingsplaner och uppföljningsrapporter (artikel

128.5) och syftar till att följa sysselsättningsutvecklingen i EU samt

övervaka medlemsstaternas politik på området mot bakgrund av de

gemensamma riktlinjerna. Den gemensamma rapporten förelades

Europeiska rådets möte i Wien.

Rapporten betonar behovet av att bedriva en enhetlig och samordnad

politik i sysselsättningsfrågan och lyfter bl.a. fram följande:

 Den nuvarande makroekonomiska strategin är av avgörande betydelse

i en situation med allt större osäkerhet och nedåtgående trender.

 Medlemsstaterna bör i större utsträckning prioritera förebyggande

åtgärder och aktivering. Reformer av skatte- och bidragssystemen kan

bidra till att förstärka effekterna av sådana åtgärder.

 Medlemsstaternas insatser för ökat företagande, särskilt för små och

medelstora företag, bör intensifieras.

 Införlivandet av ett jämställdhetsperspektiv i sysselsättningspolitiken

bör prioriteras.

I 1998 års rapport presenteras vidare ett antal exempel på syssel-

sättningspolitiska initiativ i syfte att belysa framgångsrika åtgärder och

möjligheten att genomföra dessa i andra medlemsstater. I rapporten

konstateras att även om sysselsättningsläget har försämrats i Sverige är

sysselsättningsgraden högre än genomsnittet i EU. Sveriges arbets-

marknadspolitik har lyckats väl med att bryta arbetslösheten både bland

unga och vuxna arbetslösa. Vidare framhålls att arbetet för ökad

jämställdhet, integrering av arbetshandikappade i arbetslivet samt

möjlighet att förena yrkesliv och familjeliv är högt utvecklat i Sverige.

Rapporten pekar även på behovet av insatser för personer med mycket

långa arbetslöshetstider och insatser för företagande i Sverige.

Sverige sätter stort värde på den gemensamma rapporten om

sysselsättning. Den visar tydligt på de framsteg som medlemsstaterna har

gjort mot bakgrund av sysselsättningsriktlinjerna. Rapporten utgör ett

värdefullt instrument för att främja utbyte av goda erfarenheter mellan

medlemsstaterna.

Kommissionens förslag till riktlinjer för sysselsättning för år 1999

Den 14 oktober 1998 presenterade kommissionen också ett förslag till

riktlinjer (artikel 128) för medlemsstaternas sysselsättningspolitik för

1999. Innan förslaget förelades Europeiska rådets möte i Wien var det

föremål för behandling i Ekofin-rådet och social- och

arbetsmarknadsrådet. Mot bakgrund av denna behandling presenterade

det österrikiska ordförandeskapet ett nytt förslag som Europeiska rådet i

Wien ställde sig bakom (se 1.1.4). I likhet med föregående års riktlinjer

delas rekommendationerna in i fyra huvudområden: att förbättra

anställbarheten, utveckla företagarandan, uppmuntra företagens och de

anställdas anpassningsförmåga samt stärka jämställdhetspolitiken. I

förhållande till riktlinjerna för 1998 stärks rekommendationerna vad

gäller reformer av skatte- och bidragssystem, tillgång till livslångt

lärande, diskriminering av svaga grupper, undanröjande av hinder för

sysselsättning i tjänstesektorn samt åtgärder för ökad jämställdhet.

Sverige har vid upprepade tillfällen verkat för att riktlinjerna bör

konsolideras och förankras i medlemsstaterna och hos arbetsmarknadens

parter. Kommissionens förslag till riktlinjer och de slutligt antagna

rekommendationerna ligger väl i linje med denna ståndpunkt. Sverige

anser att riktlinjerna för sysselsättningspolitiken bör ges samma vikt som

motsvarande instrument på det ekonomiska och monetära området.

Sysselsättningen i Europa 1998 rapport från kommissionen

Den 27 november 1998 antog kommissionen rapporten Sysselsättningen i

Europa 1998. Rapporten tillställdes Europeiska rådets möte i Wien och

har bidragit med en analytisk beskrivning av utgångspunkterna för

granskningen av den pågående sysselsättningsstrategin och antagandet av

riktlinjerna för sysselsättningen.

Europaparlamentets resolution om riktlinjerna

Mot bakgrund av ett betänkande den 11 november 1998 från Wim van

Velzen, föredragande i utskottet för sysselsättning och valutafrågor,

antog Europaparlamentet en resolution den 18 november med anledning

av kommissionens förslag till riktlinjer för sysselsättningen.

Resolutionen framhåller bl.a. att riktlinjerna genomförs snabbt och fullt

ut i syfte att öka sysselsättningen och lyfter fram nyckelbegrepp som

aktivitet och förebyggande insatser.

Arbetsmarknadens parters bidrag

Arbetsmarknadens parter bidrog på ett aktivt sätt med underlag till

Europeiska rådets möte i Wien. Vid det gemensamma mötet mellan

parterna (UNICE arbetsgivarnas organisation på Europanivå, EFS

europeiska fackliga samordningsorganisationen och CEEP offentliga

arbetsgivare i EU) den 4 december 1998 i Wien antogs ett gemensamt

yttrande inför Europeiska rådets möte i samma stad. Parterna lyfte bl.a.

fram vikten av att konsolidera och förankra sysselsättningsstrategin. I

Sverige inkom parterna med synpunkter på kommissionens förslag till

sysselsättningsriktlinjer.

6.1.4 Resultat av Europeiska rådets möte i Wien

Europeiska rådet välkomnade förslaget till riktlinjer för 1999 och

uttryckte stöd för resultatet från det gemensamma mötet i Ekofin-rådet

och social- och arbetsmarknadsrådet i fråga om dessa riktlinjer.

När medlemsstaterna ser över sina nationella handlingsplaner bör de

ägna särskild uppmärksamhet åt att

 påtagliga framsteg görs med att främja lika möjligheter mellan

kvinnor och män, i synnerhet genom benchmarking och en strategi för

mainstreaming av jämställdhetsaspekterna,

 förverkliga begreppet livslångt lärande, i synnerhet genom att sätta

upp ett nationellt mål för deltagande i sådana åtgärder,

 fullt utnyttja potentialen i tjänstesektorn och de tjänster som har

anknytning till industrin, särskilt informationsteknik och miljösektorn,

 skapa ett klimat där företag, särskilt småföretag, kan växa,

 se över skatte- och bidragssystem i syfte att skapa incitament för

arbetslösa och icke yrkesverksamma att ta arbete eller genomgå

yrkesutbildning och till arbetsgivarna att skapa nya arbetstillfällen,

 stödja äldre arbetstagare för att öka deras deltagande i förvärvslivet,

 främja social integration och lika möjligheter för svaga grupper.

Vidare enades stats- och regeringscheferna om att en rapport skall

tillställas Europeiska rådets möte i Köln i juni 1999 om utarbetandet av

en europeisk sysselsättningspakt inom ramen för EU:s sysselsättnings-

strategi.

6.2 Sveriges samarbete med andra EU-länder

Den svenska regeringen har prioriterat sysselsättningsfrågan mycket högt

både inom ramen för det reguljära rådsarbetet och i förberedelserna inför

toppmötena i Cardiff och Wien.

6.2.1 Fördjupat trilateralt samarbete Sverige, Storbritannien

och Italien

Det trilaterala samarbete som inleddes inför toppmötet i Luxemburg

1997 mellan Sverige, Storbritannien och Italien utvecklades under våren.

I enlighet med den gemensamma inlagan från de tre stats- och

regeringscheferna i Luxemburg har ett konkret trilateralt samarbete för

genomförande av s.k. pilotprojekt initierats. Ett gemensamt förslag om

särskilda projekt på arbetsmarknaden inlämnades i augusti 1998 till

kommissionen. Förslaget innebär att unga arbetslösa efter en gedigen

förberedelse skall få praktisera inom ramen för ett praktikutbyte i något

av de tre länderna. En annan del i samarbetet gäller starta eget-projekt för

unga i internationell miljö.

Samarbetet fördjupades under hösten, och inför kommissionens arbete

med att utforma förslag till sysselsättningsriktlinjer för 1999 inkom de tre

länderna i september 1998 med konkreta förslag till reviderade riktlinjer

vad gäller förstärkta skrivningar på jämställdhetsområdet.

Gemensamt uttalande av statsminister[REDACTED_EFTERNAMN] och premiärminister Blair

inför toppmötet i Wien

Den 9 december 1998 gjorde statsminister Göran[REDACTED_EFTERNAMN] och premiär-

minister Tony Blair ett gemensamt uttalande som i skriftlig form över-

lämnades till Österrikes förbundskansler Klima inför toppmötet i Wien.

Sverige och Storbritannien framhöll vikten av en politik inriktad på att

förhindra marginalisering och utslagning av människor, inte minst på

arbetsmarknaden. Utslagning motverkas bäst genom att människor ges

möjlighet att delta i arbetslivet och på så sätt uppnår ekonomiskt

oberoende. Passivt bidragsberoende kan således undvikas.

7 Inre marknadens utveckling

Fullbordandet av den inre marknaden, dvs. skapandet av fri rörlighet för

varor, personer, tjänster och kapital inom EU, har intensifierats under

året. Arbetet har primärt präglats av genomförandet av handlingsplanen

för den inre marknaden. Den nödvändiga lagstiftningen kan nu till stor

del sägas vara på plats och ansträngningarna har därför alltmer kommit

att fokuseras på att tillämpa de gemensamma reglerna.

7.1 Handlingsplanen för den inre marknaden

Europeiska rådet gav i Amsterdam 1997 sitt stöd för kommissionens

handlingsplan för den inre marknaden. Handlingsplanen bygger på fyra

strategiska mål att göra reglerna mer effektiva, att hantera de viktigaste

orsakerna till snedvridning av konkurrensen, att avskaffa sektoriella

hinder för marknadsintegrationen och att säkerställa att den inre

marknaden är till nytta för medborgarna. För varje strategiskt mål har

kommissionen definierat ett begränsat antal specifika åtgärder som syftar

till att förbättra den inre marknadens funktion. Bland de viktiga framsteg

som gjorts återfinns antagandet av tre av de fyra lagstiftningsåtgärder

som gavs särskilt hög prioritering i handlingsplanen, nämligen förslagen

till direktiv beträffande biotekniska uppfinningar, avreglering av gas-

marknaden (se avsnitt 15.1) och öppenhet avseende regler för

informationstjänster (se avsnitt 9.2.4). Den enda återstående prioritering

som ännu inte genomförts är antagandet av en förordning om en

europeisk bolagsstadga. Förslag till nya rättsakter har lagts fram bl.a.

rörande upphovsrätt, elektronisk handel och betalningsförseningar. Som

en ytterligare del av det skattepaket som bl.a. innefattar en uppförande-

kod mot skadlig skattekonkurrens har kommissionen presenterat direktiv-

förslag i syfte att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränte-

inkomster av sparande samt ett gemensamt system för beskattning av

räntor och royalties som betalas mellan närstående bolag i olika

medlemsstater.

Enligt tidsplanen skulle handlingsplanen ha varit genomförd den 1

januari 1999. Ungefär en tredjedel av de åtgärder som omnämns i

handlingsplanen har dock inte hunnit genomföras. Mycket arbete

kvarstår således, och frågan om vad som kommer att hända efter det att

handlingsplanen löpt ut har ofta varit i fokus under senare delen av 1998.

Kommissionen har aviserat att ett nytt politiskt program kommer att

läggas fram för att följa upp de delar i handlingsplanen som återstår att

genomföra. Arbetet med ekonomiska reformer på produkt- och

kapitalmarknaderna, som initierats inom ramen för Ekofin-rådet (se

avsnitt 4.3.4), kommer också att belysa brister i den inre marknadens

funktion. Faktorer som håller tillbaka den inre marknadens stora potential

är enligt den svenska rapporten bl.a. ofullständig harmonisering av

standarder och regelverk, krångliga regler för och dålig kunskap om

offentlig upphandling samt bristande tillämpning av principen om

ömsesidigt erkännande.

Från svenskt håll framhålls bl.a. följande som viktiga prioriteringar i

det fortsatta inre marknadsarbetet: att finna ett nytt instrument som i

likhet med handlingsplanen identifierar och tar itu med kvarstående

problem på den inre marknaden, att förenkla regelverket och öka

deltagandet av företag från Sverige och andra medlemsländer i offentlig

upphandling inom EU, att förenkla regler på såväl nationell nivå som

EU-nivå, att tillåta parallellimport av märkesvaror från tredje land och att

reducera statsstödsnivåerna.

Genom det ekonomiska reformsamarbetet kommer gemensamma

problemområden att lyftas fram och en plattform för framtida

prioriteringar och åtgärder på den inre marknaden att kunna skapas.

7.1.1 Resultattavlan för den inre marknaden

Mot bakgrund av de projekt som pågår i form av införande av en

europeisk valuta, en omfattande utvidgningsprocess och ett ökat

samarbete överlag mellan medlemsstaterna, är det viktigt att det finns

instrument för att följa utvecklingen på den inre marknaden. Av

handlingsplanen för den inre marknaden följer att kommissionen en gång

i halvåret skall sammanställa en resultattavla för att belysa den inre

marknadens effektivitet och funktion. Hittills har tre versioner utkommit,

och beslut har fattats om en fortsatt användning av resultattavlan.

Resultattavlan har i stor utsträckning koncentrerats till de åtgärder som

följer av handlingsplanen, men den innehåller redan i dagsläget betydligt

mer än så. Statistik över genomförda inremarknadsdirektiv och

inlämnade tidsplaner är åtgärder som ursprungligen angavs i handlings-

planen, men som nu är permanenta delar i resultattavlan.

Sverige ligger för närvarande på en tredje plats med genomförande av

98,7 procent av inremarknadsdirektiven. I topp ligger Finland med 99,3

procent. Totalt inom EU:s 15 medlemsstater har 85,1 procent av inre-

marknadsdirektiven genomförts. Kommissionen har mer och mer inriktat

resultattavlan på att vara en sektorsindelad redogörelse, vilket gör det

lättare att identifiera var det finns problem kvar att lösa. I de senaste två

versionerna har kommissionen dessutom lagt till ett särskilt kapitel om

ekonomisk integration. I den senaste versionen togs utländska

direktinvesteringar och statliga stödåtgärder upp.

Kommissionen har som ett komplement till resultattavlan låtit genom-

föra en gallupundersökning bland ett stort antal företag för att utröna var

dessa finner att den inre marknaden fortfarande inte fungerar fullt ut.

Som främsta orsaker angavs ett ofullständigt genomförande av inre-

marknadslagstiftningen samt nationella särkrav. Diskussioner har förts

om vad nästa resultattavla bör innehålla. Flertalet medlemsstater har

ansett att resultattavlan inte får bli för omfattande. Avslutningsvis kan

nämnas att den senaste resultattavlan även klargör en koppling mellan det

fortsatta inremarknadsarbetet och det framtida arbetet med ekonomiska

reformer.

7.2 Effektivisering och regelförenkling

7.2.1 Effektivare regler för den inre marknaden

Genomförande och effektiv tillämpning har kommit alltmer i fokus på

den inre marknaden. Kommissionen har med anledning av detta tagit

fram ett meddelande om hur genomförande och tillämpning kan

effektiviseras mer.

Grunden är de uttalanden som kommissionär Monti (GD XV) gjorde

på det informella inremarknadsrådsmötet i Cambridge i februari 1998.

Meddelandet är även kommissionens sätt att redogöra för hur långt den

kommit med målsättningen att bli mer effektiv vid handläggning av

klagomål och överträdelseärenden, en åtgärd som följer av handlings-

planen. Meddelandet betonar vikten av ett komplett genomförande i rätt

tid och med hög kvalitet. Vidare påtalas vikten av att regler måste vara

tydliga och enkla samt att bättre lagstiftning är ett viktigt inslag

beträffande ekonomisk tillväxt och sysselsättning. För att förtydliga

vikten av att inremarknadsreglerna genomförs i tid skall medlemsstaterna

fortsättningsvis inkomma med tidtabeller för genomförandet i nationell

lagstiftning. Vidare nämns beträffande överträdelser att slutdatum för

besvarande av formella underrättelser måste iakttas. Det informella

samrådet mellan medlemsstater och med gemenskapens institutioner

framställs som särskilt viktigt.

På grundval av meddelandet utarbetades rådsslutsatser som antogs av

inremarknadsrådet i september. I slutsatserna uppmanas kommissionen

att påskynda sin hantering av överträdelseärenden. Vidare stadgas att

kommissionen skall analysera och utfärda rekommendationer för att

komma till rätta med problem på den inre marknaden och för att

medborgare och företag fullt ut skall kunna utnyttja sina rättigheter.

7.2.2 Förenklad lagstiftning på den inre marknaden

Arbetet med en förenklad lagstiftning på den inre marknaden (SLIM) har

fortsatt i enlighet med de intentioner som fastställdes 1995. Tre SLIM-

omgångar har hanterat så vitt skilda frågor som Intrastat (statistik över

handeln inom EU), byggprodukter, erkännande av examensbevis och

fröklassificering av prydnadsväxter (SLIM I), mervärdesskatt, gödnings-

medel, kombinerade tullnomenklaturen för extern handel och bank-

tjänster (SLIM II), socialförsäkringar, försäkringstjänster och direktivet

för elektromagnetisk kompatibilitet (SLIM III). Under hösten 1998

startade SLIM IV som omfattar förpackningars volym och vikt,

klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen samt

bolagsrätt. SLIM IV skall avrapporteras våren 1999. För att resultatet av

arbetet i de olika grupperna skall få fortsatt politiskt stöd och leda till

konkreta resultat finns SLIM med som en avrapporteringspunkt vid varje

inremarknadsråd och även på de europeiska råden. Sverige har varit

positivt till arbetet i SLIM-grupperna, men har vid ett flertal tillfällen

framfört att arbetet måste koncentreras till ekonomiskt viktiga områden.

Dessutom måste processen leda till konkreta förslag, vilket också har

skett på ett antal av SLIM-områdena.

7.2.3 Företagspaneler en möjlighet för företagen att granska

EG:s regler

Under våren 1998 presenterade kommissionen ett förslag som innebär att

man skall bygga upp flera testpaneler bestående av företag i respektive

medlemsstat. Genom denna panel vill kommissionen testa utkast till nya

regler. Inom tre veckor skall företagare, i de medlemsstater som anmält

sig till pilotprojektet, svara på ett frågeformulär där de skall ta ställning

till vilka anpassningskostnader och administrativa bördor som kan bli

följden av olika lagförslag inom EG.

Under hösten 1998 har två förfrågningar skickats ut, dels ett rörande

det sjätte momsdirektivet, dels ett om den fjärde ändringen av

redovisningsdirektivet. Den utvärdering som kommissionen

sammanställt visar att 43 respektive 42 procent av företagspanelerna

medverkade i de första enkäterna.

För närvarande deltar åtta länder i pilotprojektet. Sverige är positivt till

att delta i projektet och kommer att delta under våren 1999. Det skall

avslutas under sommaren 1999 för att därefter utvärderas av

kommissionen.

7.3 Administrativt samarbete

I enlighet med de krav som ställs på medlemsstaterna i handlingsplanen

för den inre marknaden utsågs den 1 oktober 1997 Kommerskollegium

till officiell samordningscentral och nationell kontaktpunkt med ansvar i

Sverige för att se till att problem som uppstår på den inre marknaden

omhändertas och får en lösning. Om företag eller medborgare har

problem på den inre marknaden skall de kunna vända sig till

Kommerskollegium för att få hjälp. Arbetet under 1998 har präglats av

kompetensuppbyggnad på Kommerskollegium för att dess handläggare

skall kunna svara på de mångskiftande frågor som blir resultatet av de

nya rollerna. Under det första året har det inkommit 56 ärenden, varav 36

avgjorts under året. Ett möte har också hållits med de ansvariga för

samordningscentralerna i respektive medlemsland för att diskutera

framtida arbetsformer, ansvar och svarstider.

Kommerskollegium har också ansvar för att hantera det nätverk som

skapats för att förbättra det administrativa samarbetet i fråga om den inre

marknaden. Meningen är att medlemsländernas myndigheter på ett enkelt

och informellt sätt skall kunna kontakta varandra för att lösa problem

med handelshinder. Nätverket täcker arton särskilt viktiga sektorer, bl.a.

teknisk harmonisering och standardisering, det veterinära området,

växtskyddsområdet, livsmedelsområdet, maskinområdet,

medicintekniska området, byggproduktområdet, offentlig upphandling,

tull, flyg och telekommunikationer. Systemet sattes i gång redan 1994.

Sverige har vid ett flertal tillfällen framfört att det vore mer praktiskt om

adresserna till myndigheterna kunde hanteras elektroniskt, vilket skulle

förenkla användandet. Arbetet med detta pågår inom kommissionen.

7.4 Dialogen med medborgarna och företagen

Efter det lyckade informationsinitiativet Medborgarnas Europa har

kommissionen fortsatt informationssatsningen med ett initiativ under

rubriken Dialogen med medborgarna . Detta presenterades vid

Europeiska rådet i Cardiff. I det nya initiativet ges information via

Internet utifrån samma idé som Medborgarnas Europa, och man använder

sig av de sex redan framtagna broschyrerna med tillhörande faktablad på

EU:s officiella språk och flera av Europas minoritetsspråk. Broschyrerna

handlar om att bo, arbeta, studera, vidareutbilda sig, köpa och sälja varor,

arbeta för jämställdhet mellan män och kvinnor på arbetsplatsen och resa

inom EU. Ytterligare en broschyr har tagits fram i samband med

presentationen i Cardiff: Hur det går till att söka arbete i EU. Adressen

är: http//:citizens.eu.int till Internet.

Kommissionen arbetar även med motsvarande satsning för

näringslivet, Dialogen med företagen , som innebär att man arbetar på

att utveckla en hemsida med länkar till viktiga områden på den inre

marknaden som företagen kan vara intresserade av. Den skall även

komplettera och samordnas med Euro Info Centers nätverk (informa-

tionsnätverk för små och medelstora företag, se avsnitt 14.2).

Förhoppningen är att systemet skall komma igång under början av 1999.

7.5 Offentlig upphandling

Kommissionen antog i mars 1998 ett meddelande om offentlig upp-

handling. Meddelandet var en uppföljning av kommissionens grönbok

om offentlig upphandling och återgav kommissionens syn på vilka

ändringar i direktiven som kunde bli aktuella. Kommissionen skulle

under 1998 presentera förslag om ändringar i upphandlingsdirektiven,

som skulle innebära bl.a.:

 att vissa områden som redan är konkurrensutsatta inte skall omfattas

av upphandlingsdirektiven (t.ex. telekommunikations- och elför-

sörjningsområdena),

 att ett nytt upphandlingsförfarande införs som innebär en ökad

möjlighet till förhandlad upphandling,

 att upphandlande enheter får använda ett elektroniskt förfarande.

Kommissionen skulle vidare under åren 1998 och 1999 presentera olika

tolkningsmeddelanden. I dessa skulle olika begrepp i upphandlings-

direktiven förklaras (byggentreprenad, upphandlande enhet, privatisering

m.m.).

Kommissionen skulle uppmuntra inrättandet av oberoende

övervakningsorgan i medlemsstaterna. I Sverige finns redan Nämnden

för offentlig upphandling.Vidare skulle kommissionen också förbättra

informationen till små och medelstora företag (under andra halvåret

1998).

Slutligen skulle kommissionen analysera behovet av och möjligheten

att ta hänsyn till miljöaspekterna vid offentlig upphandling.

Kommissionen har under 1998 inte presenterat några tolknings-

meddelanden eller vidtagit några andra åtgärder som den skulle ha gjort

enligt tidtabellen i meddelandet. I december 1998 presenterade

kommissionen därför en ny tidtabell som bl.a. innebär att förslag till

ändringar i direktiven skall presenteras under första halvåret 1999 och att

tolkningsmeddelandet om miljökrav kan förväntas under första kvartalet

1999.

Regeringen tog i sitt yttrande över grönboken särskilt upp fyra frågor

och kommissionen avser att under 1999 behandla två av dessa, nämligen

göra det möjligt för offentliga sektorn att upphandla elektroniskt och

förtydliga under vilka förutsättningar miljökrav får ställas.

7.6 Bolagsrätt

Frågan om att skapa en möjlighet att bilda och registrera Europabolag har

diskuterats sedan 1970-talet. Det senaste publicerade förslaget härrör från

år 1991 (EGT C 176, 8.7.1991, s. 1). Till förslaget är kopplad en fråga

om arbetstagarinflytande i Europabolaget. Avsikten är att denna fråga

skall regleras i ett till förordningen knutet direktiv. Medlemsstaternas

skilda meningar i frågan om arbetstagarinflytande har under lång tid

blockerat förslaget till förordning.

Förordningsförslaget har efter hörande av Ekonomiska och sociala

kommittén behandlats i en rådsarbetsgrupp under ministerrådet. Under

åren 1994 97 ägde det dock i stort sett inte rum något arbete med

förordningstexten i arbetsgruppen. I stället försökte man föra frågan om

arbetstagarinflytande framåt. En expertgrupp avgav den 13 maj 1997 den

s.k. Davignonrapporten. Gruppen ansåg att den bästa lösningen var ett

arbetstagarinflytandesystem som förhandlades fram i varje Europabolag

för sig. Förhandlingarna skulle vara obligatoriska och inledas innan

Europabolaget bildades. Om förhandlingarna inte avslutades inom viss

tid skulle särskilda referensregler träda i kraft, vilka tillförsäkrade

arbetstagarna visst inflytande.

Arbetet med förordningsförslaget återupptogs i mars 1998 under det

brittiska ordförandeskapet. För Sverige, Österrike och Finland var detta

första gången man deltog i sakdiskussioner kring frågan om

Europabolag.

Storbritannien inriktade arbetet på att medlemsstaterna, såvitt gällde

förslaget till förordning, skulle träffa en politisk överenskommelse vid ett

inre marknadsrådsmöte under våren. Det visade sig emellertid inte

möjligt att uppnå någon överenskommelse. Också frågan om

arbetstagarinflytande kvarstod olöst efter vårens arbete.

Därefter hölls det under hösten flera rådsarbetsgruppsmöten i frågan

om arbetstagarinflytande. Också arbetet med själva förordningsförslaget

drevs vidare. Ett försök från det österrikiska ordförandeskapet att nå fram

till en politisk överenskommelse gick emellertid om intet, trots att de

flesta medlemsstater, däribland Sverige, var positiva till förslagen. Det

var framför allt frågan om arbetstagarinflytande som inte gick att lösa.

Under år 1998 har det inte skett något arbete rörande de parallella

förslagen om Europakooperativ, europeiska föreningar och europeiska

ömsesidiga företag.

Under hösten 1998 har även förslaget till ett trettonde bolagsrättsligt

direktiv diskuterats i en rådsarbetsgrupp. Förslaget gäller s.k. över-

tagandebud. Diskussionen har utgått från kommissionens reviderade

förslag (KOM (97) 565 slutlig). Österrike har under sitt ordförandeskap

sökt nå en gemensam ståndpunkt. Detta har dock än så länge visat sig

vara en svår uppgift. Särskilt frågor om gränsöverskridande bud har visat

sig svårlösta. I synnerhet har detta gällt frågor om vilken

övervakningsmyndighet som skall vara behörig att övervaka budet och

enligt vilket lands lag som frågor med anledning av budet skall avgöras.

7.7 Bekämpande av sena betalningar vid

affärstransaktioner

Kommissionen lämnade i april 1998 ett direktivförslag om insatser mot

betalningsförseningar vid handelstransaktioner, KOM (1998) 126 slutlig.

Direktivförslaget har under året varit föremål för diskussion i en

rådsarbetsgrupp om sena betalningar samt vid tre olika minister-

rådsmöten (industri, justitie/inrikes och inre marknad). Senast

diskuterades direktivförslaget vid inremarknadsrådet den 7 december

1998. Resultatet av den diskussionen blev att förslaget skall fortsätta

beredas av rådsarbetsgruppen under tyskt ordförandeskap under våren

1999.

Förslaget reglerar betalningar inom den kommersiella sektorn.

Betalningar från och till företag och myndigheter omfattas, däremot inte

betalningar från konsumenter och inte heller betalningar från en

myndighet till en annan.

Sverige är positivt inställt till förslaget. Förslaget motsvarar i stora

delar vad som i Sverige redan gäller enligt räntelagen och lagen om

betalningsföreläggande och handräckning. Ett mål som Sverige arbetar

för i förhandlingarna är att räntenivån skall vara så pass hög att det inte

 lönar sig att betala för sent.

7.8 Redovisnings- och revisionsfrågor

Det arbete med inriktning på en internationell harmonisering av

redovisningsnormerna som kommissionen inledde år 1995 har fortsatt.

Redovisningsfrågor, särskilt sådana med anknytning till det arbete som

sker inom International Accounting Standards Committee, har diskuterats

både i EG:s kontaktkommitté för redovisningsfrågor och i en särskild

teknisk underkommitté under kontaktkommittén. Sverige har deltagit i

detta arbete.

Den nya tekniska underkommittén för revisionsfrågor har under året

hållit två sammanträden vid vilka Sverige har deltagit. Vid mötena har

behandlats i första hand frågor om kvalitetskontroll av revisionen och

vilken ställning den internationella revisionsnormen International

Standards on Auditing skall ha inom gemenskapen.

7.9 Bygg- och bostadsfrågor

Byggfrågor ingår i EG:s kompetensområde. I bostadpolitiska frågor sker

samarbetet informellt.

7.9.1 Byggfrågor

EG-arbetet har under år 1998 i huvudsak varit inriktat på

byggproduktdirektivet, byggbranschens konkurrenskraft samt direktivet

om linbanor.

Kommissionen har fortsatt arbetet med byggproduktdirektivet

(89/106/EEG), som trädde i kraft den 27 juni 1991. Direktivet omfattar

byggnadsverk, dvs. byggnader och anläggningar, och syftet är att skapa

fri handel för byggprodukter. Enligt direktivet skall byggnadsverken

uppfylla sex väsentliga krav, bl.a. i fråga om brandskydd, hygien, hälsa

och miljö. Kraven är utformade som kvalitativa funktionskrav. Det är

därför inte möjligt att bedöma om egenskaperna hos en byggprodukt

tillgodoser kraven på det färdiga byggnadsverket. En regel har utarbetats

för hur tillämpningsdokumenten för byggprodukter skall tolkas i

förhållande till de väsentliga kraven. Huvudsyftet med tillämpnings-

dokumenten är att få underlag (mandat) till standardiseringsorganen för

att utarbeta europeiska standarder (harmoniserade standarder) och att

utarbeta riktlinjer för europeiska godkännanden. De byggprodukter som

överensstämmer med europeiska standarder får CE-märkas och fritt

marknadsföras inom EU och skall accepteras av myndigheterna i

medlemsstaterna. Arbetet med att utforma mandaten till standardiserings-

organen har i huvudsak slutförts under år 1998. Standardiseringsarbetet

har emellertid blivit fördröjt, men de första CE-märkta produkterna finns

nu på marknaden.

Eftersläpningen i standardiseringsarbetet på byggvaruområdet är en av

orsakerna till det intresse som rådet ägnat åt standardiseringsfrågor.

Som ett led i arbetet att skynda på genomförandet av byggprodukt-

direktivet, främja en europeisk samsyn på byggsektorn samt skapa

förutsättningar för fortsatt utveckling av den inre marknaden, har Sverige

fört fram möjligheten att genomföra en europeisk bostadsmässa. Den

särskilt tillkallade utredaren fortsätter arbetet med att i samarbete med

byggsektorns aktörer undersöka möjligheterna att genomföra en sådan

mässa. Vid bostadsministrarnas informella möte i oktober 1998 i Graz i

Österrike välkomnades Sveriges planer på en sådan mässa.

I slutet av år 1997 presenterade kommissionen en rapport om bygg-

industrins konkurrenskraft (KOM(97) 539 slutlig). I denna konstateras

att byggbranschen är väl anpassad för lokala förhållanden. I en

föränderlig värld är det dock nödvändigt med en dynamisk ansats, och

bygg-branschen måste förbättra sin konkurrenskraft. En ökad

konkurrenskraft inom byggbranschen får positiv inverkan på andra

branscher samt på sysselsättning och tillväxt. Mot den bakgrunden

presenterar kommissionen ett antal strategiska mål och

rekommendationer fördelade på industrin, kommissionen och

medlemsstaterna. I rapporten lämnas förslag till ett stort antal åtgärder

för att förbättra kvaliteten i byggbranschen, förbättra lagstiftningen på

området, förbättra utbildnings-möjligheterna samt förstärka och ge ny

inriktning åt forskning och utveckling. Förslagen till åtgärder spänner

över ett brett fält och skulle kunna komma att beröra nationella regler på

byggområdet, företagens arbetsmetoder och förhållanden m.m.

Inremarknadsrådet godtog den 7 maj 1998 föreslagna slutsatser och

uppmanade kommissionen att diskutera de föreslagna åtgärderna med

medlemsstaterna och bygg-branschen. Kommissionen skall presentera en

rapport om diskussionerna för rådet inom ett år. Syftet är att en

handlingsplan skall utarbetas med diskussionerna som grund.

Arbetet med linbanedirektivet (KOM(93) 646 slutlig) ledde vid

rådsmötet den 9 november 1998 till att en politisk överenskommelse

träffades. Direktivet omfattar linbanor, släpliftar, bergbanor m.m. Enligt

direktivet måste säkerhetskomponenterna och delsystemen konstrueras

och tillverkas så att de installerade i en befintlig eller ny anläggning

samverkar med övriga delar och uppfyller de väsentliga kraven.

7.9.2 Bostadsfrågor

Den 22 23 oktober 1998 hölls ett informellt möte mellan EU:s bostads-

ministrar i Graz i Österrike. Bostadsfrågor ingår inte formellt i EG:s

kompetensområde. Ministermötena är främst avsedda att vara ett forum

för erfarenhetsutbyte och diskussion. Ministrarna diskuterade den s.k.

Habitat-agendan (FN:s världskonferens om boende, bebyggelse och

stadsutveckling) och uttalade att de problem som den ökade

urbaniseringen i världen medför ökar betydelsen av utvecklingen av

bostäder och tätorter. Ministrarna underströk därför betydelsen av att alla

tillgängliga åtgärder vidtas för att förverkliga Habitat-agendan till the

Special General Assembly of the United Nations, Istanbul +5 , som äger

rum i New York år 2001.

8 Svenska övergångsregler från

medlemskapsförhandlingarna

Vid EU-medlemskapsförhandlingarna fick Sverige övergångsregler på ett

antal områden. De flesta övergångsperioder var bestämda till tre eller

fyra år, varför flertalet löpt ut vid årsskiftet 1998/99. Övergångsperioden

skulle på vissa områden användas till att undersöka om det var motiverat

att ändra gemenskapens regler och på andra områden för att de svenska

reglerna skulle hinna anpassas till gemenskapens. Generellt kan sägas att

övergångsperioden inom påfallande många områden har använts till att

ändra, eller påbörja förändringar av, gemenskapens regler. Det gäller

bl.a. stora och viktiga frågor som förbud eller klassificering och

märkning av farliga kemikalier, högsta tillåten halt kvicksilver i batterier

och antibiotika i djurfoder. Men det gäller även mindre frågor som

industrifiske av sill och detaljregler om morötter. På andra områden har

Sverige fått förlängda övergångsperioder, exempelvis för gränsvärden för

kadmium i handelsgödsel och införselregler för alkohol och tobak.

Kommissionen konstaterar, i meddelande KOM(1998) 745 slutlig om

översynen av gemenskapslagstiftningen på kemikalieområdet till följd av

anslutningen av Finland, Sverige och Österrike, att i många fall har

översynsprocessen resulterat i beslut om högre standarder på EU-nivå,

vilket lett till en höjning av skyddsnivån för miljön.

Övergångsreglerna från anslutningsfördraget berör huvudsakligen

områdena kemikalier, veterinär- och smittskyddsfrågor, livsmedels-

standarder, fiske, alkohol och tobak. Nedan redovisas hur det har gått

med de olika övergångsreglerna under Sveriges fyra första år som

medlem i EU.

8.1 Kemikalier

8.1.1 Begränsad användning av farliga ämnen

Sverige hade övergångsregler fram till 1998 års utgång för strängare

regler rörande begränsningar av fyra ämnen: kadmium, pentaklorfenol,

tennorganiska föreningar och arsenik. Kommissionen har lagt förslag till

ändringar i gällande direktiv för de tre förstnämnda av dessa ämnen.

Förslaget diskuterades under hösten 1998 i en rådsarbetsgrupp.

Tidsschemat har inte kunnat hållas, vilket innebär att slutligt beslut inte

kommer att kunna fattas förrän i början av 1999. Vad gäller

arsenikbehandlat virke har kommissionen konstaterat att detta inte

omfattas av harmoniserade regler och att det därför inte finns något

behov av ändringar i direktivet. De svenska reglerna kan således även i

fortsättningen tillämpas.

8.1.2 Förbud mot kvicksilver i batterier

Sverige har enligt övergångsregler haft rätt att tillämpa sina

bestämmelser om lägre kvicksilverhalt i vissa batterier fram till den 31

december 1998. Kommissionens förslag till beslut, om förbud mot

saluförande av kvicksilverhaltiga batterier senast från den 1 januari 2000,

fick gehör från medlemsländerna vid omröstning i kommittén för teknisk

anpassning i oktober 1998. Beslutet innebär att Sveriges och Österrikes

 gränsvärden blev tillåtna samt att reglerna för kvicksilverhaltiga

batterier skärps betydligt (se även 20.1.3).

8.1.3 Strängare bedömning av många kemiska ämnen och

preparat

Sverige hade strängare bedömningar av farlighet för en rad kemiska

ämnen som regleras i det s.k. ämnesdirektivet. För dessa gavs en fyraårig

övergångsperiod under vilken EG skulle ompröva sina bedömningar.

Dessa omprövningar har gått mycket bra. Merparten av de ämnen

Sverige har undantag för kommer att få antingen en strängare bedömning

än idag eller ligga kvar på den svenska nivån. I avvaktan på ett parallellt

internationellt harmoniseringsarbete i OECD och FN-organet ILO tillåts

Sverige att under ytterligare två år tillämpa sina nu gällande kriterier för

akut giftighet för vissa mindre farliga ämnen.

Den revidering av direktivet om klassificering, förpackning och

märkning av farliga beredningar (preparat) som slutförts under året har

också medfört strängare bestämmelser inom EG och till stor del i

Sverige. Vid inremarknadsrådet i september 1998 antogs formellt en

gemensam ståndpunkt om denna skärpning av de gemensamma

bestämmelserna. Tiden för ikraftträdandet ligger långt fram i tiden (3 5

år). Finland, Österrike och Sverige får därför i en särskild artikel rätt att

fortsatt tillämpa sina nationella bestämmelser intill dess direktivet träder i

kraft. Genom de nya reglerna kommer hela gemenskapen att, såsom

Sverige, Finland och Österrike redan gör, klassificera och märka

bekämpningsmedel på samma sätt som andra kemiska ämnen.

8.1.4 Förlängd övergångsperiod för gränsvärden för kadmium i

handelsgödsel

I EG-lagstiftningen finns inga gränsvärden för kadmium i handelsgödsel,

något som Sverige har sedan tidigare. Enligt anslutningsfördraget hade

Sverige möjlighet att tillämpa ett gränsvärde till utgången av 1998.

Kommissionen utarbetade under 1998 ett förslag till ändringsdirektiv

som innebär att den svenska övergångsperioden förlängs till utgången av

år 2001. Detta direktiv antogs av både parlamentet och rådet i december

1998. Under den förlängda övergångsperioden skall kommissionen

ytterligare utreda problemet på EU-nivå.

8.2 Veterinär- och smittskyddsfrågor

8.2.1 EG förbjuder vissa antibiotika i foder

Sveriges övergångsregler för antibiotika i djurfoder löpte ut den 31

december 1998. I februari 1998 lämnade Sverige in en ansökan om att

EG:s regler på området skulle anpassas till Sveriges. Under hösten 1998

togs beslut om förbud mot sex av de tio antibiotikasubstanser som varit

godkända som fodertillsatser enligt EG:s regler. Det är Sveriges ambition

att även behålla förbudet mot de övriga fyra substanserna efter den 31

december 1998. Därför utlöste Sverige den s.k. skyddsklausulen i EG:s

direktiv om fodertillsatser, vilken medger att nationell lagstiftning

tillämpas. Oberoende av den svenska ansökan arbetar kommissionen med

en omvärdering av de antibiotika som är godkända som fodertillsatser.

Den förväntas vara klar till den 1 oktober år 2003.

8.2.2 Fortsatta förhandlingar om övriga foderundantag

Vid 1997 års utgång löpte tio undantag på foderområdet ut, bl.a. regler

om kadaver, aflatoxin, PCB, bly, koppar, fosfor och myrsyra i foder.

Sverige lämnade i juni 1997 in en ansökan till kommissionen om att EG:s

lagstiftning skall anpassas till den svenska för åtta av dessa undantag. De

övriga två bedömdes vara av lägre prioritet. Under hösten 1998 har

Sverige fått gehör för krav på obligatorisk märkning avseende

fosforinnehållet i fiskfoder. Övriga undantag inom foderområdet är

fortfarande under beredning i Ständiga foderkommittén. Sverige

fortsätter att tillämpa nationell lagstiftning för de kvarstående undantagen

intill dess att beslut fattats av kommissionen.

8.2.3 Tilläggsgarantier på djurhälsoområdet

Vid förhandlingarna om medlemskap i EU begärde Sverige tilläggs-

garantier för ett antal djursjukdomar som inte förekommer i landet eller

som omfattas av våra kontrollprogram. Kommissionen skulle så snart

som möjligt pröva ansökningarna om tilläggsgarantier för dessa

sjukdomar. I avvaktan på beslut från kommissionen fick Sverige under

ett år från dagen för anslutningsfördragets ikraftträdande tillämpa de

nationella bestämmelserna för dessa sjukdomar. Sverige har beviljats

tilläggsgarantier för aujeszkys sjukdom (svin) och sjukdomen IBR/IPV

hos nötkreatur. Beträffande sjukdomarna SVC hos karp och EDS-76 hos

fjäderfä gäller det beslut som Efta:s övervakningsmyndighet (ESA) fattat

till dess att kommissionen fattar något beslut. Slutligen har Sverige

beviljats sjukdomsfrihetsstatus för bovin tuberkulos, bovin brucellos

samt newcastlesjukan. Någon prövning har ännu inte skett av övriga

ansökningar. I avvaktan på kommissionens prövning av övriga

ansökningar har Sverige enligt anslutningsfördraget rätt att tillämpa de

införselbestämmelser som gällde före medlemskapet.

8.3 Livsmedelsstandarder

8.3.1 Svenska fetthalter i mjölk

Inom EG:s jordbruksreglering finns särskilda bestämmelser om fetthalter

i mjölk som delvis avviker från Sveriges traditionella mjölksorter.

Sverige erhöll genom anslutningsfördraget en treårig övergångsperiod för

fetthalterna i våra traditionella mjölksorter lättmjölk (0,5 procent) och

standardmjölk (3 procent). Vid 1997 års utgång, när övergångstiden gick

ut, hade EG:s regler ändrats så att lättmjölken blivit tillåten. För

standardmjölken erhöll Sverige en förlängd övergångsperiod med två år,

till utgången av 1999. Regeringen arbetar för närvarande för en

permanent lösning av fetthalten i standardmjölk vid övergångstidens slut.

8.3.2 Mullade morötter tillåtna genom förändrade EG-regler

Sverige, liksom Finland, begärde vid anslutningsförhandlingarna att

mullade morötter, dvs. morötter som först tvättas och därefter beläggs

med mull, skulle tillåtas eftersom sådana morötter marknadsförs i dessa

länder. En tvåårig övergångsperiod beviljades som därefter förlängdes

med ytterligare två år. Frågan löstes efter kontakter på tjänstemannanivå

under hösten 1998 då EG:s kvalitetsnormer för morötter ändrades på

svensk och finsk begäran.

8.4 Fiske

8.4.1 Industrifiske efter sill fortsatt tillåtet i Östersjön

Sverige fick enligt anslutningsfördraget undantag från EG:s regler om att

fisk endast får fångas för mänsklig konsumtion. Svenska fiskare skulle

fram till utgången av 1997 få fortsätta fiska efter sill för industriändamål

i Östersjön. Våren 1998 fattade dock rådet beslut som möjliggör fortsatt

sådant sillfiske i Östersjön. Detta motiveras bl.a. av att den biologiska

balansen mellan sill- och torskbestånden på detta sätt upprätthålls. Andra

övergångsregler rörde svenska fiskares tillgång till fisk i Nordsjön. Vid

fiskerådsmötet i december 1997 uppnåddes för Sverige tillfredsställande

kompromisslösningar på dessa områden. Slutligen rörde en övergångs-

regel bidrag till Sveriges utsättning av laxsmolt, dvs. fiskyngel, i Öster-

sjön. Bidraget var i första hand avsett för tredje länder, dvs. länder som ej

är medlemmar i EU, och därför har Sverige inte erhållit ytterligare bidrag

efter övergångstidens slut den 31 december 1997.

8.5 Alkohol och tobak

8.5.1 Sverige behåller införselregler för alkohol och tobak

Enligt anslutningsfördraget får Sverige behålla restriktioner för

resandeinförsel av tobak, sprit, vin och öl från andra medlemsstater. De

kvantitativa restriktionerna är i korta drag 300 cigaretter, 1 liter sprit, 3

liter mousserande vin eller starkvin, 5 liter icke mousserande vin samt 15

liter starköl. Över dessa volymer tas svensk skatt ut. En uppgörelse har

slutits om att de nordiska länderna fortsatt får tillämpa sina

införselrestriktioner. Danmark och Finland har accepterat att

restriktionerna upphör vid utgången av år 2003. En översyn av de

svenska reglerna skall göras innan den 30 juni år 2000.

8.5.2 Sverige har för låg punktskatt på cigaretter

Den totala punktskatten på cigaretter skall enligt EG:s regler uppgå till

57 procent av högsta detaljhandelspriset, inklusive mervärdesskatt, för

cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin. Skatten på cigaretter i

Sverige uppfyllde inte detta kriterium och Sverige fick en övergångs-

period till den 1 januari 1999 för att anpassa sig. Riksdagen beslöt att

sänka punktskatten på cigaretter fr.o.m. den 1 augusti 1998, bl.a. för att

motverka den tilltagande smugglingen av cigaretter. Detta innebär att

Sverige inte uppfyller kravet på 57 procents punktskatt efter den 1

januari 1999. Sverige har därför ansökt om förlängning av den nuvarande

övergångsperioden om minimiskattenivån för cigaretter till utgången av

år 2002. Det österrikiska ordförandeskapet föreslog att en sådan

förlängning tas in i ett av tobaksskattedirektiven. Inget medlemsland har

motsatt sig Sveriges begäran men något beslut har ännu inte fattats.

9 Fri rörlighet för varor

Fri rörlighet för varor inom EU skall säkerställas genom principen om

ömsesidigt erkännande av likvärdiga nationella regler eller genom att

varorna uppfyller kraven i den harmoniserade lagstiftningen. De gemen-

samma reglerna inom tullområdet är en förutsättning för varors fria

rörlighet.

9.1 Tullunionen

Bestämmelserna för tullunionen utgör en väsentlig del av gemenskapens

regelverk och de har direkt verkan i medlemsstaterna. Utformning och

tolkning av dessa bestämmelser är därför av stor betydelse för såväl

myndigheter som näringsliv.

9.1.1 Åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen Tull 2000

Fullbordandet av den inre marknaden och den snabba utvecklingen av

gemenskapens handelsutbyte med den övriga världen har gjort det

nödvändigt att tydligt fastställa och genomföra strategiska riktlinjer för

att tydligare klargöra tullmyndigheternas roll inom gemenskapen. För

detta har en gemensam ram skapats genom åtgärdsprogrammet Tull 2000

vilket enligt det gällande beslutet skall gälla i fem år, från och med 1

januari 1996 till och med 31 december 2000.

Det övergripande målet för Tull 2000 är att främja den inre

marknadens funktion. EG:s tullprocedurer och kontroller måste fungera

störningsfritt men samtidigt garantera säkerhet för medborgare och

företag. Procedurer och kontroller måste vara lika effektiva längs hela

den yttre gränsen och bidra till att skydda medlemsstaternas och

gemenskapens ekonomiska intressen samt säkra enhetlighet och

konkurrensneutralitet. Det är även nödvändigt att förenkla förfarandena

för att säkerställa en obehindrad handel i syfte att främja utrikeshandeln

och förebygga bedrägerier. Arbetet genomförs genom ökat samarbete

inom olika områden dels mellan medlemsstaternas tullmyndigheter, dels

mellan dessa och kommissionen. Nya effektiva arbetsmetoder utvecklas

för att främja en effektiv tulladministration genom användning av

modern informationsteknik.

Med utgångspunkt i en rapport om programmet som kommissionen

lagt fram för Europaparlamentet och rådet har en ändring i det

ursprungliga beslutet om Tull 2000 nyligen föreslagits. Ändringen

innebär att flera andra åtgärder som i dag drivs parallellt inom olika

program samlas under Tull 2000. Detta gäller främst den datorisering

som bedrivits inom IDA-programmet (se även 9.2.4) samt utbildnings-

insatser inom Matteusprogrammet. Förslaget innebär även att

programmet öppnas för kandidatländerna inom Öst- och Centraleuropa

samt att dess löptid förlängs till den 31 december 2002. Förhandlingar i

rådet förväntas påbörjas under första halvåret 1999.

9.1.2 Förenkling och rationalisering av gemenskapens

tullbestämmelser och tullförfaranden

Stockholmsdeklarationen, som handlar om förenkling och rationalisering

av gemenskapens tullregler och procedurer, antogs av medlemsstaternas

generaldirektörer den 10 maj 1996 och bekräftades sedermera i rådets

resolution den 25 oktober 1996. Denna deklaration har positivt bidragit

till att tänkandet inom EG alltmer sker i termer av förenkling,

rationalisering och modernisering av tullens arbete. Dessa policy-

instrument följs upp i berörda kommittéer, i första hand i Tullpolicy- och

Tullkodexkommittén. En rad rättsaktsförslag i dessa syften behandlas

för närvarande i berörda kommittéer.

Sverige driver, tillsammans med vissa andra EU-medlemsstater, frågan

om en långtgående datorisering av tullprocedurer och informations-

system. Detta är nödvändigt för att modernisera, effektivisera och

rationalisera tullförfarandena och kontrollverksamheten. Införandet av

modern informationsteknik i tullens arbete är en förutsättning för ett

framgångsrikt förenklingsarbete och bedöms dessutom underlätta

rationalisering av materiella tullbestämmelser. Datoriseringen och

användning av informationsteknik är också en förutsättning för att man

skall kunna förverkliga målsättningarna i Tull 2000-programmet och i

Europaparlamentets transitrapport. Förenklingsarbetet fortsätter och

målet är att de femton tullverken inom EU-medlemsstaterna skall fungera

som om de vore ett enda tullverk.

9.1.3 EG:s tullagstiftning

Huvuddelen av EG:s tullagstiftning finns i rådets förordning (EEG) nr

2913/92 (tullkodexen) och dess tillämpningsföreskrifter samt i rådets

förordning (EEG) nr 2658/87 (tulltaxan).

Under det gångna året har kommissionens förslag till utvidgning av

rådets förordning (EG) nr 3295/94 (varumärkesintrångsförordningen)

behandlats i rådsarbetsgruppen för ekonomiska frågor (tullunions-

gruppen). Enligt förslaget skall förordningens tillämpningsområde

utvidgas till att gälla ytterligare en typ av immateriell rättighet, nämligen

patent, samt till alla slag av tullprocedurer. Vidare skall förordningen

anpassas så att skyddet av gemenskapsvarumärket på det administrativa

planet underlättas.

I arbetsgruppen behandlas för närvarande ett antal förslag till ändringar

i tullkodexen. Dessa ändringar avser bl.a.

 möjligheten att befria företagen från tvånget att inge styrkande

handlingar då tulldeklarationer lämnas elektroniskt,

 gränsöverskridande tillstånd,

 uppkomst av tullskuld då varor smugglas genom en eller flera

medlemsstater,

 möjligheten att utsträcka tiden för tullens tilläggsdebitering,

 frizoner och

 modernisering av tullförfaranden med ekonomisk verkan.

9.1.4 Åtgärder för ett säkrare och effektivare

transiteringsförfarande

Transitering innebär att varor transporteras under tullkontroll från en

plats till en annan utan att de beläggs med tullar och andra pålagor eller

blir föremål för handelspolitiska åtgärder. I Europa sker transitering av

varor huvudsakligen med tillämpning av gemenskapens transiterings-

förfarande, det gemensamma transiteringsförfarandet (som är gemensamt

för EU- och Efta-medlemsstaterna, Polen, Ungern, Tjeckien och

Slovakien) samt TIR-förfarandet (Transport International par la Route),

som tillämpas av ytterligare omkring tjugo stater.

I september 1997 initierades ett arbete för att reformera tullkodexen

och dess tillämpning mot bakgrund av påstådda överträdelser av gällande

regler i gemenskapsrätten samt problem vid tillämpningen av dessa

regler. Detta arbete har fortsatt under 1998. De förslag till ändringar som

diskuterats avser klarlägganden om extern transitering, avslutande av

transiteringsärenden, säkerheter, förenklade förfaranden och tullskuld.

Också arbetet med att reformera det gemensamma transiterings-

förfarandet har fortsatt under året.

9.2 Metoder att minska tekniska handelshinder

De metoder som används för att förhindra uppkomsten av tekniska

handelshinder på den inre marknaden är harmonisering och ömsesidigt

erkännande av likvärdiga regler. I takt med att färre rättsakter tagits fram

har man fokuserat uppmärksamheten alltmer på tillämpningen av

principen om ömsesidigt erkännande som bl.a. grundar sig på den kända

domen i det s.k. Cassis de Dijon-målet.

Under året behandlades den bristande tillämpningen av principen inom

EG i rådet, och i mars antogs rådsslutsatser därom. Rådsslutsatserna

innehåller krav på att stärka de båda informationsprocedurer vars

tillämpning är av avgörande betydelse inom det icke harmoniserade

området (83/189/EEG och 95/3052/EG, se avsnitt 9.2.4). Slutsatserna

pekar även på vikten av ökade informationsinsatser, administrativt

samarbete, förstärkning av europeisk ackreditering och, inte minst,

behovet av en sektoriell analys av tillämpningen av principen.

9.2.1 Harmoniserade tekniska föreskrifter

EG tillämpar två olika metoder för harmoniseringsdirektiv om tekniska

föreskrifter. Den äldre metoden innebär att man i direktivet i detalj anger

de tekniska kraven för varorna i fråga. Denna metod används bl.a. på

livsmedels- och fordonsområdena. I den s.k. nya metoden (New

Approach) anges endast de väsentliga säkerhetskrav som varor måste

uppfylla. Utarbetande av de tekniska detaljerna överlåts till

standardiseringen, men standarderna är, med undantag för i

byggproduktdirektivet, frivilliga; tillverkarna kan även använda egna

lösningar så länge de väsentliga kraven uppfylls. Denna metod används

inom områden där harmoniseringsarbetet inletts sedan mitten av

åttiotalet.

Flertalet av de direktiv om harmonisering av tekniska föreskrifter som

antagits under året innebär modernisering av äldre direktiv. Relativt få

helt nya direktiv har antagits under året.

På livsmedelsområdet, där den äldre metoden tillämpas, har man

fortsatt att behandla direktivförslaget om bestrålning av livsmedel. Rådet

enades under hösten 1997 om en gemensam ståndpunkt i frågan, och

direktivförslaget har under 1998 färdigbehandlats i parlamentet. Slutligt

antagande av rådet torde kunna ske i början av 1999. Ansträngningarna

har fortsatt med att modernisera de s.k. vertikala livsmedelsdirektiven,

dvs. direktiv som anger vilka krav livsmedlen måste uppfylla för att ges

vissa beteckningar. Härvid kan noteras att förslaget avseende kakao- och

chokladprodukter har behandlats flera gånger i rådet utan att enighet

kunnat nås.

Ett direktiv (97/24/EG) om två- och trehjuliga motorfordon trädde i

kraft under 1998. Direktivet innebär att EG-typgodkännande för dessa

fordon infördes.

Ett helt nytt direktiv (98/78/EG) enligt den nya metoden om produkter

för in vitro-diagnostik har antagits (avsnitt 9.5). Vidare har rådet enats

om en gemensam ståndpunkt till ett direktivförslag om linbanor.

Ett nytt maskindirektiv trädde i kraft under året (98/37/EG).

Direktivet är en konsolidering av det gamla direktivet och ändringarna av

detta utan att innehållet i sak förändrats. Översynen av det sakliga

innehållet fortsätter.

Det under året antagna nya teleterminaldirektivet (98/13/EG) ersätter

dels ett tidigare terminaldirektiv, dels ett om jordstationsutrustning för

satellitkommunikationer. Det nya direktivet innebär förutom att texterna

konsoliderats också förändringar i det sakliga innehållet.

Arbete pågår med ett mätinstrumentdirektiv, men något beslut om

direktivet har ännu inte fattats. Vidare pågår arbete med ett förslag till

ädelmetalldirektiv (KOM(94) 267 slutlig). På grund av olika system-

uppbyggnad i medlemsstaterna har emellertid någon enighet inte kunnat

uppnås.

Framsteg har också gjorts på viktiga områden vilka inte är reglerade av

direktiv som är antagna enligt den s.k. nya metoden (innebär att

produkterna dels måste uppfylla direktivets krav, dels vara CE-märkta

för att få släppas ut på marknaden). Kraven på åtgärder mot

luftförorening genom avgaser från motorfordon har ändrats genom

direktivet 98/77/EG. Även för motorer avsedda för jord- och

skogsbrukstraktorer har nu presenterats förslag om åtgärder mot utsläpp

av gas- och partikelformiga föroreningar (KOM(1998) 472 slutlig).

Den snabbt ökade förekomsten av ozonnedbrytande ämnen har

föranlett ett förslag till ny förordning på området (KOM(1998) 398

slutlig) som skall ersätta den nuvarande förordningen 3093/94.

Ytterligare åtgärder mot dessa ämnen i syfte att förbättra skyddet av

ozonskiktet har aviserats. På miljöområdet föreligger också ett direktiv-

förslag (KOM(1998) 46 slutlig) som syftar till minskat buller från

utomhusutrustning i vidare bemärkelse än hittills.

Genom direktivet 98/61/EG ändras direktivet 97/33/EG om samtrafik

inom telekommunikation med avseende på nummerportabilitet, förval

och lika tillträde. Nummerportabilitet innebär att abonnenten kan behålla

sitt telefonnummer vid byte av teleoperatör. Lika tillträde och förval

innebär att abonnenten med hjälp av likvärdiga prefix vid enstaka samtal

eller på permanent basis kan få sina samtal kopplade via en vald

operatörs nät. För telekommunikationer har kommissionen vidare lagt

fram rekommendationer om prissättning och kostnadsredovisning vid

samtrafik på en avreglerad marknad (98/195/EG resp. 98/332/EG).

För ett säkert utnyttjande av de allt viktigare öppna näten för

elektronisk kommunikation bl.a. inom handel har kommissionen

utarbetat ett direktivförslag (KOM(1998) 297 slutlig) om rättsligt er-

kännande av elektroniska signaturer och en rättslig ram för vissa cert-

ifieringstjänster i detta sammanhang.

9.2.2 Provning, certifiering och avtal med tredje land

I de harmoniserade tekniska föreskrifterna återfinns, förutom krav på

varornas beskaffenhet och egenskaper, bestämmelser om vilken provning

och certifiering som man skall göra för att bekräfta att varorna

överensstämmer med kraven. Kraven på provning och certifiering ställs i

relation till de risker som är förknippade med varorna; ofta räcker det

med att tillverkaren själv utför den föreskrivna provningen, medan man i

andra fall föreskriver provning av oberoende organ, s.k. tredje-

partsprovning. Generella frågor om provning och certifiering behandlas i

en till kommissionen knuten rådgivande kommitté, SOGS. Under året har

kommissionen givit ut ett utkast till omarbetning av handboken för

tillämpning av den nya metoden. I denna behandlas de krav som skall

ställas på de organ som utför tredje parts-provning, s.k. anmälda organ,

liksom kraven på de organ som utvärderar kompetensen hos de anmälda

organen. Omarbetningen av handboken har under hösten behandlats i

SOGS.

Avtal med tredje land

De sedan flera år tillbaka förhandlade bilaterala MRA-avtalen (Mutual

recognition agreements avtal om ömsesidigt erkännande av provning,

certifiering m.m., s.k. bedömning av överensstämmelse) trädde i kraft

med Kanada och USA och förelåg färdigförhandlade med Australien,

Nya Zeeland, Israel och Schweiz. Förhandlingarna med Japan

intensifierades under året och mot årsslutet fanns det en princip-

överenskommelse.

Förhandlingar om PECA-avtal (Protocols on European conformity

assessment) en typ av MRA-avtal men med innebörd att provning och

certifiering inte sker mot mottagande parts regler utan mot EG:s

harmoniserade regler ägde rum med Tjeckien och Ungern. Inledande

kontakter har tagits med Estland och Lettland.

9.2.3 Standardisering

Rådet har under året behandlat frågor om standardisering. Den 18 maj

enades inremarknadsrådet om slutsatser om standardisering. Upp-

rinnelsen var ett danskt initiativ om att kommissionen och medlems-

staterna tillsammans med standardiseringsorganen skulle studera varför

standardiseringsarbetet trots förbättringar inte helt motsvarar för-

väntningarna.

Vidare gav kommissionen i maj ut en rapport om effektiviteten och

tillförlitligheten i den europeiska standardiseringen. Liksom rådets

slutsatser behandlar kommissionens rapport endast den standardisering

som bedrivs på uppdrag från EG och som har anknytning till EG-

lagstiftningen till skydd av liv och hälsa enligt den s.k. nya

harmoniseringsmetoden.

I rådsslutsatserna lämnades vissa frågor öppna för vidare behandling.

Dessa avsåg bl.a. sambandet mellan europeisk och internationell

standardisering, alternativ till standarder i harmoniseringslagstiftningen

samt myndigheternas roll i standardiseringsarbetet. Arbetet har därför

fortsatt i en rådsarbetsgrupp och en rapport kan förväntas under våren

1999. Den allmänna uppfattningen i rådsarbetsgruppen är att, med

undantag för byggområdet, det europeiska standardiseringsarbetet

fungerar relativt bra. Däremot behöver relationerna med den

internationella standardiseringen diskuteras vidare, särskilt mot bakgrund

av diskussionerna i WTO och OECD, liksom myndigheternas roll i

standardiseringsarbetet.

Diskussioner har under hösten inletts i kommissionens rådgivande

kommitté om standardiseringsfrågor, SOGS, om den preliminära rapport

om standarders legala status som kommissionen låtit utföra.

Förutom de konkreta uppdrag att utarbeta standarder för att stödja

harmoniserings-lagstiftningen som kommissionen ger till de europeiska

standardiseringsorganen har 83/189-kommittén under året bl.a. behandlat

frågan om tillämpning av de s.k. skyddsklausulerna i de fall då en färdig

standard inte anses uppfylla kraven i lagstiftningen.

9.2.4 Informationsförfaranden inom det icke harmoniserade

området (föreskrifter)

Direktiv 83/189/EEG som reglerar informationsförfarandet för förslag

till tekniska föreskrifter kodifierades under året. Direktivet 98/34/EG är i

Sverige införlivat genom förordningen (1994:2029) om tekniska regler.

Utbytet av meddelanden i informationsförfarandet var som vanligt

mycket intensivt. Sammanlagt anmäldes 604 förslag från medlems-

staterna. För svensk del anmäldes 30 förslag. Av de svenska

anmälningarna föranledde 18 reaktioner i form av detaljerade utlåtanden

och 9 kommentarer. Reaktionerna avsåg bl.a. hantering av brandfarliga

vätskor, väteperoxid, virkesmätning, märkning av fetter och farleds-

avgifter. Sverige i sin tur lämnade reaktioner på 11 anmälningar från

andra medlemsstater. Det gällde bl.a. byggprodukter, hissar, tryckkärl

och märkning av trä.

Rådet antog den 20 juli ett direktiv som innebär att informations-

förfarandet för förslag till tekniska föreskrifter utvidgas till att även

omfatta regler om informationssamhällets tjänster (direktiv 98/48/EG).

Bakgrunden till direktivet är att man på ett tidigt stadium vill förhindra

att handelshinder upprättas för bl.a. elektronisk handel. Direktivet skall

vara införlivat av medlemsstaterna den 5 augusti 1999.

Den ständiga kommittén för tekniska standarder och föreskrifter (den

s.k. 83/189-kommittén) sammanträdde två gånger under året. Förutom

tillämpning av direktivet, standardiseringsmandat och skyddsklausuler

behandlades även förbättrade elektroniska system för överföring av

meddelanden mellan medlemsstaterna en del av transeuropeiska nät för

elektroniskt datautbyte mellan förvaltningar (engelsk förkortning: IDA).

I 83/189-kommittén diskuterades även informationsförfarandet i

enlighet med rättsakten 95/3052/EG beslut om åtgärder att stoppa en

vara som är lagligen satt på marknaden i annan medlemsstat. Proceduren

fungerade inte på önskvärt sätt under 1998. Antalet ärenden som

anmäldes i proceduren uppgick till 68. Anmälningarna kom i huvudsak

från två medlemsstater och inom områdena livsmedelstillsatser och

medicinska reagenser. Den utvärdering som enligt rättsakten skall ske

efter två års tillämpning inleddes under slutet av året.

9.3 Marknadskontroll säkrare produkter

En av principerna bakom den inre marknaden för varor är att

gränskontroller avskaffas och att kraven på förhandskontroll reduceras.

Ett behov finns då av att myndigheterna genom stickprov på marknaden

kontrollerar att varorna uppfyller ställda krav, s.k. marknadskontroll.

Kraven på medlemsstaterna att utföra sådan kontroll är endast

rudimentära liksom mekanismerna för att samordna kontrollen.

Vid en europeisk konferens om marknadskontroll som anordnades i

Stockholm i oktober 1997 framkom tydligt att informationsutbytet och

samarbetet mellan berörda myndigheter i EU kan och bör utvecklas.

Konferensen har resulterat i ökat intresse för dessa frågor.

Kommissionen kommer bl.a. att inleda ett utbytesprogram mellan

medlemsstaterna för att utvärdera deras aktiviteter på området.

Marknadskontrollen ingick i kommissionens handlingsplan för den

inre marknaden. Vidare avhandlas den i kommissionens handbok för

tillämpningen av direktiv enligt den nya metoden. Därutöver har frågorna

fått en permanent status i kommissionens rådgivande grupp för

standardiseringsfrågor.

9.4 Ingripandemekanismen hinder mot varurörlighet

undanröjs lättare

Inremarknadsministrarna fattade i december beslut om en förordning om

den inre marknadens sätt att fungera när det gäller varors fria rörlighet

mellan medlemsstaterna och en resolution om fri rörlighet för varor.

Bakgrunden till de två dokumenten är den dispyt som förekommit mellan

två medlemsstater under längre tid gällande jordbruksprodukter. Med

anledning av att situationen inte gick att lösa på politisk väg tog

Europeiska rådet upp ärendet. I sina slutsatser fattade det beslut om att

kommissionen skulle undersöka vilka medel som kan användas för att på

ett effektivt sätt garantera den fria rörligheten för varor på den inre

marknaden, inklusive möjligheten att införa sanktioner mot

medlemsstater samt att lägga fram förslag i frågan.

Kommissionen lade i december 1997 fram ett förslag till förordning

som dock inte tog upp möjligheter till sanktioner eftersom den inte ansåg

det lämpligt. Kommissionens förslag överlämnades för yttrande till

rådets rättstjänst som i februari 1998 svarade att förslaget inte var

förenligt med EG-fördraget. Det dåvarande brittiska ordförandeskapet

lade med anledning av flertalet medlemsstaters negativa inställning till

kommissionens ursprungliga förslag och mot bakgrund av rådets

rättstjänsts yttrande fram alternativa lösningar som diskuterades under

våren. Den lösning som antogs i december är en tvådelad lösning med

dels en rättslig bindande del i form av förordningen, dels en politisk del,

som inte är rättsligt bindande, i form av en resolution med ett politiskt

åtagande för medlemsstaterna att lösa allvarliga störningar på ett snabbt

och effektivt sätt (helheten har betecknats som den s.k. ingripande-

mekanismen).

I korthet innebär förordningen att i de fall det föreligger hinder mot

den fria varurörligheten som beror på en medlemsstats agerande eller

underlåtenhet att agera och som kan utgöra ett brott mot artiklarna 30 36

i EG-fördraget, så skall medlemsstaten vidta nödvändiga och

proportionella åtgärder för att undanröja hindret. Vidare finns det enligt

förordningen en omfattande informationsskyldighet för medlemsstaterna.

Kommissionens möjligheter att agera i de fall den anser att ett hinder

enligt fördraget finns har i och med förordningen snabbats upp betydligt.

Enkelt uttryckt kan förordningen beskrivas som ett sätt att i särskilda fall

korta den informella fasen i ett överträdelseärende enligt artikel 169 i

EG-fördraget. En känslig fråga i samband med att förordningen

diskuterades var huruvida utövandet av grundläggande rättigheter, t.ex.

strejkrätt, som de erkänns i respektive medlemsstat, skulle kunna

påverkas. I den lösning som nu har antagits finns skrivningar som

säkerställer att detta inte skall kunna inträffa.

9.5 Medicintekniska produkter

Europaparlamentet och rådet beslutade den 27 oktober 1998 om ett nytt

direktiv 98/79/EG om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik.

Exempel på sådana produkter är reagenser för att bestämma en patients

blodgrupp eller test för hepatit eller glukos (socker). Merparten av

produkterna används av kliniskt kemiska laboratorier, läkare och

patologer, men en växande andel används av patienterna själva, t.ex.

graviditetstest. Om ett test inte fungerar kan det få allvarliga

konsekvenser för patientens hälsa och behandling eller för användarna

som kan infekteras av smittsamma sjukdomar. Sverige välkomnar en

reglering av produkter för in vitro-diagnostisk, eftersom en svensk

lagstiftning hittills saknats.

I direktivet anges de väsentliga krav som produkterna måste uppfylla

för att släppas ut på marknaden och tas i bruk, samt vilka metoder för

bedömning av överensstämmelse med direktivet som tillverkarna måste

använda för att kunna CE-märka sina produkter. För de produkter som

medför särskilt allvarliga konsekvenser för patienter och brukare om de

inte fungerar som avsett måste ett s.k. anmält organ certifiera produkten

innan den får CE-märkas. För att tillmötesgå svenska synpunkter om en

hög nivå när det gäller patientsäkerhet skärptes bl.a. kraven på de

anmälda organens kvalitet och kompetens.

I det s.k. in vitro-direktivet görs en ändring i direktivet om

medicintekniska produkter (93/42/EEG). Ett nytt avsnitt införs rubricerat

 Särskilda åtgärder för hälsoövervakning , där en medlemsstat får

möjlighet att förbjuda en produkt av folkhälsoskäl. Ett exempel på en

sådan produkt som angavs i diskussionerna var s.k. hiv-test för självtest.

Ett sådant test kan uppfylla alla krav på tillförlitlighet etc., men ändå

anses som icke önskvärt av folkhälsoskäl. Regeringen har aviserat att

detta tillägg till direktivet om medicintekniska produkter avses användas

för att användningen av amalgam skall kunna upphöra i Sverige.

9.6 Läkemedel

EG-reglerna på läkemedelsområdet, med det första direktivet från 1965

(65/65/EEG), syftar till en harmonisering av regler för prövning,

godkännande, säkerhetsövervakning, handel m.m. i syfte att värna

folkhälsan. Genom rådets förordning (EEG) nr 2309/93 inrättades en

central godkännandeprocedur och en gemensam europeisk läkemedels-

myndighet (The European agency for the evaluation of medicinal

products, EMEA) på läkemedelsområdet. Sverige deltar i EMEA:s

styrelse samt i två vetenskapliga kommittéer inom EMEA. EMEA är en

samordningsmyndighet, och det är medlemsstaterna som ställer

vetenskapliga resurser till myndighetens förfogande vid utvärderingen av

ansökningar inom den centrala proceduren. Kommissionen eller rådet

fattar de formella besluten.

Strukturen och beloppen för de avgifter som läkemedelsindustrin skall

betala till EMEA för att erhålla och bibehålla ett gemenskaps-

godkännande för försäljning av läkemedel fastställdes provisoriskt i

rådets förordning (EG) nr 297/95 av den 10 februari 1995. I artikel 10 i

förordningen föreskrevs att rådet efter att ha hört Europaparlamentet med

kvalificerad majoritet skall anta en slutlig förordning i vilken avgifts-

beloppen och de villkor som reglerar detta fastställs.

Den 9 november 1998 nådde rådet med enhällighet fram till en politisk

överenskommelse om antagande av rådets förordning (EG) om ändring

av förordning (EG) nr 297/95 gällande de avgifter som skall betalas till

Europeiska läkemedelsmyndigheten för värdering av läkemedel. Sverige

har särskilt verkat för införandet av en årsavgift för centralt godkända

läkemedel.

Förslag om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om

tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av human-

läkemedel (KOM(97) 369 slutlig) som förelades rådet under 1997, har

behandlats i en av rådets arbetsgrupper under såväl det brittiska som det

österrikiska ordförandeskapet. Behandlingen kommer att fortsätta under

1999 och det är svårt att bedöma när rådet kan nå en gemensam

ståndpunkt.

Kommissionen har utarbetat en rapport (dok 9975/97) till parlamentet

och rådet om medlemsländernas tillämpning av de två direktiven

92/73/EEG och 92/74/EEG (homeopatikadirektiven). Behandlingen av

rapporten i rådsarbetsgruppen syftade till att klarlägga medlemsstaternas

synpunkter på ett förslag från kommissionen om vissa ändringar av

direktiven samt om medlemsstaterna ansåg att sådana ändringar borde

prioriteras eller ej. Rådet noterade rapporten vid sitt möte den 12

november 1998 och återsände den tillsammans med Europaparlamentets

synpunkter till kommissionen för studium.

Kommissionen har lämnat ett förslag till Europaparlamentet och rådet

om en förordning (EG) 10827/98 om särläkemedel (läkemedel mot

sällsynta sjukdomar, orphan drugs ). Förslaget syftar till att inrätta ett

gemenskapsförfarande för att klassificera läkemedel som särläkemedel

och att införa stimulansåtgärder för forskning, utveckling och

marknadsföring av särläkemedel, däribland genom beviljande av

ensamrätt på marknaden under 10 år. Hälsorådsgruppen för ekonomiska

frågor har behandlat frågan vid ett första möte i december 1998.

Det tredje rundabordssamtalet om industripolitik för

läkemedelssektorn inom den europeiska gemenskapen ägde rum den 7

december 1998 varvid kommissionens meddelande KOM(1998) 585

slutlig om den inre marknaden för läkemedel diskuterades. Syftet med

meddelandet var att stimulera diskussioner om frågeställningar av direkt

och central betydelse både för den europeiska läkemedelsindustrin och

för den ekonomiska lönsamheten hos de hälso- och sjukvårdssystem som

de europeiska medborgarna är beroende av. Frågor som prissättning för

läkemedel, fri rörlighet och parallellhandel berördes.

10 Fri rörlighet för tjänster och kapital

EG-reglerna på tjänsteområdet syftar till att förbättra möjligheterna för

medborgare och företag att fritt kunna utöva näringar inom tjänstesektorn

i andra medlemsländer på lika villkor som landets egna medborgare och

företag.

10.1 Finansiella tjänster

Det finansiella tjänsteområdet omfattar bank-, försäkrings- och värde-

pappersfrågor. Nedan följer först en redogörelse för ett övergripande

reformprojekt, Kommissionens handlingsram för det finansiella tjänste-

området, följt av berättelser under respektive huvudrubrik om de

viktigaste frågorna som behandlades under året.

Vid Europeiska rådets möte i Cardiff den 15 och 16 juni 1998

beställdes av kommissionen en handlingsram för en bättre fungerande

inre marknad för finansiella tjänster. Tanken var att en effektiv inre

marknad på området fungerar som en drivkraft för tillväxt och nya

arbetstillfällen. Den 28 oktober fattade kommissionen beslut om en sådan

handlingsram (KOM(1998) 625 slutlig). Där konstateras att införandet av

en gemensam valuta, utvecklingen av ny teknik och globaliseringen av de

finansiella marknaderna innebär krav på förbättrad gemenskaps-

lagstiftning och mer effektiva tillsynsregler.

Dokumentet innehåller ett helt åtgärdspaket som berör såväl

kommissionen som rådet, Europaparlamentet och medlemsstaterna

(direkt). I paketet finns förslag på kompletterande regler, hur

lagstiftningen kan bli mer generell efter en snabbare lagstiftnings-

procedur, effektivare kontroll över genomförande av lagstiftningen i

medlemsstaterna samt på förbättrade tillsynsregler och ett utökat

samarbete mellan tillsynsmyndigheter. I handlingsramen finns även en

procedur för hur prioriteringar ur paketet skall göras.

Vid Europeiska rådets möte i Wien den 11 och 12 december 1998

konstaterades att det finns en samsyn mellan medlemsstaterna om att ett

genomförande av åtgärdspaketet skulle leda till avsedd effekt. Paketet är

dock omfattande, och det är därför viktigt att det så snart som möjligt

görs prioriteringar bland de föreslagna åtgärderna. För att bygga upp en

enighet i genomförandet mellan medlemsstaterna och för att få ett brett

politiskt perspektiv på dessa frågor, har det tillskapats en högnivågrupp

bestående av finansministrarnas personliga representanter dock ledd av

kommissionen med mandat att till Ekofin-rådets möte i maj 1999

presentera de projekt som bör prioriteras. Arbetet skall fokusera på att

utveckla gemenskapslagstiftningen och samtidigt särskilt tillse att

förslagen leder till ett gott konsumentskydd. Rådet skall sedan avge en

rapport till Europeiska rådets möte i Köln i början av juni.

Sverige är i princip tillfreds med handlingsramen, såväl åtgärdspaketet

som proceduren för att genomföra den.

10.1.1 Bank- och kreditväsendet

Elektroniska pengar

Kommissionen har den 21 september 1998 lagt fram ett direktivförslag

om att starta och driva verksamhet i institut som ger ut elektroniska

pengar (s.k. e-penninginstitut) samt om tillsyn av sådan verksamhet

(KOM(1998) 461 slutlig). Förslaget innebär att näringsrättsliga regler

införs för e-penninginstitut. Tillståndsgivning och tillsyn skall enligt

förslaget gälla för dessa institut och detaljerade investeringslimiter

införas för mottagna medel. En särskild förenklad tillsynsordning

kommer dock att kunna tillämpas på företag med relativt små system för

elektroniska pengar efter godkännande av tillsynsmyndigheten. Arbetet i

rådsarbetsgruppen har påbörjats, och vid utgången av 1998 har fyra

möten hållits. Sverige anser i första hand att det är för tidigt att införa en

reglering på gemenskapsnivå och att i vart fall det omfattande regelverk

som föreslås kan leda till att den tekniska utvecklingen på området

hämmas.

Distansförsäljning av finansiella tjänster

År 1997 beslutades direktiv 97/7/EG om konsumentskydd vid

distansavtal. Det direktivet är inte tillämpligt på finansiella tjänster. Den

14 oktober 1998 lade kommissionen fram ett förslag (KOM(1998) 468

slutlig) till Europaparlamentets och rådets direktiv om distansförsäljning

av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv

90/619/EEG, 97/7/EG, 98/27/EG. Direktivförslaget, som föreskriver total

harmonisering, syftar bl.a. till att underlätta de finansiella tjänsternas fria

rörlighet och att stärka konsumentskyddet. Det gäller vid distans-

försäljning, dvs. vid köp av varor och tjänster i fall då köpare och säljare

inte fysiskt träffar varandra i samband med att avtalet ingås. Direktiv-

förslaget innehåller bl.a. regler om betänketid och ångerrätt för

konsumenten. Regleringen skiljer sig dock från den i det tidigare

beslutade direktivet. Sverige är positivt till ett direktiv men anser att

direktivet bör vara ett minimidirektiv. Om möjligt bör regleringen följa

samma mönster som i det befintliga direktivet.

Kapitaltäckningsregler m.m.

Tre nya direktiv om kapitaltäckningsregler antogs under sommaren.

Direktivet 98/31/EG, allmänt kallat CAD II, innebär huvudsakligen att

kapitalkrav för marknadsrisk för positioner i råvaror och i råvaruderivat

införs samt att s.k. egna riskberäkningsmodeller får användas av

instituten för beräkning av kapitaltäckningskrav för marknadsrisker, efter

godkännande av Finansinspektionen. Direktivet 98/32/EG inför nya

riskviktningsregler för fordringar med säkerhet i form av panträtt i

kommersiella fastigheter samt för s.k. hypoteksbaserade värdepapper

(mortgage backed securities). Direktivet 98/33/EG innebär bl.a. en

utvidgad möjlighet till informationsutbyte mellan myndigheter med

tillsynsansvar på det finansiella området, möjlighet till lägre riskviktning

på kyrkor som har rätt att uppbära skatt, utvidgning av kapitalkraven för

kreditrisk i derivat, instrument till att omfatta aktie- och råvarubaserade

derivat (vid sidan av ränte- och valutakursderivat), samt en möjlighet att

undanta derivatkontrakt som handlats utanför en börs (OTC), men som

clearats genom en clearingorganisation, från kapitaltäckningskrav i likhet

med vad som gäller för börshandlade derivatkontrakt.

I december 1997 lade kommissionen fram ett förslag till s.k.

kodifiering av ett antal centrala direktiv på kreditinstitutsområdet, bl.a. de

bägge banksamordningsdirektiven, kapitaltäckningsdirektiven, direktivet

om gruppbaserad tillsyn och direktivet om stora exponeringar (KOM(97)

706 slutlig). Kodifieringen innebär att de nu gällande bestämmelserna i

de olika direktiven samlas i ett direktiv i syfte att ge en mer överskådlig

bild av vad som i dag är tillämplig lag på området. Kodifieringen skall

inte innebära några materiella ändringar av bestämmelserna. Under året

har fem möten hållits i den rådsarbetsgrupp som behandlar förslaget.

10.1.2 Försäkringsväsendet

Utökad tillsyn över försäkringsbolag i en grupp

Kommissionen lade i oktober 1995 fram ett förslag till direktiv om extra

tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp

(KOM(95) 406 slutlig). Det föreslagna direktivet är avsett att

komplettera den tillsyn som genomförts genom EG:s tidigare

försäkringsdirektiv. Direktivförslaget innehåller regler för beräkning av

 jämkad solvens för försäkringsföretag i en försäkringsgrupp. Vid

beräkningen skall man ta bort dubbel användning av kapitalbaselement

mellan försäkringsbolag (s.k. double gearing) samt av kapital som

skapats internt inom gruppen. Förslaget innehåller vidare regler om

informationsplikt för försäkrings-företag, övervakning av

affärstransaktioner inom gruppen samt samarbete och utbyte av

information mellan tillsynsmyndigheter. De föreslagna reglerna är

ägnade att öka försäkringsföretagens stabilitet och försäkringstagarnas

trygghet. I Coreper fick man i november 1997 till stånd en politisk

överenskommelse om ett kompromissförslag som sedan bekräftades av

rådet. Efter att ingresstexten och Europaparlamentets ändringsförslag

diskuterats i början på 1998 antog rådet en gemensam ståndpunkt den 30

mars. Parlamentet genomförde sin andra läsning av direktivet enligt den

gemensamma ståndpunkten, dvs. förslaget i den form som antogs av

rådet, under sommaren 1998. Vid parlamentets omröstningen i september

samma år röstades rådets gemensamma ståndpunkt igenom utan

ändringar. Rådet antog slutligen direktivet 98/78/EEG den 13 oktober

1998.

Rekonstruktion och konkursregler för försäkringsföretag

Kommissionen lade i januari 1987 fram ett förslag på direktiv om

samordning av bestämmelser om konkurs m.m. av försäkringsföretag

som bedriver direkt försäkringsverksamhet. Förslaget ändrades 1989

(8721/89). Det luxemburgska ordförandeskapet gjorde under hösten 1997

ett försök att blåsa liv i direktivförslaget, som inte behandlats för

behandling i rådsarbetsgruppen sedan våren 1995. Våren 1998 lade det

brittiska ordförandeskapet fram ett ändrat direktivförslag. Förslaget har

varit föremål för fortsatt arbete i rådsarbetsgruppen vid tre möten under

det österrikiska ordförandeskapet. Det nya förslaget reglerar inte bara

konkurs, rekonstruktion och andra insolvensförfaranden, utan också

likvidation av försäkringsföretag. Till skillnad mot kommissionens

förslag inriktas det nuvarande förslaget på ömsesidigt erkännande av

nationella förfaranden snarare än en harmonisering av dessa. Som

komplement till ömsesidigheten föreslås en minimiharmonisering av

förmånsrättsreglerna. Enligt förslaget skall medlemsstaterna kunna välja

mellan två varianter, särskild och allmän förmånsrätt för försäkrings-

fordringar. Vidare avser man att genom förslaget säkerställa information

och samordning mellan tillsynsmyndigheterna i hemlandet och det land

där bolaget har filial. Ett informationssystem föreslås i syfte att skydda

fordringsägarnas rättigheter. Dessutom skall fordringsägare inom samma

förmånsklass behandlas lika. Sverige ser positivt på arbetet med

direktivförslaget i dess nuvarande utformning. Det har tidigare visat sig

svårt att harmonisera konkurs- och förmånsrätten på inremarknadsnivå.

Det nu liggande förslaget med ömsesidigt erkännade i vilket

harmoniseringssträvandena begränsas till minimiharmonisering av

förmånsrättsreglerna torde vara en mer framkomlig väg.

Reglering av försäkringsförmedlare

Kommissionen följde under hösten 1998 upp arbetet som inleddes hösten

1997 med att se över och diskutera en eventuell utvidgning av 1976 års

försäkringsförmedlardirektiv. Vid ett möte som hölls i november 1998

fortsatte diskussionerna om en utvidgning av direktivet genom

införlivande av delar av rekommendationen från 1991 angående

försäkringsförmedlare. De delar som diskuterades var i huvudsak yrkes-

ansvarsförsäkring, tillräckliga ekonomiska resurser, öppen information

och registrering. Diskussionerna fördes med inriktning på att införa en

begränsad harmonisering och ett ömsesidigt erkännande av registrering.

Kommissionen väntas tidigast under våren 1999 presentera ett första

utkast till förslag på reglering.

10.1.3 Värdepappersmarknaden

Reducering av legala risker

I maj antogs ett direktiv, 98/26/EG, om slutgiltig avveckling i system för

överföringar av betalningar och värdepapper. Syftet med direktivet är att

begränsa systemriskerna på finansmarknaderna genom att reducera de

legala riskerna vid clearing- och avvecklingsverksamhet avseende

betalningar och finansiella instrument. Direktivet tar sikte på sådana

system som överför stora betalningar mellan aktörerna på finans-

marknaderna. Ett sådant system är t.ex. Riksbankens RIX-system. Även

system för överföringar av finansiella instrument omfattas i enlighet med

den svenska ståndpunkten. Direktivet innehåller bl.a. regler om nettning,

tidpunkten för inledande av ett konkursförfarande och ställda säkerheter.

Direktivet skall vara införlivat i de nationella rättsordningarna den 11

december 1999.

Värdepappersfonder

Kommissionen presenterade 1994 ett direktivförslag om ändringar i 1985

års direktiv 85/611/EEG om fondföretag. Direktivet innehåller regler för

värdepappersfonder. Sedan enighet om ändringsförslaget inte kunnat

uppnås presenterade kommissionen i juli 1998 förslag till två direktiv om

ändringar av 1985 års direktiv (KOM(1998) 449 och 451 slutlig). Det ena

förslaget innehåller regler om utvidgade investeringsmöjligheter för

värdepappersfonder och förtydligande av vissa oklarheter i det befintliga

direktivet. Det andra förslaget är huvudsakligen inriktat på fondbolagen.

Reglerna anpassas till det befintliga regelverket för andra aktörer på

området för finansiella tjänster. Förslaget innehåller vidare bestämmelser

om att fondbolag skall få ägna sig åt bl.a. individuell portföljförvaltning.

Nya regler föreslås även om s.k. förenklade informationsbroschyrer.

Sverige stöder i huvudsak direktivförslagen. Under hösten har

direktivförslagen diskuterats vid fyra möten i en rådsarbetsgrupp.

Diskussionerna i arbetsgruppen kommer att fortsätta under Tysklands

ordförandeskap.

Inrättande av en värdepapperskommitté

Direktivförslaget (KOM(95) 360 slutlig) om inrättande av en värde-

papperskommitté, motsvarande kommittéerna på bank- och försäkrings-

området, föll sedan rådet och Europaparlamentet inte kunnat enas vid

förlikningsförhandlingarna. Oenigheten gällde främst vilken besluts-

procedur som skulle gälla för kommittén.

10.2 Telekommunikation

Förberedelserna för en avreglering av telemarknaden inom EU har pågått

sedan 1980-talet. Sverige har sedan inträdet i unionen deltagit aktivt i

denna process och är i princip positivt inställt till det gemensamma

regelverk som utformas. Den svenska telelagen (1993:597) är i stort sett i

överensstämmelse med EG:s regelverk, men vissa justeringar kan

komma att bli nödvändiga med anledning av de senast antagna

direktiven.

10.2.1 Nya regler om taltelefoni

Den 26 februari 1998 antogs ett nytt taltelefonidirektiv (98/10/EG).

Direktivet avser i första hand att göra det tidigare direktivet (95/62/EG)

tillämpligt på alla telekommunikationsföretag på en liberaliserad

telemarknad samt att förtydliga innehållet av samhällsomfattande tjänster

i takt med utvecklingen på området. Direktivet innehåller bl.a.

bestämmelser om att ett fast, allmänt tillgängligt telenät och en

taltelefonitjänst skall tillhandahållas inom medlemsstaten. Vidare skall

medlemsstaten säkerställa att det finns bestämmelser för abonnemangs-

avtal, taxe- och debiteringsprinciper, kostnadsredovisning, nummer-

upplysningstjänster och telefonautomater. Det nya direktivet skall vara

genomfört i medlemsstaterna senast den 30 juni 1998.

10.2.2 Terminaldirektivet

Europaparlamentet och rådet har i december 1998 enats om innehållet i

ett direktiv om radio- och teleterminalutrustning och om ömsesidigt

erkännande av utrustningens överensstämmelse, det s.k. terminal-

direktivet. Direktivet syftar till att harmonisera lagstiftningen på

marknaden för radio- och teleterminalutrustning för att uppnå fri

rörlighet på den inre marknaden. Detta bör främja konkurrensen och

stimulera innovationsprocesserna inom sektorn till gagn för såväl

näringsliv som konsumenter.

10.2.3 Mobil och trådlös kommunikation

Vidare har Europaparlamentet och rådet antagit ett gemensamt beslut om

ett samordnat införande av ett system för mobil och trådlös

telekommunikation av tredje generationen i gemenskapen (UMTS).

Beslutet syftar till att underlätta ett snabbt och samordnat införande av

UMTS. Medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att möjliggöra ett

samordnat och gradvist införande av UMTS-tjänster senast den 1 januari

2002, och de skall inrätta ett system för auktorisation för UMTS senast

den 1 januari 2000.

10.2.4 Konvergens mellan telekommunikation, medier och

informationsteknik

Under året har också frågan om konvergens mellan sektorerna

telekommunikationer, medier och informationsteknik diskuterats flitigt

inom EU. Europeiska kommissionens generaldirektorat för tele-

kommunikation, informationsmarknaden och användning av forsknings-

resultat (GD XIII) publicerade den 3 december 1997 grönboken om

konvergens. Generaldirektoratet för information, kommunikation, kultur

och audiovisuella medier (GD X) aviserade därefter att man avsåg att

aktivt delta i beredningsarbetet. Parallellt med teleministrarnas arbete

med grönboken behandlas frågan även av kulturministrarna. Den svenska

regeringen lämnade remissvar med anledning av grönboken den 14 maj

1998. Under sommaren 1998 presenterade GD X och GD XIII

tillsammans en sammanfattning av resultaten av remissförfarandet

tillsammans med tre ytterligare frågor som kommissionen begärde syn-

punkter på. Sverige avgav ett svar den 5 november 1998. Kommissionen

förväntas återkomma i början av 1999 med förslag till en handlingsplan.

10.3 Post

10.3.1 Postdirektivet

1995 beslutade kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om

gemensamma regler för utvecklingen av posttjänster i gemenskapen och

för förbättring av servicekvaliteten. Vid telekommunikationsrådet i

december 1997 godkändes efter flera års diskussioner ett omarbetat

förslag, direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma

regler för utveckling av gemenskapens inre marknad för posttjänster och

för förbättring av kvaliteten på tjänsterna. Direktivet publicerades den 21

januari 1998 och medlemsländerna skall ha genomfört regleringen senast

den 21 februari 1999.

Under försommaren 1998 inledde kommissionen arbete i en

föreskrivande kommitté, en så kallad III a-kommitté. Kommittén har

endast träffats en gång under året. Kommissionen har under året också

arbetat med ett nytt förslag för den fortsatta avregleringen av

gränsöverskridande post och direktreklam. Enligt gällande postdirektiv

skulle kommissionen presentera ett förslag senast den 31 december 1998.

Förslaget är emellertid försenat och förväntas komma i början av 1999.

11 Skatter

Arbetet med att harmonisera skatter inom EU har pågått en lång tid. Det

gäller företrädesvis de indirekta skatterna där gemenskapens

ansträngningar lett till förhållandevis långtgående resultat. På andra

områden, som beskattning av individer och företag, går arbetet emellertid

långsammare.

11.1 Skattepaketet

Ministerrådet fattade den 1 december 1997 ett beslut om ett skattepaket

avseende direkt beskattning i syfte att hindra skadlig skattekonkurrens

(EGT C 2, 6.1.1998, s. 1). Skattepaketet består av en rad slutsatser

beträffande beståndsdelarna i paketet, nämligen en uppförandekod för

företagsbeskattning, riktlinjer för ett direktiv om sparande samt ett

direktiv om beskattning av ränte- och royaltybetalningar mellan företag.

Under 1998 har det pågått ett intensivt arbete med att föra utvecklingen

framåt beträffande de olika delarna i paketet.

11.1.1 Uppförandekoden för företagsbeskattning

Ministerrådet och medlemsstaterna antog i december 1997 en politiskt

bindande uppförandekod för företagsbeskattning. Syftet med koden är att

minska de snedvridningar på den inre marknaden som kan bli följden av

skadlig skattekonkurrens mellan medlemsstaterna. Koden innehåller bl.a.

kriterier för vad som skall anses vara skadlig skattekonkurrens och

bestämmelser om hur potentiellt skadliga skatteåtgärder skall granskas.

Den innehåller också ett åtagande för medlemsstaterna att avveckla

sådana skatteåtgärder som anses som skadliga samt att inte införa nya

skadliga åtgärder. Under våren 1998 inrättades rådsarbetsgruppen

Uppförandekodgruppen som har till uppgift att utföra granskningen

enligt koden. Gruppens arbete har därefter i huvudsak bestått i att

sammanställa beskrivningar av de skatteåtgärder i medlemsstaterna som

kan tänkas falla under kodens tillämpningsområde samt att inleda

granskningen av dessa åtgärder med hjälp av kodens kriterier.

11.1.2 Ett direktivförslag om beskattning av sparande

I maj 1998 presenterade kommissionen ett förslag till ett direktiv i syfte

att säkerställa en effektiv minimibeskattning av ränteinkomster från

sparande i gemenskapen (KOM(1998) 295 slutlig). Direktivförslaget

behandlar räntor som utbetalas i en medlemsstat till enskilda personer

som är bosatta i en annan medlemsstat. Direktivet bygger på en

samexistensmodell enligt vilken varje medlemsstat efter eget val

antingen tar ut en minimikällskatt eller förser andra medlemsstater med

uppgifter om inkomster från sparande. Den i förslaget angivna

minimikällskatten är 20 procent. Arbetet med direktivet i rådsarbetgrupp

har inletts.

11.1.3 Ett direktivförslag om beskattning av ränte- och

royaltybetalningar

I mars 1998 presenterade kommissionen ett förslag till ett direktiv om ett

gemensamt system för beskattning av räntor och royaltier som betalas

mellan närstående bolag i olika medlemsstater (KOM(1998) 67 slutlig).

Avsikten är att källskatter som tas ut på ränte- och royaltybetalningar

inom koncerner skall avskaffas inom gemenskapen.

11.2 Mervärdesskatt

11.2.1 Nytt direktiv om skattefrihet för investeringsguld

Ministerrådet antog den 12 oktober 1998 ett nytt direktiv på

mervärdesskatteområdet om särskilda regler för investeringsguld, rådets

direktiv 98/80/EG. Det nya direktivet innebär att omsättning av guld i

investeringssyfte blir skattefritt utan någon rätt till avdrag för ingående

skatt för säljaren. Syftet med de nya reglerna är att jämställa handel med

investeringsguld med de undantagna finansiella tjänsterna och att få till

stånd harmoniserade regler inom EG på detta område samt att stävja

momsfusket med guld. Med investeringsguld menas guldtackor med en

finhetsgrad på minst 995 tusendelar samt guldmynt som inte är

samlarmynt med en finhetsgrad på minst 900 tusendelar. Guldet kan även

representeras av värdepapper.

11.2.2 Elektronisk handel meddelande från kommissionen till

rådet

I ett meddelande till rådet (KOM(1998) 374 slutlig) drar kommissionen

upp vissa riktlinjer som enligt kommissionen bör vara vägledande för hur

handel över Internet skall hanteras i mervärdesskattehänseende.

Kommissionen menar att mervärdesskatten skall anpassas till denna

handel och att inga nya eller ytterligare skatter skall övervägas. Vidare

skall leveranser av produkter via Internet betraktas som omsättning av

tjänster, t.ex. leverans av musik eller videofilm via nätet. Detta får

betydelse för var omsättningen anses äga rum och var, i förekommande

fall, tjänsten skall beskattas. Kommissionen menar också att det endast är

de tjänster som tillhandahålls för konsumtion inom EG som skall

beskattas där. Slutligen vill kommissionen att systemet att beskatta

Internettjänster görs lätt och effektivt med minsta möjliga börda för

skatteadministrationen. Ministerrådet enade sig i juli 1998 om vissa

principer rörande beskattningen vilka väsentligen överensstämde med de

riktlinjer kommissionen dragit upp i sitt meddelande.

11.2.3 Nytt direktivförslag om avdragsrätt för mervärdesskatt

på vissa varor och tjänster

Kommissionen lade den 17 juni 1998 fram ett nytt direktivförslag för

rådet (KOM(1998) 377 slutlig) om avdragsrätt för mervärdesskatt i vissa

fall. Förslaget, som är ett led i kommissionens program för ytterligare

anpassningar av mervärdesskatten till den inre marknaden, innebär att

företagare skall ha rätt att i sin deklaration dra av mervärdesskatt som

erlagts i en annan medlemsstat där de inte är etablerade. Dessutom

föreslår kommissionen harmoniserade regler om avdragsbegränsning för

mervärdesskatt på förvärv som ligger privatkonsumtion nära, såsom

utgifter för mat, dryck, logi och personbil. Förslaget har diskuterats ett

fåtal gånger i ministerrådets arbetsgrupp men länderna är långt ifrån

eniga om en slutlig text.

11.2.4 Nytt direktivförslag om nivån på normalskattesatsen

inom EG

I ett nytt direktivförslag av den 30 november 1998 (KOM(1998) 693

slutlig) föreslår kommissionen att medlemsstaterna från och med den 1

januari 1999 t.o.m. den 31 december 1999 tillämpar en normalskattesats

som får uppgå till minst 15 procent och högst 25 procent. Ändringen

innebär att den redan existerande tidsbegränsade tillämpningen av en

minimiskattesats om 15 procent förlängs samt utökas med en

maximiskattesats om 25 procent. Bakgrunden till förslaget är enligt

kommissionen att man vill undvika att konkurrenssnedvridningar uppstår

i vissa sektorer av ekonomin och särskilt mot bakgrund av införandet av

den gemensamma valutan euron. Skattesatsförslaget diskuteras i

ministerrådet första gången den 22 januari 1999. Kommissionen avser att

under 1999 lägga fram ett nytt förslag om skattesatserna.

11.2.5 Nytt direktivförslag ömsesidigt bistånd för indrivning av

skattefordringar m.m.

I ett nytt direktivförslag (KOM(1998) 364 slutlig) föreslår kommissionen

att det gamla handräckningsdirektivet från 1976 (76/308/EEC) ändras till

att förutom mervärdesskatt, jordbruksavgifter och tullar omfatta även

direkta skatter. Vidare skall det enligt förslaget bli lättare och snabbare

att använda sig av ömsesidigt bistånd för indrivning än tidigare, då tunga

formalia ofta ledde till att systemet sällan eller aldrig användes.

Medlemsstaterna skall direkt erkänna varandras indrivningsdokument

och göra dem rättsligt gällande. Vidare måste medlemsstaterna ge den

utländska fordringen samma ställning som de inhemska skatte-

fordringarna i indrivningsprocessen. Förslaget är särskilt viktigt vid en

övergång till ett nytt momssystem inom EG.

11.2.6 Fiscalis-programmet antaget

Det i verksamhetsberättelsen om EU 1997 omnämnda Fiscalis-

programmet, som syftar till att förstärka de indirekta skattesystemen på

den inre marknaden, antogs formellt genom beslut 98/888/EG av rådet

och parlamentet den 30 mars 1998 (medbeslutandeförfarande enligt

artikel 189b i EG-fördraget).

11.3 Punktskatter

11.3.1 Energibeskattningsdirektiv förslag till beskattning av

samtliga energiprodukter

Kommissionen föreslog i mars 1997 ett ramdirektiv om energi-

beskattning (KOM(97) 30 slutlig). Förslaget innebär en samlad

beskattning av samtliga energiprodukter och har under 1998 fortsatt att

diskuteras i rådets arbetsgrupp för finansiella frågor, utan att enighet har

kunnat nås. En lägesrapport presenterades vid ministerrådets möte den 1

december 1998 och rådsarbetsgruppen gavs i uppdrag att fortsätta

kompromissdiskussionerna och därvid rikta in sig på vissa frågor i avsikt

att nå framsteg.

11.3.2 Punktskattekommittén förslag till ökade befogenheter

Kommissionen har i ett direktivförslag till rådet i juni 1997 föreslagit

ökade befogenheter för den s.k. Punktskattekommittén (KOM(97) 326

slutlig). Denna fungerar i dag dels som normgivande kommitté vad gäller

åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av vissa angivna artiklar i

rådets direktiv 92/12/EEG, dels som rådgivande kommitté för

tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser om punktskatter.

Kommitténs beslut fattas med kvalificerad majoritet. Som ett led i

harmoniseringssträvandena inom gemenskapen föreslås att kommitténs

normgivande befogenhet utvidgas. Gemenskapsbestämmelser för skatte-

nivåer faller utanför förslagets tillämpningsområde. Det brittiska

ordförandeskapet lade i april 1998 fram ett kompromissförslag som

endast innehåller vissa administrativa bestämmelser gällande

informationsutbytet mellan medlemsstaterna. Något beslut i denna fråga

har ännu inte fattats av rådet.

11.3.3 Tobaksskattedirektiv svensk begäran om förlängning av

undantaget för minimiskattesats för cigaretter

Kommissionen lade i maj 1998 fram förslag till vissa tekniska ändringar

av gemenskapens nuvarande lagstiftning om beskattning av tobaksvaror

(KOM(1998) 320 slutlig). Ändringarna har föreslagits på grundval av

vad som framkommit vid den granskning som kommissionen gjort i

enlighet med bestämmelser i rådets direktiv 92/79/EEG och i rådets

direktiv 92/80/EEG. Med ledning av de synpunkter som framkommit i

rådets arbetsgrupp för finansiella frågor har det österrikiska ordförande-

skapet utarbetat en kompromisstext som endast i mindre omfattning

avviker från kommissionens förslag. I samband med behandlingen av

kommissionens förslag har Sverige begärt en förlängning t.o.m. utgången

av år 2002 av det undantag för uppfyllandet av minimiskattesatsen på

cigaretter som Sverige fick vid medlemskapet i EU. Sveriges nuvarande

undantag gäller t.o.m. utgången av 1998.

12 Fri rörlighet för personer samt

arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor

12.1 Den sociala dimensionen

Den sociala dimensionen är ett sammanhängande begrepp för åtgärder

som syftar till att motverka negativa sociala effekter av den inre

marknaden samt att främja en positiv social utveckling. Den sociala

dimensionen omfattar i princip medborgare i deras egenskap av

arbetstagare. Arbetskraftens fria rörlighet, socialförsäkringsskydd för den

som flyttar och ömsesidigt erkännande av examina utgör centrala

beståndsdelar av den sociala dimensionen. Minst lika viktigt är

samarbetet på jämställdhets-, arbetsrätts- och arbetsmiljöområdena samt

utvecklingen av dialogen med arbetsmarknadens parter. Därutöver

inrymmer den sociala dimensionen åtgärder kopplade till strävan att

minska de regionala obalanserna inom gemenskapen samt även åtgärder

till stöd för ungdomar, äldre och funktionshindrade på arbetsmarknaden.

Inom många områden som omfattas av den sociala dimensionen fattas

beslut i huvudsak på nationell nivå. Endast då de föreslagna målen inte

kan uppnås av medlemsländerna själva förs besluten upp på

gemenskapsnivå. EG kan besluta om lagstiftning, främst på arbetsmiljö-,

arbetsrätts- och jämställdhetsområdet. Sysselsättningspolitik och

sysselsättningsskapande åtgärder är av nationell kompetens och skall inte

finansieras av EU-budgeten. Det finns dock inga hinder för att medel tas

från EU-budgeten för att finansiera samarbetsprojekt, erfarenhetsutbyte

och dylikt. Genom avtalet om socialpolitik, i anslutning till

Unionsfördragets sociala protokoll, gavs arbetsmarknadens parter och de

kollektivavtal dessa sluter en förstärkt roll. Om parterna så önskar kan de

sluta avtal på Europanivå med stöd av avtalet om socialpolitik.

12.1.1 Den sociala dialogen

Genom EG-fördraget skapades Ekonomiska och sociala kommittén

(ESK) (avsnitt 39.6). I ESK ingår bl.a. företrädare för arbetsmarknadens

parter. På Jacques Delors initiativ inleddes 1985 den s.k. Val Duchesse-

dialogen mellan den europeiska fackliga samorganisationen EFS och

arbetsgivarorganisationerna UNICE och CEEP och kommissionen. Dessa

överläggningar har därefter formellt förankrats genom artikel 118b i EG-

fördraget. Med stöd av denna artikel skall kommissionen sträva efter att

utveckla dialogen mellan arbetsgivare och arbetstagare på europeisk nivå

så att den, om parterna så önskar, kan leda till avtalsreglerade

relationer . Under året har parterna tillsammans med kommissionen

diskuterat hur en sådan dialog skall utformas. Kommissionen lade den 20

maj i år fram ett meddelande (KOM(1998) 322 slutlig) som handlar om

att anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå .

I meddelandet diskuteras hur den sociala dialogen kan förbättras och

moderniseras genom förändrade arbetsformer för samverkan mellan

parterna. Även parternas representativitet och mötesfrekvens tas upp i

dokumentet. En del i översynen av den sociala dialogen är den ständiga

kommittén för sysselsättning som bildades 1970 och hur denna kommitté

kan moderniseras och effektiviseras. Ett förslag till ändring av rådets

beslut 70/532/EEG om inrättande av den ständiga sysselsättnings-

kommittén är intaget som bilaga till meddelandet. Förslaget har varit

föremål för diskussioner i rådsarbetsgruppen för arbetsmarknadsfrågor

och sociala frågor under hösten 1998. Sverige har lyft fram vikten av de

nationella arbetsmarknadsparternas roll och deltagande i kommitténs

arbete.

12.2 Arbetsmarknadsfrågor

12.2.1 Rådsbeslut om gemenskapens verksamhet för forskning,

analys och samarbete på sysselsättningsområdet

Rådet beslutade den 15 december 1997 att anta ett gemenskapsprogram

som skall främja forskning, samarbete och uppföljning på syssel-

sättningsområdet. Programmet skall bidra till att identifiera goda

exempel och ge metodologiskt stöd till sådana projekt som syftar till att

informera om efterföljansvärda praktiska lösningar, framför allt vad

gäller ungdomar, långtidsarbetslösa och särskilt utsatta grupper.

Programverksamheten skall övervakas av en blandad kommitté med

företrädare för medlemsstaterna och kommissionen. Arbetsmarknadens

parter skall på lämpligt sätt knytas till kommitténs arbete. Budgeten

uppgår till 30 miljoner ecu för perioden 1998 2000. Rådsbeslutet togs

med stöd av artikel 235 i EG-fördraget, vilken kräver enhällighet bland

medlemsstaterna när beslut fattas.

Ett arbetsprogram för 1999 har utarbetats i vilket följande fyra

övergripande områden kommer att behandlas: förändringen av Europa

som en ekonomisk helhet, öka sysselsättningen inom Europeiska

unionen, utvidgningen av EU samt främjandet av ett integrerat samhälle.

12.3 Arbetsmiljö- och arbetslivsfrågor

12.3.1 Nytt direktiv om kemiska ämnen

I april 1998 antog rådet ett nytt direktiv om skydd för arbetstagare mot

risker relaterade till kemiska ämnen i arbetet, 98/247/EG. Direktivet är

ett särdirektiv enligt artikel 16.1 i rådets direktiv 89/391/EEG om

åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i

arbetet.

12.3.2 Ändring av arbetsmiljödirektivet om cancerframkallande

ämnen (carcinogener)

I juni 1997 antog rådet ett direktiv om ändring av direktivet 90/394/EEG

om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i

arbetet. I samband med antagandet av ändringsdirektivet uppmanade

rådet kommissionen att se över och komma med förslag till ytterligare

ändringar av direktivet 90/394/EEG vad avsåg bl.a. mutagena ämnen,

trädamm och motsvarande ämnen. Ett förslag till ett andra ändrings-

direktiv lämnades av kommissionen under våren 1998. Förslaget innebar

bl.a. att arbete som innebär exponering för trädamm från bok och ek

också skulle omfattas av bestämmelserna i direktivet. Förslaget

behandlades av Europaparlamentet i oktober 1998.

I december 1998 antog rådet en gemensam ståndpunkt om en andra

ändring av direktivet 90/394/EEG. Den viktigaste ändringen gäller

direktivets tillämpningsområde som nu även avses omfatta arbete som

innebär exponering från alla hårda träslag. I beslutet ingår även att

kommissionen skall överväga hur reproduktionsstörande ämnen senare

skall föras in i direktivet samt att se över gränsvärdena för trädamm och

kvarts.

12.3.3 Nytt arbetsmiljödirektiv om arbete i explosiva miljöer

I december 1998 antog rådet en gemensam ståndpunkt om ett direktiv om

minimikrav för förbättring av arbetstagares säkerhet och hälsa när de kan

utsättas för fara orsakad av explosiv atmosfär. Direktivet avser

arbetsplatser där det kan uppstå en explosionsfarlig blandning av luft och

gas, ånga, dimma eller damm. Direktivet är ett särdirektiv enligt artikel

16.1 i rådets direktiv 89/391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar

av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet.

12.3.4 Arbetsorganisation

Kommissionen lade i april 1997 fram en grönbok om ett partnerskap för

en ny arbetsorganisation (KOM(97) 128 slutlig). I grönboken tar

kommissionen upp olika frågor om arbetsorganisationens betydelse för

sysselsättningen, tillväxten, konkurrenskraften, arbetsmiljön m.m. Grön-

boken är ett viktigt bidrag och incitament för att utveckla en europeisk

debatt och dialog om alla aspekter av en god arbetsorganisation, inte

minst när det gäller individens trygghet i arbetslivet.

Kommissionen har antagit ett meddelande om modernisering av

arbetsorganisationen (KOM(1998) 592 slutlig). Meddelandet lyfter bl.a.

fram arbetsmarknadsparternas roll på såväl EU-nivå som nationell nivå

och anger sambandet med sysselsättningsfrågorna.

12.3.5 Halvtidsrapport om gemenskapens program för att

förbättra säkerhet, hygien och hälsa i arbetet (1996 2000)

Under 1995 lade kommissionen fram ett program för att förbättra

säkerhet, hygien och hälsa i arbetet (1996 2000). Syftet med programmet

är att stödja genomförandet och tillämpningen av den befintliga

lagstiftningen och i högre grad fästa vikt vid åtgärder som inte är av

lagstiftningskaraktär.

Kommissionen har lagt fram en halvtidsrapport om programmet,

(KOM(1998) 511 slutlig). I halvtidsrapporten anger kommissionen fyra

prioriteringsområden för tiden fram till år 2000. Kommissionens mål är

att engagera samtliga parter i en strävan efter en moderniserad, effektiv

och ändamålsenlig arbetsmiljö för Europa som leder till färre olycksfall

och mindre ohälsa och har positiva effekter för anställbarheten och

näringslivet. Halvtidsrapporten behandlades vid ett ministerrådsmöte i

december 1998.

12.4 Arbetsrätt

12.4.1 Arbetstid

Under 1997 gav kommissionen ut en vitbok om sektorer och

verksamheter som är undantagna från arbetstidsdirektivet (rådets direktiv

93/104/EG (KOM(97) 334 slutlig). Undantagen avser bl.a. transport-

sektorerna och läkare under utbildning. Vitboken anger riktlinjer för hur

de undantagna områdena skall föras in i direktivet. Där anges att avsikten

är att arbetstidsdirektivet i sin helhet skall gälla för icke-mobila

arbetstagare även i transportsektorerna. För mobila arbetstagare skulle

vissa grundläggande regler i arbetstidsdirektivet, t.ex. om årlig semester

och om nattarbete, göras tillämpliga, men i övrigt skulle särregler införas

för de olika sektorerna.

I september 1998 ingick de europeiska parterna inom sjöfartsområdet

ett europeiskt avtal om arbetstid till sjöss. Ett liknande avtal ingicks inom

järnvägstrafiken. Parterna inom vägtrafiksektorn har misslyckats med att

nå ett avtal.

Kommissionen lade i december fram ett paket (KOM(1998)662

slutlig) med förslag till fyra olika rådsdirektiv som avser arbetstid för

arbetstagare i transportsektorerna och läkare i utbildning. Ett av förslagen

avser ändringar i EG:s arbetstidsdirektiv (rådets direktiv 93/104/EG). Ett

annat avser genomförandet av det ingångna avtalet på sjöfartsområdet.

12.4.2 Arbetstagarinflytande

Under 1995 inledde kommissionen ett arbete som syftar till att

genomföra de sedan tidigare vilande förslagen om olika europeiska

associationsformer, genom att söka lösa frågan om arbetstagarinflytandet

vilken varit den stora stötestenen. Som ett led i detta arbete tillsatte

kommissionen i november 1996 en expertgrupp under ledning av Etienne

Davignon. Gruppen fick i uppdrag att lämna förslag om arbetstagar-

inflytande som kan leda till att den mångåriga blockeringen av förslagen

till europeiska associationsformer (framför allt de s.k. Europabolagen)

kan hävas. Gruppen lämnade sin rapport den 13 maj 1997.

Davignonrapporten, som den kommit att kallas, diskuterades vid ett

par ministermöten sommaren 1997. Därefter presenterade det

luxemburgska ordförandeskapet ett förslag till ändring av kommissionens

förslag om ett direktiv om arbetstagarinflytandet i Europabolag. Detta

förslag bygger i stor utsträckning på det gällande direktivet om

europeiska företagsråd (94/45/EG). Förslaget diskuterades vid ett

ministerrådsmöte (arbetsmarknads- och socialministrarna) den 7 oktober

1997 och har sedan också diskuterats vid ministermötena den 15

december 1997, den 7 april, den 4 juni, den 27 oktober och den 2

december 1998. Enighet har hittills inte kunnat uppnås, men arbetet

fortsätter.

Kommissionen har under senhösten lagt fram ett förslag till direktiv

om ett allmänt ramverk för information till och samråd med arbetstagare

inom gemenskapen (KOM(1998) 612 slutlig). Förslaget presenterades

vid ministermötet den 2 december 1998.

12.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män

12.5.1 Ökad fokus på jämställdhet mellan kvinnor och män

Jämställdhet mellan kvinnor och män är en av fyra prioriterade frågor

som Sverige framöver skall driva aktivt inom EU. Sverige skall med sina

erfarenheter söka sätta jämställdhetsfrågan högt på den europeiska

dagordningen. Här följer en redogörelse för utvecklingen av jämställd-

hetsfrågorna inom EU-samarbetet under 1998.

Det brittiska ordförandeskapet inbjöd i maj 1998 till ett tvådagars

informellt ministermöte i Belfast för EU:s jämställdhetsministrar. Temat

var Women s Employability; the importance of childcare and family

friendly employment. I ordförandeskapets slutsatser från mötet, vars

innehåll ministrarna ställde sig bakom, lyftes särskilt två frågor fram:

 tillgång till god barnomsorg, föräldraledighet och annan ledighet är

nödvändigt om både kvinnor och män skall kunna kombinera arbete

med familjeansvar,

 ett jämställdhetsperspektiv måste införlivas i all sysselsättningspolitik

på såväl europeisk som nationell nivå så att åtgärder för att förbättra

anställbarhet och minska arbetslöshet tar hänsyn till både kvinnors och

mäns rättigheter och behov.

Vid toppmötet i Cardiff uttalade Europeiska rådet att

jämställdhetsperspektivet skall integreras i alla politiska riktlinjer för

sysselsättningen (s.k. mainstreaming).

Österrike inledde sitt ordförandeskap med ett informellt ministermöte

med arbetsmarknads- och socialministrarna och jämställdhetsministrarna

i Innsbruck i juli 1998. Frågan om hur ett jämställdhetsperspektiv kunde

integreras i 1999 års europeiska riktlinjer för sysselsättning samt hur man

kunde stärka den fjärde pelaren om lika möjligheter för kvinnor och män

dominerade diskussionerna. Mötet följde också upp det informella mötet

i Belfast då jämställdhetsministrarna diskuterade hur man skall kunna

förena förvärvsarbete med familjeansvar.

Det sker årligen en uppföljning i rådet (arbetsmarknads- och

socialministrarna) av FN:s kvinnokonferens i Peking 1995. Hittills har

den uppföljningen bestått i en allmän diskussion om vad de olika

länderna vidtagit för åtgärder för att genomföra Pekingbesluten.

Ordförandeskapet hade inför Pekinguppföljningen vid rådsmötet den 2

december 1998 presenterat ett förslag om att man borde införa ett system

med indikatorer och konkreta mål (benchmarking) för att bättre kunna

jämföra hur medlemsstaterna genomför de beslut som fattades vid

Pekingkonferensen. Principen om indikatorer och benchmarking fick

under rådsmötet ett starkt stöd från medlemsstaterna, och ordförandens

slutsats var att rådet var enigt om att denna fråga måste leva vidare.

1999 års europeiska riktlinjer för sysselsättning innehåller förstärkta

skrivningar om mainstreaming och konkreta jämställdhetsfrågor.

I slutsatserna från toppmötet i Wien den 11 12 december 1998

uttalade Europeiska rådet bl.a.: När medlemsstaterna ser över sina

nationella handlingsplaner bör de ägna särskild uppmärksamhet åt att

göra påtagliga framsteg med att främja lika möjligheter mellan kvinnor

och män, i synnerhet genom benchmarking och en strategi för

mainstreaming av jämställdhetsaspekterna.

Sverige har bidragit mycket aktivt till den ovan beskrivna utvecklingen

av jämställdhetsfrågorna inom EU-samarbetet.

12.5.2 EU:s handlingsprogram för jämställdhet

En styrkommitté följer tillämpningen av rådets handlingsprogram för

jämställdhetsarbetet inom EU för åren 1996 2000 som antogs den 22

december 1995. Programmet syftar främst till erfarenhetsutbyte,

spridande av goda exempel i jämställdhetsarbetet och stöd till projekt.

Programmets prioriterade områden är bl.a. jämställdhet på arbets-

marknaden och i ekonomin, könsfördelningen i beslutande organ,

förenande av yrkes- och familjeliv samt metoder och modeller för

integrering av ett jämställdhetsperspektiv på alla politikområden.

I styrkommittén ingår representanter från medlems- och EES-

ländernas regeringar, och kommissionen är ordförande. Kommittén har

bl.a. till uppgift att fatta beslut om de samarbetsprojekt mellan

medlemsländerna som skall beviljas medel med anledning av

programmet.

Ett antal projekt, varav tre svenska, har beviljats stöd för perioden 1

juli 1998 till 1 juli 1999. Av de svenska fick ett projekt inom Sydkraft

AB från 1997 förlängt stöd. Projektet handlar om att bryta den

könsuppdelade arbetsmarknaden inom energisektorn. De andra två är:

Länsstyrelsen i Stockholms län med ett projekt för att hindra våld mot

kvinnor samt Malmö stad med ett projekt med syfte att förbättra

invandrade kvinnors och mäns förutsättningar att integreras och vara

delaktiga i yrkes- och samhällsliv. Flera svenska organisationer och

myndigheter har även deltagit som samarbetspartner i projekt som

initierats i andra medlemsländer.

12.6 Social trygghet

För att underlätta den fria rörligheten för personer har EG regler för

samordning av medlemsstaternas sociala trygghetssystem. Det innebär i

stort att en arbetstagare med familj har rätt att ta med sig de sociala

förmåner som intjänats i en medlemsstat i de fall vederbörande flyttar till

en annan medlemsstat samt rätt till sociala förmåner i värdlandet.

12.6.1 Samordning av social trygghet för migrerande

arbetstagare

För att underlätta den fria rörligheten inom EU för arbetstagare och

egenföretagare finns ett regelverk, i huvudsak förordning (EEG) nr

1408/71 om samordning av medlemsstaternas system för social trygghet.

1992 lade kommissionen fram förslag om utvidgning av förordningens

personkrets att omfatta alla försäkrade (EGT C 46, 20.2.1992, s. 1).

Förslaget har varit föremål för flera överläggningar i rådets arbetsgrupp

för sociala frågor, och den ursprungliga dossiern har delats upp i tre

delar. Den 29 juni 1998 antog rådet en utvidgning av förordningen till att

omfatta offentliganställda i särskilda system (EGT L 209, 25.6.1998, s.

1), och den 2 december nåddes en politisk överenskommelse om en

ytterligare utvidgning av förordningen till att också omfatta studenter. Ett

formellt beslut avseende studenter kommer att fattas vid ett senare

ministerrådsmöte. Den återstående delen av förslaget, som berör övriga

försäkrade, kommer att fortsätta att behandlas i rådets arbetsgrupp för

sociala frågor.

Kommissionen lade 1998 fram ett förslag om utvidgning av

förordningen till att gälla medborgare i tredje land (EGT C 6, 10.1.1998,

s. 15). Förslaget syftar till att utsträcka gemenskapens samordning av

systemen för social trygghet för anställda och egenföretagare som är

försäkrade i en medlemsstat utan att vara medborgare i någon av

gemenskapens medlemsstater. Förslaget har under året varit uppe för en

första diskussion i rådets arbetsgrupp för sociala frågor.

Kommissionen har vidare under året lagt fram förslag till vissa

tekniska ändringar av förordningen föranlett av ändringar i medlems-

staternas nationella lagstiftningar om social trygghet (EGT C 325,

23.10.1998, s. 12). Förslaget innehåller också nya regler om barnpension.

Europaparlamentet har ännu inte yttrat sig i ärendet.

12.6.2 Direktiv om skydd av kompletterande pensionsrättigheter

Den 29 juni 1998 antog rådet ett direktiv om skydd av kompletterande

pensionsrättigheter för anställda och egenföretagare som flyttar inom

Europeiska gemenskapen (EGT L 209, 25.7.1998, s. 46). Direktivet

syftar till att främja arbetskraftens fria rörlighet och innehåller dels en

bestämmelse som hindrar att personer som flyttar mellan medlemsstater

behandlas sämre i tjänstepensionshänseende än de som flyttar inom ett

medlemsland, dels en rätt för utsända arbetstagare att kvarstå i

hemlandets tjänstepensionssystem.

Direktivet behandlar en del av de frågor som diskuteras i

kommissionens grönbok om kompletterande pensionsskydd på den inre

marknaden som lades fram 1997 (KOM(97) 283 slutlig). Beredningen av

övriga frågor som tas upp i grönboken fortsätter.

12.7 Etableringsrätt och erkännande av kompetensbevis

Inom gemenskapen finns det ett stort antal direktiv som syftar till att fri

rörlighet för arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla

tjänster skall uppnås, sammanlagt närmare femtio direktiv. Huvuddelen

av direktiven omfattar särskilda yrkesområden och innebär en

harmonisering av lagstiftningen; de flesta direktiv är mycket gamla. De

två senaste direktiven är antagna med hänsyn till subsidiaritetsprincipen

och är mer generella till sin karaktär.

Syftet med dessa bestämmelser är att undanröja de hinder för den fria

rörligheten för personer som utgörs av medlemsstaternas olika krav på

kompetensbevis för utövande av en viss yrkesverksamhet utgör. Den

form av hinder som dessa personer kan möta är att ett annat land har

särskilda restriktioner för ett visst yrke som innebär att yrkesutövaren

måste ha ett särskilt nationellt behörighets- eller kompetensbevis.

12.7.1 Etableringsrätt för advokater

Europaparlamentet och rådet har antagit ett direktiv (98/5/EG) som

ytterligare skall underlätta för advokater att bedriva verksamhet i andra

medlemsstater än den där de auktoriserats.

Det finns i dag tre direktiv som underlättar för advokater att arbeta

utomlands: ett direktiv som rör advokaters rätt att erbjuda tjänster, ett

generellt direktiv om erkännande av examens- och kompetensbevis och

det nu antagna direktivet, som syftar till att underlätta en advokats

tillträde till, eller rätt att stadigvarande utöva, advokatyrket i en annan

medlemsstat än den där han eller hon fick sin behörighet.

Direktivet ger möjlighet för advokater att verka i en annan

medlemsstat (värdlandet) än den där de har erhållit sin

behörighet/advokattitel. En utländsk advokat tillåts att verka i värdlandet,

använda sitt hemlands yrkestitel och utöva samma typ av verksamhet

som värdlandets advokater. Vidare underlättas integrering i värdlandets

advokat-organisation för den som önskar det. En kontroll av yrkes-

kvalifikationerna görs av värdlandets behöriga myndighet. Direktivet ger

vidare utländska advokater rätt att utöva advokatverksamhet i

advokatgrupp (i bolag eller andra sammanslutningar) under gemensamt

namn. Värdlandet har dock rätt att hindra advokatgrupper som

kontrolleras av andra än advokater. En advokat som arbetar under sitt

hemlands titel får verka som anställd vid offentliga eller privata organ,

om värdlandets egna advokater har rätt till det. Direktivet skall

genomföras av medlemsstaterna senast den 14 mars 2000.

12.7.2 Etableringsfrihet inom hantverksyrken, serviceyrken

m.m.

Hösten 1997 inleddes beredning i en rådsarbetsgrupp om ett förslag från

kommissionen att till ett generellt samlingsdirektiv sammanföra ca 35

äldre direktiv som möjliggör för medborgare i en medlemsstat att

etablera näringsverksamhet, tillhandahålla tjänster samt arbeta som

anställda i en annan medlemsstat i en verksamhet som är reglerad i

värdlandet. Huvudprincipen är att värdlandet vid sin prövning om

tillstånd i princip skall godta erhållen yrkesutbildning, yrkeserfarenhet

samt intyg om konkursfrihet, god vandel och ekonomisk ställning som

medborgaren erhållit i hemlandet eller i senaste hemvistlandet.

Under våren 1998 nåddes en gemensam ståndpunkt i rådet. I oktober

1998 antog Europaparlamentet vid den andra behandlingen av förslaget

ett ändringsförslag som också kommissionen ställt sig bakom. Eftersom

enighet inte har uppnåtts kommer frågan upp till förlikning.

12.8 Motorfordonsförsäkring

Vid inremarknadsrådet i december 1998 nåddes en politisk

överenskommelse om att anta det fjärde direktivet om motorfordons-

försäkring. Direktivförslaget syftar till att harmonisera medlemsstaternas

regler och förbättra situationen för skadelidande vid olyckor som

inträffar i en annan medlemsstat än den där den skadelidande är bosatt,

och som orsakas av fordon registrerade och försäkrade i en annan

medlemsstat än den där den skadelidande är bosatt.

Direktivförslaget innehåller bl.a. en bestämmelse om att en skade-

lidande skall ha rätt att omedelbart kunna vända sig med sina ersättnings-

krav till motpartens försäkringsgivare (direktanspråk). Vidare skall alla

trafikförsäkringsgivare vara skyldiga att ha en skadereglerings-

representant i varje medlemsstat. Varje medlemsstat åläggs att skapa ett

informationsorgan, som skall bistå skadelidande med information om

bl.a. vilka försäkringsbolag som meddelat trafikförsäkring för de fordon

som varit inblandade i trafikolyckan och om de representanter som

ansvarar för skaderegleringen. Dessutom skall varje medlemsstat inrätta

eller auktorisera ett skadeersättningsorgan som skall ansvara för

reglering av skador i de fall det inte finns någon

skaderegleringsrepresentant utsedd eller när försäkringsgivaren eller

representanten inte reagerar på framställda krav. Om det inte går att

identifiera det skadeorsakande fordonet eller dess försäkringsgivare skall

den skadelidande kunna vända sig med sina ersättningskrav till

skadeersättningsorganet i sitt hemland.

Sverige har en positiv inställning till direktivförslaget. Det är en fördel

för EU-medborgare som lidit skada i en trafikolycka i en annan

medlemsstat än sitt hemland, att i hemlandet kunna få information om

den ansvariges försäkringsgivare och att kunna framställa anspråk på

ersättning direkt till försäkringsgivaren eller till dennes representant, som

skall finnas i den skadelidandes hemland.

En gemensam ståndpunkt kommer sannolikt att antas i början av år

1999.

12.9 Handikappfrågor

Sverige deltar i Europeiska kommissionens högnivågrupp för

handikappfrågor. Kommissionens nya roll på handikappområdet, efter

det att Helios II-projektet avslutats, börjar nu utkristalliseras. En ny

uppgift som man tagit på sig är att samla in fakta om funktionshindrade

personers situation och om handikappolitiken i medlemsstaterna. En

annan är att främja informationsutbytet mellan medlemsstaterna. En

tredje är att ge bidrag (via Europeiska socialfonden) direkt till frivillig-

organisationerna. Ytterligare en uppgift är att upprätthålla dialogen med

Europeiskt handikappforum.

Sveriges strategi när det gäller arbetet för att förbättra situationen för

personer med funktionshinder bygger på Amsterdamfördraget, Agenda

2000, reformerna av socialfonden och fokus på funktionshinder i

riktlinjerna för sysselsättning och den nationella handlingsplanen.

Sverige har till kommissionen bidragit med information om det

pågående arbetet med diskrimineringslagstiftningen i Sverige. Den

europeiska handikappolitiken fortsätter att ägna stor uppmärksamhet åt

funktionshindrade personers situation i arbetslivet, vilket Sverige stöder.

12.9.1 Parkeringstillstånd för personer med funktionshinder

Rådet antog under året en rekommendation (EGT L 167, 12.6.1998) om

parkeringstillstånd för personer med funktionshinder. Före den 1 juli år

2000 skall kommissionen informeras om hur rekommendationen har

genomförts.

12.10 Folkhälsa

År 1994 blev folkhälsa ett formellt samarbetsområde i EG, i och med

antagandet av Unionsfördraget. I den s.k. folkhälsoartikeln, artikel 129,

sägs inledningsvis att gemenskapen skall bidra till att säkerställa en hög

hälsoskyddsnivå för människor genom att främja samarbetet mellan

medlemsstaterna och vid behov stödja deras insatser. Gemenskapens

insatser skall inriktas på att förebygga sjukdomar, särskilt de stora

folksjukdomarna inklusive narkotikamissbruket, genom att främja

forskning om deras orsaker och överföring samt hälsoupplysning och

hälsoundervisning. För att bidra till att de mål som anges i denna artikel

uppnås skall rådet besluta om stimulansåtgärder, som dock inte får

omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra

författningar.

År 1994 antogs ett femårigt ramprogram för folkhälsoområdet, där åtta

prioriterade områden definierades vilka alla har tilldelats resurser. För

fem av områdena har aktiviteter satts i gång: programmet mot cancer,

mot aids och vissa andra smittsamma sjukdomar, mot narkotika, för

hälsofrämjande aktiviteter samt för hälsodata. Följande program är under

beredning och kan förutses träda i kraft under våren 1999: ett program

för sällsynta sjukdomar, ett för förebyggande av personskador samt ett

för miljörelaterade sjukdomar.

Det nuvarande ramprogrammet för folkhälsoområdet varar fram till år

2000. Beredningen av det framtida ramprogrammets utformning har

därmed börjat. Kommissionen presenterade i april 1998 ett meddelande

(KOM(1998) 230 slutlig) som ett diskussionsunderlag inför

utformningen av ett nytt ramprogram, där kommissionen har uppställt ett

antal områden som kan bli föremål för ett framtida samarbete. Med

anledning av meddelandet antog rådet den 30 april 1998 respektive 12

november 1998 slutsatser vari man lyfter fram att det är viktigt att en

horisontell ansats prioriteras med tre breda inriktningar: hälsodata, hälso-

risker samt hälsodeterminanter, dvs. risk/friskfaktorer. Därmed skulle

den nuvarande inriktningen med smala sjukdomsinriktade program

frångås.

Frågan om integreringen av hälsofaktorer i andra politikområden har

under året lyfts fram, då kommissionen presenterade en rapport om hur

hälsofaktorer har beaktats inom övriga politikområden. Sverige har aktivt

verkat för att hälsofaktorer skall integreras och har inför utformningen av

det framtida samarbetet på folkhälsoområdet understrukit att sådan

integrering måste ske på ett tidigt stadium. Många av de viktigaste och

mest grundläggande bestämningsfaktorerna för hälsa ligger utanför den

traditionella hälso- och sjukvårdssektorn. Sverige har därför poängterat

att arbetet med de sociala bestämningsfaktorerna för folkhälsan måste

stärkas och ges ökad tyngd.

12.10.1 Folkhälsoprogram

Inom åtgärdsprogrammet vad avser cancer har man utarbetat det tredje

femåriga ramprogrammet för Europa mot cancer. Programmet omfattar

insatser som bl.a. syftar till att förhindra dödsfall i förtid på grund av

cancer, minska dödlighet i cancer och cancersjukdomarnas omfattning

samt främja livskvaliteten genom att förbättra det allmänna hälso-

tillståndet. Programmet startade 1985 och det första ramprogrammet

omfattade perioden 1987 1989. Sverige har medverkat i tidigare

cancerprogram sedan 1990.

Det övergripande målet för åtgärdsprogrammet för hälsofrämjande,

utbildning och information är att bidra till en hög hälsoskyddsnivå i

medlemsstaterna. Det gör man bl.a. genom att stödja insatser som rör

strategier och strukturer för hälsofrämjande och uppbyggande av nätverk,

riktad prevention till särskilt utsatta grupper i relation till speciella

riskfaktorer, metoder för hälsoinformation och hälsoutbildning samt

yrkesmässig utbildning i folkhälsoarbetet. Under 1998 har man bl.a.

prioriterat projekt och nätverk som rör en hälsosam kost, hälsofrämjande

arbete inom primärvården, ojämlikhet i hälsa, äldres hälsa, hälso-

främjande på arbetsplatsen och mental hälsa. I början av året startade det

svenskkoordinerade projektet En jämförande analys av alkoholpolitiken

och dess effekter i EU-länderna .

Åtgärdsprogrammet för hälsoövervakning på folkhälsoområdet för

åren 1997 2001 har som mål att bidra till att upprätta ett gemenskaps-

system för hälsoövervakning, dvs. hälsodata om befolkningens

hälsotillstånd. Enligt arbetsprogrammet skall man uppnå detta mål

genom att inrikta arbetet på tre huvudområden: fastställande av

hälsoindikatorer, inrättande av ett nätverk för förmedling av hälsodata

samt analyser och rapporter. Inom programmets ram skall en europeisk

folkhälsorapport finansieras för år 2000.

Åtgärdsprogrammet mot aids och andra smittsamma sjukdomar berörs

närmare nedan (se även 12.9.6).

12.10.2 Tobak

Den 4 december 1997 antog hälsoministerrådet en gemensam ståndpunkt

om ett direktiv att förbjuda direkt och indirekt tobaksreklam (98/43/EG).

Detta är ett exempel på att integrationen av hälsofrågorna beaktas inom

gemenskapens övriga politikområden. Kommissionens förslag till ett

direktiv har diskuterats under flera år utan att kvalificerad majoritet i

rådet kunnat uppnås. På grund av röstförhållandena inom hälsominister-

rådet har en medlemsstats förändrade inställning till en gemensam

reglering av tobaksreklamen öppnat för att ett beslut kunde tas i frågan.

Beslutet trädde formellt i kraft den 22 juni 1998. Direktivet skall nu

genomföras nationellt.

Kommissionen meddelade vid hälsoministerrådet den 12 november

1998 att man avser att lägga fram ett förslag till ändringar i direktiv

89/622/EEG, avseende märkning av tobaksvaror, bl.a. innehållsför-

teckningar och varningstexter inför rådet och Europa-parlamentet under

våren 1999.

12.10.3 Alkohol

Sverige har tillsammans med Finland erhållit medel totalt 6,7 miljoner

kronor av kommissionen för att genomföra en länderjämförande

undersökning om alkoholproblemens omfattning och alkoholpolitiken i

samtliga EU-länder. Studien skall vara klar under hösten år 2000. Tanken

är att denna undersökning skall tjäna som underlag för diskussioner om

behovet av en samlad alkoholpolitik inom EU.

12.10.4 Narkotika

En framgångsrik EU-narkotikastrategi bör, enligt svensk uppfattning,

inriktas mot att minska både utbud och efterfrågan och berör samtliga tre

pelare. Artikel 129 i EG-fördraget utgör grunden för narkotikasamarbetet

på folkhälsoområdet. När det gäller narkotikafrågor i EG-fördragets

artikel 152 i dess lydelse enligt Amsterdamfördraget (som kommer att

ersätta artikel 129 då Amsterdamfördraget ratificerats) är lagstiftning,

vård och behandling fortfarande nationella angelägenheter för medlems-

staterna.

Narkotikapreventionsprogrammet inom ramen för verksamhet på

folkhälsoområdet (1995 2000) har under året fortsatt sitt arbete.

12.10.5 Narkotikafrågor utanför folkhälsoområdet

Sverige stöder arbetet i EU:s myndighet på narkotikaområdet,

Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk i

Lissabon. Syftet med centret är att samla och bearbeta information om

narkotika och narkotikaberoende i medlemsstaterna för att ta fram

tillförlitliga och jämförbara data om narkotikaproblematiken. I samtliga

EU-länder genomfördes under en vecka hösten 1998 en gemensam

satsning för att förebygga narkotikamissbruk. I Sverige ansvarade

Folkhälsoinstitutet för samordningen.

Under 1998 påbörjades diskussionen i rådets horisontella

narkotikagrupp om en ny EU-narkotikastrategi efter 1999. Den

horisontella narkotikagruppen ansvarar för övergripande narkotikafrågor

inom de tre pelarna. Sverige har med viss framgång motsatt sig

strävanden att harmonisera lagstiftningen; en diskussion som senare

tonades ned av det österrikiska ordförandeskapet.

12.10.6 Smittsamma sjukdomar

Under 1990-talet har det skett en rad förändringar som påverkat

smittskyddssituationen. Människors alltmer omfattande resande till

främst sydliga och tropiska länder, den ökande invandringen och handeln

med livsmedel är några faktorer som haft betydelse i sammanhanget.

Övervakning av smittsamma sjukdomar är ett viktigt område för

samarbete på europeisk nivå. Samarbetet inom smittskyddsområdet på

EU-nivå är inriktat på informations- och erfarenhetsutbyte, forsknings-

och utbildningsinsatser samt kompetensuppbyggnad i medlemsstaterna

men också i Östeuropa. Smittskyddsfrågor är ett prioriterat område för

Sverige i det fortsatta samarbetet.

Åtgärdsprogrammet mot aids och andra smittsamma sjukdomar

(647/96/EG) utgör ett av de prioriterade områdena för EU:s arbete vad

gäller folkhälsan. Syftet är att minska spridning och dödlighet av aids

samt förekomsten av andra smittsamma sjukdomar. Detta sker genom ett

utökat samarbete mellan medlemsstaterna och genom en samordning av

deras förebyggande politik och program. Vidare skall man stödja olika

icke-statliga organisationer, inklusive sammanslutningar av personer som

berörs av hiv.

Rådet och Europaparlamentet har under september 1998 beslutat att

inrätta ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av

smittsamma sjukdomar (2119/98/EG). Nätverkets uppgift skall bl.a. vara

att utbyta information om utbrott av smittsamma sjukdomar och åtgärder

som vidtas för att skydda befolkningen. Vidare skall man befrämja

samarbete mellan medlemsstaterna och de nationella myndigheter som

ansvarar för folkhälsan.

Sedan 1996 pågår ett samarbete mellan EU och USA om

övervakningen av smittsamma sjukdomar, vilket bl.a. skall främja

utbildning och träning av professionella, samt svara för informations-

och kunskapsutbyte mellan de nationella instituten. Stöd av institutions-

uppbyggnad i Östeuropa genomförs också inom detta samarbete.

12.10.7 Blodsäkerhet

I samband med att Sverige anslöt sig till EU blev rådets direktiv

89/381/EEG om bl.a. självförsörjning med blod och blodprodukter

bindande för Sverige. Enligt direktivet skall medlemsstaterna vidta de

åtgärder som krävs för att främja gemenskapens självförsörjning med

blod och plasma från människa. Sverige har aktivt medverkat till att

ministerrådet i juni 1998 antog en rekommendation (EGT L 203,

21.7.1998) om blod- och plasmagivares lämplighet och screening av

donerat blod inom EU. I rekommendationen anges bl.a. krav på givares

lämplighet, tappningsvolymer, tidsintervaller mellan givningar och

undersökning av donerat blod. På svenskt initiativ diskuterades under

våren 1998 uppläggningen av en internationell studie av plasma-

tappningsvolymer med representanter för Tyskland och Österrike samt

kommissionen. Regeringen har den 5 november 1998 uppdragit åt

Socialstyrelsen och Läkemedelsverket att med utgångspunkt i nämnda

direktiv och rekommendation se över nationella föreskrifter i Sverige och

pröva behovet av en särskild svensk lagstiftning för blod- och

plasmaverksamheten.

12.10.8 Antibiotikaresistens

En alltför omfattande användning av antibiotika medför att bakterier blir

resistenta (motståndskraftiga) mot läkemedlen. Detta kan leda till att

svårbehandlade infektioner sprids inom befolkningen, vilket ger upphov

till svårt mänskligt lidande och höga sjukvårdskostnader. Ett exempel är

tuberkulosen, som är på återtåg i Europa och nu ofta orsakas av

antibiotikaresistenta bakterier. Förekomsten av resistens hos vanliga

bakterier som pneumokocker och stafylokocker är andra problem som

uppstått. Läget i Sverige beträffande antibiotikaresistens är sannolikt ett

av de bästa i Europa. Ett omfattande övervaknings-, registrerings- och

informationsarbete förekommer bl.a. genom RAF (Referensgruppen för

antibiotikafrågor) och det nationella nätverket STRAMA (Strategi-

gruppen för rationell antibiotikaanvändning och minskad antibiotika-

resistens).

Sverige arbetar aktivt i EU-samarbetet med frågan om antibiotika-

resistens, för att den svenska hållningen skall vinna ökat gehör. Sverige

har sedan inträdet i EU haft ett undantag från EG:s regler för användande

av antibiotika som tillväxtbefrämjare. Detta undantag löpte ut vid

årsskiftet 1998/1999. Användningen av antibiotika i djurhållningen har

visats bidra till resistenta bakterier även hos människor.

Frågan om antibiotikaresistens togs upp vid hälsoministerrådet den 12

november 1998, som en uppföljning till en dansk konferens i ämnet.

Sverige gav sitt fulla stöd till att frågan skall beaktas inom ramen för EU-

samarbetet. Tyskland meddelade slutligen att man avser att arbeta vidare

med frågan om antibiotikaresistens. Tanken är att en resolution skall

antas av hälsoministerrådet i juni 1999.

12.11 Ungdomsfrågor

12.11.1 Ungdom för Europa

EU:s samarbete på ungdomsområdet regleras i artikel 126 i EG-

fördraget, vilken ger möjlighet till stimulansåtgärder för att främja

utvecklingen av ungdoms- och ungdomsledarutbyte. Utbildnings- och

ungdomsfrågor är ett område inom vilket nationell bestämmanderätt

gäller, och fördraget ger inte utrymme för en harmonisering av lagar och

regler inom området. Huvuddelen av aktiviteterna sker inom programmet

Ungdom för Europa, där det nuvarande programmet sträcker sig över

perioden 1995 1999 och har en budget på sammanlagt 126 miljoner ecu.

Mer än 60 000 ungdomar har årligen deltagit i Ungdom för Europa-

programmen, och varje år har ca hälften av de organisationer som

organiserar utbyten inte haft tidigare erfarenhet av programmet. Ca 2 000

ungdomar kom från Sverige.

12.11.2 Europeisk volontärtjänst för ungdomar

Under åren 1996 1997 har kommissionen även drivit en

försöksverksamhet för att utveckla en europeisk volontärtjänst för

ungdomar. Tonvikten ligger på stöd till längre utbyten (6 12 månader)

för enskilda ungdomar som deltar som volontärer i ett samhällsnyttigt

projekt i en annan medlemsstat. Utifrån försöksverksamheten antogs

programmet i juli 1998 och sträcker sig fram till 1999 med en budget på

47,5 miljoner ecu. Totalt har ca 2 300 ungdomar, varav 120 från Sverige,

deltagit i verksamheten under 1996 1997.

12.11.3 Nytt ungdomsprogram efter 1999

I november 1997 överlämnade kommissionen ett s.k. meddelande till

rådet om riktlinjer för de framtida gemenskapsprogrammen inom

utbildnings- och ungdomsområdena. Inom ungdomsområdet förordades

att de bägge nuvarande programmen Ungdom för Europa och Europeisk

volontärtjänst för ungdomar ersätts av ett samlat ungdomsprogram för

perioden den 1 januari 2000 den 31 december 2004. Programmet

föreslås få en budget om 600 miljoner euro och innebär en årlig

fördubbling från ca 54,5 miljoner ecu år 1999 till 120 miljoner euro för

vart och ett av de fem påföljande åren. Det nya programförslaget antogs

av kommissionen den 28 maj 1998 och överlämnades därefter till

Europaparlamentet och rådet för fortsatt behandling. Parlamentet har

härvid bl.a. föreslagit att programmets totala budget ökas till 800

miljoner euro.

Vid ungdomsministerrådets möte den 26 november 1998 kunde rådet

inte ena sig om en s.k. gemensam ståndpunkt i fråga om det föreslagna

programmet på grund av oenighet om programmets budget. Fyra av

medlemsländerna däribland Sverige, förordade nämligen en nollbudget-

tillväxt och kom därmed att utgöra en s.k. blockerande minoritet.

Den 4 december uppnådde utbildningsministrarna en gemensam

ståndpunkt om de nya utbildningsprogrammens budget och längd (7 år). I

ljuset därav kan förutses att frågan om ungdomsprogrammets budget och

längd ånyo kommer att tas upp till behandling.

12.12 Idrott Europeiska rådet inbjuder till mobilisering

mot dopning

Idrott omfattas inte av fördraget och härigenom har inte heller någon

gemenskapspolitik förutsetts. EG-domstolen har dock genom domar

fastställt principen att idrotten bör underkastas gemenskapsrätten i de fall

den utgör en ekonomisk aktivitet inom ramen för den inre marknaden.

Den senaste domen av stor betydelse på idrottsområdet meddelades i

december 1995 i det s.k. Bosman-fallet (mål C-415/93). Domen har för

idrotten i Sverige medfört att olika specialidrottsförbund genomfört vissa

förändringar i sina tävlingsbestämmelser.

Under det österrikiska ordförandeskapet har idrotten och EU

diskuterats, detta bl.a. mot bakgrund av den deklaration som antogs vid

Europeiska rådets möte i Amsterdam. Vid dess möte i Wien antogs ett

särskilt avsnitt i slutdokumentet i vilket idrottens sociala betydelse

understryks. Rådet inbjuder vidare kommissionen att överlämna en

rapport till Europeiska rådets möte i december 1999 med inriktning på att

bevara nuvarande idrottsstrukturer och att upprätthålla idrottens sociala

funktion inom ramen för gemenskapen. Rådet uttryckte även sin oro för

omfattningen och allvaret med dopning inom idrotten, vilket undergräver

idrottens etik och äventyrar folkhälsan. Rådet betonade behovet av

mobilisering på EU-nivå och inbjöd medlemsstaterna att tillsammans

med kommissionen och internationella idrottsorganisationer undersöka

möjliga åtgärder för att intensifiera kampen mot denna fara, särskilt

genom bättre samordning av befintliga nationella åtgärder.

För att skapa större förståelse mellan Europas folk har kommissionen

fördelat ett begränsat stöd till idrottsföreningar genom det s.k.

Eurathlonprogrammet. Syftet med programmet har varit att främja den

roll som idrotten spelar för den sociala integrationen, hälsomedvetandet

och solidariteten människor emellan. Bidrag har fördelats under året till

idrottsföreningar och förbund för projekt som omfattar minst tre

medlemsländer.

13 Transporter

På transportområdet skall EG-fördragets övergripande mål uppnås inom

ramen för en gemensam transportpolitik. I detta syfte skall rådet fatta

beslut om gemensamma regler för transporter till, från och genom

medlemsstaternas territorier, villkor för utländska företag som utför

transporter i en medlemsstat, åtgärder för att förbättra

transportsäkerheten och andra lämpliga bestämmelser.

13.1 Arbete som berör alla transportslag

13.1.1 Åtgärder för att integrera miljöhänsyn i

transportpolitiken

Gemensamt möte med transport- och miljöministrarna

Vid Europeiska rådets möte i Cardiff pekade regeringscheferna på

behovet av att integrera miljöskydd i gemenskapens olika politik-

områden. Som första politikområden där detta arbete borde inledas

angavs transporter, energi och jordbruk. Europeiska rådet gav i uppdrag

åt transportrådet, energirådet och jordbruksrådet att rapportera till topp-

mötet i Wien om en strategi för detta arbete inom sina respektive

områden. Den 17 juni 1998, dagen efter Cardiffmötet, höll transport- och

miljöministrarna ett gemensamt möte. Under detta möte enades

ministrarna om slutsatser som framhåller behovet av att främja en hållbar

utveckling mot bakgrund av de negativa effekterna på människors miljö

och hälsa.

Europeiska rådets möte i Wien

Transportministrarna presenterade en rapport (i enlighet med det uppdrag

som gavs dem i Cardiff) till Europeiska rådets möte i Wien med åtagande

om att utarbeta en strategi för att integrera miljöhänsyn och hållbar

utveckling i transportpolitiken. Strategin skall innehålla kort-, medellång-

och långsiktiga miljömål. Arbetet skall ytterligare preciseras i form av ett

arbetsprogram som i en första del skall presenteras mot slutet av 1999.

13.1.2 Högnivågruppen för telematik på transportområdet

Den högnivågrupp för telematik på transportområdet, dvs. informations-

teknik tillämpad inom trafiken, som inrättades 1995 på initiativ av rådet,

har samlats en gång under 1998. Gruppen diskuterade bl.a. framtagande

av principer för gränssnittet mellan människa och maskin samt åtgärder

för att främja framväxten av en marknad av trafikinformationstjänster.

För att främja införandet av radiotjänsten RDS-TMC och utbyte av

trafikinformation inom ramen för de överenskommelser som under-

tecknades 1997 har en gemensam stödorganisation etablerats under året.

Vägverket är Sveriges representant i detta arbete.

13.1.3 Vitboken om rättvisa trafikavgifter

Den 28 juli 1998 presenterade kommissionen sin vitbok med titeln

Rättvisa trafikavgifter. En modell för stegvist införande av gemensamma

avgiftsprinciper för transportinfrastruktur i EU (KOM(1998) 466 slutlig).

I syfte att åstadkomma en effektivare europeisk transportsektor, att bidra

till utvecklandet av hållbara transporter och att främja konkurrens-

neutralitet mellan företag och medborgare i olika medlemsstater föreslås

att gemensamma avgiftsprinciper införs. Förslaget har många likheter

med det svenska kostnadsansvaret för transportsektorn. Samhälls-

ekonomisk marginalkostnadsprissättning är grunden i förslaget. Det

kompletteras med möjlighet till kostnadstäckning genom genomsnitts-

prissättning för ny infrastruktur. Kommissionen föreslår ett stegvis

genomförande av förslaget.

Rådet har informerats om förslaget men några närmare diskussioner

har inte förts. I december inleddes arbetet i den kommitté av experter på

avgiftssättning för transportinfrastruktur som föreslås i vitboken.

Kommitténs uppgift är att utveckla och bereda frågor om genomförandet

av föreslagna avgiftsprinciper.

13.1.4 Kombinerade transporter

Kommissionen har under året lagt fram förslag till vissa ändringar av

rådets direktiv 92/106/EEG och 96/53/EG för att främja kombinerade

transporter (KOM(1998) 414 slutlig). Förslaget innebär en utvidgning av

begreppet kombinerad transport . Det innehåller även regler om att

tillåta tyngre totalvikt (44 ton) samt om att införa vissa förmåner för

lastbilar i kombitrafik (bl.a. undantag från helgförbud för tung trafik och

vissa möjligheter till fordonsskattelättnader). Förslagen har behandlats

dels i rådsarbetsgrupper, dels som punkter med avrapportering av

arbetsläget vid två ministerråd. Sverige, liksom övriga medlemsstater, är

visserligen överens om att kombinerade transporter bör främjas, bl.a. för

att avlasta vägnätet viss trafik, men förslagen har mötts av viss

tveksamhet bl.a. med hänsyn till att de kan medföra kontrollproblem. EG

stöder även intermodala transportlösningar genom det s.k. PACT-

programmet (Pilot Action Combined Transport), där praktiska prov av

nya transportlösningar kan få visst ekonomiskt stöd. Sverige medverkar

här vid värderingen av projektansökningarna.

13.2 Landtransporter

13.2.1 Vägtransporter

Beskattning av tung trafik vid utnyttjande av viss infrastruktur

Vid transportministermötet den 30 november 1 december 1998 nådde

medlemsstaterna efter drygt två års arbete en gemensam ståndpunkt kring

förslaget till nytt direktiv om beskattning av tunga lastfordon för

användning av vissa infrastrukturer (KOM(96) 331 slutlig). Det nya

direktivet skall ersätta det som nu tillämpas, rådets direktiv 93/89/EEG,

som på formella grunder upphävdes av EG-domstolen i juli 1995.

Avsikten är att det nya direktivet skall träda i kraft den 1 juli 2000. I

förslaget till nytt direktiv återfinns bland annat bestämmelser om

differentiering av vägavgifterna beroende på fordonens miljöpåverkan

och nya högre maximinivåer för vägavgifterna.

Reglering av arbetstiden vid vägtransporter för mobila arbetstagare och

förare som är egenföretagare

Kommissionen överlämnade i november 1998 till rådet ett förslag till

direktiv (KOM(1998) 662 slutlig), som bl.a. innebär viss reglering av

arbetstiden och som skall komplettera körtidsbestämmelserna i rådets

förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social

lagstiftning om vägtransporter. Rådsbehandlingen av förslaget har ännu

inte påbörjats. Förslaget berör också andra transportslag än vägtrafiken

(jfr avsnitt 12.4.1).

Vägtransportavtal med länder utanför EU

Kommissionen har under året fortsatt förhandlingarna med Schweiz om

att ingå avtal om luft- och landtransporter i syfte att bl.a. få använda

lastbilar med totalvikt upp till 40 ton för transporter på schweiziskt

territorium. Vid en separat förhandling i anslutning till transportrådet den

30 november och 1 december 1998 kunde parterna till slut nå en politisk

överenskommelse om innehållet i ett vägtransportavtal.

Vidare pågår det förhandlingar om tillfälliga busstransporter samt om

vissa transittrafikfrågor med bl.a. länderna i Central- och Östeuropa.

Motorfordonsfrågor

Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (ECE) träffade

1958 en överenskommelse om att utveckla enhetliga reglementen om

delar och egenskaper för motorfordon. Flertalet av EG:s motorfordons-

direktiv består av ECE-reglementen som införlivats i gemenskapsrätten.

Överenskommelsen från 1958 har reviderats för att möjliggöra att

gemenskapen skall kunna bli medlem i organisationen och företräda

medlemsländerna. EG blev fullvärdig medlem i överenskommelsen från

den 24 mars 1998. Under 1998 har också USA anslutits till överens-

kommelsen genom en parallell överenskommelse som ännu inte antagits

av EG. Den parallella överenskommelsen kan ses som ett steg på vägen

mot globala regler på motorfordonsområdet. För de svenska fordons-

tillverkarna som har en relativt sett blygsam produktion med mycket

stor geografisk spridning har globala regler stor ekonomisk betydelse.

Ett gemensamt typgodkännandesystem för två- och trehjuliga

motorfordon antogs under 1997 och infördes i svensk lagstiftning den 1

november 1998. Det omfattar bl.a. den s.k. EU-mopeden med en högsta

tillåtna hastighet av 45 km/h.

I lagstiftningsproceduren behandlas ett direktivförslag om gemen-

samma regler för bussar i rådets motorfordonsgrupp. Förslaget är av stor

vikt för svenska transportföretag och tillverkare. Direktivet kan komma

att antas under våren 1999. Ett särskilt direktivförslag om bussar av högst

15 meters längd förväntas under 1999.

Ett förslag till direktiv om gemensamma registreringsdokument för

motorfordon är nära ett antagande. Det kommer, tillsammans med ett

direktivförslag om gemensamma regler för s.k. flygande inspektioner, att

underlätta kontrollen av fordon som kör utanför hemlandet och medverka

till likvärdiga konkurrensförhållanden för operatörerna.

Vägtrafiksäkerhet

År 1991 inrättade kommissionen en högnivågrupp för trafiksäkerhet, och

1993 presenterade kommissionen ett första handlingsprogram om väg-

trafiksäkerhet. Programmet har genomförts, vilket har lett till klara

framsteg enligt den utvärdering som kommissionen låtit göra.

Under året har rådet ställt sig bakom ett förslag att kommissionen

regelbundet ser över och rapporterar om utvecklingen av trafiksäkerheten

inom Europeiska unionen. I förslaget ingår också att sprida kunskap om

andras erfarenheter och de bästa metoderna för att öka trafiksäkerheten.

Under 1998 har två möten ägt rum, och de angelägna frågor som

diskuterats är att införa varselljus samt att fortsätta arbetet med att

motverka bruket av droger i trafiken.

13.2.2 Järnväg

Kommissionen överlämnade i juli ett s.k. järnvägspaket, med förslag till

ändringar av direktiven 91/440/EEG och 95/18/EG samt ett förslag till

nytt direktiv att ersätta direktivet 95/19/EG. Förslagen syftar till att

omvandla den europeiska järnvägssektorn, med dess vikande marknads-

andel, till en expanderande, konkurrenskraftig och kundorienterad

järnväg. För att uppnå detta krävs bl.a. kompetent förvaltning och sund

ekonomi inom järnvägssektorn samt rättvis och icke-diskriminerande

behandling av olika inblandade parter. För detta krävs bl.a. klarlägganden

av de berördas roller och en tydlig uppdelning av olika aktörers

ansvarsområden. Vidare krävs ramar och regelverk för fördelningen av

järnvägsinfrastrukturkapacitet, för fastställandet av nivåerna på ban-

avgifterna och för utfärdande av licenser för järnvägsföretag. Framför allt

det sistnämnda förslaget är omfattande och i vissa delar mycket

detaljerat.

Under hösten har förslagen behandlats och diskuterats vid ett flertal

tillfällen. Någon form av överenskommelse har dock inte uppnåtts. Vid

transportministrarnas möte den 30 november 1 december 1998

diskuterades förslagen till ändringar i direktiven 91/440/EEC och

95/18/EG kort, medan förslaget till det nya direktivet endast har

behandlats i våldsarbetsgruppen. Förslagen stämmer väl överens med det

svenska synsättet och svenska erfarenheter samt med den transport-

politiska propositionen från våren 1998.

13.2.3 Inre vattenvägar

Arbetet med att effektivisera trafiken på EU:s inre vattenvägar har

fortsatt under 1998. Kommissionen har lagt fram två nya förslag. Det ena

handlar om att i ordnade former stegvis söka begränsa den alltför stora

flottkapaciteten och det andra om att införa nya tekniska krav på

fartygen. Förslagen, som inte berör Sverige, är inte färdigbehandlade.

13.3 Sjöfart

13.3.1 Sjösäkerhet och miljö

Rådet har under 1998 antagit direktiv 98/18/EG om säkerhets-

bestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg, direktiv

98/41/EG om registrering av personer som färdas ombord på

passagerarfartyg som ankommer till eller avgår från hamnar i

gemenskapens medlemsstater samt direktiv 98/25/EG om hamnstats-

kontroll.

Kommissionen har under hösten presenterat ett förslag till rådets

direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall

och lastrester från fartyg. Förslaget innebär bl.a. att medlemsstaterna

skall se till att det finns tillräckliga mottagningsanordningar för att ta

emot fartygsgenererat avfall och lastrester i alla hamnar. Vidare skall

varje hamn upprätta en avfallshanteringsplan i enlighet med riktlinjer i

bilaga till direktivet. Svenska ståndpunkter har fått gott gehör under

förslagets beredning inom kommissionen, och Sverige bör vara fortsatt

pådrivande i arbetet.

Kommissionen har också presenterat ett förslag till rådets direktiv om

villkor för drift i reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och

höghastighetspassagerarfartyg i gemenskapen (KOM(1998) 71 slutlig).

De främsta syftena med förslaget är att uppnå en ökad harmonisering av

tolkningen av internationella säkerhetskrav för att säkerställa en effektiv

tillämpning av dessa krav och tillämplig gemenskapslagstiftning samt att

uppnå klarhet över de krav som gäller för att bedriva reguljär trafik med

ovan nämnda fartygstyper till och från gemenskapens hamnar. Den

svenska grundinställningen vid arbetet i rådet har varit positiv. En

gemensam ståndpunkt antogs i december 1998.

13.3.2 Gemensam sjöfartspolitik

Under året har kommissionen presenterat två förslag som berör den

gemensamma sjöfartspolitiken. Den ena förslaget, som presenterats i en

grönbok, berör hamnar och maritim infrastruktur (KOM(97) 678 slutlig).

Medlemsstaterna har under året kunnat lämna synpunkter, och Sverige

betonade främst vikten av att principen om att användaren skall betala

skall gälla inom hela unionen såsom sker i Sverige. Kommissionen har

därutöver under hösten 1998 bett om uppgifter om hur hamnväsendet

finansieras (om statligt stöd m.m.). Enkäten har besvarats av Sverige.

I juni 1998 lämnade kommissionen även förslag till en gemensam

policy vad gäller bemanningsvillkor på fartyg i gemensam passagerar-

och färjetrafik i och mellan medlemsstater (KOM(1998) 251 slutlig).

Reformpaketet omfattar både förslag till fortsatt avreglering av

sjöfartsmarknaden inom EU (cabotage) och ett förordningsförslag om att

endast tillämpa de anställningsvillkor som gäller i någon av de berörda

medlemsstaterna ombord på färjorna. I det första fallet har

medlemsstaterna i södra delen av unionen motsatt sig förslaget och i det

senare fallet har flera medlemsstater i den norra delen avvisat tanken om

gemensamma regler. Ministerrådet beslöt den 1 december 1998 att frågan

skall bearbetas ytterligare.

13.3.3 Sjöfartsavtal med tredje land

Arbetet med att söka träffa sjöfartsavtal med Kina och Indien som rådet

fattade beslut om 1997 har bedrivits med viss prioritet i kommissionen.

Något resultat har ännu inte kunnat rapporteras, men avtal med dessa två

mycket stora stater är viktiga. Unionens medlemsstater åsamkas också

konkurrensmässig diskriminering i många länder utöver Kina och Indien.

Kommissionen har på detta område varit mycket aktiv under året i bl.a.

kontakter med Brasilien, USA, Japan, Thailand, Colombia m.fl. Arbetet

syftar till att genom förhandlingar med berörda länder söka undanröja

diskriminerande särbehandling av fartyg som tillhör EU:s handelsflotta.

13.4 Luftfart

13.4.1 Flygtrafikledning

Arbetet med att reformera den europeiska flygtrafikledningen har fortsatt

inom EG och Eurocontrol (Europeiska organisationen för säkrare

flygtrafikledningstjänst). Inom EG har diskussionerna koncentrerats

kring gemenskapens framtida roll som en medlem av Eurocontrol. Den

20 juli 1998 antog ministerrådet ett mandat som bemyndigar

kommissionen att inleda förhandlingar om ett medlemskap för EG i

Eurocontrol. De reella förhandlingarna beräknas påbörjas under 1999.

Sverige stödjer de övergripande målsättningarna i detta arbete. Ett viktigt

svenskt krav är att få behålla vårt integrerade civila/militära

flygtrafikledningssystem.

13.4.2 Flygsäkerhet

Gemensam ståndpunkt har i juni 1998 uppnåtts gällande direktivförslaget

om rampinspektioner av flygplan. Förslaget innebär att medlemsstaterna

åläggs att genomföra utökade rampinspektioner av flygplan från länder

utanför EU, att en gemensam databas upprättas för att lokalisera

säkerhetsbrister, att experthjälp skall kunna erbjudas till tredje land samt

att kommissionen och medlemsstaterna skall kunna meddela flygförbud

för flygbolag som inte uppfyller säkerhetskraven. Sverige har under

arbetets gång verkat för att flygsäkerhetsrelaterad information skall vara

offentlig i största möjliga omfattning men har inte fått tillräckligt gehör

för kraven.

Diskussionerna om att bilda en gemensam europeisk flygsäkerhets-

myndighet (EASA) har fortsatt under året. Den 20 juli 1998 antog

ministerrådet ett mandat som bemyndigar kommissionen att inleda

förhandlingar om att etablera myndigheten, vilken avses grundas på den

existerande organisationen Joint Aviation Authorities. De reella för-

handlingarna beräknas påbörjas under 1999. Sverige stöder kraftfullt den

övergripande inriktningen i arbetet.

Kommissionen har i mars 1998 presenterat ett meddelande angående

en europeisk strategi för ett globalt system för satellitnavigering.

Strategin debatterades av transportrådet den 17 mars 1998 varvid ett antal

slutsatser antogs. Under 1999 avser man att intensifiera arbetet

intensifieras där internationella förhandlingar med bl.a. USA och

Ryssland utgör viktiga inslag.

13.4.3 Förhållandet till tredje land

EG och USA

Några ytterligare luftfartsförhandlingar mellan kommissionen och USA,

grundade på det första mandat rådet beslutade om i juni 1996, har inte

hållits. Arbetet har fortsatt med ett utvidgat mandat som omfattar även

trafikrättigheter m.m. Rådet har under året debatterat frågan om hur det

fortsatta arbetet bör bedrivas.

Sverige har vidhållit den i princip positiva inställningen till en

gemensam luftfartsmarknad över Atlanten och till arbetet med ett

utvidgat mandat, allt under förutsättning att detta inte innebär en

försämring av vad som gäller enligt det s.k. open skies-avtal som Sverige

har ingått med USA.

Kommissionen har beslutat att anmäla Sverige och vissa andra

medlemsstater till EG-domstolen med anledning av dessa open skies-

avtal, som enligt kommissionen innebär att Sverige och övriga berörda

medlemsstater har brutit mot sina förpliktelser mot unionen. Sverige har

bestridit att några överträdelser har skett.

EG och Schweiz

Arbetet med ett luftfartsavtal mellan EG och Schweiz pågår fortfarande.

EG och Central- och Östeuropa

Kommissionen, tillsammans med medlemsstaterna, har under våren 1997

på bilateral basis haft inledande diskussioner med de tio central- och

östeuropeiska staterna inför luftfartsförhandlingarna om utvidgning av

den inre luftfartsmarknaden. Sverige har medverkat vid diskussionerna

med de baltiska staterna och Polen. En oberoende säkerhetsbedömning

av respektive stat har parallellt utförts av Joint Aviation Authorities. Vid

ett möte i september 1997 med den speciella kommittén, bestående av

kommissionen, medlemsstaterna samt övriga förhandlingsparter,

godkändes enhälligt förhandlingarnas slutmål om en gemensam inre

luftfartsmarknad. Under 1998 har de bilaterala förhandlingarna inletts.

Den första förhandlingsomgången blir klar till årsskiftet 1998/99.

Kommissionens förhoppning är att det skall finnas ett färdigt avtal före

den 30 juni 1999.

13.4.4 Ljuddämpare på flygplan

Rådet har antagit en gemensam ståndpunkt avseende en förordning om

förbud mot användning och nyregistrering av vissa flygplan som försetts

med ljuddämpare (s.k. hush kits). Syftet med förordningen är att minska

bullret vid gemenskapens flygplatser genom att förebygga att äldre

flygplan förses med ljuddämpare för att undgå det förbud mot vissa

flygplanstyper som träder i kraft den 1 april 2002, eftersom ett

ljuddämpat äldre flygplan ändå har sämre miljöprestanda än ett modernt

flygplan. Sverige har stött detta förslag.

13.4.5 Flygplatsavgifter

Kommissionen har under året lagt ett förslag till direktiv om

flygplatsavgifter (KOM(97) 154 slutlig). Förslaget har behandlats dels i

rådsarbetsgrupper, dels som punkter med avrapportering av arbetsläget

vid två ministerråd. Förslaget har mötts med tveksamhet ur olika

synvinklar från medlemsstaterna. Från svensk sida har frågorna om

möjligheter till korssubventionering av våra flygplatser samt om rätten

att ta ut miljörelaterade landningsavgifter tilldragit sig det största

intresset. Under hösten 1998 har förslaget diskuterats i

rådsarbetsgruppen. Fortfarande råder stor oenighet. En avrapportering av

arbetsläget gjordes vid transportministrarnas möte den 30 november och

1 december 1998.

13.5 Transeuropeiska nät för transporter

Kommissionen fattade i juli 1998 beslut om fördelning av ekonomiskt

stöd till transeuropeiska nät för transporter, TEN-T.

Rådets förordning (EG) nr 2236/95 om allmänna regler för gemen-

skapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät är gemensam

för transport-, tele- och energinäten och utgör den rättsliga grunden för

det ekonomiska stöd som genom årliga beslut i finansieringskommittén

fördelas till projekt av gemensamt intresse. I 1998 års EG-budget finns

avsatt 470 miljoner ecu till TEN-T. Av dessa har 27 miljoner ecu avsatts

till följande svenska projekt:

 Byggande av svenska landanslutningar till Öresundsförbindelsen,

 Trafiklednings- och informationstjänster för vägtrafiken i norra

Europa, VIKING

 Byggande av väg E 6 på delen Håby Rabbalshede

 Byggande av väg E 18, delen Örebro Arboga

 Byggande av Nordlänken, dubbelspår mellan Öxnered och Trollhättan

 Byggande av järnvägstunnel under Malmö centrum, Citytunneln

 Masterplan för Göteborgs hamn

 Utredningar för bana 3 på Arlanda flygplats

 NEAN, utveckling av flygtrafikledningstjänsten i norra Europa.

Sverige har tillsammans med Danmark erhållit 20 miljoner ecu i bidrag

till Öresundsförbindelsen.

13.6 Transport av farligt gods

Rådet har den 30 november 1998 antagit en gemensam ståndpunkt inför

antagandet av rådets direktiv om transportabla tryckbärande anordningar.

Kommissionen har den 14 maj 1998 lämnat ett förslag till rådets

direktiv om harmonisering av reglerna för examination av säkerhets-

rådgivare (KOM(1998) 174 slutlig). Detta direktivförslag är att se som

ett underdirektiv till det direktiv som antogs 1996 om säkerhetsrådgivare

för transport av farligt gods på vägar, järnvägar och inre vattenvägar.

Regeringen avser att under våren 1999 föreslå riksdagen lagändringar

med anledning av det senare direktivet.

14 Näringspolitik

EU:s näringspolitik skall säkerställa att nödvändiga förutsättningar finns

för industrins konkurrensförmåga. Unionens insatser skall inriktas på att

påskynda industrins anpassning till strukturförändringar och främja ett

gynnsamt näringslivsklimat.

14.1 Näringspolitikens inriktning

Det finns en ambition i EU att stärka industrirådets roll i frågor som rör

det europeiska näringslivets konkurrenskraft, och rådet antog i november

det andra arbetsprogrammet som syftar till att strukturera arbetet kring

dessa frågor. Industriministrarna diskuterar numera regelbundet

förutsättningarna för det europeiska näringslivets konkurrenskraft. Under

det brittiska ordförandeskapet våren 1998 fokuserades diskussionen på

de nyckelfaktorer på nationell nivå respektive EU-nivå som påverkar

konkurrenskraften och särskilt på tillgången till riskkapital för

innovationer, som är en av dessa nyckelfaktorer.

Vid industriministrarnas möte i november rörde diskussionen till stor

del de fyra benchmarkingprojekt som startade under 1997 och som

avslutades under hösten 1998. Projekten syftar till att höja konkurrens-

kraften i europeisk industri genom att göra jämförelser och lyfta fram

goda exempel. Pilotprojekten har fokuserat på områdena finansiering av

innovationer, informations- och kommunikations-teknologi och arbets-

organisation, logistik samt kompetensutveckling. Industriministrarna

antog vid rådsmötet i november slutsatser om benchmarking som baseras

på erfarenheterna från pilotprojekten. I slutsatserna konstateras bl.a. att

benchmarking utgör ett värdefullt instrument för att förbättra

konkurrenskraften i den europeiska industrin och att näringslivets roll bör

stärkas i det fortsatta arbetet. Generaldirektörerna för industri uppmanas

också i slutsatserna att närmare utvärdera pilotprojekten med syfte att

anta ett arbetsprogram om benchmarking.

Industriministrarna antog även slutsatser om företagstjänsternas

betydelse för sysselsättning, tillväxt och konkurrenskraft vid rådsmötet i

november.

Näringspolitiska frågor diskuteras förutom i rådet även i

kommissionens generaldirektörsgrupp (GD III). Gruppen träffas regel-

bundet för att diskutera idéer, förslag och utredningsinsatser som under-

lag för diskussioner i industrirådet. Under året har gruppen diskuterat

benchmarking, företagstjänsternas betydelse för sysselsättning och

tillväxt, industriella aspekter på utvidgningen av EU samt kopplingen

mellan miljö- och industrifrågor.

14.2 Småföretagspolitik

Inom ramen för gemenskapens fleråriga program för små och medelstora

företag i Europeiska unionen (1997 2000) har en rad aktiviteter ägt rum

under 1998. Två stora partnerskapsmässor, s.k. Europartenariat, och ca

30 branschspecifika partnerskapsmässor, s.k. Interprise, har anordnats. I

Stockholm har t.ex. ett Interprise ägt rum för företag med inriktning på

läkemedel och läkemedelsteknik, och i Göteborg har en under-

leverantörsmässa anordnats för företag inom bilindustrin. Småföretags-

programmet främjar också erfarenhetsutbyte mellan medlemsländerna. I

Stockholm anordnades i maj 1998 i detta syfte en konferens om

utbildning för nyföretagare. Kommissionen beslutade i november 1998

om en fortsättning på pilotprojektet Seed Capital Action (CREA) (EGT C

363, 25.10.1998, s. 30). Pilotprojektet innebär att kommissionen kan

stödja ett antal såddkapitalbolag som vänder sig till små och medelstora

företag som avser att införa ny teknik i sin verksamhet. Programmets

största operativa verksamhet är dock informationsnätverket Euro Info

Centre (EIC) vars ca 240 informationskontor i Europa, varav 14 i

Sverige, hjälper små och medelstora företag med frågor som rör EU och

den europeiska marknaden.

Ett förslag till ett direktiv om sena betalningar vid affärstransaktioner

presenterades av kommissionen den 25 mars 1998 (KOM(1998) 126

slutlig). Förslaget innehåller bestämmelser om dröjsmålsränta och om

skälig ersättning för skador som den sena betalningen har föranlett.

Avtalsvillkor som reglerar förfallotidpunkt och dröjsmålsränta och som

är oskäliga föreslås kunna jämkas/ogiltigförklaras. Dessutom föreskrivs

att varje medlemsland skall tillhandahålla ett snabbt och enkelt

förfarande för indrivning av otvistiga fordringar. Rådet förväntas anta en

gemensam ståndpunkt i frågan under första halvåret 1999.

På uppmaning av Europeiska rådet i juni 1997 tillsatte kommissionen

under hösten 1997 Business Environment Simplification Task Force

(BEST). Inför Europeiska rådets möte i juni 1998 lade BEST-gruppen

fram förslag till förbättringar av villkoren för framför allt små och

medelstora företag. Kommissionens svar på gruppens förslag redovisas i

kommissionens meddelande Främjande av företagaranda och

konkurrenskraft (KOM(1998) 550 slutlig) till vilket ett förslag till

handlingsplan fogats. Förslaget till handlingsplan kommissionens och

medlemsländernas uppföljning av BEST-gruppens förslag har

förhandlats i en rådsarbetsgrupp under hösten 1998 och beräknas bli

antaget i början av 1999.

14.3 Branschfrågor

14.3.1 Teko-, återvinnings-, varvs- och gruvindustrin

Kommissionen presenterade vid industrirådsmötet i november 1997 ett

meddelande innehållande en handlingsplan för den europeiska textil- och

beklädnadsindustrins konkurrenskraft. Meddelandet är ett resultat av de

arbetsgrupper på tekoområdet som kommissionsledamoten Bangemann

tidigare har bildat. Ett förslag till rådsslutsatser har behandlats av rådets

industriarbetsgrupp och antogs av industrirådet i maj 1998.

Kommissionen kom i juli med ett meddelande om återvinnings-

industrins konkurrenskraft. Kommissionen föreslår där bl.a. att ett

återvinningsforum bildas med bredast möjliga deltagande av offentliga

och privata intressenter på området. Ordförandeskapets förslag till

rådsslutsatser har därefter diskuterats i rådets industriarbetsgrupp och

antogs av industrirådet vid dess novembermöte.

Vid industrirådets möte i maj 1998 fastställdes i en förordning nya

regler om stöd till varvsindustrin. Förordningen ersätter det så kallade

sjunde varvsdirektivet. Stöd som i princip medges enligt förordningen är

kontraktsbaserat driftstöd till utgången av år 2000, nedläggningsstöd,

omstruktureringsstöd, investeringsstöd för innovationer, regionalt

investeringsstöd, stöd till forskning och utveckling samt stöd till miljö-

skydd. Det är endast reglerna för driftstöd, nedläggningsstöd och stöd till

innovationer som är särskiljande för varvsindustrin. Förordningen skall

tillämpas under åren 1999 2003.

Inom gruv- och mineralområdet deltar Sverige i Raw Material Supply

Expert Group som är en beredningsgrupp för frågor om bl.a. gruvor samt

kalk-, sten-, och mineralutvinning. I gruppen deltar även representanter

från relevanta industriorganisationer som t.ex. Euromines och Euro-

metaux. De har haft två möten under året och bl.a. avhandlat

dammkatastrofen vid Bolidens gruva i Spanien och arbetet med

direktivet om deponering av avfall.

14.3.2 Skogsindustrin

EG har ingen gemensam skogspolitik. Vissa skogsfrågor diskuteras dock

inom ramen för EG:s jordbruks-, miljö-, industri-, energi-, bistånds-,

forsknings- och handelspolitik. Sveriges inställning är att skogsbruket

även i fortsättningen skall vara ett nationellt kompetensområde.

Efter ett initiativ av Europaparlamentet har kommissionen (GD VI och

GD XI) utarbetat ett förslag till en gemensam skogsstrategi med

gemenskapsåtgärder som skall komplettera nationell skogspolitik.

Kommissionens förslag till skogsstrategi har bearbetats i rådet i form av

en resolution som beslutades av jordbruksrådet den 14 december.

Inom ramen för Agenda 2000, i EG:s planerade landsbygdsförordning,

ingår ett skogskapitel. Artiklarna i skogskapitlet, som till stor del bygger

på tidigare EG-förordningar och direktiv, har diskuterats i

rådsarbetsgruppen för Rural development . Sverige har arbetat för att

skogsåtgärderna skall vara marknadsneutrala och därför i första hand

inriktade på miljö- och kulturmiljövård. Sverige har dock inom

forskningspolitiken framgångsrikt verkat för att EU:s femte ramprogram

för forskning, utveckling och demonstrationsaktiviteter skall omfatta stöd

till forskning om hela kedjan skogsbruksråvaruförädling.

EG har också deltagit aktivt i det internationella arbetet, t.ex. genom

det forum, Intergovernmental Forum on Forests (IFF), som hanterar de

skogsprinciper som beslutades om vid Riokonferensen 1992. IFF

diskuterar bland annat frågan om en global skogskonvention som ett

verktyg i arbetet med de överenskomna skogsprinciperna.

EG deltar också i den internationella tropiska timmerorganisationen för

att främja handeln med uthålligt producerat tropiskt virke.

Vidare har Sverige på olika sätt, bl.a. genom den permanenta

kommittén för frö och såddmaterial, medverkat till att påskynda ett nytt

direktiv om kontroll av och handel med skogsfrö och plantor. Brådskan

motiveras av att Sveriges undantag från tillämpning av nuvarande

direktiv löper ut vid årsskiftet 1999/2000.

Den permanenta skogskommittén har under 1998 bl.a. diskuterat

skogsbrandsskydd och åtgärder för att mäta och minska luft-

föroreningarnas påverkan på skogen.

14.4 Konkurrensfrågor

Arbetet med att modernisera och förenkla konkurrensreglerna har varit

centrala under året, särskilt mot bakgrund av EU:s förestående

utvidgning.

Diskussionen om vertikala konkurrensbegränsningar, dvs. konkurrens-

begränsande avtal mellan olika handelsled, har fortsatt i kommissionen.

Utgångspunkten för arbetet är den grönbok som publicerades 1997 med

förslag om en modernisering och regler som är mer inriktade på de

ekonomiska effekterna. Under året har modeller för ett nytt grupp-

undantag, med frågor bl.a. om marknadsandelstak och svartlistade

förfaranden, diskuterats.

För att kommissionen skall kunna genomföra förändringar mot ett nytt

gruppundantag i stället för de gällande gruppundantagen för ensam-

återförsäljaravtal, franchising m.m. krävs att dess behörighet utvidgas

genom att förordning (EEG) 19/65 ändras. Utvidgning av den befrielse

från anmälningsplikt som finns i förordning (EEG) 17/62 krävs också.

Kommissionen har under hösten 1998 lagt fram förslag till rådet om

dessa frågor. Arbetet med att anta ett nytt gruppundantag och att anta

ändringarna till de nämnda rådsförordningarna beräknas vara avslutat i

maj 1999.

Den arbetsgrupp i Världshandelsorganisationen WTO:s minister-

rådsmöte som sedan ministerkonferensen i Singapore i december 1996

har studerat frågan om handel och konkurrens har fortsatt att bedriva sitt

arbete under 1998. Avsikten var att slutredovisning skulle ske till

Allmänna rådet i december 1998. Arbetsgruppens mandat har emellertid

förlängts. Någon form av avrapportering till Allmänna rådet kan

förväntas under 1999.

Kommissionen samarbetar med medlemsstaternas konkurrens-

myndigheter i handläggningen av enskilda ärenden som rör prövning av

konkurrensbegränsande samarbete, missbruk av en dominerande

ställning och företagsförvärv. Under 1998 fick Konkurrensverket del av

cirka 550 ärenden som inlämnats till kommissionen. Under året fattade

kommissionen flera beslut om förbud och höga böter. Ett ärende rörde en

kartell mellan europeiska tillverkare av fjärrvärmerör. ABB, som spelade

en ledande roll i kartellen, ådömdes böter på 70 miljoner ecu.

Volkswagen-Audi förbjöds att hindra kunder i Tyskland och Österrike

från att köpa bilar av dessa märken i Italien, där priserna var lägre.

Volkswagen ådömdes de hittills högsta böterna för ett enskilt företag,

102 miljoner ecu.

14.4.1 Svenska koncentrationsärenden

Två viktiga koncentrationsärenden som berör Sverige var samgåendet

mellan Stora och finska Enso samt Skanskas ökade ägarinflytande i

cementföretaget Scancem. I det första fallet godkändes samgåendet på

grund av att det nya företagets starka ställning ansågs motverkas av den

betydande köparmakten hos de industriella kunderna. I Skanska-ärendet

krävdes betydande åtaganden från Skanska innan affären kunde

godkännas, eftersom Skanska och Scancem har en stark ställning på den

svenska marknaden för insatsvaror för bygg- och anläggningsindustri.

14.4.2 Stängning av Barsebäck

Riksdagen beslöt våren 1997 om riktlinjer för en omställning av det

svenska energisystemet som bland annat innebar att de två

kärnkraftsreaktorerna i Barsebäck skall ställas av. Avvecklingen skulle

inledas med att kärnkraftsreaktorn Barsebäck I skulle tas ur drift den 1

juli 1998. För att genomföra detta antog riksdagen i slutet av 1997 lagen

(1997:1320) om kärnkraftens avveckling. Med stöd av denna lag beslöt

regeringen den 5 februari 1998 att stänga Barsebäck I i enlighet med de

av riksdagen antagna riktlinjerna.

Ägaren, Barsebäck Kraft AB, har hos Regeringsrätten ansökt om

rättsprövning av detta beslut med åberopande av bl.a. att det strider mot

EG-rättens konkurrensregler, artikel 90.1 i förening med artikel 86.

Regeringsrätten beslöt i maj 1998 om inhibition av beslutet i avvaktan på

slutlig prövning. Målet är ännu inte avgjort. Sydkraft AB, som äger

Barsebäck Kraft AB, har också givit in klagomål till kommissionen med

åberopande av dessa regler. Handläggningen av klagomålet är inte

avslutad.

14.5 Statsstöd minskat stödutrymme

EG:s regler om statligt stöd syftar till att förhindra att nationella

stödåtgärder till näringslivet får konkurrenssnedvridande effekter som

strider mot det gemensamma intresset. Bestämmelserna om stöd till olika

ändamål preciseras fortlöpande av kommissionen efter samråd med

medlemsstaterna. Arbetet bedrivs i riktning mot att begränsa företagsstöd

som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna negativt.

Under året har ett antal förslag till nya regler för stöd på olika områden

behandlats. Bland annat kan nämnas att nya riktlinjer för utbildningsstöd

antogs den 22 juli 1998 och att tillämpningsföreskrifter för statsstöds-

reglerna rörande åtgärder som omfattas av direkt beskattning av företag

antogs den 11 november 1998.

Vidare har kommissionen under året presenterat två nya dokument

angående regionalpolitiskt stöd. Samtliga regionalpolitiska stödformer

skall vara anpassade till riktlinjerna för statligt stöd för regionala

ändamål senast den 1 januari år 2000. De viktigaste förändringarna berör

villkoren för stödens form, de stödberättigade utgifterna, taken för

stödnivåerna och kumulation av stöd. Dessutom berörs metoden för att

avgränsa de områden som berättigar till regionalstöd.

Sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora

investeringsprojekt trädde i kraft den 1 september 1998. Stora

investeringsprojekt definieras i princip som antingen en sammanlagd

projektkostnad på minst 50 miljoner ecu eller ett sammanlagt stöd på

minst 50 miljoner ecu. Projekt som faller under denna definition skall

anmälas till kommissionen, som därefter bedömer projektet utifrån tre

faktorer, nämligen konkurrensfaktorn, förhållandet mellan kapital och

arbetstillfällen samt regionalfaktorn. Mot bakgrund av dessa uppgifter

fastställer kommissionen det högsta tillåtna stödet.

Kommissionen har också fattat beslut om att giltigheten förlängs för

det s.k. strukturomvandlingsområdet, vilket består av delar av stöd-

område 2 respektive delar av det tillfälliga stödområdet. Beslutet gäller

en förlängning av giltigheten för perioden 1998 99. Det medför också att

det tidigare strukturomvandlingsområdet utökas till att även omfatta

Arboga kommun.

I december meddelade kommissionen sitt beslut om hur stor andel av

befolkningen i medlemsstaterna som får omfattas av nationellt

regionalpolitiskt stöd för perioden 2000 2006. Totalt inom EU innebär

beslutet en minskning med 4 procentenheter till 42,7 procent i jämförelse

med de nuvarande nationella stödområdena. Inom Sverige får maximalt

15,9 procent av befolkningen omfattas av stödområden, vilket betyder en

minskning med 2,6 procentenheter.

Under året har vidare kommissionen genom en rådsförordning givits

möjlighet att införa s.k. gruppundantag i statsstödsreglerna. Med

gruppundantag menas att vissa former av stöd med automatik skall anses

vara förenliga med gemenskapsrätten. Medlemsstaterna är därmed

befriade från anmälningsplikten som ställs upp i EG-fördragets artikel

93.3. Genom detta skall kommissionen slippa mer rutinartade uppgifter

och större vikt skall kunna läggas vid granskning av ärenden av större

betydelse. Tanken är även att förbättra överskådligheten och förenkla

planeringsprocessen för medlemsstaterna när de avser att införa nya

stödåtgärder. Rådsförordningen publicerades och trädde i kraft i maj

månad 1998, varefter arbetet med att närmare precisera de olika

undantagen påbörjades. Sannolikt kommer kommissionen att börja med

att precisera gruppundantag för stöd till små och medelstora företag.

Kommissionen och medlemsstaterna har även under året träffat en

politisk överenskommelse om innehållet i en procedurförordning. Syftet

med förordningen är enligt kommissionen att öka öppenheten och

rättssäkerheten och samtidigt göra gemenskapens stödpolitik mer

effektiv. Detta skall ske genom att sammanföra och klargöra

procedurreglerna inom området för statligt stöd. Den nya förordningen

kan förväntas träda i kraft tidigast under våren 1999 efter att

Europaparlamentets hörts.

14.5.1 Regeltillämpning

Sverige har under året anmält ett antal stöd till kommissionen för

bedömning. Bl.a. kan nämnas ett stöd i form av en befrielse till

Agroetanol AB från att erlägga energi- och koldioxidskatt, ett stöd som

godkändes med vissa villkor av kommissionen den 14 oktober 1998.

Ytterligare exempel på stöd som godkänts är de nya eller förändrade

energiteknikrelaterade stöd som anmäldes under år 1997 och 1998 till

följd av riksdagens energipolitiska beslut år 1997.

Kommissionen anordnade i oktober 1998 ett möte för att diskutera

tillämpningen av statsstödsreglerna på radio- och TV-området. Orsaken

till detta var bl.a. en dom från EG-domstolen som tvingar kommissionen

att agera på klagomål på statlig finansiering av nationella public service-

funktioner på etermediaområdet. Kommissionen ville diskutera

möjligheterna att fastställa riktlinjer för hur ett public service-uppdrag

skulle kunna se ut för att inte stå i strid med konkurrensrätten, något som

dock medlemsstaterna motsatte sig. Kommissionen kommer av den

anledningen att bedöma klagomålen från fall till fall.

En annan fråga som är av intresse för svensk del är den franska statens

stöd på 28 miljarder kronor till Air France. Sverige intervenerade 1995

och framförde argument till förstainstansrätten där en del av ärendet

prövats. Rätten meddelade sin dom i juni 1998, där man delvis gav

Sverige rätt.

14.6 Turism

Kommissionen lade i juni 1996 fram ett förslag till rådsbeslut om ett

första flerårigt program till stöd för europeisk turism (1997 2000)

Philoxenia. Förslaget till program har sedan dess diskuterats utan att

något beslut har kunnat fattas. Det österrikiska ordförandeskapet lade i

oktober 1998 fram ett reviderat programförslag. Förslaget har behandlats

vid rådsarbetsgruppsmöten och det har funnits delade meningar kring

behovet av ett program till stöd för europeisk turism. På inremarknads-

rådsmötet den 7 december 1998 saknades erforderligt enhälligt stöd för

beslut om ett program. Sverige tillhörde dem som röstade emot

programmet.

Mot bakgrund av ett uttalande om kampen mot sexturism riktad mot

barn, som antogs vid rådsmöte den 26 november 1997, har under 1998 en

arbetsgrupp under kommissionen bildats med uppgift att ta fram förslag

till gemensamma åtgärder.

Vid rådsmötet den 26 november antog rådet också slutsatser om turism

och sysselsättning som bl.a. pekar på turistnäringens viktiga roll som

sysselsättningsskapare. En arbetsgrupp på hög nivå bildades och i

oktober 1998 presenterade gruppen sina slutsatser och rekommendationer

om turism och sysselsättning.

14.7 Kol- och stålfrågor

Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen

(EKSG) upphör den 23 juli 2002. En nedtrappning av EKSG:s

verksamhet har redan inletts. När EKSG-fördraget upphör år 2002 krävs

att någon tar ansvar för fortsatt förvaltning av EKSG:s ännu oavslutade

finansiella ärenden och tar över dess tillgångar och skulder. I oktober

1997 lade kommissionen fram sitt förslag rörande EKSG:s finansiella

verksamhet, vilket i korthet innebär att EKSG:s tillgångar, fordringar och

skulder övertas av de återstående gemenskaperna samt att forskningen

inom kol- och stålområdet skall upprätthållas efter 2002 och finansieras

genom EKSG:s medel.

Frågan har behandlats i industrirådet under 1998. Sverige delade i allt

väsentligt kommissionens uppfattning om de finansiella aspekterna på

EKSG-fördragets utgång. Avvikande uppfattningar framfördes endast

från ett par länder som ansåg att medlemsstaterna bör vara ägare till

EKSG:s tillgångar. Den kompromiss som gjorde att rådet kunde enas om

en resolution innebar att kommissionens förslag rörande EKSG:s medel

endast skall genomföras om det är rättsligt och praktiskt möjligt. För

närvarande bereds inom EU de rättsliga och praktiska aspekterna av en

sådan överföring.

Inför industrirådsmötet den 16 november diskuterades

omstruktureringen av den central- och östeuropeiska stålindustrin i

EKSG:s rådsarbetsgrupp. Som ett resultat av diskussionerna och för att

inte inkräkta på förhandlingsprocessen med de central- och östeuropeiska

länderna, antog ministrarna dock vid rådsmötet enbart allmänt hållna

slutsatser som gav uttryck för EU-ländernas erfarenheter från

omstruktureringen inom stålsektorn.

14.8 Kooperation

I mars 1992 lade kommissionen fram tre förslag till rådsförordningar

(KOM(91) 273 slutlig), med stadgar för europeiska (ideella) föreningar,

för europeiska kooperativa föreningar och för europeiska ömsesidiga

bolag (ME). Till förordningsförslagen är kopplade förslag till direktiv

med bestämmelser om de anställdas medinflytande i de olika

associationerna. Förslagen skall beredas i samarbete med Europa-

parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén, vilka båda har varit

starkt pådrivande när det gäller tillkomsten av förslagen.

Förslagen är paralleller till det tidigare förslaget om europeiska

aktiebolag (SE), som trots långvariga och stora ansträngningar ännu inte

lett fram till något beslut.

Förslagen skall göra det möjligt för företag som drivs i respektive

associationsform att utnytja den inre marknadens fördelar på samma

villkor som gäller för andra företag. Förslagen har behandlats i en

rådsarbetsgrupp. Inga sammanträden med arbetsgruppen har hållits under

1998.

Det fortsatta arbetet vad gäller samtliga av förslagen blockeras

fortfarande av motsättningar om direktivet om arbetstagarnas inflytande.

Under våren 1997 lämnade den s.k. Davignongruppen förslag rörande

arbetstagarinflytandet i SE. Frågan om arbetstagarnas inflytande har

diskuterats vid flera ministerrådsmöten under 1998. Den är ännu inte

löst, men arbetet fortsätter.

Kommissionen presenterade 1994 ett förslag till ett flerårigt program

för kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser i

gemenskapen. Oenighet har därefter rått bland medlemsländerna om hur

programmet administrativt skulle förverkligas. Kommissionen drog

tillbaka programmet 1997. Det pågår nu ett arbete med att utforma ett

långsiktigt program för social ekonomi inkl. kooperativa företag,

ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser.

15 Energi

Energi är inget gemensamt politikområde i EU. EG-fördraget har inte

något specifikt avsnitt som behandlar energi. De gemensamma åtgärder

som finns på energiområdet har framför allt utvecklats inom ramen för

reglerna och idéerna om den inre marknaden och på senare tid på basis av

Unionsfördragets artiklar om transeuropeiska nät (TEN).

15.1 Den inre marknaden för gas

Ett direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas

beslutades av ministerrådet den 22 juni 1998. Direktivet skall

genomföras senast den 10 augusti år 2000 och bygger på samma

principer som ligger till grund för elmarknadsdirektivet (tillgång till

nätet, ömsesidighet, subsidiaritet och gradvis öppnande av marknaden),

men beaktar samtidigt de särskilda villkoren för naturgasmarknaden.

Direktivet innehåller gemensamma regler för överföring, distribution,

leverans och lagring av naturgas. Vidare fastställs regler för naturgas-

sektorns organisation och funktion samt för tillträde till marknaden samt

drift av systemen.

En medlemsstat skall ange vilka kunder inom respektive land som

skall kunna få tillträde till systemet i avsikt att ingå avtal om att köpa

naturgas. Definitionen av sådana kunder skall leda till en öppningsnivå

av marknaden som är lika med minst 20 procent av den årliga

naturgasanvändningen på den nationella marknaden. Denna andel skall

gradvis ökas.

De medlemsstater som inte är direkt anknutna till det europeiska

naturgasnätet och har endast en huvudleverantör av naturgas skall kunna

ställa sig utanför en rad av direktivets regler. Likaså skall vissa medlems-

stater som kan anses vara framväxande marknader få tillåtas undantag

från direktivets tillämpning. Om genomförandet av direktivet kan orsaka

allvarliga problem inom ett visst geografiskt område skall också

undantag medges.

En grupp som skall behandla genomförandet av direktivet i

medlemsstaterna har bildats. Gruppen, som består av representanter för

medlemsstaterna och kommissionen, avses träffas några gånger per år.

Därutöver planerar kommissionen att ha bilaterala överläggningar med

medlemsstaterna samt kandidatländerna.

I juni 1998 tillsattes en särskild utredare för att se över hur direktivet

skall kunna genomföras i svensk lagstiftning. Utredaren skall följa

arbetet inom EU med att utforma gemensamma regler för den inre

marknaden för naturgas och lämna förslag till en ny naturgaslagstiftning

som tillgodoser direktivets krav. Utredaren skall även lämna förslag till

nödvändiga förändringar av gällande lagstiftning som blir en följd av att

en särskild naturgaslagstiftning införs. Frågan om en utvidgning av

naturgasnäten i Norden och Östersjön skall beaktas.

15.1.1 Nordic Gas Grid

Nordic Gas Grid-projektet är ett projekt som drivits av ett antal

intressenter i Finland, Sverige och Danmark. En förstudie har erhållit

finansiering av EU (s.k. Transeuropeiskt nätverksprojekt). Målet med

förstudien har varit att studera förutsättningarna för ett integrerat

gasnätverk i Norden och Östersjöområdet. Utgångspunkten är att en

pipeline byggs från Finland över till Sverige och vidare mot Göteborg.

Även en hopkoppling med de baltiska staterna har studerats. I studien har

bl.a. marknaden, gasnätverk, lagringsmöjligheter, finansiering samt

miljö- och klimateffekter analyserats.

Förstudien avslutades under oktober 1998. Enligt resultaten är det

ekonomiskt och miljömässigt försvarbart med ett nordiskt naturgasnät.

Utsläppen av klimat- och försurningspåverkande substanser i regionen

skulle minska.

15.2 Förnybara energikällor

Vid energirådsmötet i maj 1998 hölls en öppen debatt om energi och

miljö, i vilken ministrarna betonade vikten av stöd till forskning och

utveckling, betydelsen av gemensamma regler och anpassad lagstiftning

för att främja förnybara energikällor. Flera ministrar nämnde möjligheten

att skapa reglerade marknader för förnybara energikällor medan andra

varnade för att konkreta åtgärder kan verka konkurrenssnedvridande på

den inre marknaden. Vidare antogs en rådsresolution om en gemenskaps-

strategi för att främja förnybara energikällor. Denna strategi skall bidra

till att de relativa kostnaderna för de förnybara energikällorna minskas så

att de bättre kan konkurrera med traditionella energibärare. I resolutionen

uppmanas medlemsländerna att fortsatt bidra till gemenskapens

indikativa mål om att andelen förnybara energikällor skall uppgå till 12

procent år 2010.

Andra politikområden inom gemenskapen som är betydelsefulla när

det gäller att främja förnybara energikällor är regional- och landsbygds-

utveckling, forskning och utveckling, externa relationer, konkurrens- och

statsstöds- samt jordbruks- och avfallspolitik. Medlemsländerna upp-

manas att koordinera sina aktiviteter på området.

Vid energirådsmötet i november 1998 debatterade ministrarna om hur

förnybara energikällor skall främjas på den inre marknaden för el.

Kommissionen aviserade ett förslag till direktiv om harmoniserade regler

för främjande av förnybara energikällor på den inre marknaden för el.

15.3 Andra energifrågor

I rådsslutsatserna från toppmötet i Cardiff pekades energisektorn särskilt

ut som en av de sektorer inom vilka en strategi för integrering av

miljöhänsyn och hållbar utveckling skall utvecklas. En särskild rapport

behandlades under hösten i rådskonstellationen för energi för att sedan

presenteras vid toppmötet i Wien. Sverige lämnade förslag till konkreta

åtaganden som kan bidra till hållbar utveckling inom energisektorn.

Vid energirådsmötet i maj antogs rådsslutsatser med energisektorns

svar på utmaningen från mötet vid partskonferensen i Kyoto i december

1997. I rådsslutsatserna bekräftas energisektorns betydelse för det

fortsatta klimatarbetet. Rådet påminner om pågående aktiviteter och

betydelsen av den inre marknaden för el och gas för ökad miljöhänsyn. I

rådsslutsatserna understryks vidare vikten av internationellt samarbete

utifrån det faktum att klimatförändringar är en global fråga.

Flera medlemsstater har i skilda sammanhang efterlyst en samlad bild

av gemenskapens verksamhet inom energiområdet. Anledningen är att

det därigenom förutses bli lättare att överblicka resultat och

konsekvenser av gemenskapens aktiviteter på energiområdet samt se till

att de på ett effektivt sätt bidrar till att uppfylla gemenskapens

prioriterade mål på energiområdet: försörjningstrygghet, konkurrenskraft

och skydd för miljön. Kommissionens förslag har diskuterats under året.

Vid energi-rådsmötet i november enades ministrarna om ett ramprogram

för energi och därmed sammanhörande åtgärder, inklusive sex

delprogram, inriktat på förnybara energikällor (Altener),

energieffektivisering (Save), analys (Etap), samarbete med tredje land

(Synergy), fastbränsle (Carnot) och säkerhetsaspekter inom

kärnenergisektorn (Sure).

Vid novembermötet enades även rådet om ett reviderat oljelagrings-

direktiv. Revideringen innebär ett antal förtydliganden och att öppenhet i

ökad utsträckning betonas, men inte några förändringar av lagrings-

olymerna.

Under år 1998 fattade rådet två beslut som innebär att EG godkänner

förhandlingsresultat inom den s.k. energistadgeprocessen. Det ena avsåg

ändringar i energistadgefördragets handelsbestämmelser, det andra regler

om genomförande av förlikning i transiteringstvister. Därutöver

välkomnade energiministrarna vid sitt novembermöte energistadge-

konferensens inititativ till att inleda överläggningar om ett internationellt

ramregelverk om transitering av ledningsbunden energi.

16 Den gemensamma jordbrukspolitiken

Den gemensamma jordbrukspolitiken är som helhet EU:s mest

omfattande samarbetsområde. Politikens övergripande mål anges i EG-

fördraget. Politiken genomförs med stöd av gränsskydd mot tredje land,

interna marknadsregleringar, exportsubventioner samt struktur- och

regionalpolitiska åtgärder. Grundläggande är den gemensamma

finansieringen över EU-budgeten.

I mars 1998 presenterade kommissionen sitt förslag till en fortsatt

reform av den gemensamma jordbrukspolitiken, Agenda 2000. Förslaget

syftar till att öka jordbrukets konkurrenskraft genom en ökad marknads-

orientering med sänkta administrativa priser. Kompensation skall lämnas

till jordbrukarna för dessa prissänkningar. De områden som berörs är

spannmål, nötkött, mjölk och vin.

Interventionspriset för spannmål föreslås sänkas med 20 procent.

Jordbrukarna skall kompenseras genom ett höjt arealbidrag motsvarande

hälften av den föreslagna prissänkningen. Nivån på det föreslagna

arealstödet skiljer sig dock något åt mellan olika grödor.

Interventionspriset på nötkött föreslås minskas med 30 procent. De

lägre priserna skall kompenseras till 80 procent genom direktbidrag.

Ungefär 30 procent av direktbidragen föreslås fördelas genom s.k.

nationella kuvert. Interventionssystemet skall efter den 1 juli år 2002

avskaffas och ersättas med ett system för privat lagring.

Riktpriset och interventionspriset på mjölk föreslås sänkas med 15

procent. Som kompensation för prissänkningarna skall ett nytt system

med direktbidrag införas som fördelas genom kobidrag respektive genom

nationella kuvert. Vidare föreslås en ökad mjölkkvot på två procent som

skall fördelas med en procent till producenter i bergsområden och med en

procent till yngre lantbrukare.

För att underlätta jordbrukets anpassning och strukturförändring i

samband med reformeringen av marknadsordningarna föreslås en

integrerad landsbygdspolitik. Det innebär att nuvarande regional- och

strukturstöd inom jordbrukssektorn samt s.k. kompletterande åtgärder

(miljöåtgärder, förtidspension och skogsplantering) sammanförs i en

förordning för landsbygdsutveckling. Dessa åtgärder skall ses som ett

komplement till övriga stödformer i den gemensamma jordbrukspolitiken

och till största delen finansieras från jordbruksfondens garantisektion.

De principiellt nya inslagen i Agenda 2000 är förslaget om nationella

kuvert och förordningen om horisontella åtgärder. Genom de nationella

kuverten (gäller marknadsordningarna för mejeri och nötkött) ges

medlemsländerna möjlighet att i större utsträckning än tidigare påverka

utformningen av stöden. De horisontella åtgärderna ger medlemsstaterna

möjlighet att dels förena miljövillkor med utbetalning av direktstöd

(cross compliance), dels inom vissa gränser och med hänsyn till

sysselsättningen i det enskilda jordbruksföretaget begränsa direktstöden

(modulering). Enligt förslaget skall inbesparade medel användas till

miljöinriktade stödåtgärder. Det föreslås också individuella tak per

jordbruksföretag som innebär en viss degressiv nedtrappning av de

sammanlagda direktstödsbetalningarna då de är högre än 100 000 euro.

Sveriges uppfattning om förslagen på jordbruksområdet i Agenda 2000

Kommissionens förslag Agenda 2000 ligger i huvudsak i linje med den

svenska uppfattningen om hur den gemensamma jordbrukspolitiken

måste förändras. Sveriges ståndpunkt avviker dock från kommissionens

förslag på några väsentliga områden. De viktigaste är mjölk, spannmåls-

ensilage, extensifieringsbidrag, bidragsrätter och det sätt som

kommissionens förslag tar hänsyn till sysselsättning och miljö inom den

horisontella förordningen.

16.1 Jordbrukets miljö- och strukturfrågor

Det svenska miljöprogrammet för jordbruket, enligt rådets förordning

(EEG) nr 2078/92 om produktionsmetoder inom jordbruket som är

förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven, har under 1998

utökats och genomgått vissa förändringar. Med den nu genomförda

utökningen, som beskrivs i riksdagens beslut om Hållbart fiske och

jordbruk (prop. 1997/98:2, bet. 1997/98:JoU9, rskr. 1997/98:241),

motsvarar omfattningen av det svenska miljöprogrammet den

kostnadsram på totalt 2 800 miljoner kronor per år som tilldelats Sverige

i anslutningsfördraget. Utöver förändringar och förenklingar av befintliga

miljöåtgärder har nya miljöåtgärder introducerats för resurshushållande

konventionellt jordbruk och restaurering av slåttermarker. Vissa

ersättningsnivåer har höjts för att öka måluppfyllelsen. Mål och

tillämpning av ett flertal åtgärder har vidgats. En miljöåtgärd för att

bevara natur- och kulturmiljövärden i renskötselområdet bereds för

närvarande med Europeiska kommissionen. Denna nya åtgärd avses träda

i kraft under 1999.

16.1.1 Nitratdirektivet

Kommissionen lämnade i oktober 1997 en kritisk rapport över vilka

åtgärder som vidtagits av medlemsländerna för att genomföra rådets

direktiv 91/676/EEG om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från

jordbruket. Vid tidpunkten för rapporten hade kommissionens

granskning av det svenska genomförandet nyligen inletts, varför Sverige

inte omfattades av kritiken. Ett arbete med att ändra det svenska

regelverket för att få en fullständig överensstämmelse med kraven i

direktivet har ändå bedrivits under året.

16.1.2 Ekologisk djurhållning

Kommissionen har med anledning av Europaparlamentets yttrande

reviderat sitt förslag om att inkludera ekologisk djurhållning i rådets

förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruks-

produkter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel. På

jordbruksministerrådet i december träffades en överenskommelse om

riktlinjer för det fortsatta arbetet med kommissionens förslag.

16.1.3 Integrering av miljöhänsyn och hållbar utveckling

I rådsslutsatserna från toppmötet i Cardiff pekas jordbrukssektorn särskilt

ut som en av de sektorer inom vilka en strategi för integrering av

miljöhänsyn och hållbar utveckling skall utvecklas. En särskild rapport

har under hösten presenterats och behandlats i ministerrådet för jordbruk.

Sverige har lämnat förslag till konkreta åtaganden som kan förstärka

jordbrukssektorns miljöansvar.

16.1.4 Jordbrukets miljö- och strukturfrågor inom Agenda 2000

Regeringen har tillsatt en särskild utredare (dir. 1998:11) med uppgift att

lämna förslag till innehåll i ett nytt svenskt miljöersättningsprogram för

jordbruket för perioden 2001 2005. En viktig utgångspunkt för utredaren

är att föreslå effektiva miljöåtgärder så att miljömålen kan nås och

regelverket förenklas utan att miljönyttan försämras. Utredaren skall

redovisa sina förslag senast den 30 juni 1999.

Utredningen sammanfaller med det planeringsarbete som inletts för ett

landsbygdutvecklingsprogram i enlighet med kommissionens förslag om

en sammanhållen förordning för landsbygdsutveckling. I förslaget förs de

nio förordningar som reglerar de kompletterande åtgärderna och mål 5a-

stöden samman till en. Finansieringen är tänkt att till största delen

komma från Jordbruksfondens garantisektion. Beslut väntas i mars 1999.

Enligt den föreslagna förordningen är det endast miljöåtgärder som är

obligatoriska för medlemsstaterna att införa. Dessa skall således ersätta

de miljöersättningsprogram som nu tillämpas med stöd av rådets

förordning (EEG) nr 2078/92. Ett förslag om att förlänga de pågående

åtagandena inom det innevarande svenska miljöersättningsprogrammet

som löper ut 1999 har lämnats till kommissionen. Infasningen av de

gällande miljöersättningsåtagandena till det kommande landsbygds-

utvecklingsprogrammet underlättas därmed.

16.2 Animaliefrågor

16.2.1 Mjölk Sverige verkar för ökad avreglering

Sverige har ett fortsatt undantag från EG:s regler om konsumtions-

mjölkens fetthalt. Det innebär att standardmjölk, vars fetthalt avviker

från EG:s fetthaltskrav, kan fortsätta att saluföras i Sverige till utgången

av 1999 då undantaget löper ut (se även 8.3.1). Arbetet med Agenda

2000 har inneburit ingående diskussioner om kommissionens förslag.

Medlemsstater har även lagt fram alternativa förslag, däribland Sverige

tillsammans med Storbritannien, Danmark och Italien. Denna

blockerande minoritet har lämnat ett alternativt förslag till reform av

mjölkregimen inom EG. Förslaget syftar till att systemet med

mjölkkvoter skall avvecklas till år 2006. De fyra länderna har också i ett

exempel redovisat en modell för hur avvecklingen skulle kunna

genomföras. I modellen föreslås att interventionspriset sänks med 30

procent i stället för 15 procent som kommissionen föreslår. Kvot-

ökningen föreslås till fyra procent i stället för två procent och

direktbidraget till mjölkproducenterna skall vara 290 ecu i stället för 145

ecu. Vidare föreslår gruppen att systemet med intervention skall ersättas

med privat lagring. Enligt förslagsställarna skulle en sådan utveckling ge

EG en starkare position i de kommande WTO-förhandlingarna och ge

EG frihet att konkurrera på den växande världsmarknaden. Detta

alternativa förslag kommer också att underlätta utvidgningen av EU

genom att kandidatländerna slipper införa systemet med mjölkkvoter.

16.2.2 Kött grisköttsproducenter drabbas av ekonomisk kris

Agenda 2000 omfattar på köttområdet endast nötkött och kommissionens

förslag har under 1998 diskuterats ingående vilket beskrivs i det

inledande avsnittet om EG:s jordbrukspolitik.

Exporten av samtliga köttslag har påverkats av den ekonomiska krisen

i Ryssland och Asien med pressade priser som resultat. Emellertid har

marknaden för griskött drabbats hårdast av den ekonomiska krisen i

Ryssland och Asien med kraftigt minskad export som följd. Marknaden

har präglats av mycket låga priser under 1998. Dessa låga priser står i

kontrast till de senaste årens högkonjunktur inom svinsektorn. För att

stödja producenterna har EG infört stöd för privat lagring och höjt

exportbidragen kraftigt. Priserna på får- och lammkött har varit låga i

hela EU. I Sverige har det därför införts stöd för privat lagring.

I april 1997 beslutade jordbruksrådet om nya regler för identifiering

och registrering av nötkreatur samt märkning av nötkött i syfte att

garantera konsumenterna kött av hög kvalitet. Enligt EG:s regler skall en

databas för nötkreatur finnas i respektive medlemsland senast den 1

januari 2000. Sverige har infört en djurdatabas under 1998. EG:s

frivilliga köttmärkningssystem har varit i funktion i Sverige sedan den 1

juli 1998 och fungerar väl. Kalvslaktsprogrammet som infördes för att

skapa balans mellan utbud och efterfrågan i nötköttssektorn upphörde i

slutet av november.

16.2.3 Ägg Sverige har fått undantag för hämtningsintervall

Sedan den 1 januari 1998 följer Sverige EG:s märkningsregler för ägg.

Det finns fyra kategorier av märkning för alternativt producerade ägg och

den vanligaste i Sverige är Ägg från frigående höns inomhus, högst 7

höns/m2 . Sverige har fått ett undantag från EG:s handelsnormer för

hämtning av ägg. Dessa föreskriver att äggen skall hämtas från en

producent var tredje dag och innefattar ett framstämplingsdatum på 21

dagar från värpdagen. I Sverige är framstämplingsdatumet för ägg 30

dagar från värpdagen, ett resultat av att äggen under hela hanteringen

från producent till konsument är kylda genom en s.k. kylkedja.

Undantaget innebär att man i Sverige, som tidigare, kan hämta ägg från

producenterna en gång per vecka.

16.3 Vegetabiliefrågor

16.3.1 Högre stöd för energigrödor tillåtet

Sverige lyckades under året få till stånd en ändring av EG:s regler för

stöd till plantering av fleråriga grödor, t.ex. salix. Regeländringen

innebär att det nationellt finansierade anläggningsstödet har kunnat höjas

till 5000 kr/ha. Ändringen medför också att full trädesersättning utbetalas

även om mer än 50 procent av gårdens arealstödsberättigade areal

planteras med energiskog.

16.3.2 Bananer handelskonflikt mellan EG och USA

Till följd av WTO:s kritik mot EG:s importregim för bananer antogs en

ändring av regimen vid jordbruksministermötet i juni. Rådsbeslutet

innebar bl.a. att den WTO-bundna tullkvoten för tredjelandsimport om

2,2 miljoner ton kompletterades med en autonom tullkvot om 353 000

ton motsvarande Sveriges, Finlands och Österrikes import före

medlemskapet. Tullsatsen för import inom ramen för kvoterna om

sammanlagt 2,553 miljoner ton fastställdes till 75 ecu/ton, dvs.

oförändrade villkor. Därtill fastställdes rambestämmelser för licens-

fördelning. Kommissionen skall också före den 1 mars 1999 presentera

lämpliga åtgärdsförslag till förmån för s.k. fair trade-produktion.

Åtgärderna planeras gälla horisontellt, dvs. inte endast bananproduktion.

Dessutom innebar rådsbeslutet att stödet till producenterna inom EG

höjdes. Kommissionens tillämpningsförordning antogs i mitten av

oktober med detaljbestämmelser om bl.a. kvotfördelningen mellan

traditionella och nya aktörer samt licensfördelning. Kritik har dock på

nytt hörts från USA och de latinamerikanska länderna som anser att även

den nya importregimen strider mot WTO:s regelverk. En s.k. snabb-

spårs-panel inom ramen för WTO har begärts av Ecuador.

16.3.3 Olivolja säkrare information om produktionen

En övergångsregim har inrättats för olivoljesektorn som kommer att gälla

till och med den 1 november 2001. Syftet med övergångsperioden är bl.a.

att samla säkrare information om sektorn, såsom uppgifter om antalet

träd i gemenskapen och om olivodlingarnas areal och skördar, till nytta

för det kommande reformarbetet. Kommissionen avser att lägga fram ett

reformförslag under år 2000 så att det kan tillämpas från och med

regleringsåret 2001/2002. I en övergångsregim beslutades om flera

ändringar. Varje producentland har tilldelats en produktionskvot och träd

planterade efter den 1 maj 1998 skall i framtiden inte vara

stödberättigade. Vidare återstår endast en stödform, nämligen stöd till

producenterna i förhållande till faktisk producerad kvantitet olja.

Interventionsmekanismen har tagits bort och ersatts med ett

gemenskapsfinansierat stöd till privat lagring. Detta stöd utlöses inte med

automatik utan först efter en helhetsbedömning av situationen på

marknaden och en bedömning av nyttan av åtgärden i fråga.

16.3.4 Ny marknadsordning för tobak

Under sommaren beslutades om en ny marknadsordning för tobak.

Denna marknadsordning skall bl.a. ytterligare förhindra möjligheterna till

fusk, tvinga producenterna att odla tobak av bättre kvalitet samt ge de

producenter som inte klarar av en mer marknadsanpassad sektor stöd för

att lämna sektorn.

16.3.5 Handelshinder för utsäde tas bort

Arbetet med det så kallade utsädespaketet har fortsatt under 1998. Beslut

i frågan fattades av jordbruksrådet i december 1998. Beslutet innebär

bl.a. att den inre marknaden genomförs på utsädesområdet och syftar till

att eventuella tekniska handelshinder för den fria rörligheten för utsäde

skall tas bort. Beslutet innebär vidare att godkännande av genetiskt

modifierade sorter flyttas från direktiv 90/220/EEG till utsädesdirektivet.

16.3.6 Mullade morötter får säljas i hela EG

Under hösten 1998 ändrades på svensk och finsk begäran EG:s

kvalitetsnormer för morötter för att göra det möjligt att även

fortsättningsvis sälja mullade morötter, dvs. morötter som först tvättas

och därefter beläggs med mull. Hittills har för sådan försäljning gällt ett

undantag till förmån för Sverige och Finland med grund i anslutnings-

fördraget. Ändringen är i linje med den generella svenska ståndpunkten

att kvalitetsnormerna för frukt och grönsaker inte i onödan skall

förhindra försäljning av varor och att det är konsumenternas sak att välja

vilken produkt de önskar. En nyhet i samband med ändringen är att

morötter som har mullats måste förses med en särskild märkning för att

konsumenterna skall kunna avgöra vilken typ av morötter det är fråga om

(se även 8.3.2).

16.4 Djurskydd och djurhälsa

16.4.1 Djurtransporter en prioriterad fråga

Det brittiska ordförandeskapet arbetade mycket aktivt med djurskydds-

frågorna, bl.a. djurtransporter, under det första halvåret av 1998. I detta

sammanhang har medlemsstaterna diskuterat bestämmelser om hur de

fordon som transporterar djur längre tid än åtta timmar skall vara

utrustade. Detta utmynnade i ett beslut om mer detaljerade regler på

området. Rådets förordning (EG) nr 411/98 om tilläggsnormer avseende

skydd av djur, vilka skall tillämpas på vägfordon som används för

djurtransporter som överskrider åtta timmar, trädde i kraft i februari

1998. I denna förordning finns utförliga tilläggsnormer, bl.a. vad gäller

strö, foder, åtkomlighet och ventilation. Reglerna skall tillämpas från och

med den 1 juli 1999.

16.4.2 Skydd av lantbrukets djur

Hittills har djurskyddsområdet varit till största delen oreglerat inom EU.

Endast vissa delområden har omfattats av bestämmelser, t.ex. djurtrans-

porter, skydd av värphöns i bur och skydd av kalvar. Genom att rådets

direktiv 98/58/EG om skydd av animalieproduktionens djur antogs vid

ministerrådsmötet i juli 1998 blev emellertid djurskyddsområdet vad

gäller lantbrukets djur som helhet reglerat. Direktivet är ett grund-

läggande minimidirektiv som ger generella regler om bl.a. inspektioner,

byggnader, foder, stympning och avel. Det kan förväntas att detta grund-

läggande direktiv i ett senare skede följs upp med tilläggsbestämmelser

som rör varje enskilt djurslag.

16.4.3 Förbud mot avel med djur som är bärare av genetiska

defekter är ej förenligt med EG:s bestämmelser

I Sverige har det av djurskyddsskäl varit förbjudet att bedriva avel med

nötkreatur som är bärare av en gen för s.k. dubbellårighet, muskel-

hypertrofi. Denna har i Sverige bedömts som en genetisk defekt. I ett mål

vid Helsingborgs tingsrätt, det s.k. belgisk-blå-målet, begärde tingsrätten

ett förhandsavgörande från EG-domstolen i Luxemburg huruvida den

svenska lagstiftningen är förenlig med EG:s bestämmelser. EG-dom-

stolens dom, som avkunnades den 19 november 1998, innebär att Sverige

inte har rätt att hindra användning av sperma från vissa nötkreatur med

motivering att dessa är bärare av anlag för muskelhypertrofi, om djuren

har godkänts för insemination i en annan medlemsstat.

16.4.4 Djursjukdomen BSE

Frågor relaterade till BSE Bovin Spongiform Encefalopati har sedan

1996 i stor utsträckning satt sin prägel på arbetet inom gemenskapen.

Ikraftträdandet av kommissionens beslut 97/534/EG, som bl.a. innehåller

bestämmelser om ett totalt förbud mot all användning av s.k. specifikt

riskmaterial (SRM), bl.a. ryggmärg och hjärna från nötkreatur, flyttades

fram till den 1 april 1998 i ett första skede. Vid ett extrainkallat

ministerråd den 31 mars beslöt rådet att skjuta upp ikraftträdandet igen,

till den 1 januari 1999.

Kommissionen lade under senhösten fram ett nytt förslag angående

SRM-bestämmelser. Medlemsstaterna kunde emellertid inte enas om

förslaget och vid jordbruksministermötet i december beslutades det att

skjuta upp ikraftträdandedatumet för kommissionsbeslutet 97/534/EG till

den 31 december 1999.

I juni 1996 fastställde rådet villkoren för att steg för steg upphäva

förbuden i kommissionens beslut 96/239/EG om utförsel av levande

nötkreatur och produkter från nötkreatur från Storbritannien och Nord-

irland. De villkor som fastställdes för att lättnader i utförselförbudet

skulle kunna medges gällde t.ex. förbud mot utfodring med kött och

benmjöl, identifiering av djur och särskilda krav på slakterier. Ett första

steg för att lätta på utförselrestriktionerna togs i och med att utförsel av

bl.a. urbenat kött från nötkreatur i s.k. certifierade besättningar i Nord-

irland tilläts från den 1 juni 1998. Ministerrådet beslutade i november

1998 med enkel majoritet att tillstyrka lättnader för utförsel av bl.a.

urbenat nötkött även från övriga delar av Storbritannien, i enlighet med

ett s.k. databaserat exportschema DBES. Sverige gav sitt stöd för dessa

lättnader. Då beslutet emellertid inte kunde fattas med tillräcklig

majoritet i ministerrådet antogs bestämmelserna genom kommissionens

beslut 98/692/EG.

Utförselförbud från Portugal

Efter omröstning i Ständiga veterinärkommittén i november 1998

beslutades att införa tidsbegränsade förbud mot utförsel från Portugal av

bl.a. levande nötkreatur och produkter från sådana i enlighet med

kommissionens beslut 98/653/EG. Sverige röstade för ett införande av

dessa tidsbegränsade utförselförbud. Förbuden föranleds av att ett relativt

stort antal fall av BSE-smitta konstaterats under senare tid samt att

kommissionens inspektörer funnit brister i genomförandet av de

försiktighetsåtgärder mot BSE som gemenskapen kommit överens om.

Kommissionen har också under året i beslut 98/272/EG meddelat

bestämmelser för epidemiologisk övervakning av Transmissibel

Spongiform Encefalopati (TSE) i fråga om t.ex. hur många under-

sökningar per år som skall genomföras i medlemsstaterna och

beträffande vilka djurarter som skall ingå i undersökningarna. I

kommissionens rekommendation 98/477/EG uppmanas medlemsstaterna

att helst före den 1 oktober 1998 lämna in ansökan om erkännande av

deras epidemiologiska status beträffande TSE. Sverige ansökte hos

kommissionen om status som fritt från TSE i juni 1998.

I syfte att ta fram bestämmelser för att bekämpa BSE har en rad frågor

diskuterats i olika arbetsgrupper under året. Detta har bl.a. gällt handels-

regler för fett från nötkreatur, tillverkningsbestämmelser för gelatin för

livsmedelsändamål och steriliseringskrav för animaliska biprodukter.

16.4.5 Hormoner

Diskussionerna om EG:s rätt att behålla importförbudet mot

hormonbehandlat kött från bl.a. USA har fortsatt under 1998. Sverige

stödde tillsammans med övriga medlemsstater i EU hösten 1997

kommissionens förslag att överklaga den av WTO tillsatta panelens

utslag, som fällde EG:s importförbud vad gäller hormonbehandlat kött.

WTO:s överprövningsorgan presenterade den 16 januari 1998 sitt

utlåtande över EG:s överklagande.

I likhet med utslaget från de två tvistlösningspanelerna har över-

prövningsorganet, som är den högsta WTO-rättsliga instansen i

tvistlösningsfrågor, i sitt utlåtande kommit fram till den övergripande

slutsatsen att EG:s nuvarande förbud mot import av hormonbehandlat

kött inte, med den riskvärdering som hittills gjorts, är förenligt med

WTO-regelverket. Samtidigt kan konstateras att överprövningsorganet i

flera viktiga avseenden i sitt utlåtande avviker från panelslutsatserna

genom att erkänna vissa av EG:s tolkningar av WTO-regelverket. WTO

antog formellt överprövningsorganets rapport den 13 februari 1998 och

EG erhöll en övergångstid på 15 månader för att anpassa sig till WTO:s

regelverk.

EG initierade under 1998 ett stort antal vetenskapliga undersökningar

för att visa det berättigade i att förbjuda användning av hormoner och

import av hormonbehandlat kött. Vissa av undersökningarna kommer

inte att hinna slutföras inom den respittid som medgivits EG.

16.4.6 Djurfoder

I Ständiga foderkommittén har Sveriges undantag på foderområdet

diskuterats. Detta behandlas även i avsnitt 8.2.1 och 8.2.2. Användandet

av antibiotika som tillväxtbefrämjande fodertillsatser diskuterades i

jordbruksrådet. I september arrangerades en EU-konferens i Köpenhamn

om antibiotikaresistens. Konferensen utmynnade i ett antal

rekommendationer som syftar till att förhindra och motverka

utvecklingen av resistens mot antibiotika.

I december togs beslut om att förbjuda fyra tillsatser i gruppen

antibiotika samt två tillsatser i gruppen tillväxtbefrämjare i bilagorna till

rådets direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser. Besluten baseras på

vetenskapliga fakta samt på försiktighetsprincipen.

Under året har ytterligare rättsakter antagits inom foderområdet, t.ex.

kommissionens direktiv 98/67/EG som bl.a. innehåller definitioner av

foderråvaror, kommissionens direktiv 98/19/EG om ändring av rådets

direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser innebärande att substansen

Ronidazol utgår ur förteckningen över tillåtna fodertillsatser,

kommissionens direktiv 98/64/EG om analyser av t.ex. aminosyror och

råfetter i foderråvaror, samt kommissionens förordningar (EG) nr

1436/98 och (EG) nr 2316/98 om godkännande av vissa enzymer,

mikroorganismer och vissa andra substanser som tillsatser i foder och om

ändring av villkoren för tillstånd för vissa redan tillåtna fodertillsatser.

17 Livsmedel

En stor del av livsmedelsområdet är totalharmoniserat, vilket innebär att

det inte är tillåtet för de enskilda medlemsstaterna att ha vare sig

strängare eller mer liberala bestämmelser. Det pågående arbetet inom

gemenskapen innefattar såväl nyreglering som modernisering av det

befintliga regelverket på området.

17.1 Grönboken om livsmedelslagstiftningen

Kommissionens grönbok om livsmedel publicerades under 1997. Ett

syfte med grönboken är att undersöka i vilken utsträckning lagstiftningen

tillgodoser konsumenternas, producenternas, tillverkarnas och handlarnas

krav och förväntningar. Ett annat syfte är att bedöma hur åtgärder för att

stärka oberoende och objektivitet samt likvärdighet och effektivitet hos

de allmänna kontroll- och övervakningssystemen uppfyller de grund-

läggande målsättningarna att säkerställa ett tryggt och hälsosamt

livsmedelsutbud och att skydda konsumenternas övriga intressen.

Grönboken har varit på remiss och har debatterats i rådet samt vid en

särskild konferens som arrangerades av kommissionen och parlamentet i

november 1997. Ett reformarbete inom livsmedelspolitiken kan förutses

som en konsekvens av grönboken om livsmedel. Flera kommissions-

förslag till omfattande ändringar på livsmedelsområdet kan väntas under

de närmaste åren.

Det finns ett antal direktiv som innehåller hygienregler för olika typer

av livsmedel. Ett förslag till att omforma direktiv 93/43/EEG till en

rättsakt som innehåller hygienregler både för det veterinära området

(animaliska livsmedel) och för det icke-veterinära området, diskuteras för

närvarande. Reglerna skall omfatta hela livsmedelskedjan inklusive

primärproduktionen. Arbetet befinner sig i ett inledningsskede och

kommer att fortsätta under 1999.

17.2 Förenkling av livsmedelsstandarder

Under 1998 har arbetet med förenkling av vissa livsmedelsstandarder

fortsatt. Förslag finns om ändring av direktiven för kakao- och

chokladvaror, vissa former av socker, honung, juice och nektar,

mjölkpulver och kondenserad mjölk, kaffeextrakt och cikoriaextrakt samt

sylt, gelé och marmelad. Endast beträffande förslaget om kaffe- och

cikoriaextrakt har medlemsländerna nått fram till en gemensam

ståndpunkt och Europaparlamentet har yttrat sig en andra gång. Arbetet

med de övriga standarderna pågår på rådsnivå. Återstående olösta frågor

är bl.a. användning av annat vegetabiliskt fett än kakaosmör i

chokladprodukter och sockerinnehållet i sylt.

17.3 Kvalitetskrav på dricksvatten

Arbetet med omarbetning av direktiv 80/778/EEG om dricksvatten har

pågått sedan 1996 med avsikt att förenkla, uppdatera och konsolidera

direktivet. Den 3 november 1998 antogs direktiv 98/83/EG om kvaliteten

på dricksvatten. Direktivet lägger tonvikten på att väsentliga kvalitets-

och hälsoparametrar iakttas. Medlemsstaterna får dock fastställa

strängare värden samt lägga till ytterligare parametrar om det anses

lämpligt.

Direktivet ålägger medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för

att säkerställa att dricksvatten är hälsosamt och rent. Vattnet får inte

innehålla mikroorganismer, parasiter och ämnen i sådant antal eller

sådana koncentrationer att de utgör en potentiell fara för människors

hälsa. Med dricksvatten menas allt vatten, förutom naturligt mineral-

vatten och vatten avsett som läkemedel, som antingen i sitt ursprungliga

tillstånd eller efter beredning är avsett för dryck, matlagning, beredning

av livsmedel eller andra hushållsändamål, oavsett ursprung och hur

vattnet tillhandahålls. Vidare omfattas allt vatten som används i företag

för tillverkning, bearbetning, konservering, eller saluföring av varor eller

ämnen som är avsedda för livsmedelsändamål. Parametervärdena skall

iakttas för vatten som tillhandahålls från ett distributionsnät vid den

tidpunkt då det tappas ur de kranar som normalt används för dricksvatten.

Om fastighetsinstallationer kan vara orsaken till att parametervärdena

inte hålls skall medlemsstaterna ändå anses ha fullgjort sina skyldigheter.

Medlemsstaterna kan enligt direktivet göra undantag bl.a. för dricks-

vatten från en enskild vattentäkt som tillhandahåller mindre än 10 kbm

per dag eller försörjer högst 50 personer, om inte vattnet tillhandahålls

som en del av kommersiell verksamhet.

17.4 Bestrålning av livsmedel

Europeiska kommissionen presenterade 1988 ett förslag till direktiv om

bestrålning av livsmedel. Parlamentet sade emellertid nej till bestrålning

av andra livsmedel än örter och kryddor. Efter flera kompromissförslag

antog rådet formellt en gemensam ståndpunkt i oktober 1997. Förslaget

godkänner bestrålning av örtkryddor, kryddor och smakgivande

ingredienser av vegetabiliskt ursprung men tillgodoser också

konsumenternas viktiga krav på att alla livsmedel som bestrålats, även

livsmedel där bestrålade ingredienser ingår, skall märkas.

Senast i slutet av år 2000 skall kommissionen lägga fram ett förslag till

slutlig lista över livsmedel som får bestrålas. Under tiden fram till dess

får medlemsstaterna behålla existerade förbud mot bestrålning, såväl för

den egna industrin som i handeln med andra länder.

17.5 Nya livsmedel och genmodifierade livsmedel

Förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och

livsmedelsingredienser trädde i kraft den 15 maj 1997. Förordningen,

som även omfattar genmodifierade livsmedel, fastställer regler och

villkor för sådana produkter innan de kan släppas ut på marknaden.

Bland annat skall en säkerhetsprövning av produkterna ske. Två

procedurer finns: ett ansökningsförfarande via en medlemsstat samt en

förenklad procedur med anmälan till kommissionen. Regler för särskild

märkning finns i förordningen. Kommissionen skall dessutom föreslå

tillämpningsregler för märkning att antas av Ständiga livsmedels-

kommittén.

Under 1998 har ett antal ansökningar om godkännande av nya

livsmedel inkommit till medlemsstaterna. Ingen produkt har ännu

godkänts enligt ansökningsproceduren. Ett antal produkter har även

anmälts enligt den förenklade proceduren, bland annat oljor från

genmodifierad raps. Ingen ansökan enligt förordningen har ännu

inlämnats i Sverige.

Den 26 maj 1998 beslutade rådet om särskild märkning av

genmodifierad sojaböna och majs. Dessa produkter godkändes för

utsläppande på marknaden i enlighet med direktiv 90/220/EEG om

avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön innan

förordningen om nya livsmedel trädde i kraft. Beslutet innebär att

produkter skall märkas om det går att analytiskt påvisa nytt DNA eller

protein. I beslutet anges att en förteckning skall upprättas över produkter

som inte omfattas av dessa märkningskrav. Beslut om en sådan för-

teckning förväntas under 1999. Kommissionen skall även utreda frågan

om ett tröskelvärde för märkning i fall av oavsiktlig förorening av livs-

medel med DNA eller protein som är ett resultat av genetisk modifiering.

17.6 Märkning av livsmedel

Den 27 januari 1997 beslutade rådet om en ändring av direktiv

79/112/EEG om märkning av livsmedel. Ändringen omfattar bl.a.

kraftigt utökade krav på mängddeklaration av karaktärsgivande

ingredienser och tydligare regler för beteckningar under vilka livsmedel

saluhålls samt krav om att ange när stärkelse innehåller gluten. Under år

1998 har ett stort arbete lagts ned på tolkning och tillämpning av dessa

regler samt utarbetande av förslag till undantag.

Beslut om en förordning rörande märkning av nötkött och

nötköttsprodukter fattades av rådet under 1997. Förordningen innehåller

bestämmelser om vilka uppgifter en sådan märkning skall innehålla och

om krav på spårbarhet. Märkningssystemet är frivilligt, men de som efter

den 1 juli 1998 väljer att märka nötkött med t.ex. ursprung måste följa

förordningens krav. Nötkött och nötköttsprodukter skall kunna märkas

med uppgift om ursprungsland och med bl.a. information om utfodring.

18 Fiske

Den gemensamma fiskeripolitiken är en fullt utvecklad

gemenskapspolitik med för medlemsstaterna gemensamma bestämmelser

som omfattar fiskerinäringens alla aspekter. En omfattande genomgång

av den gemensamma fiskeripolitiken har påbörjats av kommissionen

inför den revidering som senast måste beslutas år 2002. Revideringen av

den gemensamma fiskeripolitiken kommer att vara en viktig fråga under

det svenska ordförandeskapet i EU år 2001.

18.1 Förvaltning av fiskeresurser

18.1.1 Nordsjösamarbete

Nordostatlantiska fiskerikommissionen beslutade vid ett extra möte i juli

1998 att organisationen skall förstärkas och att en permanent sekreterare

skall anställas. Sekretariatet har förutom administrativa uppgifter även

ansvaret för uppföljningen av fiskerikontroll inom organisationens

område.

Inom den Nordostatlantiska fiskerikommissionen och inom Nord-

atlantiska laxorganisationen samt inom ramen för EG:s avtal med Norge

har arbetet med tillämpningen av försiktighetsprincipen inletts. Det

Internationella havsforskningsrådet har i sina fiskbeståndsöversikter och i

sin rådgivning under 1998 utgått ifrån försiktighetsprincipen och

presenterat mer långsiktiga råd än tidigare. Nordatlantiska laxorganisa-

tionen har påbörjat arbetet med en långsiktig aktionsplan för de

nordatlantiska laxbestånden.

18.1.2 Östersjösamarbete

Fiskerikommissionen för Östersjön antog vid ett extra möte i februari

1997 en långsiktig plan för att bevara de genetiskt unika vilda

laxstammarna i Östersjön. Under 1998 beslutade fiskerikommissionen

vilka naturliga vildlaxälvar som till år 2005 skall vara självförsörjande

samt vilka potentiella naturlaxälvar som kan bli föremål för särskilda

insatser. All utsättning av smolt skall upphöra senast år 2005. En

arbetsgrupp har till uppgift att till fiskerikommissionens årliga höstmöte

1999 lämna förslag till hur fisket skall inriktas mot den odlade laxen.

Fiskerikommissionen har vidare som ett bidrag till Baltic 21 fattat beslut

om att tillämpa försiktighetsprincipen och att ta fram långsiktiga

förvaltningsplaner för övriga fiskbestånd. Inledningsvis skall en

arbetsgrupp utarbeta en långsiktig strategi för Östersjöns torskbestånd.

Arbetsgruppen skall ha sitt första möte i Visby under våren 1999.

18.1.3 Multilateralt samarbete

Inom FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation FAO, som har

huvudansvaret för det multilaterala samarbetet på fiskeriområdet, har

under året bl.a. utarbetats riktlinjer för en minskning av den globala

fångstkapaciteten. Riktlinjerna skall diskuteras vidare och antas vid ett

fiskeriministermöte i början av 1999. Vidare har handlingsplaner

utarbetats för en minskning av bifångster samt för förvaltning av

världens hajbestånd. Inom OECD har arbetet fortsatt med att analysera

dels effekterna av subventioner på fiskområdet, dels effekterna av en

övergång till varaktigt fiske.

18.1.4 Förbättrad kontroll av fisket

Satellitövervakning av gemenskapens fiskefartyg har införts från och

med den 1 juli 1998. Detta innebär att fartyg över 24 meter och som

fiskar i öppet hav, inom ramen för vissa tredje landsavtal eller för

framställning av fiskmjöl och fiskolja, skall vara försedda med sändare

för automatisk överföring av positionsrapporter. I Sverige berörs ca 45

fiskefartyg.

Andra viktiga frågor på området under året har varit den handlingsplan

som kommissionen lade fram för en bättre tillämpning av den

gemensamma fiskerikontrollen samt beslut vid fiskerådet den 17-18

december om en omfattande översyn av kontrollförordningen (EG)

2847/93.

18.2 Den gemensamma marknadspolitiken för

fiskerinäringen

I ett meddelande till rådet i december 1997 presenterade kommissionen

förslag till förändringar i gemenskapens marknadsreglering av fisk och

fiskprodukter. I meddelandet konstateras att detta är avsett som utgångs-

punkt för en debatt i syfte att definiera lämpligaste riktlinjer för att säker-

ställa att gemenskapens marknad för fiskeriprodukter fungerar optimalt.

Enligt meddelandet bör fiske och handel bedrivas på ett ansvarsfullt

sätt samt instrument för marknadsregleringen även kopplas till

förvaltningen av fiskeresurserna. Det är viktigt att de olika leden i

näringen samarbetar. Vidare måste kvalitetsansträngningar uppmuntras.

Kommissionen anser att ansvaret för förvaltningen av fångsterna bör

överlåtas till producentorganisationerna men att det slutligen är medlems-

staten som fattar beslut om detta. Kommissionen föreslår även att

näringen måste kunna bilda branschorganisationer som kan godkännas.

Det är kommissionens intention att återtagen fisk, dvs. fisk uppköpt av

gemenskapen, i större utsträckning skall lagras eller beredas och därefter

släppas ut på marknaden. Meddelandet behandlar även märkning av fisk.

Under första halvåret 1998 diskuterades meddelandet vid flera

tillfällen. Kommissionen deltog i möte med representanter från såväl

fiskerinäringen som staten. Under 1999 framläggs sannolikt förslag om

vissa förändringar i marknadspolitiken.

När det gäller återtaganden av fisk från den svenska marknaden så har

dessa under 1998 varit relativt små. Periodvis förekommer det emellertid

betydande återtag av främst sill/strömming och kokräka.

18.3 Strukturpolitiken för fiskerinäringen

Nuvarande programperiod för strukturpolitiken avslutas i och med

utgången av 1999. I mitten av juli 1997 presenterade kommissionen, som

en del av Agenda 2000, sin övergripande strategi för struktur- och

regionalpolitiken från och med år 2000. I mars 1998 presenterade

kommissionen förslag till förordningar om den framtida politiken, regler

för strukturfonderna samt prioriterade målområden.

De huvudsakliga diskussionerna angående Agenda 2000 och reformen

av strukturpolitiken har förts inom rådsarbetsgruppen för struktur-

fondsfrågor och en ad hoc-grupp, ordförandeskapets vänner, den s.k.

Amis-gruppen. Ansvarigt ministerråd är allmänna rådet. För fiskets del

innebär förslaget att de särskilda programmen för fiskerinäringen mål

5a och Pesca ersätts med strukturåtgärder inom fiskerinäringen som

integreras i de regionala programmen och i ett program utanför mål 1 och

2. Med anledning av de omfattande förändringar förslaget innebär för

fiskerinäringen ställde det österrikiska ordförandeskapet ett antal

principiella frågor till medlemsländerna, som bl.a. behandlades på fiske-

rådsmötet den 22 oktober. Ordföranden redovisade fiskeministrarnas

synpunkter till ordföranden i allmänna rådet. På fiskerådsmötet den 17

18 december presenterade kommissionen muntligen ett förslag till

tillämpningsförordning för strukturinsatser på fiskets område. Förslaget

är kopplat till det övergripande Agenda 2000-förslaget men kommer att

förhandlas i fiskerådet.

19 Regional- och strukturpolitik

Inom EG råder stora skillnader i ekonomisk utvecklingsnivå mellan olika

regioner. Alltsedan EG-fördraget undertecknades 1957 är en gradvis

utjämning av dessa skillnader ett viktigt mål för EU:s verksamhet.

Den gemensamma regional- och strukturpolitiken är det viktigaste

instrumentet för att minska obalanserna och skillnaderna i ekonomisk

utveckling mellan regionerna och på så sätt skapa en högre grad av social

och ekonomisk sammanhållning inom unionen. Dessutom är minskade

regionala skillnader en nödvändighet om alla regioner inom unionen till

fullo skall kunna dra nytta av den inre marknaden och andra

tillväxtinriktade åtgärder, som tillsammans med bl.a. den tekniska

utvecklingen verkar i centraliserande riktning. EG:s regional- och

strukturpolitik kanaliseras via fem strukturfonder: regionalfonden, social-

fonden, jordbruksfonden, fonden för fiskets utveckling samt samman-

hållningsfonden. Av medlen från dessa fonder avsätts ca 90 procent till

sju olika mål för regional- och strukturpolitiken. Målen innefattar

kriterier för när EG:s regional- och strukturpolitik kan komma i fråga. Av

de sju målen är alla mål utom mål 1 aktuella för Sveriges del. Vidare

avsätts 9 procent av medlen till ett antal gemenskapsinitiativ, samt 1

procent till pilotprojekt.

Under perioden 1995 1999 kommer Sverige att sammanlagt ta emot ca

1,4 miljarder ecu från strukturfonderna, vilket motsvarar ca 12 miljarder

kr. Ett villkor för att medel från fonderna skall betalas ut är att de

kompletteras med svenska offentliga medel samt i vissa fall privata

medel. Insatserna sker inom ramen för särskilda program, s.k. samlade

programdokument eller operationella program, som utarbetats av

regionala eller nationella myndigheter och som fastställts i förhandlingar

mellan kommissionen och svenska regeringen.

19.1 Målområden

19.1.1 De beslutande instanserna

För målen 2, 5b och 6 gäller att regionala beslutsgrupper, med status som

egna myndigheter, fattar beslut om EU-medel till nationella stödsystem

eller enskilda projekt. För beslut inom mål 3 har regionala partnerskap

inrättats för att bistå länsarbetsnämnderna. Beslut om projekt inom mål 4

fattas av Svenska EU-programkontoret för utbildning och kompetens-

utveckling i samverkan med regionala partnerskap. För mål 5a fattas

besluten av Jordbruksverket och Fiskeriverket eller länsstyrelsen.

Särskilda övervakningskommittéer har inrättats med uppgift att ge

riktlinjer för, följa upp och föreslå förändringar av programmen samt

utvärdera hur dessa genomförs. Kommittésekretariat är Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK) för mål 2 och mål 6, Arbets-

marknadsstyrelsen (AMS) för mål 3, Svenska EU-programkontoret för

utbildning och kompetensutveckling för mål 4 samt Glesbygdsverket för

mål 5b. Jordbruksverket och Fiskeriverket är sekretariat för över-

vakningskommittéerna inom mål 5a för de åtgärder som har krav på att

en övervakningskommitté skall finnas.

Utbetalande myndigheter som är fondansvariga myndigheter gentemot

kommissionen är NUTEK för den regionala fonden, AMS för den sociala

fonden, Jordbruksverket för jordbruksfonden och Fiskeriverket för

fonden för fiskets utveckling.

Programperioden 1995 1999 går mot sitt slut och flera av programmen

är till stor del intecknade genom beslut. Mot slutet av 1998 har arbetet

alltmer inriktats på uppföljning och utbetalningar. I november 1998

genomfördes en konferens med deltagande från kommissionen om hur

program avslutas.

På regeringens uppdrag har de centrala fondansvariga myndigheterna

för innevarande period gjort en översyn för att utveckla arbetsformer och

administrativa rutiner. Syftet med uppdraget har varit att underlätta

genomförandet av programmen. Uppdraget redovisades i december 1998.

Regeringen har beslutat att tillkalla en särskild utredare för de

geografiskt avgränsade strukturfondsprogrammen under nästa program-

period åren 2000 2006. Utredaren skall redovisa förslag till dels former

för hur de nya programmen skall tas fram, dels organisation för att

genomföra programmen. Regeringen har även utsett en särskild utredare

som skall lämna förslag till inriktningen av nya mål 3 m.m. för

kommande programperiod. Båda uppdragen skall redovisas den 26

februari 1999 och utgör en del av förberedelserna inför nästa program-

period.

19.1.2 Mål 2 omvandling av regioner med industriell

tillbakagång

Mål 2 syftar till omvandling av regioner som påverkats av industriell

tillbakagång. I Sverige har fem mål 2-områden avgränsats: Bergslagen,

Fyrstad, delar av Blekinge, norra Norrlandskusten och Ångermanlands-

kusten. Mål 2-områdena får ca 1,4 miljarder kr från strukturfonderna

under perioden 1995 1999. Till detta kommer svensk offentlig med-

finansiering som uppgår till ca 3 miljarder kr samt privata medel.

I oktober 1998 hade beslutsgrupperna godkänt projekt för närmare 80

procent av EU-medlen för programperioden och 22 procent var utbetalt

till projektägarna. Besluten och utbetalningarna i de fem mål 2-områdena

fördelar sig enligt följande:

Mål 2-område Beslut och utbetalningar t.o.m. september

 1998

 EU-ram Beslut i Utbetalningar

 i miljoner kr procent av i procent av

 1995 1999 EU-ramen EU-ramen

Bergslagen 589 85 22

Fyrstad 211 83 15

Blekinge 132 80 30

norra Norrlandskusten 316 59 16

Ångermanlandskusten 158 70 20

Totalt 1 406 77 22

Stöd har lämnats till ett stort antal projekt inriktade på små och

medelstora företag. Projekten syftar bl.a. till att stimulera nyföretagande

och marknadsutvidgning i företagen såväl nationellt som internationellt.

Det finns även projekt som är inriktade på att öka kompetensen inom

särskilda områden, t.ex. informationsteknik. Ett antal projekt är av

samverkanskaraktär, där flera företag inleder samarbete om t.ex. produkt-

och processutveckling. Inriktningen på projekten gör att antalet nya

arbetstillfällen är en viktig resultatindikator. Enligt målsättningen med

mål 2-programmen skall 19 000 nya arbetstillfällen skapas. De projekt

som hittills slutredovisats bedöms ha bidragit till att skapa 3 500 nya

arbetstillfällen.

19.1.3 Mål 3 bekämpning av långtids- och

ungdomsarbetslöshet

Mål 3 syftar till att slussa in ungdomar på arbetsmarknaden, bekämpa

långtidsarbetslöshet och stödja personer som riskerar att uteslutas från

arbetsmarknaden. Till den senare gruppen räknas i programmet

invandrare och arbetshandikappade. De svenska mål 3-insatserna är

inriktade på kompetensutveckling, vägar till sysselsättning via dator-

teknikens aktivitetscentrum, vägledning och rådgivning, utveckling av

små och medelstora företag samt hjälp till egen företagarverksamhet. Ett

jämställdhetsperspektiv skall genomsyra insatserna. Mål 3-programmet

ligger väl i linje med den svenska s.k. arbetslinjen, där syftet är att

engagera de arbetssökande i aktiva åtgärder som platsförmedling,

rådgivning och utbildning för att de snabbt skall komma in på arbets-

marknaden.

Sverige har för mål 3 under programperioden 1995 1999 tilldelats ca

364 miljoner ecu, eller ca 3,1 miljarder kr, från Europeiska socialfonden.

Till detta kommer nationell medfinansiering om ca 445 miljoner ecu,

vilket motsvarar ca 3,8 miljarder kr. I september 1998 hade samtliga

socialfondsmedel inom programmet intecknats genom beslut. Även

utbetalningarna ligger på en relativt sett hög nivå. I slutet av oktober

1998 hade ca 58 procent av medlen utbetalats till projektanordnarna.

Från programmets start i juli 1995 till och med oktober 1998 hade

totalt 131 000 personer deltagit i mål 3, fördelade på ca 1 600 projekt.

Mer än hälften av deltagarna återfinns i projekt som särskilt har riktats

till långtidsarbetslösa och 39 procent av deltagarna har omfattats av

projekt för unga.

Stora insatser har gjorts inom mål 3 för att sprida erfarenheter från

programmet. Bl.a. har en förteckning över ca 100 projekt som utgör

särskilt goda exempel tagits fram. I den senaste utvärderingsrapporten

avseende mål 3, vilken avlämnades i maj 1998, föreslås bl.a. åtgärder i

syfte att just förskjuta tyngdpunkten i verksamheten till mer av

uppföljning och spridning av erfarenheter från genomförda projekt. I

rapporten görs vidare en jämförelse mellan mål 3 och ordinarie arbets-

marknadspolitiska åtgärder med avseende på andelen deltagare som

erhållit arbete. Jämförelsen tyder preliminärt på ett något sämre resultat

för mål 3 än genomsnittet för övriga åtgärder. I detta sammanhang bör

dock nämnas att ett kriterium inom mål 3 är att projekten skall vara

nyskapande. De syftar således till att pröva nya vägar inom arbets-

marknadspolitiken och resultaten kan därför variera väsentligt mellan

olika projekt.

19.1.4 Mål 4 kompetensutveckling av anställda

Mål 4 syftar till att ge kompetensutveckling till anställda som hotas av

arbetslöshet till följd av strukturella förändringar. Insatserna skall

kopplas till en utveckling av företaget och nya sätt att organisera arbetet.

Målgruppen är anställda i företag med upp till 49 anställda, men i vissa

fall kan insatserna omfatta anställda i företag med upp till 250 anställda.

Sverige har som första medlemsstat fått utvidga målgruppen till anställda

inom vård och omsorg i offentlig sektor. Av dem som omfattas av mål 4-

insatserna skall hälften vara kvinnor.

Mål 4 genomförs i två steg. Steg 1 omfattar en analys av de anställdas

och företagets behov, varefter en handlingsplan skall upprättas. Steg 2

innebär att handlingsplanen genomförs. Det kan därvid handla om

kompetensutveckling och organisationsutveckling genom interna insatser

eller med stöd av studieförbund, utbildningsföretag eller offentliga

utbildningsanordnare. Inom programmet finns dessutom en åtgärd, den

s.k. åtgärd 3, som syftar till att bilda nätverk mellan företag eller

institutioner. Från programmets start i juni 1996 till och med oktober

1998 hade ca 13 000 företag med totalt 235 000 anställda beviljats stöd

för steg 1-insatser. Under samma period hade ca 7 700 beslut om stöd till

steg 2-insatser fattats, liksom drygt 1 000 beslut om åtgärd 3.

Mål 4 omfattar för programperioden 1996 1999 bidragsmedel om

totalt ca 369 miljoner ecu, eller ca 3,1 miljarder kr, vilka till lika delar

utgörs av medel från Europeiska socialfonden och statlig med-

finansiering. Till detta kommer samma belopp som medfinansiering från

företagen. Av socialfondsmedlen hade ca 75 procent intecknats genom

beslut och ca 34 procent utbetalats till projektanordnare till och med

oktober 1998.

Arbetet inom mål 4 är starkt decentraliserat vilket har bidragit till ett

stort engagemang hos ledamöterna inom de regionala partnerskapen för

programmet. I den senaste utvärderingsrapporten avseende mål 4, som

avlämnades i oktober 1998, redovisas bl.a. att genomförande-

organisationen för programmet har fungerat väl. Insatser bör enligt

rapporten dock göras för att förbättra uppföljningen och genomförandet

av åtgärd 3. Dessutom påpekas behovet av att börja utveckla

stödfunktioner för programmets avslutande.

19.1.5 Mål 5a lantbrukets och fiskets omstrukturering och

modernisering

Investeringsstöd till företagare med jordbruks-, trädgårds- eller ren-

skötselföretag tillämpades under 1998 för första gången under ett helt år.

Stödet regleras i förordningen (1996:1431) om investeringsstöd till före-

tagare med jordbruks-, trädgårds- eller renskötselföretag. Intresset för

stödet har varit stort.

Det har under 1998 också funnits ett stort intresse att komma i

åtnjutande av stöd till investeringar som avser förädling eller saluföring

av produkter från jordbruket eller skogsbruket (SFS 1995:1271). Under

året genomfördes en halvtidsutvärdering av stödet. Inga genomgripande

förändringar av stödutformning eller stödvillkor föreslogs i denna

utvärdering.

Sverige tillämpar utöver de ovan nämnda stödformerna även startstöd

till yngre företagare med jordbruks-, trädgårds- eller renskötselföretag

samt kompensationsbidrag till mindre gynnade områden. Det nya

regelverk för mål 5a-stöden som föreslås i Agenda 2000 beskrivs i

avsnitten 3.2.2 och 16.1.4.

För fiskerinäringen har strukturstöd varit tillgängligt under hela 1998.

Efterfrågan på stöd till de investeringar och åtgärder som regleras i

förordning (SFS 1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen

har varit stor, särskilt vad avser investeringar i utrustning i hamnar och i

beredningsföretag. Övervakningskommittén för mål 5a fiske har under

1998 beslutat om omfördelning till de områden där efterfrågan har varit

störst. Inga ändringar vad gäller stödvillkor har beslutats under året.

19.1.6 Mål 5b utveckling av landsbygdsområden

Mål 5b syftar till utveckling av landsbygdsområden. Sverige har fem mål

5b-områden: Sydöstra Sverige, Västra Sverige, Skärgården (omfattar

bebodda öar utan fast landförbindelse), Gotland samt Västerbotten/

Gävleborg/Dalarna. Mål 5b omfattar, efter omfördelning från 5a-åtgärder

och indexering, 1,3 miljarder kr under perioden 1995 1999. Till detta

kommer svensk offentlig medfinansiering, som uppgår till 2,7 miljarder

kr, samt privata medel.

I oktober 1998 hade beslutsgrupperna godkänt projekt för 73 procent

av EU-medlen för programperioden, och 20 procent var utbetalt till

projektägarna. Besluten och utbetalningarna i de fem mål 5b-områdena

fördelar sig enligt följande:

Mål 5b-område Beslut och utbetalningar t.o.m. september 1998

 EU ram i Beslut i Utbetalningar

 miljoner kr procent av i procent av

 1995 1999 EU-ramen EU-ramen

Sydöstra Sverige 437 65 20

Västra Sverige 274 95 26

Skärgården 64 54 10

Gotland 117 53 20

Västerbotten/Gävle-

borg/Dalarna 383 77 18

Totalt 1 275 73 20

Programmen har olika karaktär, men generellt sett har

utvecklingsinsatser för näringslivsutveckling, kultur och turism haft

störst omfattning. Enligt målsättningen i programmen skall ca 10 000

arbetstillfällen skapas, och enligt de slutredovisade projekten har ca 2

500 nya arbetstillfällen skapats i 5b-områdena.

19.1.7 Mål 6 utveckling av glest befolkade områden

Mål 6 syftar till utveckling av glest befolkade områden. Mål 6 berör 43

kommuner i Norrbottens, Västerbottens, Västernorrlands, Jämtlands,

Gävleborgs, Dalarnas och Värmlands län. Den ekonomiska ramen från

EU uppgår, efter omfördelning från 5a-åtgärder och indexering, till ca

2,6 miljarder kr för perioden 1995 1999. Sveriges offentliga med-

finansiering är ca 2,4 miljarder kr. Den totala ramen för programmet är

ca 6,3 miljarder kr.

Mål 6 Beslut och utbetalningar t.o. m. september 1998

 EU-ram Beslut i Utbetalningar i

 i miljoner kr procent av procent av

 1995 1999 EU-ramen EU-ramen

 2 551 69 27

I oktober 1998 hade beslutsgrupperna beviljat totalt 1 771 miljoner kr av

EU-ramen till projekt. Till detta kommer 2 072 miljoner kr från svenska

offentliga finansiärer och 771 miljoner kr från privata finansiärer. Enligt

målsättningen i programmet skall det skapas 9 500 nya arbetstillfällen

under programperioden, och för de projekt som avslutats redovisas att det

skapats ca 2 700 nya arbetstillfällen.

19.2 Gemenskapsinitiativ

Av strukturfondsmedlen används ca 9 procent för så kallade

gemenskapsinitiativ som initieras av kommissionen och som omfattar

insatser inom ett antal områden gemensamma för hela unionen.

Gemenskapsprogrammen styrs på samma sätt som målprogrammen via

övervakningskommittéer som följer upp och utvärderar hur programmen

genomförs. Programdokumenten benämns operativa program. Närings-

och teknikutvecklingsverket är kommittésekretariat för Interreg II A,

Konver, Urban och Småföretagsinitiativet; Glesbygdsverket för Leader

II; Svenska EU-programkontoret för utbildning och kompetensutveckling

för Adapt och Employment; Fiskeriverket för Pesca. Fem länsstyrelser,

Norrbotten, Västerbotten, Jämtland, Värmland och Västra Götaland, har

utsetts att vara utbetalande myndigheter för fem Interreg IIA-program.

Under år 1998 beslutade förvaltningskommittén för gemenskaps-

initiativen att godta kommissionens föreslag att 100 miljoner ecu skall

överföras till Peace-initiativet för Nordirland från övriga gemenskaps-

initiativ. För Sveriges del gäller det 1,2 miljoner ecu, vilket motsvarar ca

10,2 miljoner kr. Sverige har föreslagit kommissionen att 8,5 miljoner

kronor skall tas från Interreg IIA-programmet Nordkalotten och 1,7

miljoner kr från Pesca-programmet.

Sverige omfattas av sammanlagt åtta Interreg IIA-program med syfte

att stärka och utveckla det gränsregionala samarbetet mellan regioner i

Sverige, Danmark, Norge, Finland och Ryssland. De åtta programmen

omfattar totalt ca 525 miljoner kr från EU, varav den svenska delen utgör

ca 265 miljoner kr. Programmen omfattar lika mycket i svensk offentlig

medfinansiering, och därutöver tillkommer privat finansiering. I oktober

1998 hade närmare 60 procent av budgeten intecknats och 10 procent

utbetalats. Beslut och utbetalningar för de sex program som Sverige

administrerar redovisas nedan.

Interreg IIA-program Beslut och utbetalningar t.o.m. 1998 för de

 program som administreras av Sverige

 EU-ram Beslut i Utbetalningar

 i miljoner kr procent av i procent av

 1995 1999 EU-ramen EU-ramen

Öresund (Sv) 51 48 8

Bohus/Dals/Östfold 47 76 14

Värmland/Dalarna/ 38 68 11

Hedmark

Jämtland/Tröndelag 47 58 10

Kvarken-Mittskandia 56 59 18

Nordkalotten 104 49 4

Totalt 343 57 10

I de halvtidsutvärderingsrapporter som redovisats på övervaknings-

kommittéerna under hösten konstateras att Interreg-programmen och

framför allt de svensk-norska programmen är på god väg att genomföras.

Sverige deltar även i två Interreg IIC program, vars syfte är att öka

transnationellt samarbete över gränserna avseende regional utvecklings-

planering. Dessa program är Östersjön där delar av Sverige, Danmark,

Tyskland och Finland samt även delar av angränsande icke-medlems-

stater ingår, dels Nordsjön där delar av Sverige, Danmark, Tyskland,

Nederländerna, Storbritannien och Norge ingår. Programmen godkändes

av kommissionen i december 1997.

Employment har till syfte att genom transnationella utvecklingsprojekt

öka jämställdheten på arbetsmarknaden samt förbättra möjligheterna till

arbete för arbetshandikappade, utsatta grupper och ungdomar. Antalet

projekt inom Employment uppgår till totalt 120, fördelat på två

ansökningsomgångar under programperioden. Arbetet med Employment

har under året gått in i en ny fas där tyngdpunkten ligger på spridning och

s.k. mainstreaming med sikte på mål 3 och ordinarie verksamhet. I den

oberoende utvärdering som rapporterats under år 1998 pekas bl.a. på

behovet av en ökad samverkan med myndigheter och andra aktörer för ett

erfarenhetsutbyte kring projektens resultat.

Adapt syftar till att genom transnationella utvecklingsprojekt

underlätta för anställda att klara arbetsmarknadens förändrade krav,

skapa nya arbetstillfällen och stärka företagens konkurrensförmåga.

Totalt 55 projekt har beslutats inom Adapt, fördelade på två

ansökningsomgångar. Arbetet har under år 1998 bl.a. inriktats på

spridning av resultaten inom programmet till mål 4 och ordinarie verk-

samhet. Under året har ytterligare en oberoende utvärdering upphandlats.

Konver syftar till att bidra till ekonomisk utveckling i regioner som

sedan länge är starkt beroende av försvarssektorn. I Sverige ingår

kommunerna Karlskoga och Karlsborg.

Leader II syftar till att utveckla människors initiativkraft och

engagemang för att stimulera en fortsatt ekonomisk utveckling av

landsbygden. Leader II genomförs i Sverige inom ramen för två

operativa program, ett för mål 6-området och ett för 5b-områdena.

Insatserna sker via s.k. LAG (local action group) som genomför projekt i

geografiskt avgränsade områden. Under år 1998 har beslutstakten

fördubblats.

Pesca syftar till att främja ökad variation inom näringslivet på orter

som varit starkt beroende av fiskerinäringen. Sexton kommuner inom

fem områden (Norrlandskusten, ostkusten, sydkusten, västkusten samt

insjön Vänern) berörs av initiativet.

Småföretagsinitiativet vänder sig till små och medelstora företag i

målområdena 2, 5b och 6. Stöd kan ges för insatser inom tre områden:

marknadsutveckling, användning av ny teknik samt miljöstrategier.

Urban syftar till att angripa problem i stadsområden och förorter. I

Sverige berörs endast ett par stadsdelar i Malmö kommun.

Nedan visas en sammanställning över beslut och utbetalningar för

övriga gemenskapsinitiativ t .o.m. september 1998.

 EU-ram i Beslut i Utbetalningar i

 miljoner kr procent av procent av

 1995 1999 EU-ramen EU-ramen

Employment 209 99 49

Adapt 114 95 29

Konver 29 37 3

Leader 137 39 5

Pesca 34 24 2

Småföretagsinitiativet 146 80 3

Urban 42 80 3

Totalt 711 75 20

I oktober 1998 hade 75 procent av den totala budgeten för

gemenskapsinitiativen intecknats och 20 procent utbetalats. Det är

framför allt Adapt och Employment som härvid redovisar höga nivåer.

20 Miljö

EU:s miljöpolitik skall bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön,

skydda människors hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt

samt främja åtgärder på internationell nivå. Miljöfrågorna har funnits på

gemenskapens dagordning sedan 1972 då det första handlings-

programmet för miljön antogs. Formerna för den gemensamma miljö-

politiken utvecklades ytterligare när Unionsfördraget trädde i kraft 1993.

De ändringar i fördraget som kommer att införas genom Amsterdam-

fördraget innebär ännu en viktig utveckling av de grundläggande

principerna för skyddet av miljön. Hållbar utveckling slås fast som ett

övergripande mål för hela EU.

Under 1998 har det hållits fyra miljöministerrådsmöten. Vidare

arrangerades ett gemensamt miljö- och transportministermöte förberett

av ett informellt ministermöte. I april hölls ett informellt

miljöministermöte om kemikaliestrategier och om integration av miljön i

alla samhälls-sektorer. I juli anordnades ytterligare ett informellt

miljöministermöte, denna gång om miljö och förnybara energikällor.

20.1 Utvecklingen på de av Sverige prioriterade områdena

20.1.1 Integration av miljö och hållbar utveckling inom EU

Amsterdamfördraget leder till att målet om hållbar utveckling skrivs in i

EG- och Unionsfördragen (artikel 2 i respektive fördrag) och till en

förstärkning av principen om integrering av miljöhänsyn inom olika

politikområden (artikel 6 i EG-fördraget). Vid Europeiska rådets möte i

Luxemburg i december 1997 beslöts på svenskt initiativ att till nästa

toppmöte i Cardiff utarbeta en strategi för att konkretisera dessa

principer.

Detta initiativ ledde fram till att Europeiska rådet i Cardiff antog ett

flertal slutsatser, som grundar sig på förslag från kommissionen, i syfte

att stärka arbetet med hållbar utveckling inom gemenskapen. Av

slutsatserna framgår bl.a. att viktigare policyförslag från kommissionen i

princip skall åtföljas av en bedömning av förslagens miljöeffekter och att

de olika ministerråden skall upprätta strategier för att integrera

miljöhänsyn inom sina politikområden. Transport-, energi- och

jordbruksråden uppmanades inleda denna process.

Under hösten 1998 pågick ett intensivt svenskt arbete för att följa upp

Cardiffslutsatserna. Sverige drev en aktiv linje i samtliga tre sektorsråd

och de svenska prioriteringarna inför Europeiska rådets möte i Wien fick

ett stort genomslag. Slutsatserna från detta möte innebär bl.a. att

ytterligare tre politikområden inre marknaden, industri och

utvecklingsbistånd pekas ut. Vidare skall en samlad utvärdering göras

vid Europeiska rådets möte i Helsingfors i slutet av 1999, varvid

riktlinjer för det fortsatta arbetet skall dras upp.

20.1.2 Kampen mot försurning

Försurningsstrategin

I mars 1995 lyckades Sverige få igenom ett uppdrag till kommissionen

att utveckla en strategi för att begränsa utsläppen av försurande ämnen.

Kommissionen presenterade sitt meddelande om en strategi för att

bekämpa försurningen i mars 1997.

Det långsiktiga målet i kommissionens förslag till strategi är att

utsläppen av försurande ämnen skall minskas så att kritiska belastnings-

gränser, dvs. gränserna för vad naturen tål, inte överskrids någonstans i

unionen. I strategin föreslås också ett konkret delmål: att minska arealen

med oskyddade ekosystem med 50 procent till år 2010.

Kommissionen föreslog i sitt meddelande ett antal åtgärder för att

uppnå delmålet. Ett centralt förslag är ett planerat direktiv som anger

nationella tak för utsläpp av försurande ämnen (svaveldioxid, kväve-

oxider och ammoniak). Andra förslag är ratificering av 1994 års

svavelprotokoll, direktiv för att begränsa svavelhalten i tung eldningsolja,

revidering av direktivet om utsläppsbegränsningar från stora

förbränningsanläggningar, förslag på åtgärder som medlemsländerna kan

vidta mot utsläpp från sjöfarten inom ramen för Internationella

sjöfartsorganisationen IMO, där Östersjön och hela eller delar av

Nordsjön föreslås bli områden där lägre svavelhalter i marin bunkerolja

skall gälla.

Rådet ställde sig bakom kommissionens förslag till utformning av

strategin genom att anta rådsslutsatser. Kommissionen har sedan arbetat

vidare med förslagen under 1998.

Det pågående arbetet med förslagen i försurningsstrategin

Kväveoxider och flyktiga organiska ämnen bidrar både till försurning

och bildning av marknära ozon. Kommissionen har också arbetat med en

strategi för marknära ozon. Det förslag till direktiv med nationella

utsläppstak som kommissionen har arbetat med under 1998 har därför

kompletterats med att inkludera tak för flyktiga organiska ämnen. På

detta sätt erhålls de mest kostnadseffektiva åtgärderna för att minska

dessa miljöproblem.

Förslaget om en revidering av direktiv 93/12/EG om svavelhalten i

flytande bränslen har behandlats i rådsarbetsgruppen under våren 1998

och en gemensam ståndpunkt antogs under hösten 1998. I och med att

detta direktiv behandlades togs också frågan om sjöfartens utsläpp upp

och det resulterade i att kommissionen skall utreda de olika åtgärder som

står till buds på sjöfartsområdet och återkomma med ett förslag under år

2000.

Förslaget om revidering av direktiv 88/609/EEG om begränsning av

vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar presenterades av

kommissionen i juli 1998 och behandlingen i rådsarbetsgruppen väntas

under våren 1999.

Under året har kommissionen kallat till expertmöten för att diskutera

ett förslag till direktiv med nationella tak för utsläpp av försurande och

oxidantbildande ämnen. Den ambitionsnivå som nu finns hos

kommissionen motsvarar det som rådet kom överens om på rådsmötet i

december 1997. Kommissionens förslag väntas tidigt under 1999.

20.1.3 Kretsloppsanpassning och resurseffektivisering

Batterier

Kommissionen har under 1998 hanterat frågan om kvicksilverhaltiga

batterier separat från den planerade större revideringen av direktivet om

batterier och ackumulatorer. Detta förfarande har delvis motiverats av

Sveriges och Österrikes strängare krav avseende kvicksilverhaltiga

batterier i anslutningsfördragen. Innan utgången av 1999 skall samtliga

EU-länder ha förbjudit saluhållande av batterier med en kvicksilverhalt

över 0,0005 viktprocent. Batterier av knappcellstyp och en halt upp till 2

viktprocent är undantagna från förbudet.

Avfall

Under året har rådet antagit en gemensam ståndpunkt om ett nytt direktiv

om deponering av avfall. Direktivet innehåller bl.a. skärpta krav på

miljöskydd för deponier samt krav på att avfall förbehandlas innan det

deponeras. Vidare skall varje land utarbeta en strategi för att minska

deponeringen av organiskt avfall. Direktivet beräknas bli slutligt antaget

under början av 1999.

Kommissionen har under 1998 tagit fram ett förslag till direktiv om

förbränning av icke-farligt avfall. Det nya direktivförslaget kommer att

ersätta två nu gällande direktiv om förbränning av kommunalt avfall.

Förslaget innehåller skärpta miljökrav.

Återvinning

Rådet har under hösten 1998 antagit en resolution om återvinnings-

industrins konkurrenskraft som uppföljning till ett meddelande från

kommissionen. Både meddelandet och resolutionen understryker

integrering av miljöhänsyn och näringslivsutveckling. Resultatet av

arbetet blir ett nytt återvinningsforum som skall ge rekommendationer till

kommissionen angående återvinningsfrågor. Forumet kommer att bildas

under 1999 och bestå av representanter för olika intressentgrupper.

Uttjänta elektriska och elektroniska produkter tillhör en av de

avfallsströmmar som prioriterats i kommissionens arbete med avfalls-

frågor. Kommissionen har nu påbörjat arbetet med regler för omhänder-

tagande av elektriska och elektroniska produkter. I detta arbete har

medlemsländerna under 1998 deltagit vid expertgruppsmöten initierade

av kommissionen. Denna har tidigare uttalat att den avser att lägga fram

ett direktivförslag på det området under 1998. Regeringen ser positivt på

kommissionens arbete inom detta område.

Förslag till direktiv om uttjänta fordon har under hösten 1998 tagits

upp till behandling i rådets miljöarbetsgrupp. Förslaget syftar till att

säkerställa en hög miljöskyddsnivå och till att bevara den inre

marknadens funktion. Det syftar också till att förhindra uppkomsten av

avfall från fordon och till att främja återanvändning, materialåtervinning

och återvinning av fordon och deras komponenter. Regeringen ser

positivt på förslaget som har stora likheter med de svenska reglerna på

området.

Under 1998 har kommissionen presenterat ett förslag till beslut om

villkor för att bevilja undantag för lådor, backar och pallar i plast

avseende de halter av tungmetaller som fastställts i direktiv 94/62/EG om

förpackningar och förpackningsavfall. Direktivet förutsätter att de

faktiska nivåerna revideras och antas av rådet och parlamentet senast år

2001. Arbetet med revideringen har påbörjats under 1998 och

kommissionen väntas presentera ett förslag under första halvåret 1999.

En konsultbyrå presenterade i mars 1998 på uppdrag av kommissionen

en rapport om IPP, Integrated Product Policy, som de gjort på uppdrag av

kommissionen. I december 1998 bjöd kommissionen in berörda aktörer

till en workshop där konsultrapporten utgjorde underlag för diskussion.

Kommissionen kommer nu mot bakgrund av rekommendationer från

workshopen att lägga fram riktlinjer för det fortsatta arbetet med en

miljövarupolicy. Regeringen följer noga detta arbete.

20.1.4 Översyn av regler om genetiskt modifierade organismer

Genetiskt modifierade organismer (GMO) regleras i EG huvudsakligen

av två direktiv, dels 90/219/EEG om innesluten användning, dels

90/220/EEG om avsiktlig utsättning i miljön. De båda direktiven har setts

över för att förenkla och effektivisera de administrativa procedurer som

följer av dem med bibehållen säkerhet för miljön och hälsan. Under det

gångna året har en ändring av det förstnämnda direktivet slutligen

antagits och ett i många avseenden förbättrat regelverk finns nu. Sverige

har fått gehör för bl.a. stärkt informationskrav, adekvat riskklassificering,

klarare definitioner m.m.

Arbetet med att ändra det mer kontroversiella direktivet (90/220/EEG)

påbörjades under sommaren 1998 sedan kommissionen den 23 februari

samma år lagt fram ett förslag till ändrat direktiv. Även här är ett

huvudsyfte att förenkla och effektivisera de administrativa rutinerna utan

att säkerheten för miljö och hälsa försvagas. Under förhandlingarna inom

EG har Sverige framgångsrikt drivit att den riskbedömning som krävs för

aktiviteter i miljön med GMO omfattar direkta och indirekta såväl som

omedelbara och fördröjda effekter samt att denna bedömning sker med

stöd av vissa tillgängliga tekniker. Sverige har även arbetat för att

riskbedömningarna görs enligt gemensamt överenskomna principer för

att inom EG nå en samsyn vad avser potentiella risker med GMO.

Sverige har även varit delaktigt i framtagandet av ett gemensamt

uppföljningsprogram om miljöeffekter av insektsresistenta grödor inom

EG. Under revideringen har Sverige verkat för att etiska aspekter ska ges

större utrymme i det kommande direktivet. Förhandlingarna om ett

ändrat direktiv kommer att fortsätta under 1999.

Inom ramen för FN-konventionen om biologisk mångfald förhandlas

ett biotekniksäkerhetsprotokoll, vilket syftar till att undvika att

gränsöverskridande transporter av levande organismer modifierade

genom modern bioteknik skadar bevarandet och det hållbara nyttjandet

av biologisk mångfald. Under 1998 har två förhandlingsmöten ägt rum

och det sjätte och avslutande mötet går av stapeln i februari 1999. EG har

som part till konventionen varit en pådrivande aktör i förhandlingarna

bl.a. i syfte att säkerställa att utvecklingsländerna kan få till stånd interna

regelverk och att information om gränsöverskridande transporter ges till

det importerande landet. Under 1998 har ett antal interna EG-möten

hållits och Sverige har där varit en pådrivande part, inte minst för att nå

samordning mellan protokollets utformning och det under året påbörjade

förändringsarbetet med direktiv 90/220/EEG.

20.1.5 Höjd ambitionsnivå för kemikalier och

bekämpningsmedel

Svenska undantag har höjt skyddsnivån inom EU

I och med utgången av 1998 upphörde den övergångstid för bevarande av

strängare regler på kemikalieområdet som Sverige, i likhet med Finland

och Österrike, fick i samband med anslutningen till unionen. I

anslutningsfördragen ingick att gemenskapen skulle se över sina regler

på de områden som de nya medlemsländerna fick undantag för. Denna

översyn har pågått intensivt under 1998 och diskussionerna slutfördes

sent under året. Kemikalieinspektionen och Miljödepartementet har gjort

stora ansträngningar för att få gehör för den svenska hållningen.

Resultatet är överlag mycket gott för Sveriges del och EU:s skyddsnivå

har höjts på flera områden. Detta gäller framför allt hur farliga ämnen

skall klassificeras och märkas. Ett betydelsfullt exempel är nya

strängare för både Sverige och EU krav på hur produkter som

innehåller petroleumprodukter ska märkas. Denna grupp av kemiska

ämnen ingår i 700 800 kemiska produkter på den svenska marknaden

och svarar för nästan alla allvarliga barnförgiftningar. I andra fall har

Sverige fått förlängd övergångstid. Detta gäller t.ex. rätten att tillämpa ett

gränsvärde för hur mycket kadmium som får finnas i handelsgödsel.

Förlängningen har sin bakgrund i att det inte i dag finns tillräckligt

underlag för att bedöma behovet av att införa gränsvärde för hela

gemenskapen. I avvaktan på att ett sådant underlag tas fram behåller

Sverige sitt gränsvärde under tre år.

EU har börjat arbeta med en kemikaliepolicy

Mot bakgrund av den långsamma takt som arbetet på kemikalie-

området inom EU i många fall håller, har kraven på ett nytt angreppssätt

vuxit sig allt starkare. Detta fick till följd att kommissionen vid det

informella miljöministermötet i april 1998 åtog sig att göra en

utvärdering av det existerande regelverket på området. Vid miljörådet i

december 1998 presenterade kommissionen resultatet av den första delen

av detta arbete, vilket klart visade på behovet av att gå vidare och

förbättra arbetet på området.

Bekämpningsmedel

I början av året antogs ett nytt direktiv om biocider (98/8/EG). Det skall

vara införlivat i medlemsländernas lagstiftning senast under våren år

2000.

Inom ramen för det existerande direktivet om växtskyddsmedel som

avser bekämpningsmedel inom jordbruket och trädgårdsodlingen finns

ett program för utvärdering av alla verksamma ämnen som i dag används

i medlen. Sverige svarar för utvärderingen av fyra verksamma ämnen.

20.2 Bilavgas- och bränslefrågor

Under 1998 antog EG skärpta avgaskrav för samtliga lätta bilar. Beslutet

innebär att avgaskraven för personbilar och lätta lastbilar och bussar

skärps i två steg. För personbilar sker detta i ett första steg under år

2000 2001 och i ett andra år 2005 2006. För merparten av de lätta

lastbilarna och bussarna sker detta ett år senare.

Förutom den nämnda skärpningen kompletteras EG-rätten med regler

som kommer att ha betydande positiva effekter. Sverige drev och fick

gehör för att ett gemensamt system för tillverkaransvar införs inom EU.

Det innebär att medlemsstaterna har rätt att kontrollera om bilar uppfyller

utsläppskraven även sedan de har tagits i bruk. Om kontrollerna visar att

så ej är fallet kan typgodkännandemyndigheten efter egen utredning

tillåta att bilarna återkallas inom hela unionen och åtgärdas på

tillverkarens bekostnad.

Den andra viktiga punkten var att Sverige och Finland gemensamt drev

och fick gehör för att särskilda kallstartskrav skall införas inom EU.

Samtidigt tog EG beslut om att införa gemensamma miljökrav på

fordonsbränslen från år 2000. Dessa skärps i ett andra steg år 2005 för

både bensin och diesel. Sverige verkade bland annat för att de tillåtna

svavelhalterna skulle begränsas kraftigt. År 2005 skall de enligt det nya

direktivet högst vara 50 ppm.

20.3 Övriga miljöfrågor

20.3.1 EG:s miljöfond Life

Syftet med EG:s miljöfond Lifeär att bidra till utvecklingen och

genomförandet av EU:s miljöpolitik. Life administreras av

kommissionens miljödirektoratet (DGXI). I Sverige är enligt regerings-

beslut Naturvårdsverket i samråd med NUTEK ansvarig myndighet. Life

består av tre delar: miljöskydd, naturvård samt tredje land, dvs. ryska

Östersjökusten och länder som gränsar till Medelhavet. Life miljöskydd

finansierar demonstrationsprojekt som innebär nytänkande när det gäller

teknik eller metoder i ett europeiskt perspektiv. Partners i andra EU-

länder är inget krav, men är ofta en fördel. Life naturvård finansierar

projekt som bidrar till skydd eller vård av värdefulla naturtyper och vilda

arter av flora och fauna inom EU (enligt habitat- eller fågeldirektivet,

79/409/EEG och 92/43/EEG). Stödet inriktas särskilt mot områden som

kommer att ingå i Natura 2000, det europeiska nätverket av skyddade

områden.

EG fördelar ca 48 miljoner ecu per år vardera till miljöskydds- och

naturvårdsprojekt. Därutöver går 4,7 miljoner ecu till projekt i tredje

land. Stödet från EG är 30 procent av projektkostnaden för kommersiella

projekt och 50 procent för övriga. En ansökningsomgång äger rum varje

år. Ansökningarna tas emot av Naturvårdsverket innan de vidare-

befordras till kommissionen som utvärderar och beslutar vilka

ansökningar från alla EU-länder som beviljas stöd. Resultatet för

Sveriges del har varit positivt med ungefär 7 procent av totalbudgeten

från Life till svenska miljöprojekt varje år. Under 1998 fick vi drygt 90

miljoner, vilket är 10 procent av budgeten för Life. Närmare information

och sökbara databaser över tidigare finansierade projekt finns under

adressen: http://europa.eu.int/comm/life/home

20.3.2 Kärnsäkerhet och strålskydd

EU:s medlemsländer samt kommissionen för Euratom har med

Internationella Atomenergiorganet (IAEA) förhandlat texten till tre

tilläggsprotokoll till de befintliga avtalen om tillämpningen av artiklarna

III.1 och III.4 i fördraget om förhindrande av spridning av kärnvapen. De

tre tilläggsprotokollen undertecknades den 22 september 1998 och är nu

föremål för ratifikation.

Rådet beslutade den 24 november 1998 att godkänna Euratoms

anslutning till konventionen om kärnsäkerhet. Rådet antog den 7

december 1998 slutsatser om kärnsäkerhet i samband med utvidgningen

av EU. I slutsatserna anmodar rådet kommissionen bl.a. att se till att

kärnsäkerhet ges hög prioritet i samband med partnerskap för anslutning

och betonar att reaktorer som inte kan förbättras till en rimlig kostnad så

att de når upp till internationellt godkända säkerhetsnivåer måste stängas.

20.3.3 Uppföljning av FN:s konferens om miljö och utveckling

EG blev genom goda förberedelser en dominerande aktör under det sjätte

mötet i FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) våren 1998.

Kommissionen ansvarar för att följa upp och driva på arbetet med

Agenda 21. Vid årets möte ingick Sverige i CSD:s byrå och den svenske

representanten ledde förhandlingarna om industri och hållbar utveckling.

Sverige medverkade till ett tydligt ställningstagande inom EU om

bekämpande av fattigdom ett genomgående tema för CSD fram till år

2002. Sverige ansvarade också för att ta fram EG:s position för temat

utbildning. Här fastslogs att det krävs ett helhetsperspektiv för att nå

fram till en hållbar utveckling. Sötvatten var en annan av svenska

prioriterade frågor som behandlades. I det sammanhanget lyfte Sverige

främst fram genderfrågorna (dvs. jämställdhet mellan kvinnor och män),

kopplingen till fattigdomsaspekterna samt betydelsen av sötvatten för

ekosystemen.

CSD:s sjunde möte äger rum under våren 1999. Ett intensivt

förberedelsearbete pågår inom EU med att ta fram gemensamma

ställningstaganden avseende bl.a. havsfrågor samt hållbara konsumtions-

och produktionsmönster. Inom havsområdet är det globala överfisket,

utsläpp av farliga ämnen samt havens betydelse för de fattiga som källa

till mat och försörjningsmöjlighet viktiga frågor för svensk del. För temat

hållbara konsumtions- och produktionsmöjligheter har Sverige tagit på

sig ansvaret för att ta fram underlag för en EG-ståndpunkt. Här

prioriteras frågan om eko-effektivitet, konsumenternas beteende samt

styrmedel som kan användas för att nå mer hållbara konsumtions- och

produktionsmönster.

20.3.4 Bevarande av biologisk mångfald

Den globala FN-konventionen om biologisk mångfald är en viktig

utgångspunkt för Europeiska unionens arbete på detta område.

Konventionens övergripande mål är att bevara och uthålligt nyttja den

biologiska mångfalden samt att rättvist fördela de nyttigheter som

uppkommer vid nyttjande av biologisk mångfald. Ett omfattande samråd

sker inom unionen inför konventionens partsmöten och intersessionella

aktiviteter. Sverige prioriterar detta arbete högt.

Inför det fjärde partsmötet med konventionen om biologisk mångfald

som hölls i Bratislava i maj 1998 presenterade kommissionen sin första

rapport över hur konventionen hittills genomförts inom EG.

Kommissionen har i ett meddelande till rådet och Europaparlamentet

presenterat sitt förslag till gemenskapsstrategi för biologisk mångfald.

Strategin fokuserar på sektorer med en hög grad av gemensam-

hetspolitik. Kommissionen kommer som en åtgärd till följd av strategin

att till utgången av 1999 utarbeta specifika aktionsplaner för bevarande

och uthålligt nyttjande av biologisk mångfald inom följande sektorer:

jordbruk, fiske, naturvård, regionalpolitik och fysisk planering samt

utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete. Där så behövs kommer

aktionsplanerna att innehålla förslag till rättsliga instrument. De kommer

även att innehålla uppgifter om förslagens kostnadseffektivitet. Efter att

planerna antagits åligger det respektive sektor att se till att de genomförs.

EG:s viktigaste instrument för den gemensamma naturvårdspolitiken

är direktiven om bevarande av vilda fåglar (79/409/EEG) och bevarande

av livsmiljöer samt vilda djur och växter (92/43/EEG), det s.k art- och

habitatdirektivet. Enligt dessa direktiv skall ett sammanhängande

ekologiskt nätverk av skyddade naturområden bildas i Europa. Syftet

med nätverket, Natura 2000, är att bevara den biologiska mångfalden.

Under året har Sverige föreslagit 421 objekt som skall beredas skydd

enligt habitatdirektivet och 55 nya objekt enligt fågeldirektivet.

Tillsammans med tidigare föreslagna områden är 1 598 områden

föreslagna att ingå i Natura 2 000. Den sammanlagda arealen uppgår till

närmare 10 procent av landets yta.

Sverige ligger väl framme när det gäller att redovisa sina förslag till

kommissionen och är det land som föreslagit störst areal till nätverket

och efter Italien flest områden.

20.3.5 Räddningstjänst, farlig industriell verksamhet

Rådet beslutade i december 1996 om det nya Seveso-direktivet

(96/82/EG) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av

allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår. Det fortsatta arbetet

med att genomföra direktivet i medlemsstaterna har behandlats av

kommissionens Seveso-kommitté vid två möten under 1998. Härutöver

har arbete skett i kommitténs undergrupper avseende vissa tillämpnings-

frågor m.m.

Ett lagförslag om det svenska genomförandet av direktivet har beretts

inom Regeringskansliet hösten 1998. Regeringen avser att återkomma till

riksdagen med förslag till lagstiftning våren 1999.

Rådet beslutade vidare i december 1997 om ett tvåårigt program om

gemenskapsåtgärder för främjande av räddningstjänst (98/22/EG).

Programmet, som påbörjats under 1998, syftar till att utveckla förmågan

hos medlemsstaternas räddningstjänster att hantera svåra olyckor och

naturkatastrofer. Under 1998 har fyra möten hållits i den kommitté som

är knuten till programmet.

21 Konsumentpolitik

EU-samarbetet när det gäller konsumentpolitiken skall enligt fördraget

bidra till att en hög skyddsnivå uppnås genom tillnärmning av medlems-

staternas bestämmelser som syftar till att upprätthålla den inre

marknaden och få den att fungera. Gemenskapen kan också göra

särskilda insatser som understöder och kompletterar medlemsstaternas

politik på området. Ändringarna genom Amsterdamfördraget kommer att

innebära att det blir tydligt att konsumentpolitiken även är ett

självständigt politikområde. Vidare medför Amsterdamfördraget bl.a. att

hänsyn skall tas till konsumentkraven när gemenskapens övriga politik

och verksamhet utformas och genomförs. En konferens hölls i Dublin

den 2 3 oktober 1998 om konsumenterna och Amsterdamfördraget.

I regeringsförklaringen har konsumentskyddet i EU lyfts fram som en

prioriterad fråga. En arbetsgrupp har inrättats för att behandla frågan om

starkare konsumentskydd i EU, bl.a. genom upprättande av nationella

handlingsprogram.

21.1 Ram fastställs för gemenskapens verksamhet till

förmån för konsumenter

Åtgärder för att stödja gemenskapens konsumentpolitik har under åren

finansierats över EU-budgeten. Under de senaste åren har behovet ökat

av en tydlig rättslig grund för finansieringen. En dom från EG-domstolen

från den 12 maj 1998 understryker att enbart icke betydelsefulla åtgärder

kan vidtas utan att en sekundärrättslig rättsakt, en s.k. grundrättsakt, först

antas.

Beslutet om en allmän ram för gemenskapens verksamhet till förmån

för konsumenter avser en femårsperiod och syftar till att redovisa de

aktiviteter inom det konsumentpolitiska området som skall kunna erhålla

medel från EU-budgeten. Eftersom det är ett ramverk är inte ambitionen

att peka ut alla möjliga aktiviteter som kan rymmas inom de regler och

mål som fastlagts i fördraget. Beslutet utgör en sådan sekundärrättslig

rättsakt som krävs.

När det gällde den finansiella ramen konstaterades vid

konsumentministerrådet i november att kommissionens och Europa-

parlamentets förslag var 106,5 respektive 122,5 miljoner ecu.

Finansieringen av gemenskapens system för information om olyckor i

hemmet och på fritiden är dock flyttad till personskadeprogrammet under

ministerrådet för hälsofrågor. Det var angeläget att enas om ett belopp

som kunde godtas av parlamentet eftersom frågan annars skulle hamna i

förlikning med frysta utbetalningar som följd. Ett flertal medlemsstater

tog ställning för det övre beloppet, några förordade däremot det lägre.

Sverige förespråkade en nivå på åtminstone 112,5 miljoner ecu, vilket

även blev den summa som ministerrådet sedermera enades om. Sverige

framförde också att en bestämmelse borde införas om en utvärdering av

finansieringen inom en viss tid, t.ex. tre år.

I verksamhetsramen nämns bl.a. frågor som rör hållbara konsumtions-

och produktionsmönster, vilket var en framgång för Sverige. En annan

fråga som Sverige fått gehör för är att det skall framgå att inte bara

konsumentorganisationer utan även offentliga organ, såsom statliga

myndigheter, kan delta i projekt och erhålla medel. Detta eftersom

strukturen för konsumentarbetet är olika i medlemsstaterna.

21.2 Handlingsplan för konsumentpolitiken för perioden

1999 2001 diskuteras

Kommissionen har nyligen beslutat om en ny handlingsplan för

konsumentpolitiken för perioden 1999 2001. Den hittillsvarande

handlingplanen har omfattat åren 1996 1998.

Inför ett möte med högre tjänstemän presenterade kommissionen ett

översiktligt utkast till handlingsplan. Vid konsumentministermötet den 3

november hade medlemsstaterna möjlighet att lämna synpunkter på

utkastet till handlingsplan. Sverige sade sig kunna stödja den allmänna

inriktning som kommissionen redovisat. Vidare hänvisade Sverige till

den nordiska handlingsplanen på området som man tidigare hade delgivit

medlemstaterna och framhöll betydelsen av att ha tydliga och realistiska

mål som var möjliga att följa upp. Som viktiga frågor framhölls

konsumenten i informationssamhället, finansiella tjänster och hållbara

konsumtions- och produktionsmönster. Sverige pekade också på

hushållsekonomiska frågor liksom på konsumentpolitiken som ett

fördelningspolitiskt instrument och betydelsen av att satsa på utsatta

konsumentgrupper.

En fråga som tas upp är tillämpningen och genomförandet av

europeisk konsumentlagstiftning. Det kan nämnas att ett arbetsdokument

från kommissionen hade presenterats av kommissionär Bonino på

minister-rådet den 23 april 1998. Detta har sin grund i kommissionens

Handlingsplan för den inre marknaden och tar bl.a. upp hur långt

medlems-staterna kommit med arbetet att införliva konsument-

lagstiftning, samt ett antal konkreta förslag om hur man skall arbeta

vidare för att öka införlivningsgraden och göra tillämpningen starkare

och mer enhetlig i de olika medlemsstaterna. Principen om samarbete

och öppenhet underströks men dokumentet föranledde ingen diskussion

på ministerrådet. Ett första steg i arbetet har varit en diskussion om

frågan vid ett seminarium i Edinburgh den 11 12 juni.

21.3 Rådsresolution om konsumenten i

informationssamhället

Frågan om konsumenterna i informationssamhället har på senare år

uppmärksammats i många olika sammanhang både nationellt och

internationellt. På ministerrådet i april 1998 tog Sverige upp frågan om

konsumenträttigheter i IT-samhället. Det österrikiska ordförandeskapet

presenterade under sommaren ett diskussionsunderlag om konsumenten i

informationssamhället. Detta ledde därefter till att medlemsstaterna

kunde enas om att anta en rådsresolution i ämnet vid konsument-

ministerrådet den 3 november. Denna hänvisar till IT-samhällets stora

inverkan på samhällslivet liksom till den stora betydelse IT har för

medborgarnas dagliga liv. Informationstekniken kan medföra fördelar för

individerna, samtidigt som det finns en risk för att centrala

konsumentintressen kan äventyras. Rådsresolutionen pekar på viktiga

åtgärder som bör vidtas på gemenskapsnivå.

I resolutionen framhålls principen att konsumenterna bör få sin rätt

prövad i sitt eget land och enligt sitt eget lands lag, vilket är en viktig

utgångspunkt för Sverige. Vidare används begreppet otillbörlig

marknadsföring, vilket också är positivt för svenskt vidkommande.

Rådsresolutionen ger även uttryck för att EG med utgångspunkt i

resolutionen skall samordna ståndpunkter inför arbete på internationell

nivå. Ett arbete pågår f.n. inom ramen för OECD med riktlinjer för

konsumentskydd och elektronisk handel.

21.4 Marknadsföring och information

21.4.1 Arbete om affärskommunikation på den inre marknaden

Kommissionen presenterade vid konsumentministerrådet i april 1998 ett

meddelande om affärskommunikation på den inre marknaden.

Meddelandet utgör en uppföljning av den grönbok om affärs-

kommunikation som kommissionen presenterade i maj 1996. Affärs-

kommunikation omfattar, enligt kommissionens definition, alla typer av

kommunikation som avses främja tillhandahållandet av produkter,

tjänster eller företagens och organisationernas kännetecken till

konsumenterna eller distributörerna. Enligt kommissionens slutsatser i

grönboken utnyttjas inte den inre marknaden fullt ut i samband med

affärskommunikation på grund av olikheter i lagstiftningen mellan

medlemsstaterna och varierande nationella restriktioner av olika slag.

Kommissionen föreslår i meddelandet följande åtgärder:

 att en genomsiktlig metod tillämpas för att bedöma proportionaliteten

av nationella restriktioner, som upprätthålls med åberopande av

allmänintresset men som försvårar gränsöverskridande affärs-

kommunikation,

 att en expertgrupp tillsätts för affärskommunikation, för administrativt

samarbete mellan kommissionen och medlemsländerna samt för en

dialog med berörda tredje parter.

I anslutning till ministerrådet tillställde Sverige medlemsstaterna en

skrivelse (not) som beskriver den svenska synen på dessa förslag.

Sveriges uppfattning är bl.a. att kommissionen varken i grönboken eller i

sitt meddelande på ett övertygande sätt har lyckats visa att det finns

sådana problem på den affärskommunikativa marknaden som motiverar

de föreslagna åtgärderna.

Rådets slutsatser med anledning av kommissionens meddelande antogs

på inre marknadsrådet den 18 maj 1998.

För närvarande pågår arbete i en expertgrupp under kommissionen

(GD XV), som hittills har behandlat frågor och problem i samband med

tilläggs- och förmånserbjudanden över gränserna.

21.4.2 Det s.k. barnreklammålet i EG-domstolen

I ett förhandsavgörande den 9 juli 1997 uttalade sig EG-domstolen om

ett mål i Marknadsdomstolen angående gränsöverskridande TV-reklam

riktad till barn (C-34 36/95). Målet gällde huruvida artikel 30 eller 59 i

EG-fördraget eller rådets direktiv 89/552/EEG (TV-direktivet) hindrar en

medlemsstat att ingripa mot TV-reklam som en annonsör låter sända från

en annan medlemsstat eller förhindrar en tillämpning av det svenska

förbudet mot TV-reklam riktad till barn.

Marknadsdomstolen har i en dom den 11 november 1998 (1998:17)

slutligen avgjort ärendet. Domen innebär att Sverige kan ingripa mot TV-

reklam från ett annat EU-land om den är vilseledande eller på annat sätt

strider mot marknadsföringslagen. Varken direktivet eller artikel 30 eller

59 i fördraget förhindrar en tillämpning av sådana generella

konsumentskyddsbestämmelser. Vidare är förbudet i radio- och TV-

lagen mot att rikta TV-reklam till barn under 12 år i inhemska sändningar

förenligt med EG-rätten det kan inte anses vara diskriminerande mot

utländska produkter och faller därmed utanför artikel 30. När det gäller

sändningar från andra EU-länder kan Sverige dock inte hindra att TV-

reklam riktar sig till barn eller ingripa mot andra reklamområden som

harmoniseras av TV-direktivet (t.ex. tobaks- och alkoholreklam).

21.4.3 Övriga marknadsförings- och informationsfrågor

Arbete har pågått inom ramen för nordiska arbetsgrupper med att genom-

föra direktiven om jämförande reklam samt prisinformation. Vidare kan

nämnas att kommissionen har tagit initiativ till ökad information om

livsmedelssäkerhet. Separata kampanjer med ekonomiskt stöd från

kommissionen planeras i de olika medlemsländerna. I Sverige har

konsumentorganisationer (Sveriges konsumentråd och Konsumenter i

samverkan) samt Livsmedelsverket och Konsumentverket gjort en

gemensam ansökan till kommissionen som beviljats. Den svenska

kampanjen riktar sig främst till skolungdomar. Kampanjen stöds även av

livsmedelsindustrin och handeln.

21.5 Rådsresolution om bruksanvisningar för tekniska

konsumentvaror

Sedan det österrikiska ordförandeskapet tagit initiativ till en diskussion

om problem och möjliga lösningar vid utformningen av bruksanvisningar

för tekniska konsumentvaror antog konsumentministerrådet den 3

november 1998 en resolution i ämnet.

I resolutionen uppmanas kommissionen att arbeta med frågan om

bruksanvisningar för tekniska konsumentvaror inom standardiserings-

verksamheten. Vidare uppmanas medlemsländerna och ekonomiska

aktörer att eftersträva information till konsumenterna som möjliggör

säker, enkel, riktig och komplett användning av tekniska konsumentvaror

och att överväga möjligheten att tillämpa frivilliga överenskommelser.

Viktigt för Sverige har varit att det vid övervägandet av vilka

möjligheter standardiseringsproceduren kan ge för att förbättra kvaliteten

på bruksanvisningarna görs en bedömning av vilka kostnader som är

förknippade med ett sådant arbete i förhållande till det resultat som är

möjligt att uppnå.

21.6 Konsumentköp

I september 1998 antog ministerrådet en gemensam ståndpunkt för ett

direktivförslag om konsumentköp och garantier, gemensam ståndpunkt

(EG) nr 51/98 (EGT C 333, 30.10.1998, s. 46). Direktivet syftar till att

säkerställa en lägsta konsumentskyddsnivå vad gäller fel i konsument-

varor. Direktivet innehåller bl.a. regler om vad som är fel i en vara och

om konsumentens rätt vid fel i varor (påföljder). Vidare skall det finnas

en presumtion för ursprungligt fel om felet upptäcks inom sex månader.

Det finns också en bestämmelse om innebörden av och kraven på

garantier.

Bakgrunden till direktivet är att medlemsstaternas lagar skiljer sig

starkt från varandra på detta område, vilket medför svårigheter inte minst

i den gränsöverskridande handeln. För svenska konsumenter medför

direktivet en ökad trygghet vid köp i andra EU-länder. Direktivet innebär

också en generell ökning av konsumentskyddet i EU.

I januari 1999 överlämnade Europaparlamentet sitt yttrande med ett

antal ändringsförslag efter den andra läsningen. Ett förlikningsförfarande

kan förväntas inledas inom kort.

21.7 Tvistlösning

21.7.1 Direktiv om förbudsföreläggande antaget

Vid konsumentministerrådet i april 1998 antog ministrarna slutligt

direktivet om förbudsföreläggande. Direktivet syftar till att samordna

medlemsstaternas reglering av ingripanden mot överträdelser som strider

mot bestämmelser i bl.a. direktiv om vilseledande reklam, oskäliga

avtalsvillkor, konsumentkrediter, paketresor och distansavtal. Dessa

direktiv anges i bilaga till grunddirektivet, som garanterar att nationella

rättsmedel står till buds när överträdelser av bestämmelser i aktuella

direktiv sker, oavsett i vilken medlemsstat överträdelserna får sina

konsekvenser.

Direktivet är avsett att tillämpas vid ingripanden av kollektiv karaktär

 företrädesvis förbuds- och informationsförelägganden och inte på

talan som avser konsumenters individuella rättigheter enligt individuella

avtal.

Medlemsstaterna skall utse domstol eller myndighet som skall vara

behörig att besluta om rättsliga åtgärder. Förfarandet när åtgärder

beslutas skall vara så snabbt som möjligt. Åtgärder skall vidtas för att

komma till rätta med överträdelsernas verkningar. Domstol eller

myndighet skall kunna utfärda föreläggande om att en överträdelse skall

upphöra och kunna vidta åtgärder i syfte att förhindra fortsatta verkningar

av en överträdelse. Om det är möjligt enligt medlemsstaternas nationella

system skall domstol eller myndighet kunna utfärda föreläggande att

 svaranden skall betala visst belopp om inte ett förbudsföreläggande

följs inom angiven tid.

Varje offentligt organ eller organisation som har ett berättigat intresse

att väcka talan om en åtgärd enligt ovan skall ha behörighet att väcka

talan i den medlemsstat där överträdelsen har sitt ursprung. En

förteckning över taleberättigade organ och organisationer skall över-

lämnas till kommissionen. Förteckningen skall offentliggöras i

Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT).

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att

behöriga utländska organ får väcka talan. Medlemsstaterna får ställa

vissa villkor för rätten att väcka talan, såsom att en ansökan först måste

göras hos medlemsstatens behöriga organ, om ett sådant finns, och att

motparten måste ges besked innan ett förfarande om åtgärder inleds.

Direktivet skall inte hindra nationella bestämmelser med syfte att ge

organisationer, offentliga organ eller berörda personer mer vittgående

rättigheter. Ett nordiskt samarbete har påbörjats för genomförande av

direktivet.

21.7.2 Tvistlösning utanför domstol

På konsumentministerrådet i april 1998 presenterade kommissionen ett

s.k. meddelande om utomrättsligt lösande av tvister i konsumentfrågor.

Meddelandet innehåller en europeisk reklamationsblankett för

konsumenter. Syftet är att förbättra kommunikationen mellan

konsumenter och näringsidkare så att tvister dem emellan kan göras upp i

godo. För den händelse dialogen mellan konsument och näringsidkare

inte skulle leda till en lösning på problemet, skall blanketten kunna

användas för att inleda ett förfarande utanför domstol.

Rekommendationen fastställer en rad principer för inrättandet av

instanser med behörighet att reglera konsumenttvister utanför domstol

och för hur dessa instanser skall fungera. Principerna avser oberoende,

öppenhet och effektivitet.

21.8 Finansiella tjänster

21.8.1 Handlingsprogram för finansiella tjänster

Under hösten har ett handlingsprogram för finansiella tjänster beslutats

av kommissionen som bl.a. behandlar konsumentfrågor. I detta föreslås

bl.a. att konsumenternas möjligheter att få sin rätt prövad skall förbättras

och att skillnaderna mellan medlemsstaternas det allmännas bästa skall

identifieras. Vidare har bl.a. frågor rörande försäkringsmäklare och

konsumentskyddsaspekter behandlats inom ramen för en expertgrupp

under kommissionen (se avsnitt 10.1 om Fri rörlighet för tjänster och

kapital, Finansiella tjänster).

21.8.2 Direktivförslag om distansförsäljning av finansiella

tjänster

År 1997 beslutades direktiv 97/7/EG om konsumentskydd vid

distansavtal. Detta direktiv är inte tillämpligt på finansiella tjänster. Den

14 oktober 1998 lade kommissionen fram ett förslag till Europa-

parlamentets och rådets direktiv om distansförsäljning av finansiella

tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv 90/619/EEG,

97/7/EG, 98/27/EG. Direktivförslaget, som föreskriver total

harmonisering, syftar bl.a. till att underlätta de finansiella tjänsternas fria

rörlighet och att stärka konsumentskyddet (se vidare angående direktivets

innehåll i avsnitt 10.1.1).

21.9 Produktsäkerhet

21.9.1 Översyn av produktsäkerhetsdirektivet

Arbetet med en översyn av det allmänna produktsäkerhetsdirektivet, som

ligger till grund för bl.a. den svenska produktsäkerhetslagen, har

påbörjats i kommissionen. För ändamålet har en arbetsgrupp tillsatts,

med representanter från medlemsländerna, Efta, standardiseringsorganen

och vissa konsumentorganisationer. Sverige deltar aktivt i detta arbete,

och kommer också att genomföra en nationell parallellanalys rörande den

svenska produktsäkerhetslagstiftningen.

De frågor som aktualiserats rör bl.a. frågan om huruvida tjänster skall

ingå i direktivet, hur anmälningsförfarandet kan effektiviseras och vilken

roll kommissionen skall ha i tillsynsarbetet på produktsäkerhetsområdet.

Sverige är positivt till initiativet att revidera produktsäkerhetsdirektivet

och preliminärt också till majoriteten av de förslag till förändringar som

kommissionen hittills lämnat.

21.9.2 Förändringar i EHLASS-systemet

EHLASS (European home and leisure accidents surveillance system) är

ett europeiskt produktbaserat registreringssystem för olyckor i hemmet

och på fritiden. Systemet syftar dels till att få kunskap om skade-

situationer, fastställa prioriteringar och mål för olika åtgärder och

utvärdera vilken effekt olika åtgärder haft, dels till att inom ramen för

EU:s inre marknad samordna lagstiftning och krav på säkra produkter.

Systemet har nu förts över från GD XXIV till GD V för att integreras i

ett program för skadeprevention (se även 12.9). EG har hittills täckt

maximalt 80 procent av kostnaderna för skaderapporteringen. Denna nivå

kommer att sänkas från och med 1999.

21.10 Konsumenterna och miljön

21.10.1 Miljömärkning

Under våren 1998 behandlade Europaparlamentet kommissionens förslag

till ändrad miljömärkningsförordning. Parlamentet framförde kritik mot

förslaget och presenterade ett antal tillägg, bl.a. ett som rör förhållandet

mellan gemenskapens system å ena sidan och nationella och regionala

miljömärkningsordningar å den andra. Förslaget från parlamentet innebär

att nationella och regionala system skall dra tillbaka sina kriterier först

när oberoende studier visar att kriterier i gemenskapens system är

åtminstone lika stränga som i de nationella och regionala.

Kommissionsförslaget behandlades vid en allmän orienteringsdebatt på

miljörådets möte i juni 1998. Där framförde flera medlemsländer stark

kritik på en rad punkter. Sverige betonade betydelsen av att skapa en

sådan relation mellan nationella och regionala system och gemenskapens

system som ger bästa möjliga miljöeffekt. Sverige framhöll därför vikten

av att finna former för hur samarbetet mellan systemen på olika nivåer

bör organiseras så att dessa kan dra nytta av varandras arbete. Mot

bakgrund av den starka kritik som framfördes omarbetar kommissionen

för närvarande sitt förslag.

21.10.2 Direktivförslag om konsumentinformation om

bränsleekonomi vid marknadsföring av nya personbilar

Kommissionen har lagt fram ett förslag till direktiv om tillhandahållande

av konsumentinformation om bränsleekonomi vid marknadsföring av nya

personbilar. Förslaget till direktiv syftar till att erbjuda information om

bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp för nya personbilar som utbjuds

till försäljning eller leasing för att påverka konsumenternas val i riktning

mot mer bränslesnåla modeller. Informationen skall tillhandahållas på

fyra olika sätt: Medlemsstaterna skall se till att alla nya bilar som visas

vid försäljningsstället är försedda med en väl synlig bränsleekonomi-

märkning. Vidare skall en översikt om bilars bränsleekonomi utarbetas

årligen. Enligt kommissionens förslag skall översikten finnas såväl i

pappersform som på Internet. Genom affischering skall hos varje bil-

försäljare anslås en förteckning över uppgifter om officiell bränsle-

förbrukning och officiella specifika koldioxidutsläpp. Medlemsstaterna

skall också se till att tryckt reklammaterial innehåller uppgifter om den

officiella bränsleförbrukningen och de officiella specifika koldioxid-

utsläppen.

Sverige ser positivt på förslaget till direktiv. Förslaget överensstämmer

i stort med den svenska regleringen.

22 Immateriella rättigheter

För att den inre marknaden skall fungera effektivt måste medlems-

staternas immaterialrättsliga lagstiftning på vissa områden tillnärmas

genom åtgärder på gemenskapsnivå. Åtgärderna innebär huvudsakligen

att direktiv utarbetas och antas. Vad gäller varumärken har även en

rådsförordning om gemenskapsvarumärken trätt i kraft. Vidare har

kommissionen lämnat ett förslag till en förordning om gemenskaps-

mönster och påbörjat förberedelserna för ett förslag till en förordning om

gemenskapspatent.

22.1 Upphovsrätt

22.1.1 Upphovsrätten i informationssamhället

Utvecklingen av den digitala tekniken har medfört att text, ljud och bild

kan kopieras och spridas på ett helt annat sätt än tidigare. Nya produkter

och tjänster har skapats som snabbt och enkelt kan kopieras och spridas

mellan olika länder. Mot denna bakgrund lade kommissionen fram ett

direktivförslag i december 1997 som syftar till att anpassa upphovsrätten

till informationssamhällets förutsättningar (KOM(97) 628 slutlig).

Förslaget avser både upphovsrätt t.ex. rättigheter för författare,

kompositörer och skapare av dataprogram och till upphovsrätten

närstående rättigheter, t.ex. rättigheter för artister, filmproducenter,

skivbolag och radio- och tv-bolag. Förslaget innehåller regler som är av

särskild betydelse i informationssamhället, men det är inte begränsat till

sådana frågor. Innehållet avser bl.a. bestämmelser om digitala kopior, om

tillgängliggörande för allmänheten av skyddade verk på t.ex. Internet, om

tekniska skyddsåtgärder (t.ex. kryptering och kopieringsspärrar), samt

om elektronisk information om rättigheter (s.k. digitala vattenstämplar).

Förhandlingar om förslaget pågår i en rådsarbetsgrupp sedan våren 1998.

Europaparlamentets yttrande över förslaget planeras komma i början av

1999, vilket sannolikt kommer att leda till ett reviderat förslag från

kommissionen. På grund av förslagets omfattning och komplexitet är det

svårt att bedöma när ett antaget direktiv kan föreligga.

22.1.2 Ersättning vid vidareförsäljning av konstverk

En majoritet av länderna inom EU har bestämmelser som ger den

konstnär som skapat ett konstverk rätt till en viss del av försäljningspriset

när verket säljs vidare (följerätt). I Sverige finns sådana regler sedan den

1 januari 1996. Några länder saknar helt regler och andra har regler som

inte tillämpas. Bland de länder som har regler om följerätt skiljer sig

reglernas innehåll åt bl.a. vad gäller ersättningens storlek. Avsaknaden av

regler i vissa länder och skillnaderna i reglernas utformning mellan

länderna medför störningar på den inre marknaden. Kommissionen lade

därför under 1996 fram ett förslag till direktiv om upphovsmannens rätt

till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (KOM(96) 97

slutlig). Efter att Europaparlamentet yttrat sig lade kommissionen fram

ett reviderat förslag i början av 1998 (KOM(1998) 78 slutlig). Förslaget

innehåller bestämmelser om vilka konstverk som skall vara föremål för

följerättsersättning, vilka överlåtelser som skall omfattas, hur stor

ersättningen skall vara, m.m. Ersättningens storlek är väsentlig för

Sverige. Kan man enas om den är det troligt att direktivet kan antas under

1999.

22.2 Patent

22.2.1 Kommissionens grönbok om gemenskapspatent och

patentsystemet i Europa

I juni 1997 presenterade kommissionen en grönbok om gemenskaps-

patent och patentsystemet i Europa (KOM(97) 314 slutlig). Grönboken

behandlar de brister som beror på frånvaron av gemenskapsaspekter i det

europeiska patentsystemet och hindren för att införa sådana. Den

beskriver även hithörande frågor av teknisk, juridisk och politisk art.

Grönboken redovisar tre huvudmål. Det första är att åstadkomma en så

fullständig sammanställning som möjligt av läget vad gäller skydd för

innovationer genom patentsystemet i gemenskapen. Det andra är att

bedöma nödvändigheten av nya gemenskapsåtgärder och/eller en

anpassning av nuvarande system. Det tredje huvudmålet är att analysera

vilket innehåll och vilken form sådana nya åtgärder och/eller

anpassningar skulle kunna ha.

Kommissionen har anordnat en samrådsprocess beträffande grönboken

innefattande bl.a. skriftliga synpunkter från berörda parter och en hearing

i november 1997. I november 1998 utfärdade Europaparlamentet en

resolution om grönboken. Kommissionen förväntas nu föreslå dels en

förordning om gemenskapspatent dvs. ett system som, på samma sätt

som i dag gäller för varumärken, ger möjlighet att på grundval av en enda

ansökan erhålla skydd i hela gemenskapen dels ett direktiv om

tillnärmning av medlemsstaternas nationella patentlagar.

22.2.2 Nytt direktiv om rättsligt skydd för biotekniska

uppfinningar

Den 6 juli 1998 antog Europaparlamentet och rådet direktivet 98/44/EG

om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar (EGT L 213, 30.7.1998,

s. 13). Direktivets syfte är att tillnärma reglerna om patent på biotekniska

uppfinningar. Bl.a. anges principer för i vilka fall patent skall anses

uteslutet på etiska grunder. Arbetet med direktivet pågick i tio år.

Europaparlamentet förordade en stark betoning av etiska aspekter vid

meddelande av patent på biotekniska uppfinningar och fick i stor

utsträckning gehör för sina ändringsförslag. Direktivet skall ha

genomförts senast den 30 juli 2000.

I oktober 1998 väckte Nederländerna talan vid EG-domstolen om att

direktivet skulle ogiltigförklaras, mål C-377/98. Som grund för talan har

Nederländerna angivit bl.a. att felaktig rättslig grund har angetts vid

antagande av direktivet, att fel beslutsprocedur har tillämpats vid

direktivets antagande och att direktivet strider mot flera internationella

åtaganden.

22.3 Bruksmodellskydd

Alla medlemsstater utom Luxemburg, Storbritannien och Sverige har

lagstiftning om bruksmodellskydd. En bruksmodell är en registrerad

rättighet som ger rättsinnehavaren ensamrätt till enklare uppfinningar.

För att kunna få ett sådant skydd skall uppfinningen bl.a. vara ny och ha

en viss uppfinningshöjd. De närmare förutsättningarna för att erhålla

bruksmodellskydd varierar mellan de medlemsstater som erbjuder sådant

skydd.

I december 1997 lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om

tillnärmning av de rättsliga ordningarna för bruksmodellskydd för

uppfinningar (KOM(97) 691 slutlig). Syftet med direktivförslaget är att

de nationella lagstiftningarna skall tillnärmas så att en enklare uppfinning

skall kunna få samma skydd inom hela gemenskapen. De stater som

saknar regler om bruksmodellskydd skall införa sådana. Detta anses vara

särskilt viktigt för små och medelstora företag. Under 1998 har förslaget

behandlats i en rådsarbetsgrupp och i inremarknadsrådet den 24

september 1998. En av de viktigaste frågorna vid den fortsatta behand-

lingen av förslaget är hur kravet på uppfinningshöjd skall utformas.

22.4 Varumärken

22.4.1 EG:s anslutning till Madridprotokollet

Enligt rådets förordning (EG) 40/94 av den 20 december 1993 om

gemenskapsvarumärken är det möjligt att på grundval av en enda

ansökan till gemenskapens varumärkesmyndighet i Alicante få ett

varumärkesskydd som gäller i samtliga medlemsstater. Det finns

liknande system med en vidare geografisk räckvidd. Ett sådant system

infördes bl.a. genom det s.k. Madridprotokollet och administreras av

Världsorganisationen för immateriell äganderätt (WIPO) i Genève.

Under första hälften av 1998 fortsatte arbetet i en rådsarbetsgrupp i syfte

att ansluta EG och därmed gemenskapsvarumärket till Madridprotokollet.

Arbetet avbröts i Coreper i juni 1998 efter att enighet inte kunnat nås

beträffande vissa frågor, bl.a. frågan om vilka språk som skall få

användas vid registrering. Det är oklart när arbetet kommer att

återupptas.

22.4.2 Parallellimport av märkesvaror

I juli 1998 meddelade EG-domstolen dom i mål C-355/96, Silhouette

International Schmied GmbH antalet sådana projekt som

samordnas av Sverige har mer än fördubblats sedan programmet startade.

De möjligheter till utvecklingsprojekt som Leonardo också erbjuder har

inte fått lika stort genomslag. När det gäller återflödet av medel till

Sverige, tyder jämförelser med andra länder på att vi skulle kunna uppnå

bättre resultat.

23.3 Utbildningsprogrammen efter 1999

Under 1998 inleddes förhandlingarna om utformningen av utbildnings-

programmen efter sekelskiftet. Kommissionen lade i maj fram förslag till

beslut om genomförande av en andra etapp av Sokrates och Leonardo

under perioden 2000 2004, inklusive förslag om en förenkling av

programstruktur och genomförandebestämmelser samt en högre grad av

samordning mellan programmen, liksom mellan dessa och andra

gemenskapsåtgärder.

Rådet godkände i sina gemensamma ståndpunkter, som antogs i

december, en förlängning av programmen men fastställde genomförande-

perioden till den 1 januari 2000 31 december 2006. Båda programmen

skall ha som långsiktigt mål att främja livslångt lärande, aktivt

medborgarskap och anställbarhet. För att underlätta samverkan mellan

dem införs möjligheten att genomföra projekt över programgränserna.

Andra viktigare förändringar i Sokrates i förhållande till nuvarande

program blir att vuxenutbildning, genom att delprogrammet Grundtvig

införs, ges status av eget insatsområde vid sidan av skola och högre

utbildning och att större vikt läggs vid IT-användning, bl.a. i

delprogrammet Minerva, samt vid informations- och erfarenhetsutbyte.

Budgeten har tills vidare fastställts till 1 550 miljoner euro för hela

genomförandeperioden. Vid den årliga budgetfördelningen förutsätts

Erasmus få samma andel som i dag, medan anslagen till skola och

vuxenutbildning skall utökas.

I Leonardo avskaffas de nuvarande delområdena och programmet

förenklas väsentligt. Leonardo skall ge stöd till rörlighets- och pilot-

projekt, nätverk för erfarenhetsutbyte, språk- och kulturkunskap samt

utveckling av gemensamt referensmaterial som studier och statistik över

yrkesutbildningen. Den totala budgeten har tills vidare fastställts till 1

150 miljoner euro; omkring 40 procent av den årliga budgeten skall

anslås till rörlighetsprojekt och ungefär lika mycket till pilotprojekt,

inklusive språkprojekt.

Sverige har hittills haft stort inflytande över förhandlingsresultaten.

Till frågor som Sverige fäst särskild vikt vid hör att programmen skall

omfatta alla utbildningsnivåer och åldersgrupper och underlätta en

integrering av allmän och yrkesinriktad utbildning samt att de skall vara

så enkla som möjligt att administrera och utnyttja.

23.4 Europeiska skoldatanätet m.m.

1998 blev ett framgångsrikt år för det av Sverige initierade projektet om

ett europeiskt skoldatanät. De 18 länder som deltar i projektet förutom

EU-länderna Island, Norge och Schweiz ingick i juni en överens-

kommelse om mål, arbetsformer och budget, och Sverige valdes till

ordförande i styrkommittén till och med 1999 års utgång. Skoldatanätet,

som vänder sig till både lärare och elever, öppnades officiellt av den

svenska skolministern vid en konferens i Bryssel i september.

Under året har kontrakt slutits mellan kommissionen och tio andra

kontraktorer och med Sverige som samordnare, om utveckling av olika

delar av skoldatanätet. I arbetet medverkar 53 olika partner från hela

Europa. I utvecklingen av skoldatanätets webb-plattform har särskilda

satsningar gjorts på nyhetssidor, som kontinuerligt uppdateras på tio

språk, och ett gratis nyhetsbrev till lärare. Under året har också ett

sekretariat för skoldatanätet inrättats i Bryssel.

Kampanjen Internet-dagar Europa , som kommissionen inledde hösten

1997 för att öka användningen av Internet i skolorna, har fortsatt och

väckt stort intresse även i länder utanför EU. Hösten 1998 genomfördes

med hjälp av både offentliga och privata finansiärer drygt 5 000 projekt

och andra evenemang där 35 000 skolor samt yrkesutbildningsanordnare,

museer m.fl. deltog. 10 000 skolor fick tack vare kampanjen tillgång till

Internet.

23.5 Övriga utbildningsfrågor

I syfte att underlätta för dem som inom ramen för sin yrkesutbildning

fullföljer praktik eller studier utomlands att få utlandsperioden erkänd i

alla medlemsländer, föreslog kommissionen i februari 1998 införande av

intyget Europassutbildning. Intyget skall ha formen av officiellt EG-

dokument och kunna utnyttjas av dem som deltar i Leonardoprogrammet

eller annan utbytes- och praktikverksamhet, t.ex. den svenska Inter-

praktiken. Rådet beslöt i december att intyget skall tillämpas fr.o.m. år

2000 och fastställde också vissa principer för hur utlandsperioderna skall

läggas upp. Varje medlemsland skall utse ett eller flera organ som

säkerställer genomförande på nationell nivå i nära samarbete med

arbetsmarknadens parter.

På initiativ av det brittiska ordförandeskapet inleddes under året en

debatt i rådet om den nationella utbildningspolitikens och det europeiska

utbildningssamarbetets roll i unionens arbete för sysselsättning.

Utbildnings- och arbetsmarknadsministrarna betonade vid gemensamt,

informellt rådsmöte den 12 13 mars och vid gemensamt rådsmöte den 4

juni bl.a. vikten av att utbildnings- och sysselsättningsåtgärder

samordnas och av att Europeiska socialfonden och de nya

utbildningsprogrammen tillsammans stödjer nationella strategier för

livslångt lärande och sysselsättning. Diskussionen vidgades vid det

informella rådsmöte med utbildningsministrarna som det österrikiska

ordförandeskapet anordnade den 23 24 oktober till att omfatta

utbildningsåtgärder som kan underlätta människors integrering både på

arbetsmarknaden och i samhället, och kommer att fortsätta under

kommande ordförandeskap.

I september beslöt rådet att utfärda den rekommendation om europeiskt

samarbete kring kvalitetssäkring i den högre utbildningen som

kommissionen föreslog föregående år. Beslutet innebär bl.a. att frågor

som rör kvalitetssäkring särskilt skall beaktas i Sokrates och Leonardo,

liksom i det arbete som rör ömsesidigt erkännande av yrkesutbildningar.

23.6 Internationellt samarbete

Sedan 1997 öppnas Sokrates och Leonardo successivt för de länder som

ansökt om medlemskap i EU. År 1998 fattade respektive associeringsråd

beslut om att Estland, Lettland, Litauen, Polen och Slovakien får delta.

Därmed medverkar redan nio av ansökarländerna i gemenskapens

utbildningsprogram. Kommissionens förslag till nytt Sokratesprogram

diskuterades gemensamt av medlemsländer och ansökarländer vid ett

informellt utbildningsministermöte i Prag i juni.

Vid rådsmötet den 4 december 1998 godkände utbildningsministrarna

en förlängning av Tempusprogrammet, som syftar till utveckling av den

högre utbildningen i Öst- och Centraleuropa samt de nya republikerna i

f.d. Sovjetunionen och Mongoliet. Programmet ingår i bistånds-

programmen Phare och Tacis och är inne i sin andra etapp. Om Phare och

Tacis förlängs från 2000 skall en tredje etapp av Tempus genomföras

under perioden 1 juli 2000 30 juni 2006 och särskilt inriktas på regional

och administrativ utveckling i mottagarländerna. De associerade öst- och

centraleuropeiska länderna skall inte omfattas av den tredje program-

etappen men skall kunna bidra med sina erfarenheter av samarbete med

EU-länderna.

Stöd till mottagarländerna i Phare och Tacis ges också av Europeiska

yrkesutbildningsstiftelsen i Turin. Rådet beslöt i september att öppna

stiftelsens verksamhet även för Medelhavsländerna.

24 Forskning

För samarbetet inom forskning och teknisk utveckling skall gemenskapen

ha som mål att stärka den vetenskapliga och teknologiska grunden för

industrin inom gemenskapen, att främja utvecklingen av dennas

internationella konkurrensförmåga och att underlätta alla forsknings-

insatser som anses nödvändiga enligt andra kapitel i EG-fördraget.

24.1 Svenskt deltagande i det fjärde ramprogrammet för

forskning och utveckling

1998 är det fjärde ramprogrammets sista år. Det svenska deltagandet i

detta har varit mycket framgångsrikt. Den relativa andel som forsknings-

samarbetet upptar av den svenska avgiften till EU har varit ca 2,9

procent. Det svenska deltagandet i programverksamheten inom ramen för

det fjärde ramprogrammet innebär ett återflöde på närmare 3,8 procent.

Universitet och högskolor står för nästan hälften av det svenska

deltagandet. Företagsandelen uppgår till ca 30 procent, varav drygt

hälften är små och medelstora företag.

Under programmets löptid har andelen svenska projektkoordinationer

ökat, liksom antalet småföretag som deltar i Craft-projekt. Craft är de

små och medelstora företagens särskilda program med syfte att underlätta

samarbetet med forskare i EU. Sverige har haft ett särskilt framgångsrikt

deltagande inom delprogrammen för bioteknik, biomedicin, jord- och

skogsbruks samt miljö och klimat.

24.2 Det femte ramprogrammet för forskning och

utveckling 1998 2002

Förhandlingarna om utformningen av det femte ramprogrammet inleddes

under 1997. Intensiva förhandlingar under 1998, bl.a. med ett antal

förlikningstillfällen med parlamentet, har lett till att rådet den 22

december 1998 beslutat om det femte ramprogrammet för forskning och

utveckling inom EG samt Euratom. Rådet fattade även beslut om

delprogrammen för ramprogrammet. Besluten innebär att ram-

programmet kan träda i kraft den 1 januari 1999. Budgeten för det fjärde

ramprogrammet låg på 13,21 miljarder ecu. Rådets beslut om det femte

ramprogrammet innebär att budgeten ökar till 14,96 miljarder euro.

Sverige, liksom några ytterligare länder, drev en oförändrad budgetnivå.

Denna ståndpunkt ledde bl.a. till att den beslutade budgeten kraftigt

understiger kommissionens förslag till totalbudget.

Kommissionen presenterade sitt förslag till ramprogram i april 1997.

Förslaget innebar en drastisk omstrukturering av samarbetet i förhållande

till både det tredje och det fjärde ramprogrammet. Kommissionen

föreslog att antalet delprogram skulle reduceras från ca tjugo till endast

sju; tre tematiska program, tre horisontella program samt Euratom. De

tematiska delprogrammen skulle även bli mer problemorienterade i

förhållande till de tidigare ramprogrammens mer sektorsindelade

delprogram. Varje tematiskt delprogram delades därefter in i nyckel-

områden, generiska teknologier samt infrastrukturåtgärder.

24.2.1 Programinnehåll efter rådets beslut

Medlemsländerna anslöt sig till förslaget om att omstrukturera

programmen, men beslutade om ett något större antal tematiska program,

i praktiken fem: Livskvalitet och förvaltning av levande resurser, Ett

användarvänligt informationssamhälle, Konkurrenskraftig och hållbar

tillväxt, Energi samt Miljö och hållbar utveckling. Rådet beslöt i enlighet

med kommissionens förslag till indelning beträffande två av de tre

horisontella programmen, Stärka gemenskapsforskningens internationella

roll och Främja innovation och stimulera deltagande av små och

medelstora företag. Det tredje horisontella programmet kompletterades

med ett särskilt område för forskning inom humaniora och samhälls-

vetenskap. Programmet kallas Förbättra den mänskliga forsknings-

potentialen och den socioekonomiska kunskapsgrunden.

24.2.2 Svenska prioriteringar

Sverige har framgångsrikt drivit att ett stort antal frågor skall få mer

utrymme och/eller bli synligare i det femte ramprogrammet. Bland

delprogrammen var det av särskilt stor vikt för Sverige att det bildades

delprogram för miljö och energi.

Skogsforskning är ett område som knappt har ingått i de tidigare

ramprogrammen. Detta område, som ju inte omfattas av EU:s

gemensamma jordbrukspolitik, har fått ett särskilt utrymme i det nya

ramprogrammet.

Forskning som avser landtransporter bil, buss, lastbil och järnväg

var också högt prioriterade, och fick i rådets beslut betydligt mer

utrymme än i kommissionens ursprungliga förslag.

Sverige, tillsammans med andra medlemsländer, drev också att

humanistisk-samhällsvetenskaplig forskning skulle få ett större och

tydligt utrymme i det femte ramprogrammet. Resultatet blev att det

horisontella programmet Förbättra den mänskliga forskningspotentialen

tillfördes ett särskilt nyckelområde för socio-ekonomisk forskning med

en av rådet fastställd budget. Nyckelområdet innehåller bl.a. forskning

om arbetslöshet, effekter av den europeiska integrationen samt

demografiska och sociala förändringar, utvecklingsmodeller som främjar

tillväxt och sysselsättning.

Andra områden som rådet tillfört ramprogrammet utöver

kommissionens förslag är forskning om åldrandet, marin vetenskap,

forskning om kulturarvet samt global förändring, klimat och biologisk

mångfald.

Kommissionen har bildat ett antal externa rådgivande grupper, i

princip en för varje nyckelområde. Dessa består av oberoende experter,

forskare, företagsrepresentanter, företrädare för konsumenter m.fl. som

skall bistå kommissionen med expertis vid genomförandet av ram-

programmet. Medlemsländerna är representerade i programkommittéer,

ett land per delprogram. I rådets beslut ingick även budget och beslut om

forskningsinriktning för de gemensamma forskningscentrumen (GFC).

GFC utför forskning som stöd till kommissionens samtliga

politikområden.

24.3 Internationellt samarbete på forskningsområdet

Hösten 1998 fick kommissionen mandat att inleda förhandlingar om

associationsavtal med samtliga kandidatländer. Förhandlingarna har

inletts, och målet är att avtalen skall kunna slutas under våren 1999. EG

har slutit avtal om teknisk-vetenskapligt samarbete med USA, Kina och

Sydafrika.

25 Kultur och medier

EU skall bidra till kulturell utveckling i medlemsstaterna. Detta skall ske

med respekt för nationella och regionala intressen samtidigt som det

gemensamma kulturarvet skall framhävas. EU:s insatser skall främja

samarbetet mellan medlemsstaterna och vid behov stödja verksamhet

som syftar till att sprida kunskap om de europeiska folkens kultur och

historia, att bevara och skydda kulturarv och att främja icke-kommersiellt

kulturutbyte och konstnärligt skapande även inom den audiovisuella

sektorn.

25.1 Kulturprogram

25.1.1 Kalejdoskop

Kalejdoskop är ett program för stöd till konstnärliga och kulturella

projekt för perioden 1996 1998. Till 1998 års stödfördelning inkom

totalt 930 ansökningar som var ganska jämnt fördelade mellan de

tre huvudgrupperna Teater/Dans, Musik/Opera och Konst/Övrigt. Av

dessa fick 147 (15 procent) stöd med sammanlagt 10 miljoner ecu varav

900 000 ecu gick till de fasta orkestrarna, 600 000 ecu till årets

kulturhuvudstad Stockholm och 150 000 ecu till kulturmånaderna i Linz

och Valetta.

För Sverige innebar Kalejdoskop 1998 en dramatisk förändring.

Antalet ansökningar ökade från 33 till 63, antalet formellt godkända från

21 till 46 och antalet sökande som beviljades stöd från 5 till 11, allt

jämfört med 1997. Den ökade svenska aktiviteten kan till en del

tillskrivas kulturhuvudstadsåret. Stödet till svenska sökande uppgick till

637 000 ecu, vilket motsvarar ca 8 procent av den totala summan

fördelade medel. Bland mottagarna finns Musikhögskolan i Stockholm,

Cirkus Cirkör och Dramaten. Dessutom deltog svenska organisationer

som partner i ytterligare 16 projekt.

Avtal har upprättats med kommissionen om ett svenskt

informationskontor på Statens kulturråd för Kalejdoskop-programmet.

Enligt rådsbeslut 1996 löper Kalejdoskop- och Ariane-programmen ut

den 31 december 1998. Eftersom kommissionens förslag till ett samlat

kulturramprogram, Kultur 2000, planeras starta först den 1 januari 2000

blir 1999 ett glapp mellan nuvarande och kommande kulturprogram.

Vid rådsmötet den 17 november 1998 uppnådde rådet en enhällig politisk

överenskommelse om en förlängning av Ariane- och Kalejdoskop-

programmen under 1999 med en budget om totalt 14,3 miljoner ecu (4,1

miljoner till Ariane och 10,2 till Kalejdoskop).

25.1.2 Ariane

Ariane är ett program för stöd till böcker, läsning och översättning för

perioden 1997 1998. Den totala fördelningen av Ariane 1998 är ännu

inte publicerad. En kompletterande fördelning kommer att göras bland

kvalitetsansökningar. Till den ansökningsomgång som var tidigare i år

kom totalt 474 ansökningar. Av dessa fick 270 stöd med sammanlagt 2,8

miljoner ecu fördelat på 224 översättningsprojekt (en kraftig ökning), 27

samarbetsprojekt och 19 fortbildningsprojekt.

Sammanlagt 25 svenska sökande fick stöd, varav 22 för översättningar.

De 22 beviljade ansökningarna gäller översättning från 12 olika språk

och fördelas på 12 svenska förlag som fick totalt 133 000 ecu. Bland

mottagare av projektstöd märks Östersjöns Författar- och Översättar-

centrum i Visby som fick totalt ca 65 000 ecu för två projekt, en

poesifestival och en litterär workshop med författare och översättare från

hela Europa. Den totala svenska andelen blev så hög som 9,3 procent av

antalet beviljade ansökningar och 8,5 procent av summa fördelade medel.

I Ariane ingår också Aristeionpriset som 1998 delades ut i Stockholm.

Författarpriset, som delades ut av kulturminister Marita[REDACTED_EFTERNAMN], vanns

av belgaren Hugo Claus, medan spanjoren Miguel Sáens fick översättar-

priset. Prissumman är 20 000 ecu vardera.

Avtal har upprättats med kommissionen om ett svenskt informations-

kontor på Statens kulturråd för Ariane-programmet. Programmet förlängs

med ett år (1999) och med 4,1 miljoner ecu (se ovan).

25.1.3 Rafael

Rafael är ett kulturarvsprogram för perioden 1997 2000. Rafael utlystes

första gången den 31 mars 1998. 1998 års ansökningsomgång var

uppdelad på tre åtgärdsområden: I. Vård, skydd och befrämjande av

Europas kulturarv, II. Kompetensutveckling, erfarenhets- och infor-

mationsutbyte och III. Kulturarvet och medborgarna. Dessutom gavs det

möjlighet för medlemsländerna att nominera ett nationellt objekt som

europeiskt kulturarvslaboratorium.

Till åtgärd I inkom 164 ansökningar, varav 33 projekt beviljades stöd

på sammanlagt 1 667 500 ecu. Fyra av projekten som har svensk

medverkan, har tilldelats totalt 260 000 ecu. Av 326 inkomna

ansökningar inom åtgärd II och åtgärd III har 42 projekt beviljats stöd på

sammanlagt 5 812 500 ecu. Sverige leder 1 av projekten och deltar i

sammanlagt 9. Dessa projekt får dela på totalt 1 450 000 ecu. Av 12

föreslagna objekt som europeiskt kulturarvslaboratorium har 9 objekt

beviljats stöd på sammanlagt 2 285 000 ecu. Riksantikvarieämbetet leder

ett projekt kring bevarandeproblemen för hällristningsområdet i Tanum,

Bohuslän, som beviljats 200 000 ecu.

Avtal upprättades 1997 med kommissionen om ett svenskt

informationskontor på Riksantikvarieämbetet för Rafael-programmet.

25.1.4 Kulturramprogrammet

Vid rådsmötet den 17 november 1998 kunde kulturministrarna efter en

lång och svår debatt uppnå en preliminär enhällig politisk överens-

kommelse om en gemensam ståndpunkt om inrättandet av ett

Kulturramprogram för perioden år 2000 2006 med 167 miljoner ecu.

Överenskommelsen förutsatte en bekräftelse om budgeten från ett av

medlemsländerna. I december 1998 stod det dock klart att detta

medlemsland kommer att blockera den politiska överenskommelsen om

167 mecu i avvaktan på klarläggande av det långsiktiga

budgetperspektivet (perioden 2000 2006). Frågan kommer att tas upp

under det tyska ordförandeskapet.

25.1.5 Kulturhuvudstadsprojektet

Kulturhuvudstadsprojektet har sedan 1985 varit ett mellanstatligt projekt.

I oktober 1997 lade kommissionen ett förslag om att fr.o.m. år 2002

införa ett gemenskapsinitiativ baserat på artikel 128. Förhandlingarna i

rådsarbetsgruppen om förslaget var svåra, och det brittiska ordförande-

skapet lade under våren 1998 ett kompromissförslag till beslut dels om

val av kulturhuvudstäder åren 2001 2004, dels om ett gemenskaps-

initiativ för kulturhuvudstadsprojektet åren 2005 2019.

Vid rådsmötet den 28 maj 1998 uppnådde kulturministrarna en

gemensam ståndpunkt. Kulturministrarna valde för år 2001 Rotterdam

och Porto som kulturhuvudstäder (Riga och Basel fick kulturmånader),

för 2002 Brygge och Salamanca som kulturhuvudstäder, för 2003 Graz

som kulturhuvudstad (S:t Petersburg fick kulturmånad) samt för 2004

Genua och Lille som kulturhuvudstäder. Vidare antog rådet ett

gemenskapsinitiativ för åren 2005 2019 där en stad från ett medlemsland

och en stad från tredje land kommer att utses varje år. Rådets beslut om

val av stad från tredje land skall fattas med enhällighet. Kulturhuvud-

stadsprojektet planeras finansieras inom ramprogrammet.

25.2 Mediefrågor

25.2.1 MEDIA II

Under 1998 har ansökningsomgångar ägt rum inom samtliga av de tre

delprogrammen utbildning, utveckling och distribution. Budgeten var för

hela programmet under år 1998 ca 65 miljoner ecu. Bland de totalt 36

beviljade ansökningarna till utbildningsprogrammet fanns inte någon

svensk. Inom utvecklingsprogrammet beviljades 241 ansökningar, varav

7 svenska. Av drygt 500 beviljade ansökningar inom distributions-

programmet var ca 40 svenska. Inom ramen för det automatiska

distributionsstödet har 6 svenska distributörer beviljats sammanlagt ca

395 000 ecu. Under året har man gjort en halvtidsutvärdering av

programmet och beslut om en eventuell förlängning av programmet och

andra förändringar kommer att fattas under 1999.

25.2.2 Garantifonden

Kommissionen lade i november 1995 fram ett förslag till garantifond för

stöd till europeisk audiovisuell produktion men förslaget vann inte stöd i

rådet. Under 1997 vidareutvecklades kommissionens förslag i ett antal

kompromissförslag, men de fick inte heller något gehör i rådet. Frågan

togs upp vid den audiovisuella konferensen i Birmingham i april 1998

under det brittiska ordförandeskapet. Konferensslutsatserna diskuterades

vid det formella kulturrådsmötet den 28 maj 1998. Troligen kommer

frågan om garantifonden att tas upp i samband med utvärderingen av

MEDIA II-programmet.

25.2.3 Genomförande av det nya TV-direktivet

I proposition 1997/98:184 föreslogs vissa ändringar i radio- och TV-

lagen för att i svensk rätt genomföra Europaparlamentets och rådets

direktiv 97/36/EG om ändring av rådets direktiv 89/552/EEG om

samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas

lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för

television.

Bestämmelserna om i vilka fall Sverige skall ansvara för en TV-

sändning skulle förtydligas. En helt ny bestämmelse skulle införas för att

möjliggöra att TV-sändningar av viktiga evenemang blir tillgängliga för

en väsentlig del av allmänheten i en EES-stat. Vidare föreslogs ett förbud

mot försäljningsprogram för läkemedel och medicinsk behandling i

televisionen liksom ett förbud mot sponsringsmeddelanden i TV-program

för receptbelagda läkemedel och sådan medicinsk behandling som endast

är tillgänglig efter ordination. Dessutom skulle TV-program med

ingående våldsskildringar eller med pornografiska bilder föregås av en

varningssignal i ljud eller en varning som anges löpande i bild.

Under riksdagsbehandlingen av ärendet beslutades att regeringens

förslag vad avser möjligheterna att upprätta en s.k. svensk TV-lista skulle

behandlas av konstitutionsutskottet under våren 1999. I övrigt beslutade

riksdagen i enlighet med regeringens förslag, dock med den

korrigeringen att lagändringarna skulle träda i kraft den 1 februari 1999 i

stället för den 1 januari 1999 (bet. 1998/99:KU13, rskr. 1998/99:100).

Enligt direktivet skall en kontaktkommitté inrättas. Kommittén träffas

regelbundet för diskussioner mellan kommissionen och medlemsstaterna

om tillämpningen av direktivet. Sverige företräds i kommittén av

tjänstemän från Kulturdepartementet och Granskningsnämnden för radio

och TV.

Enligt det nya direktivet skall kommissionen tillsammans med de

berörda myndigheterna i medlemsstaterna undersöka möjliga fördelar

och nackdelar med att genomföra ytterligare åtgärder i syfte att underlätta

föräldrars eller vårdnadshavares kontroll över vilka program minderåriga

får se. Den s.k. V-chips-studien genomförs av University Oxford på

uppdrag kommissionen. Avsikten är att en rapport skall lämnas till

kommissionen i början av år 1999.

Vid förhandlingarna om det nya direktivet drev Sverige frågan om mer

långtgående restriktioner i fråga om TV-reklam till barn. Dessa

strävanden ledde till att kommissionen åtog sig att göra en studie av hur

TV-reklam och köp-TV påverkar underåriga med avsikt att på nytt

granska denna fråga vid nästa revidering av direktivet. Studien kommer,

efter avslutat upphandlingsförfarande, att starta i början år 1999.

25.2.4 Public service-radio och public service-TV

Vid regeringskonferensens avslutning i Amsterdam enades medlems-

staterna, med bl.a. Sverige som pådrivande part, om ett protokoll till

fördraget som i huvudsak innebär att varje medlemsstat har rätt att

bestämma omfattningen, finansieringen och organisationen av public

service-radio och public service-TV. Finansieringen får dock inte

påverka handelsvillkoren och konkurrensen inom gemenskapen i en

omfattning som kan strida mot det gemensamma intresset, varvid kraven

på att utföra uppdraget att verka i allmänhetens tjänst skall beaktas.

Kommissionen (GD IV) presenterade hösten 1998 ett diskussions-

papper om eventuella riktlinjer för hur kommissionen bör agera när det

gäller klagomål från kommersiella aktörer om att offentlig finansiering

av public service-radio och -TV snedvrider konkurrensen på den inre

marknaden. Kommissionen bedömde att denna verksamhet omfattas av

fördragets konkurrensregler och hade flera synpunkter på definition och

finansiering av public service-uppdraget: bl.a. ifrågasätts om vissa

programtyper som sport, underhållning, långfilmer och liknande bör

kunna omfattas av ett public service-uppdrag. Samtliga medlemsstater

framförde vid ett multilateralt möte om statsstöd den 20 oktober 1998

stark kritik mot kommissionens sätt att beskriva konkurrenssituationen

på radio- och TV-området samt den tolkning som görs av det protokoll

som fogats till Amsterdamfördraget.

Mot denna bakgrund fick det österrikiska ordförandeskapet i uppdrag

av kulturministrarna att arbeta fram ett förslag till resolution om public

service-verksamheten. Vid rådsmötet den 17 november 1998 antogs

resolutionen som, liksom protokollet, är en stark markering från

medlemsstaterna att public service-medier är en nationell angelägenhet

värd att slå vakt om. Public service-verksamhetens viktiga roll och

funktion vad gäller social sammanhållning och kulturell mångfald i ett

demokratiskt samhälle understryks. Vidare sägs att public service-företag

skall kunna förse hela befolkningen med en bred variation av alla sorters

program av hög kvalitet. Det är legitimt för sådana företag att söka en

bred publik, och det är viktigt att de tillåts dra nytta av den tekniska

utvecklingen.

25.2.5 Konvergens mellan telekommunikationer, medier och

informationsteknik

I december 1997 beslutade kommissionen om en grönbok om

konvergens mellan sektorerna för telekommunikationer, medier och

informations-teknik, och vilka följder detta får för lagstiftningen.

Grönboken skickades ut till medlemsstaterna för synpunkter bl.a. vad

gäller de i boken presenterade tre alternativen för den framtida

regleringen inom sektorn: att bygga vidare på nuvarande strukturer, att

utveckla nya särskilda regler för nya medier eller att införa en helt ny

regleringsmodell för samtliga sektorer.

I det svenska svaret på grönboken om konvergens hänvisade

regeringen till den pågående svenska konvergensutredningen (Ku

1997:05) som lämnar sina förslag den 28 februari 1999. Sverige ville

därför avvakta med att ta slutlig ställning i de aktuella frågorna.

Under sommaren 1998 presenterade kommissionen en sammanfattning

av svaren på konvergensgrönboken och formulerade i detta sammanhang

tre diskussionsfrågor. Frågorna rör följande områden: att få tillgång till

nät och digitala portar i en konvergerad miljö, att skapa ramar för

investeringar, innovation och främjande av europeisk produktion och att

säkerställa en balanserad regleringsstrategi. Även i detta svar hänvisar

Sverige till den pågående konvergensutredningen. Kommissionen

återkommer i början av år 1999 med förslag till en åtgärdsplan.

25.2.6 Audiovisuell statistik

Kommissionen lade hösten 1998 förslag till beslut om att upprätta en

gemensam infrastruktur för statistisk information om industri och

marknader inom den audiovisuella sektorn. Kommissionen anger i sitt

förslag att målet med beslutet är att upprätta den gemensamma

infrastruktur för statistisk information som krävs för att kunna fastställa

och genomföra en gemenskapspolitik för industri och marknader inom

audiovisuella och närliggande sektorer. Ministerrådet förväntas fatta

beslut under våren 1999 om ett direktiv i syfte att upprätta en gemensam

infrastruktur för statistik.

25.2.7 Framtida audiovisuell politik

Kommissionsledamoten Marcelino Oreja har tillkallat en grupp med

framstående personer med anknytning till det audiovisuella området.

Under hösten 1998 presenterade gruppen rapporten The digital age

European audiovisual policy. Rapporten innehåller rekommendationer

som omfattar bl.a. mediernas roll för samhället och demokratin,

finansiering av TV-produktioner, behov av finansiella stödåtgärder,

public service-TV:s roll och finansiering, regelverk och reglerande

myndigheter samt upphovsrätt. Kommissionen avser att återkomma

under år 1999 med förslag till fortsatt arbete.

25.2.8 Skydd för minderåriga och mänsklig värdighet

I juni 1998 beslutade rådet om en rekommendation om utvecklingen av

konkurrenskraften hos den europeiska industrin för audiovisuella tjänster

och informationstjänster genom främjande av nationella system för att

uppnå en jämförbar och effektiv skyddsnivå för minderåriga och den

mänskliga värdigheten. Medlemsstaterna rekommenderas att bl.a. främja

självreglering och delta i samarbete för att utveckla metoder för en

jämförbar utvärdering.

25.3 Kultur och sysselsättning

Det nya sysselsättningskapitlet i fördraget ger en möjlighet att, i enlighet

med artikel 128, överväga hur man bäst tar hänsyn till sysselsättnings-

aspekterna på EU:s övriga politikområden.

Kommissionen presenterade i maj 1998 ett arbetsdokument kallat

Kultur, kulturindustrier och sysselsättning. Dokumentet är att betrakta

som ett diskussionsunderlag för kommissionens arbete med att

genomföra artikel 128:4, som anger att kulturaspekter skall beaktas inom

andra sektorer av unionens verksamhet.

Dokumentet tar upp olika tillväxtområden för kultursysselsättning,

inklusive områden som inte traditionellt ingår i kultursektorn men ändå

direkt påverkas av den. Slutsatserna är att kultur är en resurs för

framtiden och en viktig tillgång för utvecklingen av sysselsättningen i

Europa.

Storbritannien fokuserade under sitt ordförandeskap våren 1998 på

frågor kring sambandet kultur och sysselsättning. Sverige har välkomnat

kommissionens initiativ att närmare belysa sambandet mellan kultur,

kulturindustrier och sysselsättning.

25.4 Övriga frågor på kulturområdet

Under 1998 har EU:s kulturministrar träffats i två formella och två

informella möten samt i en kulturmininisterkonferens inom ramen för

Europa-Medelhavssamarbetet.

Under året har rådet vid ett flertal tillfällen tagit upp den resolution

som antogs 1997 där kommissionen uppmanades att undersöka om och i

så fall hur man kan tillåta att nationella fasta bokpriser kan länkas

samman i vissa europeiska språkområden. Man har också diskuterat

OECD:s förhandlingar om ett multilateralt investeringsavtal, det s.k.

MAI-avtalet. Vidare har diskuterats möjligheten att inrätta ett filmpris i

EU. Vid det informella rådsmötet i september fördes samtal mellan EU:s

15 och kandidatländernas 11 kulturministrar. En offentlig diskussion på

temat Kulturaspekter i EU-utvidgningen hölls där allmänheten hade

bjudits in för att kunna ställa frågor till de sammanlagt 26 kultur-

ministrarna.

26 Informationsteknik och samhället

26.1 Det framväxande informationssamhället

EG lägger stor vikt vid att följa och stödja det framväxande

informationssamhället. Det fleråriga gemenskapsprogrammet för att

stimulera etablerandet av informationssamhället i Europa började löpa

den 1 januari 1998. Programmets mål är att öka allmänhetens

medvetenhet om och förståelse av informationssamhällets betydelse och

dess nya tillämpningar i hela Europa, att optimera de socio-ekonomiska

fördelarna av informationssamhället samt att stärka Europas roll i den

globala dimensionen av informationssamhället. För att förverkliga detta

program har en kommitté skapats, den s.k. PROMISE-kommittén. Ett

antal projekt har identifierats under respektive delmål, från utveckling av

informationsinstrument via Internet (ISAC/ISPO) till särskilda projekt

som syftar till att utveckla IT-användning hos små och medelstora

företag samt sådan användning på regional nivå. I sistnämnda fall

omfattas även de östeuropeiska länderna och Medelhavsländerna.

Jämsides med ovannämnda verksamhet löper EG:s program för att

stimulera forskningsprojekt med koppling till IT-användning, bl.a.

genom att erbjuda delfinansiering av sådana projekt. Kommissionen har

under 1998 omorganiserat sin hantering av frågan och koncentrerat

verksamheten till GD XIII.

26.2 Globaliseringen och informationssamhället

Kommissionen presenterade i februari 1998 meddelandet

Globaliseringen och informationssamhället: behovet av stärkt

internationell samordning (KOM(1998) 50 slutlig). Bakgrunden är bl.a.

de ökade behoven av globala lösningar på olika frågeställningar som har

betydelse för att främja elektronisk handel. Meddelandet har diskuterats i

telekommunikationsrådet vid ett par tillfällen och rådet har välkomnat

kommissionens initiativ. Kommissionen ordnade i juni 1998 ett

rundabordssamtal med näringslivet för att diskutera sitt förslag. Samtalet

ledde till att en styrgrupp bildades bestående av representanter för

näringslivet. Kommissionens initiativ går under benämningen The global

business dialogue. Inom ramen för denna dialog finns bl.a. planer för en

större konferens om elektronisk handel under 1999. I oktober 1998 hölls

en omfattande sådan konferens på ministernivå i Kanada arrangerad av

OECD och den kanadensiska regeringen. Såväl kommissionen som

enskilda medlemsstater deltog.

26.3 Elektronisk handel

Kommissionen antog den 18 november 1998 ett förslag till direktiv om

vissa juridiska aspekter av elektronisk handel på den inre marknaden.

Syftet med kommissionens förslag är bl.a. att uppnå fri rörlighet för

informationssamhällets tjänster. Förslaget innehåller vissa harmoniserade

regler vad gäller definition av var en operatör är etablerad, elektroniska

avtal, mellanhänders ansvar, tvistlösning samt nationella myndigheters

roll.

Kommissionen lade den 13 maj 1998 fram ett förslag till direktiv

angående en gemensam ram för elektroniska signaturer (KOM(1998) 297

slutlig). Öppna nät, som till exempel Internet, blir allt viktigare för den

globala kommunikationen. För att utnyttja dessa möjligheter krävs säkra

system för att kunna fastställa identiteten på en avsändare av ett

elektroniskt meddelande. En elektronisk signatur innebär ett fastställande

av avsändarens identitet, samt säkerställande av att ett elektroniskt

meddelande inte har förändrats under överföringen. Direktivförslaget

syftar till att främja användandet av elektroniska signaturer på den inre

marknaden och därmed ett främjande av elektronisk handel. Detta skall

uppfyllas genom att direktivet upprättar en rättslig ram för användningen

av elektroniska signaturer och genom att direktivet bidrar till ett juridiskt

erkännande av elektroniska signaturer. Direktivförslaget har behandlats i

rådet under sommaren och hösten och en gemensam ståndpunkt kommer

tidigast att kunna nås under våren 1999.

26.4 Handlingsplan för säker användning av Internet

Under året har också en handlingsplan för en säker användning av

Internet diskuterats. Förslaget syftar till antagandet av en flerårig

handlingsplan på gemenskapsnivå för att stödja en säker användning av

Internet. Genom planen vill kommissionen underlätta IT-branschens

arbete med att finna modeller för självreglering så att den kan ta större

ansvar för innehållsfrågor, bl.a. genom att stödja framtagande av system

för klassificering och filtrering av innehåll. Utöver detta syftar planen till

att öka den allmänna medvetenheten om hur innehållsfrågor på Internet

kan hanteras samt stödja utvecklingen, utreda legala frågor och

koordinera arbetet på internationell nivå.

Även frågan om förvaltningen av Internet har varit föremål för

överväganden under året. Kommissionen har koordinerat arbetet med att

följa utvecklingen av den nya organisationen ICANN (The Internet

Corporation for Assigned Names and Numbers) som har ersatt den gamla

organisationen IANA (Internet Assigned Numbers Authority). Dialogen

har förts med bl.a. den amerikanska regeringen. Kommissionen har

regelbundet haft möten med medlemsstaterna för att samla in synpunkter

på sitt arbete.

26.5 IT-omställningen inför millennieskiftet

Kommissionen ser allvarligt på frågan om IT-omställningen inför år

2000. Man avser att knyta kontakter med europeiska och internationella

organisationer med ansvar för lagstiftning inom eller tillsyn över sektorer

(finans, telekommunikationer, energi och transporter) för infrastruktur av

omfattande gränsöverskridande betydelse för att utbyta information om

insatser som gjorts och bestämma på vilka områden det kan krävas

samarbete. Kommissionen har en webbplats om dataproblemet i samband

med år 2000 (http://www.ispo.cec.be/y2keuro). Ett antal arbetsgrupps-

möten har hållits i Bryssel beträffande 2000-frågan.

26.6 Rättsinformation

Den tekniska utvecklingen på IT-området skapar nya möjligheter att

sprida information om innehållet i gemenskapsrätten och den nationella

rätten.

I Sverige pågår för närvarande uppbyggnaden av ett nytt offentligt

rättsinformationssystem. Liknande arbeten med att förbättra den

elektroniska tillgången till den nationella rätten pågår också i övriga

medlemsländer. Ett viktigt led i det arbetet har varit det utbyte av

kunskaper och erfarenheter som skett inom ramen för rådets arbetsgrupp

för rättsdata. Att vara ett forum för sådant utbyte och på så sätt bidra till

utvecklingen i medlemsländerna är en viktig uppgift för arbetsgruppen.

En annan viktig funktion för arbetsgruppen är att verka för en

förbättrad spridning av gemenskapsrätten och uppgifter om hur denna har

genomförts i medlemsländerna.

27 EG:s statistikarbete

Statistik används som underlag för att fördela pengar inom EG, för att

följa utvecklingen inom gemenskapen samt för attt utgöra underlag för

beslut.

27.1 Krav på ökad harmonisering av statistik

I samband med Sveriges medlemskap i EES och därefter i EU

accepterades ett stort antal rättsakter på statistikområdet.

Harmoniseringsarbetet har därefter fortsatt med ökad intensitet. Det beror

ytterst på att gemenskapens politik fördjupats på en rad områden, t.ex.

när det gäller penningpolitik och övergången till en gemensam valuta.

Samtidigt har statistiken blivit allt viktigare som ett beslutsunderlag t.ex.

för gemenskapens budget och dess fördelning och som urvalskriterium

t.ex. inför beslutet om vilka länder som uppfyller kraven att delta i EMU.

Det är mot den bakgrunden som den ökade harmoniseringen av

statistik skall ses. Sedan 1995 har flera nya rättsakter antagits framför allt

inom det ekonomiska området men även inom arbetsmarknads-,

transport-, jordbruks- och miljöområdet. Här kan särskilt nämnas

förordningarna om det europeiska national- och regionalräkenskaps-

systemet i gemenskapen (ENS 95) samt om harmoniserade konsument-

prisindex. En annan rättsakt med stor betydelse för det statistiska

systemet är förordningen om gemenskapsstatistik som reglerar sam-

arbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen, vilka principer som

skall gälla i statistikarbetet, hur statistiken skall spridas och hur förtroliga

material skall hanteras.

27.2 Beslut på statistikområdet som fattats under 1998

Under 1998 har flera nya beslut som rör statistikområdet antagits både i

rådet och i kommissionen. Rådets förordningar utformas ofta som

ramförordningar och detaljerna preciseras först senare i särskilda

kommissionsbeslut. Viktiga förordningar som antagits av rådet är

banktjänsternas hantering i det nya nationalräkenskapssystemet, en ny

och heltäckande konjunkturstatistik, statistik om arbetskraften och dess

kostnader samt statistik för det europeiska centralbankssystemet. En

förteckning över alla beslut som tagits finns i bilaga 1.

Under 1998 har även ett icke-bindande avtal (s.k. gentlemen s

agreement) om anpassningen av betalningsbalansstatistiken träffats

mellan Sveriges riksbank, Statistiska centralbyrån och Eurostat.

Motsvarande avtal skall träffas med övriga EU-medlemsstater. Syftet är

att harmonisera begrepp och definitioner och att kunna framställa bl.a. en

gemensam betalningsbalans för EU-området.

Vidare har ett rådsbeslut om gemenskapens statistiska program 1998

2002 antagits. I beslutet anges bl.a. vilket arbete som kommer att

bedrivas, vilka regelverk och policydokument som styr arbetet samt vilka

nya regler som kan förväntas under femårsperioden.

27.3 Svenskt agerande på statistikområdet

Samarbetet på statistikområdet är mycket omfattande särskilt mellan

kommissionens statistikkontor (Eurostat) och de statistikansvariga

myndigheterna i medlemsstaterna. Arbetet bedrivs i ca 80 kommittéer

och arbetsgrupper knutna till Eurostat. Den mest betydelsefulla gruppen

är den statistiska programkommittén där Eurostats och medlemsstaternas

generaldirektörer möts fyra gånger per år. En viktig uppgift för denna

kommitté är att delta i beslut som rör genomförandet av nya

statistikregler.

Det svenska agerandet i kommissionens kommittéer och arbetsgrupper

syftar till att förenkla och rationalisera det europeiska statistiksystemet,

både avseende beslutsprocesser och statistikproduktion, med utgångs-

punkt från svenska behov och erfarenheter. Inom flera områden har klara

framsteg gjorts, även om institutionella olikheter inom gemenskapen

försvårar en allmän tillämpning (t.ex. en ökad användning av register-

baserad statistik).

På grund av de omfattande kraven på ny och förändrad statistik har det

svenska agerandet i rådet inriktats på att åstadkomma tydligare

prioriteringar av statistiken för att begränsa kostnaderna för statistik-

producenter och uppgiftslämnare. Vägledande för det svenska agerandet

har varit EG:s mest angelägna behov av statistik, möjligheter att ta fram

statistik med en tillförlitlig kvalitet och kostnaden i förhållande till nyttan

av statistiken. Gemenskapens statistikprogram för 1998 2002 som nyss

beslutats är ett exempel på att dessa tankegångar nu börjar accepteras

mer allmänt.

Under 1998 har Statistiska centralbyrån (SCB) stått som värd för två

konferenser. I januari anordnades en konferens som ledde till ett arbete

med harmonisering av standarder och definitioner inom fattigdoms- och

inkomstmätningar. I maj hölls i anslutning till ett av generaldirektörs-

mötena en konferens på temat kvalitetsarbete och kvalitetssäkring, ett

område där SCB är en av de ledande statistikbyråerna inom unionen. Vid

denna konferens deltog även generaldirektörerna från kandidatländerna.

28 EU:s budget

EU:s budget omfattar Europeiska unionens samtliga förväntade

inkomster och utgifter. EU:s gemensamma budgetpolitik utgör ett

instrument för dess politiska verksamhet.

28.1 Budgetens inkomster och Sveriges avgift till EU-

budgeten

EU-budgeten finansieras huvudsakligen av de s.k. egna medlen, vilka

utgörs av avgifter från medlemsstaterna. Övriga inkomster ger bidrag till

finansieringen och utgörs av eventuellt överskott från föregående år,

diverse gemenskapsskatter, räntor på böter, EES-ländernas bidrag och

diverse övriga inkomster. Denna ordning regleras i fördragets artikel 201,

som också anger att bestämmelser om egna medel skall fastställas i

särskilt rådsbeslut.

Det nu gällande beslutet om egna medel fattades 1994, rådets beslut

728/94/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel. I

detta beslut fastställs vad som skall innefattas i egna medel. Den

sammanlagda avgiften från medlemsländerna till gemenskapsbudgeten

består som en följd av detta av tullar, särskilda jordbrukstullar och

sockeravgifter, mervärdesskattebaserad avgift samt en avgift beräknad på

bruttonationalinkomsten. I egna medelsbeslutet ges också Storbritannien

en budgetreduktion, vilken finansieras av övriga medlemsländer.

Inkomsterna från den gemensamma tulltaxan utgör egna medel för

Europeiska gemenskapen och tillfaller därför gemenskapsbudgeten.

Medlemsländerna får dock behålla 10 procent av uppburna medel för att

täcka administrativa kostnader i samband med uppbörden.

Särskilda tullar på jordbruksprodukter och de särskilda avgifterna på

sockerproduktionen vilka tas ut i enlighet med EG:s regelverk utgör i

likhet med tullarna enligt den gemensamma tulltaxan budgetens egna

medel. Även för dessa avgifter gäller att medlemsstaten får behålla tio

procent av uppbörden för att täcka administrativa kostnader kopplade till

uppbörden.

Den mervärdesskattebaserade komponenten i avgiften till budgeten

beräknas som en procentuell andel av en prognos av medlemslandets

mervärdesskattebas för det år budgeten avser. Den nationella skattebasen

korrigeras härvid för (godkända) avvikelser från och variationer inom

EU:s sjätte mervärdesskattedirektiv så att en enhetlig skattebas erhålls.

Uttaget var för 1998 satt högst till 1,08 procent av momsbasen. Det

faktiska uttaget påverkas av den brittiska budgetreduktionen och dess

finansiering och fastställs i budgeten för respektive år. Efter avslutat

budgetår beräknas avgiften på momsbasen enligt utfall, och korrigerande

betalningar görs vid behov.

Avgiften som baseras på bruttonationalinkomsten (BNI-avgiften)

beräknas på en prognos för medlemsstatens BNI till marknadspriser för

budgeteringsåret. Uttaget beräknas som en procentuell andel av

gemenskapens samlade BNI mot bakgrund av återstående finansierings-

behov sedan övriga medelsslag beräknats. BNI-avgiften korrigeras i

efterhand med hänsyn till utfall på samma sätt som momsbasavgiften.

Vid Europeiska rådets möte i Edinburgh 1992 träffades en

överenskommelse om budgetens utveckling och finansiering under

perioden 1993 1999. Överenskommelsen har därefter formaliserats i

rådets beslut 728/94/EG, Euratom om gemenskapens egna medel och i en

budgetplan, s.k. finansiellt perspektiv. Beslutet om egna medel gäller till

dess nytt beslut fattas, medan beslutet om finansiellt perspektiv gäller

t.o.m. 1999.

I beslutet om egna medel fastställs dels budgetens totala

volymutveckling genom att man fastställer taket för uttag av egna medel,

dels vad som skall utgöra egna medel. Taket är fastställt i förhållande till

gemenskapens samlade bruttonationalinkomst (BNI). Beslutet innebär att

budgetens högsta möjliga omslutning under perioden ökar från 1,20

procent av BNI till 1,27 procent 1999. Principerna för fördelningen

mellan medelsslagen fastställs också i egna medels-beslutet. Där anges

också en successiv minskning av momsbasuttaget under perioden 1995

99 i lika steg från 1,4 procent 1994 till 1 procent 1999, samt att taket för

uttaget av momsbasavgift under samma period för medlemsländer med

BNI per capita lägre än 90 procent av gemenskapsgenomsnittet sänks till

50 procent 1995 och för övriga sänks i lika steg under perioden från 55

procent till 50 procent av BNI 1999. Det sker således en förskjutning av

tyngdpunkten från momsbasavgiften mot BNI-avgiften. Detta innebär en

ökad betydelse för BNI-avgiften i finansieringen av EU-budgeten. I

beslutet förlängs också den brittiska budgetreduktionen, dvs. den

minskning av avgiften som Storbritannien erhåller.

Det finansiella perspektivet reglerar det totala utrymmet för de årliga

budgetarna under perioden. Ett nytt finansiellt perspektiv diskuteras nu

inom ramen för Agenda 2000. Enligt kommissionens förslag skulle det

nya perspektivet omfatta åren 2000 2006.

Avgiften för 1998 uppgick enligt preliminärt utfall för statsbudgeten

till 21 210 miljoner kronor. Återbetalningen till följd av infasnings-

överenskommelsen motsvarade 251 miljoner kronor. Nettoavgiften blev

därmed 20 959 miljoner kronor.

28.2 Budgetens utgifter och budgetarbetet under 1998

EU:s budget omfattade år 1998 ca 84 miljarder ecu i s.k. betalnings-

anslag, vilket motsvarar ca 730 miljarder kronor. Ungefär hälften av

utgifterna går till jordbruksstöd under utgiftskategori 1 och omkring en

tredjedel till olika former av strukturstöd såsom regional- och

arbetsmarknadsstöd under utgiftskategori 2. Budgeten inom ramen för

utgiftskategori 3 avser olika åtgärder som hänger samman med den inre

marknaden, t.ex. forskning och utveckling, miljöåtgärder, kulturstöd och

investeringar i infrastruktur. Vidare finansieras utrikespolitiska åtgärder

(kategori 4), främst i form av bistånd, samt administrationskostnader för

EU:s olika institutioner (kategori 5). Utgiftskategorierna 3 5 tar i

anspråk ca 5 procent vardera av budgeten.

EU-budgetens inriktning och nivå bestäms av tre faktorer. För det

första har långtidsbudgeten, det finansiella perspektivet, avgörande

betydelse genom att ange ramar för de sex utgiftskategorierna och ramen

för de totala utgifterna. För det andra bestäms inriktningen och i stor

beslutsprocessen inom EU. För det tredje spelar EU:s egen årliga

budgetprocess en viktig roll för att slutligt avgöra nivån på utgifterna.

Den årliga budgetprocessen för EU inleds genom att kommissionen

förelägger rådet och parlamentet det preliminära budgetförslaget. Rådet

upprättar, med detta som grund, budgetförslaget som sedan föreläggs

parlamentet. Parlamentet granskar budgetförslaget vid två läsningar och

därefter upprättas budgeten i dess slutliga form. När budgeten har

fastställts genomför kommissionen den under eget ansvar. Revisions-

rätten kontrollerar budgetens genomförande och beslutar om den

ekonomiska förvaltningen har varit sund.

Budgeten för 1999 är den sista årsbudgeten under det nu gällande

finansiella perspektivet. Inom ramen för arbetet med Agenda 2000

förhandlas nu ett nytt finansiellt perspektiv för åren 2000 2006 fram.

Sverige verkade i budgetprocessen 1998 för att 1999 års EU-budget

skulle bli så restriktiv som möjligt samtidigt som Edinburgh-

överenskommelsen gällande strukturfonderna respekterades. Vid Ekofin-

rådet i maj 1998 uttalade flera finansministrar att man önskade en mer

återhållsam budget för 1999 än vad kommissionen hade föreslagit, sam-

tidigt som de konstaterade att kommissionens förslag gick i rätt riktning.

Sverige driver generellt en återhållsam budgetpolitik inom EU.

Förbättrad budgetdisciplin vid användningen av EU:s medel är en

prioriterad fråga för Sverige. Sverige önskar på sikt genomföra mer

strukturellt inriktade besparingar och då framför allt genom förändringar

av jordbruks- och strukturfondspolitiken. Förändringar av dessa områden

diskuteras inom ramen för Agenda 2000 och kräver i sådana fall reformer

på områdena.

28.3 Återflödet från EU-budgeten

Med återflöde brukar normalt avses de utgifter i EU:s budget som riktar

sig mot en särskild medlemsstat. Det är inte möjligt att beskriva hela EU-

budgeten i sådana termer. Redovisningen av EU-budgeten är inte heller

upplagd på ett sådant sätt att återflödet för ett enskilt land är lätt

avläsbart. Återflödet är intressant bl.a. som ett uttryck för hur man

använder de resurser som medlemsstater genom sina betalningar till

budgeten ställer till EU:s förfogande. För 1998 finns ännu inga samman-

ställningar över budgetens utfall i detta perspektiv.

Kommissionen har dock överlämnat en sammanställning över

utgifterna för 1997 fördelade på medlemsländerna. I sammanställningen

framgår att det faktiska återflödet till Sverige 1997 uppgick till 1 140,7

miljoner ecu (mecu) eller 9,9 miljarder kronor vid kursen 8,66

kronor/ecu, vilket är genomsnittskursen kronor/ecu för 1997. I detta

belopp ingår den s.k. infasningsåterbetalningen i enlighet med

anslutningsfördraget. Infasningen uppgick 1997 till ca 648,9 miljoner

kronor.

Räknat per capita uppgick återflödet till 130 ecu, vilket innebar att

enbart Storbritannien, Tyskland och Nederländerna hade lägre återflöde

per capita än Sverige. Det bör dock påpekas att även 1997, liksom de två

första medlemskapsåren, inte är ett representativt år för Sverige och de

övriga nya medlemsländerna, dels beroende på

infasningsarrangemangen, dels beroende på fluktuationer i återflödet.

Det svenska återflödet år 1997 fördelade sig enligt följande:

Jordbruksstöd

747,0 mecu

65 procent

Strukturfonder

190,1 mecu

17 procent

Infasning

 76,0 mecu

 7 procent

Inre åtgärder

127,6 mecu

11 procent

varav:

FoU

 86,2 mecu

 8 procent

Utbildning, ungdom och

kultur

 15,3 mecu

 1 procent

Transeuropeiska nätverk

 10,9 mecu

Energi och miljö

 5,3 mecu

Övrigt

 9,9 mecu

Totalt

1 140,7 mecu

100 procent

Av återflödet utan infasningen utgjorde jordbruksstödet 70 procent och

strukturstöden 18 procent, dvs. tillsammans 88 procent av återflödet.

Fördelningen innehåller inga administrativa utgifter. Utrikes åtgärder,

programsamarbete med tredje land liksom betalningar till Europeiska

investeringsfonden har inte heller tagits med i kommissionens

redovisning per medlemsland.

På statsbudgeten bruttoredovisas det återflöde som administreras av

svenska myndigheter, dvs. betalningarna från kommissionen redovisas

mot inkomsttitel, medan de utbetalningar svenska myndigheter gör på

kommissionens vägnar redovisas mot anslag på statsbudgetens

utgiftssida. Alla betalningar av detta slag från kommissionen till svenska

myndigheter redovisas under inkomsttitel 6000. Man kan alltså där få en

uppfattning om storleksordningen på den del av återflödet som

administreras av svenska myndigheter ett visst år beskrivet i termer av

kommissionens utbetalningar. Det är dock viktigt att påpeka att svenska

myndigheter inte administrerar samtliga utgifter på EU-budgeten som

riktar sig mot Sverige och alltså skulle ingå i termen återflöde.

Exempel på återflöde som inte fångas över statsbudgeten är

forskningsstöd inom ramprogrammet för forskning. Det preliminära

utfallet för inkomsttitel 6000 år 1998 uppgår till 9,5 miljarder kronor.

Den gemensamma jordbrukspolitiken svarade för 6,7 miljarder av detta,

strukturfonderna för 2,7 miljarder kronor. Infasningsåterbetalningen

redovisas separat under inkomsttitel 7000 och ingår alltså inte i det

redovisade återflödet under inkomsttitel 6000. Som nämnts under avsnitt

28.1 uppgår infasningsbetalningarna 1998 till 251 miljoner kronor. Efter

1998 upphör infasningsåterbetalningarna. Sverige betalar alltså full avgift

fr.o.m. 1999.

Vad gäller strukturpolitiken är utfallet för ett enskilt år något

missvisande eftersom utformningen av strukturfondsbeslutet innebär att

ett visst belopp görs tillgängligt för Sverige under perioden 1995 1999,

men att utfallet fördelat över åren kan variera beroende på de beslutade

programmens utformning och betalningstidpunkter. Tillgängligt belopp

för hela femårsperioden motsvarar i genomsnitt 2,5 miljarder kronor per

år.

29 Åtgärder mot fusk och andra oegentligheter

Enligt EG-fördraget har kommissionen det övergripande ansvaret för att

medlen i EU:s budget används korrekt och effektivt. Samtidigt har

medlemsstaterna, också enligt fördraget, det primära ansvaret för att

bekämpa bedrägerier och andra oegentligheter i medlemsstaterna som

riktas mot unionens finansiella intressen. Medlemsstaternas myndigheter

och kommissionen samarbetar för att upptäcka och åtgärda bedrägerier.

Revisionsrätten har i sin tur till uppgift att granska både kommissionens

och medlemsstaternas sätt att administrera och kontrollera EU:s medel.

Kontrollen över hur EU:s budgetmedel används blev en mycket aktuell

fråga under 1998 som en följd av att revisionsrätten och kommissionens

egna kontroller uppmärksammade att det förekommit bedrägerier och

oegentligheter med EU-medel i samband med bl.a. biståndsprojekt och

insatser i Central- och Östeuropa.

29.1 Åtgärder inom rättsligt och inrikes samarbete

En straffrättslig konvention om skydd för EG:s finansiella intressen

(bedrägerikonventionen) skrevs under av medlemsstaterna den 26 juli

1995 (EGT C 316, 27.11.1995, s. 48). Konventionen innebär att staterna

åtar sig att straffbelägga olika former av bedrägerier som skadligt kan

påverka gemenskapens budget. Ett första protokoll till bedrägeri-

konventionen med bestämmelser om korruption som kan inverka menligt

på EG:s finanser undertecknades den 27 september 1996 (EGT C 313,

23.10.1996, s. 1). Ytterligare ett protokoll, med bestämmelser om

förhandsbesked från EG-domstolen rörande tolkningen av bedrägeri-

konventionen och det första protokollet (domstolsprotokollet), under-

tecknades den 29 november 1996 (EGT C 151, 20.5.1997, s. 1).

Regeringen överlämnade den 17 december en proposition till riksdagen

(prop. 1998/99:32) som bl.a. innehåller förlag om att riksdagen skall anta

dessa instrument och genomföra vissa.

Vidare kan anges att det s.k. andra protokollet till bedrägerikonventionen,

med bestämmelser främst om ansvar för juridiska personer för EG-

bedrägerier som begås i dess verksamhet och om samarbete med

kommissionen i brottsundersökningar rörande EG-bedrägerier, under-

tecknades den 19 juni 1997 (EGT C 221, 19.7.1997, s. 11). Under 1998

påbörjades arbetet med en förklarande rapport till det sistnämnda

protokollet. Rapporten kan förväntas antas under 1999.

29.2 Övriga åtgärder för att undvika fusk, fel och andra

brister

29.2.1 SEM 2000 program för förbättrad styrning och kontroll

av EU-medel

Arbetet med förbättrad styrning och kontroll av EU-medlen inom ramen

för kommissionens program SEM 2000 (Sound and efficient

management) har fortsatt även under 1998 i linje med de

rekommendationer som Europeiska rådet ställde sig bakom i december

1996. Den särskilda gruppen med personliga representanter för

medlemsstaternas finansministrar har under året sammanträtt två gånger

under kommissionsledamöterna Gradins och Liikanens ledning.

Uppgiften har varit att följa kommissionens arbete och lämna råd i fråga

om nya förslag. Lägesrapporter har lämnats till Ekofin-rådets möten i

maj och november 1998.

Under året har gruppens arbete fokuserats på att följa upp

genomförandet av de åtgärder som tidigare beslutats inom struktur-

fondsområdet. Ett annat viktigt område har varit att bevaka finansiella

kontrollaspekter i beredningen av Agenda 2000-förslagen. Ett nytt

initiativ är åtgärder för att utveckla samarbetet med EU:s kandidatländer i

syfte att underlätta deras ansträngningar att uppnå minst samma kvalitet

på styrning och kontroll av EU-medlen som EU:s medlemsstater.

Framsteg har också gjorts för att förbättra samarbetet rörande utvärdering

av EU-finansierade program samt nationell uppföljning av revisions-

rättens iakttagelser.

29.2.2 Kommissionens arbete med att bekämpa bedrägerier

När det gäller bekämpning av bedrägerier mot EU:s budget har

kommissionen ansvar för att föreslå gemensam lagstiftning, att samordna

medlemsstaternas arbete, samarbeta med medlemsstaterna i upptäckta

fall samt främja kompetensutveckling. För detta ändamål finns en

särskild task-force inom kommissionen, UCLAF. Under 1998 har

UCLAF:s oberoende ställning inom kommissionen stärkts. Dess direktör

har givits utökat mandat. Dessutom har manlagt fast rutiner och regler

för hur interna fall, som upptäckts av tjänstemän i kommissionen, skall

anmälas till UCLAF och utredas.

Under året har flera fall av misstänkta bedrägerier som berör anställda i

kommissionen uppdagats och utretts av UCLAF. Särskilt i fråga om den

mest uppmärksammade, den s.k. ECHO-affären som berör oegentligheter

med medel i biståndsbudgeten, har Sverige agerat aktivt i rådet för att

försäkra sig om att kommissionen går till botten med det inträffade och

ställer ansvariga till svars.

Europaparlamentet har riktat kritik mot kommissionens sätt att hantera

affärerna samt anklagat kommissionen för bristande information till

parlamentet. Mot denna bakgrund beslutade parlamentet i oktober om en

resolution, baserad på det s.k. Bösch-betänkandet, där man begär att ett

nytt, från EU-institutionerna fristående, organ inrättas med uppgift att

utreda misstänkta interna bedrägerier i samtliga EU-institutioner. Vid

Ekofin-rådets möte i november 1998 begärde rådet att kommissionen

utreder vilka åtgärder den anser behöver vidtas för att undanröja de

brister som finns. Rådet uppmanade kommissionen att snarast

återkomma till rådet med förslag i vilka alternativa lösningar analyseras i

ljuset av kommissionens ansvar för genomförandet av budgeten.

Kommissionen svarade på dessa krav redan den 2 december genom att

lägga ett förslag om inrättande av ett nytt organ, OLAF. Detta organ

skulle enligt kommissionens förslag svara för alla utredningar av

misstänkta bedrägerier, såväl i EU:s institutioner som i medlemsstaterna

och i tredje land.

Rådets beredning av kommissionens förslag har ännu inte inletts.

Europeiska rådet i Wien noterade dock kommissionens förslag och

inbjöd EU-institutionerna att behandla det skyndsamt med målet att

beslut fattas under våren 1999. Europeiska rådet angav också att

bedrägeribekämpningen i sin helhet skall följas upp vid dess möte i

Helsingfors i december 1999.

29.2.3 Revisionsrättens iakttagelser

Revisionsrätten presenterade i november 1998 sin årsrapport avseende

1997. I årsrapporten ingår, förutom iakttagelser från de olika politik-

områdena som finansieras av EU:s budget, en revisionsförklaring om

huruvida redovisningen av EU-budgeten är rättvisande och tillförlitlig

och om de s.k. underliggande transaktionerna är lagliga och korrekta.

Rätten har också under 1998 avgivit totalt 25 s.k. specialrapporter, vilket

är en omfattande ökning i förhållande till tidigare år. Genom att

revisionsrätten presenterat en större del av sina iakttagelser i special-

rapporter har årsrapporten i gengäld kunnat komprimeras betydligt.

I årsrapporten konstateras i huvudsak samma typ av brister som

noterats i föregående års rapport. Administrationen behöver

effektiviseras och redovisnings- och kontrollsystemen släpar efter inom i

stort sett alla områden. Riskanalyserna till grund för kontroll-

verksamheten måste utvecklas och tillämpas bättre inom samtliga

områden. Revisionsrätten noterar att flera fel och brister ofta kan

härledas till alltför komplicerade regelverk och efterlyser förenklingar.

Revisions-rätten välkomnar de skärpta kraven på kontroller och

sanktioner som införts inom jordbruks- och strukturfondsområdena, men

konstaterar att svagheter ofta finns i internkontrollen och datasäkerheten.

Särskilt när det gäller biståndsverksamheten har revisionsrätten noterat

brister i kommissionens övervakning av programmen. För såväl

strukturfonds-området som biståndsområdet har inte tillräcklig vikt lagts

vid utvärdering. I revisionsförklaringen konstaterar rätten att den, i likhet

med tidigare år, inte kan avge en positiv förklaring vad gäller de

underliggande transaktionerna, då omfattningen av fel och brister är för

stor.

Rådets beredning av rättens iakttagelser för 1997 inleds i januari 1999

och kommer att avslutas med att en rekommendation avges till Europa-

parlamentet om huruvida kommissionen bör beviljas ansvarsfrihet för

1997 års budget. Parlamentet väntas ta ställning till ansvarsfriheten i april

1999.

29.2.4 Beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen för 1996

års budget

Enligt EG-fördraget skall Europaparlamentet, på rekommendation av

rådet, besluta om ansvarsfrihet för kommissionen för berört budgetår.

Beslutet skall baseras på redovisningen mot budgeten samt revisions-

rättens rapporter. Om parlamentet inte skulle bevilja ansvarsfrihet får det

inte någon direkt juridisk effekt för kommissionen, men det skulle

naturligtvis innebära en svår politisk belastning för kommissionen och

dess relationer till de övriga EU-institutionerna.

Ekofin-rådet beslutade i mars 1998 att rekommendera parlamentet att

bevilja kommissionen ansvarsfrihet för budgetåret 1996, men fogade till

sitt beslut en rad synpunkter på åtgärder som rådet ansåg att

kommissionen bör vidta med anledning av de brister som revisionsrätten

pekat på. Europaparlamentet beslutade i april 1998 att inte ta ställning till

ansvarsfrihetsfrågan i avvaktan på kompletterande åtgärder från

kommissionen. Efter en långdragen process under sommaren och hösten,

där parlamentet successivt kompletterat sina krav på åtgärder och

rapporter från kommissionen för att bevilja ansvarsfrihet, beslutade det

ansvariga utskottet, budgetkontrollutskottet, den 10 december 1998 att

föreslå parlamentet att ansvarsfrihet beviljas. Beslutet fattades med

minsta möjliga marginal, med endast en rösts övervikt. Efter en debatt i

plenum den 17 december valde parlamentet emellertid att gå emot

budgetkontrollutskottets förslag. Med röstsiffrorna 270 225 beslutades

att inte bevilja ansvarsfrihet för kommissionen.

Frågan kunde dock inte slutbehandlas under 1998 då ärendet återförts

till budgetkontrollutskottet för att det skulle utarbeta ett nytt förslag till

resolution. Som en direkt följd av beslutet begärde den socialistiska

partigruppen i parlamentet en misstroendeomröstning mot

kommissionen. Denna omröstning schemalades till den första

parlamentssessionen i januari 1999. Budgetkontrollutskottet förmodas

inte gå vidare i frågan om ny resolution i ansvarsfrihetsfrågan till dess

resultatet av denna omröstning står klart.

DEL 3 DEN EUROPEISKA UNIONENS

FÖRBINDELSER MED OMVÄRLDEN

30 Utrikes- och säkerhetspolitik

Det samarbete som etablerades genom Unionsfördraget på det utrikes-

och säkerhetspolitiska området, GUSP, utgör EU:s s.k. andra pelare och

är mellanstatligt till sin karaktär. I princip fattas samtliga beslut med

enhällighet. Utrikesministrarna möts månatligen för att bl.a. diskutera

utrikespolitiska frågor. På tjänstemannanivå förbereds frågorna inom

EU:s politiska kommitté samt därunder inom ett antal olika GUSP-

arbetsgrupper.

Inom GUSP finns i första hand följande instrument till förfogande:

gemensamma démarcher, gemensamma ståndpunkter och gemensamma

åtgärder. En förteckning över gemensamma ståndpunkter och åtgärder

samt över gemensamma uttalanden finns i bilaga 6.

Under året har medlemsstaterna gjort gemensamma démarcher i ett

antal olika frågor. En fortsatt god sammanhållning har bidragit till en

tydlig attityd i den politiska dialogen med länder som brister i respekten

för de mänskliga rättigheterna. Uppföljningen av EU:s förbindelser med

Burma är exempel på detta. Unionen har även ägnat stor uppmärksamhet

åt utvecklingen i Västra Balkan, särskilt i Kosovo.

Gemensamma ståndpunkter på grundval av artikel J 2 i Unions-

fördraget, som anger unionens inställning till en särskild fråga av

geografisk eller tematisk karaktär, har antagits bl.a. om Nigeria, om

främjandet av icke-spridning och förtroendeskapande i Sydasien, om

arbetet för att stärka efterlevnaden av konventionen om bakteriologiska

(biologiska) vapen och toxinvapen, samt om mänskliga rättigheter,

demokratiska principer och sunt styrelseskick i Afrika. Likaså har rådet

genom gemensamma ståndpunkter enats om utvidgade sanktioner mot

Förbundsrepubliken Jugoslavien och Serbien, samt om fortsatta

sanktioner mot Burma, mot Sierra Leone och mot UNITA i Angola.

Gemensamma åtgärder inom ramen för GUSP beslutas i specifika

situationer där operativa insatser från unionens sida anses nödvändiga.

De finansiella medel som behövs tas som regel från ett särskilt anslag i

EU:s budget (30 miljoner ecu under 1998). Under året har EU på detta

sätt beslutat att på grundval av artikel J 3 bl.a. lämna stöd till

Montenegros regering, till höge representantens strukturer för

genomförande av fredsavtalet i Bosnien och Hercegovina och om fortsatt

stöd till fredsprocessen i Mellanöstern. Ett särskilt sändebud för

Förbundsrepubliken Jugoslavien utsågs också genom beslut om

gemensam åtgärd. Vidare förlängdes mandaten för EU:s särskilda

sändebud för fredsprocessen i Mellanöstern och för området kring de

afrikanska stora sjöarna.

Under året antogs för första gången ett beslut om gemensam åtgärd på

grundval av artikel J 4.2 i Unionsfördraget, genom vilket EU anmodade

Västeuropeiska unionen (VEU) att slutföra en genomförbarhetsstudie av

möjliga alternativ för internationella polisiära insatser i Albanien för att

bistå de albanska myndigheterna. Därutöver antogs gemensamma

åtgärder på grundval av samma artikel om stöd till Organisationen för

säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) för övervakning av situationen i

Kosovo samt en begäran om VEU:s medverkan i en minröjningsinsats i

Kroatien.

Året 1998 har även präglats av de pågående förberedelserna för

tillämpningen av de nya instrumenten för GUSP efter Amsterdam-

fördragets ikraftträdande. En uttalad ambition har funnits hos medlems-

staterna att öka EU:s handlingsförmåga och effektivitet i GUSP för att

främja fred och säkerhet.

Amsterdamfördraget anger att en hög representant för GUSP skall

inrättas. Höge representanten skall biträda rådet och medverka vid

utformning, förberedelser och genomförande av beslut samt vid behov

kunna företräda unionen utåt. Funktionen som den höge representanten

ska utövas av rådets generalsekreterare. Europeiska rådet har i Wien

enats om att denne skall utnämnas snarast möjligt, och att det skall vara

en person med en stark politisk profil.

Förberedelser har också inletts för att inrätta en gemensam enhet för

politisk planering och tidig förvarning (analysenhet) i GUSP inom rådets

generalsekretariat under ledning av Höge representanten. Beslutet att

inrätta en analysenhet gjordes i en särskild förklaring, som fogades till

Amsterdamfördragets slutakt. Syftet med dess förvarningsfunktion är att

ge EU möjligheter att på ett tidigt stadium sätta in konfliktförebyggande

åtgärder. Målsättningen är vidare att analysenheten skall föra in ett

gemenskapsperspektiv i EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, såväl på lång

sikt som inför och under konkreta kriser.

Diskussioner om utvecklingen av en europeisk säkerhets- och

försvarspolitik har förts under året och väntas fortsätta under det

kommande året. Frågan kommer att tas upp vid Europeiska rådets möte i

Köln i juni 1999.

30.1 Säkerhetspolitik

Inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik

samordnar unionens medlemsländer sin politik på ett antal områden av

säkerhetspolitisk betydelse.

Under 1998 har förberedelserna för EU:s utvidgning utgjort en central

fråga i det säkerhetspolitiska samarbetet mellan medlemsstaterna.

Realförhandlingar inleddes under det gångna året med Polen, Tjeckien,

Ungern, Slovenien, Estland och Cypern. Parallellt har förberedelser för

förhandlingar med Bulgarien, Rumänien, Slovakien, Lettland och

Litauen pågått. Utvidgningsprocessen har i sig en betydande

säkerhetspolitisk effekt genom att det i förhandlingarna ställs krav på

institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga

rättigheter och respekt och skydd för minoriteter. Medlemskaps-

perspektivet har medfört betydande framsteg inom dessa områden i

kretsen av kandidatländer.

Samarbetet mellan EU och den militära samarbetsorganisationen

Västeuropeiska unionen (VEU) har under 1998 fördjupats ytterligare. EU

och VEU har under det gångna året diskuterat hur man skall kunna utöka

en internationell polisiär insats i Albanien. Vidare har EU fattat beslut

om att VEU skall bistå OSSE med satellitövervakning av situationen i

Kosovo. EU har därutöver uppdragit åt VEU ge råd om minröjning i

Kroatien. Sverige har påtagit sig ledningsansvaret för missionen. Syftet

med insatsen är att utöka Kroatiens nationella kapacitet att röja minor.

Insatsen är humanitärpolitiskt viktig då den förutsätts bidra till att öka

rörelsefriheten och säkerheten när flyktingar återvänder till Kroatien.

Under 1998 har en förnyad debatt om europeiskt försvarssamarbete

inletts. Vid Europeiska rådets möte i Wien i december välkomnades de

nya impulser som tillförts debatten om en stärkt europeisk

krishanterings-förmåga. Regeringscheferna konstaterade att den

gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken måste stödjas av trovärdig

operativ kapacitet för att EU skall kunna spela sin roll fullt ut på den

internationella arenan.

Under 1998 har EU genom olika program lämnat betydande stöd till

fredsfrämjande insatser, framför allt till f.d. Jugoslavien, Mellanöstern,

Afrika samt Latinamerika. EU samarbetar i dessa frågor nära med FN

och andra internationella organisationer såsom OSSE, NATO, VEU samt

Europarådet. Därmed ökar möjligheterna att de internationella

organisationernas arbete samordnas och blir ömsesidigt förstärkande.

Balkan har även under 1998 stått högt på EU:s dagordning. EU och

dess medlemsstater har under året givit substantiella finansiella och

personella bidrag för att OSSE:s s.k. verifikationsmission i Kosovo

snabbt skall kunna etableras och verka. EU har såsom den enskilt största

bidragsgivaren aktivt stött fredsprocessen i Bosnien-Hercegovina,

framför allt genom återuppbyggnadsinsatser. EU:s egen övervaknings-

insats i Balkanområdet (ECMM) har verksamt bidragit till

fredsprocessen i Bosnien och Kroatien. En ECMM-grupp tjänstgör även i

Albanien och har under året till följd av konflikten i Kosovo skärpt sin

övervakning i gränsområdet i norra Albanien.

Den ekonomiska och sociala krisen i Ryssland under 1998 underströk

vikten av en samlad och genomtänkt strategi för EU:s relationer till

landet. Under året har EU avsatt betydande resurser för detta ändamål.

Genom att Amsterdamfördraget träder i kraft införs en ny beslutsform,

s.k. gemensamma strategier. Vid Europeiska rådets toppmöte i Wien

beslutades att EU:s första gemensamma strategi skall gälla Ryssland i

syfte att ytterligare konsolidera EU:s Rysslandspolitik. Vidare beslutades

att förberedelser för gemensamma strategier om Ukraina, Medelhavs-

området samt västra Balkan skall vidtas.

EU-länderna samarbetar även nära inom nedrustningsområdet.

Medlemsstaterna har under året åtagit sig att verka för att övertyga de

stater som ännu inte är parter till icke-spridningsfördraget att ansluta sig

till detta.

30.2 Mänskliga rättigheter

De mänskliga rättigheterna intar en framträdande plats inom EU:s

gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Det bekräftades ånyo när

Europeiska rådet den 10 december 1998 ställde sig bakom EU:s

förklaring om de mänskliga rättigheterna, antagen med anledning av 50-

årsminnet av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna.

Denna EU-förklaring från Wien baseras på den syn och de mål vilka

tidigare formulerats i bl.a. Luxemburgförklaringen 1991 och i Amster-

damfördraget. I förklaringen sägs att principerna om frihet, demokrati

och respekt för mänskliga rättigheter utgör en grundval för EU. Att

främja respekt för mänskliga rättigheter utgör också ett av målen för den

gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken samt för utvecklings-

samarbetet. Men, sägs det i förklaringen, det finns också ett behov av att

främja de mänskliga rättigheterna i våra egna länder.

EU antog under 1998 riktlinjer om dödsstraffet, i vilka en starkt hållen

uppfattning uttrycks om att ett universellt avskaffande av dödsstraffet bör

eftersträvas. Man bör arbeta för detta mål genom att verka för

dödsstraffets successiva begränsning, exempelvis genom att plädera för

moratorium. Sverige, som länge verkat för dödsstraffets avskaffande,

deltog aktivt i utarbetandet av dessa riktlinjer. EU antog också under året

riktlinjer vad avser deltagande i valobservationer.

EU arbetade för målet att nå respekt för de mänskliga rättigheterna

genom att ta upp dessa frågor i bilaterala relationer med tredje land

liksom inom ramen för FN och andra multilaterala forum, särskilt inom

OSSE. I de bilaterala relationerna kommer frågor om mänskliga

rättigheter till uttryck genom s.k. grundläggande klausuler i avtal, genom

démarcher och offentliga avsiktsförklaringar.

Med Kina har EU etablerat en formell dialog kring mänskliga

rättigheter, vilket inneburit en överenskommen struktur för att ta upp

frågor och kritik samt för att anordna erfarenhetsutbyten genom

seminarier och liknande.

EU är en aktiv aktör inom FN:s olika forum för mänskliga rättigheter,

särskilt vad avser FN:s kommission för mänskliga rättigheter. Här sker

en långtgående samordning av medlemmarnas synpunkter även om

utrymme medges för nationella initiativ. Under 1998 års session av FN:s

kommission för mänskliga rättigheter lade EU fram resolutionsförslag

angående situationen i Demokratiska republiken Kongo, Myanmar,

Nigeria, Irak och Iran samt deltog aktivt i utarbetandet av

ordförandeuttalanden om Östra Timor och Colombia. EU deltog vidare i

utarbetandet av bland annat resolutionsförslag om barnets rättigheter. EU

höll ett längre anförande om situationen i olika länder, ett särskilt inlägg

om FN-kommissionens oförmåga att behandla situationen i Algeriet samt

anföranden kring olika tematiska ämnen.

På motsvarande sätt upprätthöll EU en hög profil vid behandlingen av

resolutionsförslag under FN:s generalförsamling kring frågor om de

mänskliga rättigheterna.

30.3 Nedrustning

Inom nedrustningsområdet skedde under året ett nära samarbete inom

EU. I den inledande allmänna debatten i FN:s generalförsamlings första

utskott där nedrustningsfrågorna behandlas höll EU:s ordförandeland

ett gemensamt anförande. Totalt antog utskottet 48 resolutioner och ett

beslut. Unionens medlemsländer intog en gemensam hållning i fråga om

18 av de 22 resolutioner som fördes till omröstning. I två fall var

röstfördelningen mellan EU-länderna helt splittrad med såväl ja- som

nej-röster och avståenden. Det ena fallet gällde den resolution om

kärnvapennedrustning som lagts fram av länderna i det s.k. åttanations-

initiativet: Sverige, Brasilien, Egypten, Irland, Mexico, Nya Zeeland,

Slovenien och Sydafrika. Av EU-länderna röstade Sverige, Irland och

Österrike för denna resolution.

Förberedelser inför icke-spridningsfördragets granskningskonferens

Ministerrådet antog den 23 april en gemensam ståndpunkt om

förberedelser för det andra mötet med förberedande kommittén för icke-

spridningsfördragets (NPT) granskningskonferens år 2000. I denna

fastslås bl.a. att EU, där så är lämpligt, skall vidta ansträngningar för att

övertyga de stater som ännu inte är parter i NPT att ansluta sig till detta,

om möjligt före år 2000, samt att EU vidare skall bidra till att

åstadkomma enighet i substansfrågor vid mötena i den förberedande

kommittén liksom vid själva konferensen år 2000 för att underlätta en

strukturerad och balanserad översyn av fördragets tillämpning.

Vid mötena med den förberedande kommittén för NPT:s

granskningskonferens och FN:s nedrustningskommission (UNDC) ägde

ett nära samarbete rum inom EU. Under året genomfördes också en EU-

démarch för att uppmana till rapportering till FN:s register över

konventionella vapen.

Biologiska och kemiska vapen

Nära samråd skedde även inom ramen för konventionerna om förbud mot

biologiska och kemiska vapen. Ministerrådet antog den 4 mars en

gemensam ståndpunkt syftande till att främja en snar och framgångsrik

avslutning av förhandlingarna om ett kontrollsystem för B-

vapenkonventionen. I den gemensamma ståndpunkten fastslås att

medlemsstaterna anser att det är viktigt att nödvändig tid avsätts för

dessa förhandlingar och att de skall verka för enighet i förhandlingarna

om vissa huvudelement. Den 13 maj anordnades ett seminarium för

berörd industri för att informera om och diskutera konsekvenserna av det

framtida protokollet. Under året genomfördes också EU-démarcher

syftande till att uppbåda stöd för en intensifiering av förhandlingarna och

för de i ståndpunkten angivna huvudelementen, samt för att främja

universell anslutning till konventionen. EU lade också fram ett antal

arbetspapper i förhandlingarna.

EU-démarcher gjordes också under året för att främja universell

anslutning till C-vapenkonventionen (kemiska vapen). Särskilda

démarcher företogs även i frågan om fördragsparternas åtaganden att

avge deklarationer rörande kemisk industri. Vid den tredje konferensen

med parterna i C-vapenkonventionen hölls ett gemensamt EU-anförande.

I detta betonades vikten av att konventionen genomförs effektivt och till

fullo, i synnerhet beträffande deklarationsåtagandena. Vidare underströks

betydelsen av öppenhet vid genomförandet av konventionen och

universell anslutning till denna.

Lätta vapen

Ministerrådet antog den 17 december en gemensam åtgärd avseende

frågan om lätta vapen. I denna fastslås att EU skall eftersträva att få till

stånd enighet i relevanta internationella forum för att genomföra vissa i

åtgärden angivna principer och åtgärder för att bidra till att bekämpa

destabiliserande ansamlingar och spridning av lätta vapen samt att lösa

problem orsakade av dessa ansamlingar.

30.4 Icke-spridning EU uppmanar Indien och Pakistan

att ansluta sig till NPT

Med anledning av Indiens kärnvapenprovsprängningar gjorde minister-

rådet ett uttalande den 25 maj, som fördömde de indiska proven. Indien

uppmanades bl.a. att ansluta sig till icke-spridningsfördraget (NPT),

underteckna fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar

(provstoppsavtalet) och vidta åtgärder för dess ratificering samt att aktivt

bidra till att öppna förhandlingar i nedrustningskonferensen i Genève om

ett avtal om förbud mot produktion av klyvbart material för

vapenändamål. Ministerrådet gjorde även ett uttalande den 8 juni av

väsentligen samma innebörd gällande både Indiens och Pakistans

provsprängningar.

I ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Cardiff

uttrycktes EU:s djupa oro över situationen i Sydasien. Indien och

Pakistan uppmanades att underteckna provstoppsavtalet och aktivt

medverka till förhandlingar om ett avtal om förbud mot produktion av

klyvbart material för vapenändamål. EU uppmanade Indien och Pakistan

samt övriga länder som ännu inte gjort detta att ansluta sig till NPT.

Ministerrådet antog den 26 oktober en gemensam ståndpunkt om EU:s

bidrag till främjande av icke-spridning och förtroendeskapande i

Sydasien. I denna fastslås bl.a. att unionen i dessa frågor skall lämna ett

aktivt bidrag vid bilaterala möten med Indien och Pakistan liksom i olika

internationella forum; främja, samt lämna finansiella och konceptuella

bidrag till, olika seminarier och andra initiativ inriktade på ökat

förtroendeskapande samt stärkande av icke-spridningsmål i fråga om

kärnteknik och missilteknologi; lämna tekniskt bistånd till de båda

länderna för att genomföra och administrera exportkontrollbestämmelser.

Arbetet för att stärka det internationella atomenergiorganets (IAEA)

safeguardssystem (kärnämneskontroll) det s.k. 93+2-programmet

fortsatte under året. EU:s medlemsstater och kommissionen avslutade

förhandlingarna med IAEA om tilläggsprotokoll till safeguardsavtalen på

grundval av modellprotokollet. Vid IAEA:s generalkonferens under-

tecknade medlemsstaterna och kommissionen den 22 september tilläggs-

protokollen till sina respektive safeguardsavtal. IAEA:s 93+2-program

utgör ett viktigt element i stärkandet av den internationella icke-

spridningsregimen på kärnvapenområdet.

30.5 Förenta nationerna omfattande samarbete inom EU

Mellan EU-länderna sker regelbundna konsultationer och ett mycket

omfattande samarbete i FN-frågor. Medlemsstaternas representationer i

FN-huvudstäderna New York, Genève, Nairobi, Rom och Wien

förbereder och samordnar under ordförandeskapets ledning gemensamma

ställningstaganden, anföranden och förhandlingspositioner m.m. i

praktiskt taget alla aktuella ärenden. Ett intensivt samarbete förekommer

också vid konventionsförhandlingar, större konferenser, vissa fackorgans

styrelsemöten och kommittémöten. EU-gruppen har efter hand blivit en

allt viktigare aktör i FN. Denna utveckling accentueras genom att USA:s

ställning inom organisationen samtidigt försvagats som en följd av

landets bristande betalningar.

Sverige fortsätter sin traditionellt mycket aktiva roll i FN-sammanhang

genom att verka nationellt och i EU-gruppen. Sverige har i gruppen tagit

initiativ som har resulterat i gemensamma ställningstaganden i många

viktiga frågor, som FN:s finanser och reformer och verksamheten på det

ekonomiska och sociala området, inklusive miljöfrågorna.

Som medlem i EU-gruppen kan Sverige sägas ha vunnit i inflytande i

FN, även om den nationella profilen utåt i vissa fall blivit mindre

framträdande. Huvudregeln är att när det råder enighet i en fråga

framförs endast denna som EU:s gemensamma linje. Om oenighet

föreligger står det dock varje medlemsstat fritt att efter samråd med

ordförandeskapet framföra sina nationella synpunkter. EU-samordningen

omfattar inte FN:s säkerhetsråd, där varje medlem svarar för sina egna

ställningstaganden. I Unionsfördraget sägs att medlemsstater som också

är medlemmar av säkerhetsrådet skall rådgöra med varandra och hålla

övriga medlemsstater fullt informerade . Som medlem i säkerhetsrådet

under perioden 1997 1998 har Sverige starkt vinnlagt sig om största

möjliga öppenhet i rådsarbetet, inte minst gentemot övriga EU-länder.

EU-samordningen omfattar heller inte styrelsearbetet i frivillig-

finansierade fonder och program som FN:s utvecklingsprogram (UNDP),

FN:s befolkningsfond (UNFPA) och FN:s barnfond (Unicef), eftersom

bidragsgivningen där sker nationellt.

Det nordiska samarbetet i FN är fortsatt mycket omfattande. Det

innefattar informationsutbyte, gemensamt analys- och förankringsarbete,

och i förekommande fall samfällda initiativ. En gemensam nordisk

profil upprätthålls när så är möjligt. Detta sker antingen genom att de

nordiska länder som inte är EU-medlemmar ansluter sig till EU:s linje

eller genom särskilda nordiska framträdanden. Sverige försöker också

verka för att nordiska intressen beaktas inom ramen för EU:s samarbete,

bland annat genom EU-stöd för nordiska kandidater till höga FN-tjänster,

såsom t.ex. senast i fallet Gro Harlem Brundtland som kandidat till

chefsposten i Världshälsoorganisationen (WHO).

30.6 Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

(OSSE)

Europeiska unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik präglar i

stor utsträckning verksamheten inom OSSE. Samråd och utarbetande av

gemensamma ståndpunkter inom unionen sker inom merparten av

OSSE:s verksamhetsområden. Unionen har också regelbundna möten

med associeringsländerna i aktuella frågor. I OSSE:s ständiga råd, som

möts varje vecka i Wien, för EU-ordföranden genomgående unionens

talan. Rustningskontrollfrågorna inom OSSE är normalt inte föremål för

EU-samordning.

Unionens samordning märks starkast i frågor som rör OSSE:s

operativa verksamhet i fält. Under 1998 har EU-kretsen ägnat stor

uppmärksamhet åt främjande av demokrati, mänskliga rättigheter och

rättsstatens principer, som grundläggande element i det

säkerhetspolitiska arbetet, bl.a. på Balkan, där OSSE har upprättat

fältmissioner i Kroatien, Bosnien-Hercegovina och Albanien samt under

året övertagit FN:s civilpolismission i östra Slavonien. Under slutet av

1998 konfronterades OSSE med sin dittills största fältutmaning,

upprättandet av verifikationsmissionen i Kosovo. EU har verkat för

snabb etablering och starka insatser i denna mission.

EU har under året också aktivt verkat för ökade aktiviteter från OSSE i

de centralasiatiska republikerna.

Inom OSSE:s pågående förhandlingsarbete på en europeisk

säkerhetsstadga har EU lagt fram ett antal gemensamma förslag bl.a. om

samarbetet mellan OSSE och andra regionala och subregionala

organisationer samt om främjandet av efterlevnaden av de normer som

antagits av medlemsländerna om bl.a. mänskliga rättigheter och

demokrati. Unionen har också verkat för att stärka OSSE:s sekretariat,

utbildningen av dess personal, särskilt på fältet, samt OSSE:s kapacitet

att ställa upp med civilpolisinsatser.

EU driver också vidare ett initiativ som genom olika projekt syftar till

att stödja regionalt samarbete i sydöstra Europa.

30.7 Exportkontroll av krigsmateriel och andra strategiska

produkter

Den 8 juni 1998 antog ministerrådet en uppförandekod för vapenexport,

vilken bygger på de åtta kriterier för vapenexport som antogs vid

Europeiska råden i Luxemburg och Lissabon år 1991 och 1992. Dessa

kriterier har försetts med förklarande och vägledande text. Vidare har en

inledning lagts till där det bl.a. framgår att målsättningen med koden är

att sätta en hög gemensam standard för medlemsstaternas politik på

exportkontrollområdet. Uppförandekoden omfattar även överens-

kommelser om notifiering av avslag på exportansökningar och om årlig

rapportering av hur koden genomförs. Uppförandekoden utgör ett

komplement till det program som antogs i juni 1997 av ministerrådet i

syfte att förhindra och bekämpa olaglig handel med konventionella

vapen, särskilt lätta vapen.

Under 1998 inleddes arbetet med en översyn och revidering av EG:s

förordning för kontroll av export av varor med dubbla användnings-

områden (den s.k. dual use-förordningen). Denna trädde i kraft år 1995.

Syftet med översynen är bl.a. att förstärka och effektivisera kontrollen av

export till tredje land, samtidigt som handeln med dessa produkter inom

EU förenklas och konkurrensvillkoren mellan olika europeiska länder

utjämnas. Arbetet slutförs först under 1999.

30.8 Försvarsmaterielsamarbete

Inom unionen pågår ett arbete som syftar till att pröva förutsättningarna

för och föreslå åtgärder som kan leda till ökat samarbete mellan

medlemsstaterna på försvarsmaterielområdet. Arbetets utgångspunkt är

den begränsning som följer av artikel 223 i EG-fördraget som ger varje

medlemsstat rätt att undanta tillverkning av och handel med

försvarsmateriel från den inre marknadens regler när detta anses

nödvändigt för att skydda medlemsstatens väsentliga säkerhetsintressen.

Kommissionen har i ett meddelande lagt fram förslag som syftar till att

genomföra unionens strategi för försvarsindustrin. Meddelandet

innehåller ett utkast till gemensam ståndpunkt och en åtgärdsplan.

Förslagen innebär att instrumenten både under första och andra pelaren

utnyttjas i större omfattning kompletterade med särskilda regler med

hänsyn till det som är specifikt för försvarsmaterielområdet. I

meningsutbytet om kommissionens förslag redovisar medlemsstaterna

olika syn på frågorna om, när, hur och i vilken omfattning åtgärder bör

vidtas som kan medföra inskränkning i nationell bestämmanderätt.

30.9 Administrativt samarbete

Samarbetet inom andra pelaren omfattar även administrativa frågor. Det

innebär att man gemensamt belyser frågor som rör medlemsstaternas

utrikesförvaltningar ur ett organisatoriskt, resursmässigt och

administrativt perspektiv. Det kan till exempel gälla frågor om sam-

lokalisering av utlandsmyndigheter i tredje land. Genom sådant sam-

arbete önskar man uppnå kostnadseffektiva lösningar genom att t.ex.

nyttja gemensamma administrativa stödtjänster. En annan uppgift är att

diskutera och utbyta erfarenheter av genomförda organisations-

förändringar i medlemsstaternas utrikesförvaltningar. Under det gångna

året har mycket engagemang ägnats frågan om uppföljning av beslutet

om samlokalisering i Nigeria, det s.k. Abuja II-projektet. Länder som

Irland, Danmark, Finland, Sverige, Spanien och Belgien medverkar dock

inte i projektet av kostnadsskäl. Samtliga länder framhåller emellertid att

man delar åsikten att samlokalisering som princip kan vara värdefull. Ett

annat samlokaliseringsprojekt rör den nya huvudstaden i Kazakstan. Man

har under det gångna året också utbytt erfarenheter om lokalanställdas

villkor, villkor för hardship-poster hos de olika medlemsstaterna samt

medföljandefrågor. Från inte minst svensk sida har ett omfattande

material ställts till förfogande för en sådan diskussion. Inom EU har man

också samarbetat om utbildning av nyantagna diplomater, växel-

tjänstgöring i medlemsstaternas utrikesförvaltningar samt hälso- och

sjukvårdsområdet.

30.10 Protokollärt samarbete

Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken

diskuteras även protokoll, dvs. frågor som rör folkrättsliga och

ceremoniella regler för umgänget mellan stater, i synnerhet tolkning och

tillämpning av 1961 års Wienkonvention om diplomatiska förbindelser.

Arbetet innebar under 1998 framför allt jämförelser av praxis på

immunitets- och privilegieområdet syftande till harmonisering där sådan

är möjlig och lämplig, samt bevakning av utvecklingen i icke-

medlemsländer som misstänks bryta mot Wienkonventionen.

Bland annat diskuterades frågan om diplomatiska rättigheter för

sambor av motsatt och samma kön, liksom omfattningen av

befrielse/restitution av mervärdesskatt för utländska beskickningar. En

protokollär guide för officiella besök kunde också accepteras av samtliga

delegationer.

Två arbetsgruppsmöten har hållits under 1998. Detta fördjupade

samarbete i protokollära frågor uppskattas mycket av Sverige som

värdesätter en harmonisering på området.

31 Den gemensamma handelspolitiken

En förutsättning för att den inre marknaden skall fungera är att det finns

en gemensam handelspolitik gentemot länder utanför EU. För att EU:s

produkt- och tjänstemarknader skall bli effektiva är det dessutom av vikt

att den inre marknaden präglas av öppenhet mot omvärlden. Samtidigt är

EU för sin ekonomiska utveckling självfallet också beroende av att kunna

exportera sina produkter till länder utanför EU på så gynnsamma villkor

som möjligt.

31.1 Svenska prioriteringar

Sverige, som är starkt beroende av utrikeshandel, har ett stort intresse av

ett öppet och väl fungerande internationellt handelssystem. Sverige

fortsätter arbetet med att internt inom EG påverka gemenskapens

handelspolitik i frihandelsvänlig riktning. Genom medlemskapet har

Sveriges möjligheter att påverka den internationella utvecklingen ökat,

och EG för i dag en mer frihandelsinriktad politik än tidigare. Detta har

bland annat visa sig i gemenskapens offensiva agerande och ledarskap i

det pågående förberedelsearbetet i WTO inför en ny förhandlingsrunda.

Fortsatt finns dock vissa områden inom EG:s handelspolitik där

gemenskapen är mindre frihandelsvänlig än vad Sverige skulle önska.

Detta gäller t.ex. på jordbruks- och tekoområdena samt vid tillämpningen

av antidumpningsinstrumentet. Den gemensamma handelspolitiken

bereds inom ramen för EG:s s.k. 113-kommitté.

31.2 Världshandelsorganisationen WTO

31.2.1 WTO:s arbete under 1998

WTO har nu existerat i tre år. Medlemsantalet har ökat till 134, vilket

kan jämföras med att 125 länder år 1995 var signatärer till gamla GATT.

För närvarande är det 32 länder som ansöker och förhandlar om

medlemskap. Av dessa är Kina, Taiwan, Ryssland och andra f.d.

Sovjetrepubliker samt Saudiarabien viktigast ekonomiskt och politiskt.

Av våra baltiska grannländer blev Lettland WTO-medlem under 1998

och Estland och Litauen kan förhoppningsvis slutföra sina förhandlingar

under 1999.

31.2.2 WTO:s andra ministerkonferens i Genève 1998

WTO:s andra ministerkonferens, som ägde rum den 18 20 maj i Genève,

var till sin omfattning mindre än den första konferensen i Singapore.

Målsättningen med konferensen, att ge en startsignal till förberedelse-

arbetet inför nya förhandlingar, kunde dock uppnås i och med att

ministerdeklarationen uppdrog åt WTO:s allmänna råd att inleda detta

arbete. EG:s mål är att en bred förhandlingsrunda skall kunna inledas vid

sekelskiftet.

I anslutning till ministerkonferensen firades även att det multilaterala

handelssystemet, manifesterat i det Allmänna tull- och handelsavtalet,

(GATT), fyllde 50 år. Bland andra USA:s president Clinton, Sydafrikas

president Mandela och Storbritanniens premiärminister Blair (tillika

ministerrådets ordförande) deltog i högtidligheterna.

31.2.3 Förberedelsearbetet inför nya WTO-förhandlingar

Under hösten har det första officiella steget i förberedelseprocessen inför

beslut om nya förhandlingar inletts. Vid ministerkonferensen beslutades

att fem frågeområden skall behandlas. Dessa är genomförandet av

befintliga avtal, den inbyggda dagordningen, där beslut redan föreligger

om förhandlingar på jordbruks- och tjänstehandelsområdena och där

översyn skall ske inom flera avtal, de minst utvecklade ländernas

ställning i WTO samt slutligen nya frågor, däribland investeringsfrågor

och konkurrenspolitik.

EG har i WTO presenterat sin syn vad gäller behovet av en bred

samlad förhandling och att förhandlingen skall vara kort (3 år). EG

förespråkar genom kommissionen en öppen attityd till andra länders

intressen och att inga frågor i nuläget bör uteslutas. Det slutliga beslutet

om förhandlingar förväntas tas vid påföljande ministerkonferens i USA i

början av december 1999.

31.2.4 Jordbrukshandel

WTO:s jordbrukskommitté har genom informella möten påbörjat en

analys och ett erfarenhetsutbyte (den s.k. AIE-processen) som ett led i

förberedelserna inför nya förhandlingar. Under 1998 har fem AIE-möten

hållits varvid diskuterats frågor gällande bland annat exportstöd,

direktstödens villkor, statshandelsföretagens roller, jordbrukets multi-

funktionalitet samt frågor av intresse för utvecklingsländerna.

Diskussionen har utgått från särskilda inlagor från medlemsländerna.

Dessutom har WTO-sekretariatet utarbetat ett antal bakgrundsdokument

om hur avtalet tillämpats under 1995 1997. EG har presenterat en inlaga

om jordbrukets multifunktionalitet och har också meddelat sin avsikt att

återkomma med uppföljande dokument som diskuterar de jordbruks-

politiska medlen för att uppnå olika mål vad avser bland annat

landsbygdsutveckling, miljö och livsmedelssäkerhet.

31.2.5 Tjänstehandel

Enligt det allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) skall nya heltäckande

tjänstehandelsförhandlingar (GATS 2000) inledas i WTO i januari år

2000. Förberedelserna för dessa förhandlingar inleddes under 1998 både i

WTO och EG. Inom ramen för det informationsutbyte som enligt GATS-

avtalet skall föregå GATS 2000 påbörjades en genomgång av de

viktigaste tjänstesektorerna i WTO:s tjänstehandelsråd. Avsikten är att

inför de kommande förhandlingarna ge alla WTO:s medlemsländer ett

likvärdigt utgångsläge i fråga om information om världshandeln med

tjänster. Förberedelsearbetet i EG sker i den s.k. 113-kommittén/tjänster.

Hittills har diskussionen där rört övergripande strategifrågor liksom EG:s

bidrag till informationsutbytet i WTO. Ett europeiskt tjänstehandels-

nätverk, öppet för deltagande av tjänsteindustriföreträdare från samtliga

medlemsländer, håller vidare på att skapas på initiativ av kommissionen.

I Sverige har en referensgrupp för GATS 2000 bildats. Den kommer

sedermera att underställas den formella övergripande beredningsgrupp

som kommer att upprättas inför kommande förhandlingar i WTO.

Sveriges övergripande mål i GATS 2000 är att samtliga WTO:s

medlemsländer skall vara beredda att göra mer långtgående åtaganden än

under Uruguayrundan.

31.2.6 Marknadstillträde för industrivaror

Resultatet av marknadstillträdesförhandlingarna i Uruguayrundan

innebar att industriländerna sänkte sina industrivarutullar med nära 40

procent till en genomsnittlig nivå på ca 4 procent. De överenskomna tull-

sänkningarna skulle genomföras i fem årliga steg med början den dag då

WTO-avtalet trädde i kraft, vilket kom att bli den 1 januari 1995. Detta

innebär att för merparten av industrivarorna har tullavvecklingen

slutförts den 1 januari 1999. På vissa områden gäller dock längre

genomförande-perioder. För stål, papper, teko och leksaker sker

tullsänkningarna över en tioårsperiod. På läkemedelsområdet skedde en

omedelbar tull-avveckling den 1 januari 1995. För EG:s del medförde

resultatet av Uruguayrundan att den genomsnittliga tullnivån för

industrivaror sänktes med 37 procent eller från 5,7 till 3,6 procent. Om

man bl.a. tar med i bilden det avtal om informationsteknik som slöts

under 1997 uppgår EG:s nuvarande genomsnittliga tullnivå till ca 3

procent. Sammantaget innebär detta att tullnivån vid import till Sverige

nu ligger på en klart lägre nivå än före EU-medlemskapet.

Under hösten 1997 inleddes ett arbete med att utveckla det i mars

samma år beslutade avtalet om informationsteknik (ITA-avtalet). Syftet

är att komplettera avtalets produktomfattning med bl.a. sådana produkter

som av olika skäl inte kom att ingå i det ursprungliga avtalet och

produkter som har tillkommit som ett resultat av den tekniska

utvecklingen. Dessutom skall förhandlingar om s.k. icke-tariffära

handelshinder, såsom diskriminerande standarder, behandlas under ITA.

På det förstnämnda området väntas förhandlingarna i bästa fall avslutas

under första hälften av 1999. Behandlingen av andra handelshinder än

tullar, vilket är en högt prioriterad fråga för EG, beräknas inledas i början

av 1999.

Beslut om nya tullförhandlingar för industrivaror ligger formellt inte

inom ramen för WTO:s nuvarande arbetsprogram. Inför nya multilaterala

handelsförhandlingar i WTO, vilka kan förväntas inledas omkring år

2000, ingår dock frågan om tullförhandlingar som ett centralt element.

Kommissionen har under 1998 redovisat sin syn i denna fråga. Målet är

att tullar för industrivaror skall ingå i kommande förhandlingar i syfte att

på sikt uppnå global tullfrihet. Sverige stöder detta långsiktiga och

övergripande handelspolitiska mål. Det förslag till tullfrihet för ett antal

utvalda sektorer, som lagts fram inom APEC (Asia Pacific Economic

Organization) och för vilket man inom organisationen inte lyckats få

samtliga medlemmars stöd förväntas i stället diskuteras i WTO. Under

förutsättning att EG:s långsiktiga mål inte äventyras har Sverige inte

motsatt sig sektorsvisa förhandlingar före eller inom ramen för

kommande förhandlingsrunda.

31.2.7 Investeringar och konkurrens

WTO:s arbetsgrupp för handel och konkurrens fortsatte under 1998 det

arbete som inleddes i juli 1997. Olika aspekter av samspelet mellan

handels- och konkurrenspolitik diskuterades. Arbetsgruppens mandat

skulle egentligen ha löpt ut vid utgången av 1998, men trots viss oenighet

lyckades arbetsgruppen enas om att rekommendera en fortsättning av

arbetet även under 1999. Sveriges mål är att WTO:s ministermöte 1999

skall fatta beslut om någon form av förhandlingar i WTO om

multilaterala riktlinjer på konkurrensområdet. Flera WTO-länder är dock

ännu tveksamma till en sådan tanke.

Från svensk sida är vi angelägna om att ett bra multilateralt

investeringsavtal kommer till stånd. Investeringar mellan länder blir allt

vanligare i den internationaliserade ekonomin, och det är viktigt att det

finns klara regler för hur dessa ska gå till så att de kan bidra till

ekonomisk tillväxt.

Det är Sveriges och gemenskapens målsättning att investeringar skall

ingå som en integrerad del av en ny förhandlingsrunda i WTO. Ett

investeringsavtal i den breda länderkrets som WTO utgör skulle bli

multilateralt i ordets rätta bemärkelse. Hur ett sådant avtal skulle kunna

se ut är en öppen fråga. Samtliga WTO-parter måste vara överens om

uppläggningen. Det är viktigt att i WTO-arbetet bl.a. dra lärdom av de

erfarenheter som MAI-förhandlingen (Mulilateral Agreement on

Investment) givit (se avsnitt 31.5). Detta gäller inte minst förhållandet

mellan multilaterala investeringsregler och andra samhällsområden.

Dessa kan inte ses isolerat från varandra.

31.2.8 Övriga förhandlingsfrågor

Förutom de ovan nämnda förhandlingsområdena förväntas ytterligare ett

antal frågor ingå i en ny förhandling, dels om översyn av befintliga avtal,

dels inom andra handelsrelaterade områden. Här kan bland annat nämnas

sambandet mellan dels handel och miljö, dels handel och arbetsvillkor

samt frågan om elektronisk handel. Från svensk sida är vi intresserade av

att föra in frågan om korruption i ett bredare handelspolitiskt

sammanhang som WTO.

31.2.9 Textil och konfektion (teko)

Alltsedan medlemskapet i EU har Sverige nödgats tillämpa

gemenskapens tekopolitik, med bl.a. avtal om begränsningar och

övervakning mot ett femtiotal länder. Sedan EU utökades med Österrike,

Finland och Sverige har en gradvis förskjutning ägt rum mot en mer

frihandelsvänlig linje. Vid flertalet omförhandlingar av avtalen har

antalet kvoter minskats. Någon gång har avtal inte förlängts.

Den viktigaste händelsen på tekoområdet under 1998 var att EG och

Ryssland kunde enas om ett nytt avtal, enligt vilket alla begränsningar

upphörde. Detta kunde ske först efter nästan två års segslitna

förhandlingar och först sedan Ryssland bemött EG:s ensidiga

begränsningar med egna, som drabbade gemenskapsexporten hårt.

Sverige var från början emot fortsatta restriktioner mot Ryssland och

förordade total liberalisering av tekohandeln.

Andra tekoavtal som ingicks under 1998 var med Egypten och

Vietnam. I båda dessa fall har EG:s tekobegränsningar trappats ner. I det

senare fallet slopades kvoterna för 22 av 51 varukategorier. Teko-

arrangemanget med Taiwan har förlängts och ett övervakningsavtal har

slutförhandlats med Laos.

Bland förhandlingar som påbörjats under 1998, men inte kunnat

slutföras, kan nämnas de med Kina, Ukraina och Indien.

31.2.10 Elektronisk handel

Marknaden för den elektroniska handeln fortsätter att växa, både

beträffande vanlig konsumenthandel och mellan företag. Handelspolitiskt

ger den elektroniska handeln upphov till en rad frågeställningar, som

t.ex. hur man bäst skall säkerställa att inga nya handelshinder skapas. Vid

årets ministermöte i WTO antogs en särskild ministerdeklaration i vilken

beslutades att inrätta ett arbetsprogram samt att elektronisk handel också

fortsättningsvis skall vara tullfri. Från svensk sida välkomnades detta

beslut. Arbetsprogrammet sjösattes vid ett möte i WTO:s allmänna råd

den 24 25 september. Målet är att utreda om och hur WTO:s regelverk

beträffande GATT, GATS och TRIP:s omfattar den elektroniska handeln.

Också Kommittén för handel och utveckling kommer att analysera

området då u-landsaspekterna är väsentliga för den fortsatta

utvecklingen. Utgången av arbetsprogrammet kommer att avgöra om

elektronisk handel behöver bli föremål för diskussioner i den nya

förhandlingsrunda som väntas komma i gång år 2000.

31.3 UNCTAD och råvarusamarbetet

31.3.1 UNCTAD

Sverige samordnar sitt agerande inom FN:s konferens för handel och

utveckling (UNCTAD) med sina samarbetspartner inom EU. I UNCTAD

förekommer både blandad och s.k. exklusiv gemensam kompetens

eftersom vissa delar av UNCTAD:s verksamhet ligger utanför den

gemensamma handelspolitiken.

På initiativ av EU-medlemsstaterna kunde en omfattande reform av

UNCTAD:s verksamhet fastställas vid den ministerkonferens (UNCTAD

IX) som hölls i Sydafrika våren 1996. Där fastslogs att UNCTAD:s

huvuduppgift är att genom analys och tekniskt bistånd stimulera och bistå

u-länderna att delta i det multilaterala handelssystemet. Samtidigt lades

grunden för effektivisering och reformering av UNCTAD:s mellan-

statliga arbete, bl.a. genom färre möten och fokusering av arbetet på ett

mindre antal ämnen. Det tekniska biståndet ges också numera en ökad

inriktning mot de minst utvecklade länderna och bl.a. deras behov av

stöd för att kunna delta i internationell handel. Reformarbetet har fortsatt

också under 1998 och i slutet av året har diskussioner om uppläggningen

av nästa ministerkonferens (UNCTAD X, år 2000) inletts. Sverige har,

som aktiv deltagare i EU-kretsen, verkat för ytterligare effektivisering

och konkretisering av verksamheten. En mer uttalad pragmatism har

under året märkts i det mellanstatliga samarbetet inom UNCTAD:s ram

genom att dialogen mellan u-länder och i-länder fördjupats och inriktats

mot mer realistiska förväntningar och jordnära lösningar på u-ländernas

problem att aktivt delta i det internationella handelssystemet.

31.3.2 Råvarusamarbetet

Sverige fortsätter att delta i det internationella råvarusamarbetet. Den

tidigare höga profilen har dock under 1990-talet alltmer ersatts av en

betydligt lägre aktivitetsnivå på grund av ändrade politiska och

ekonomiska förutsättningar. Tron på regleringstänkande har successivt

fått vika för marknadsanpassade lösningar på råvarusektorns problem. I

den mån internationella råvaruavtal innehåller reglerande mekanismer

utgör de en del av den gemensamma handelspolitiken, och då har

kommissionen exklusiv beslutskompetens. För andra råvaruavtal gäller

blandad kompetens. Sådana råvaruavtal mellan medlemsländerna och

kommissionen gäller kaffe, kakao, naturgummi, jute, tropiskt timmer och

spannmål. EU:s medlemsstater söker genom ett omfattande samråds-

förfarande uppträda gemensamt på hela råvarufältet.

31.4 GSP tullförmåner för utvecklingsländer

31.4.1 Nya möjligheter till tullsänkning

De industrialiserade länderna har sedan 1970-talet en gemensam

grundsyn om att stimulera utvecklingen i utvecklingsländerna genom

tullsänkningar. Det allmänna preferenssystemet (Generalized System of

Preferences, GSP) i EG omfattar tullförmåner för ett stort antal

industrivaror och för ett begränsat antal jordbruksvaror. GSP-systemet är

en del av den gemensamma handelspolitiken inom gemenskapen. I EG

finns förordningar för industri- och jordbruksvaror i kraft, med det

traditionella målet att stimulera tillverkning och export genom att erbjuda

tullsänkningar i gemenskapen.

Under 1998 har ytterligare en förordning tillkommit som ger möjlighet

till extra tullsänkningar genom utveckling på det sociala området och

miljöområdet i utvecklingsländerna. En förutsättning för förmånen är att

landet har antagit och faktiskt tillämpar bestämmelser i sin nationella

lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med de normer som

anges i Internationella arbetsorganisationens (ILO) konventioner om

föreningsfrihet och förhandlingsrätt (nr 87 och 98) samt i konventionen

om minimiålder för anställning (nr 138). På miljöområdet får en särskild

stimulansordning beviljas om landet har antagit och faktiskt tillämpar

bestämmelser som väsentligt motsvarar de normer som fastställts av

Internationella organisationen för tropiskt timmer (ITTO) för en hållbar

förvaltning av skog.

För att omfattas av den extra tullsänkningen skall landet lämna in en

ansökan, som granskas av kommissionen för att bedöma om villkoren är

uppfyllda.

Vid slutet av 1998 hade Moldavien lämnat in en ansökan att omfattas

av den särskilda tullsänkningen på det sociala området. Ansökan

behandlas av kommissionen, men något beslut att bevilja tullförmånen

har inte tagits under 1998.

31.4.2 Fler varor med sänkt tull

EG har förutom GSP-systemet även andra system för tullnedsättning för

utvecklingsländer. Lomé-konventionen ger tullförmån för länder i

Afrika, Västindien och Stilla havet. Tullsänkningarna i det systemet är

mer generösa för de minst utvecklade länderna än i GSP. Skillnaden i

förmåner mellan dessa två system har under 1998 minskat genom att

varuomfattningen har samordnats. Detta har medfört att GSP-systemet,

för de minst utvecklade länderna, har kompletterats med ytterligare varor

som omfattas av tullsänkning.

31.5 Förhandlingar om ett multilateralt investeringsavtal

(MAI)

Förhandlingarna om MAI i OECD har upphört. Den utlösande faktorn

härvidlag var Frankrikes beslut att lämna förhandlingarna. Fortsatt arbete

på investeringsområdet inom organisationen kommer således inte att ha

förhandlingskaraktär, utan handla om analys och principdiskussion.

Arbetet kan bl.a. tjäna som förberedelse för en eventuell förhandling i

WTO. Inom OECD pågår nu informella konsultationer för att klara ut

vad organisationen kan och bör göra. Det svenska deltagandet i dessa

konsultationer kommer att vara aktivt och med en öppen inställning till

det framtida OECD-arbetet. En avrapportering bör ske till OECD:s

ministermöte i maj 1999.

31.6 Exportkrediter

Ministerrådet antog den 7 maj 1998 ett direktiv (98/29/EG) om

harmonisering av medellång och lång exportkreditförsäkring. Direktivet

är baserat på artikel 113 i EG-fördraget och avser affärer som har en

risktid på mer än två år med länder utanför unionen. Direktivet har

samband med de riktlinjer om premiesättning m.m. som antogs av

OECD:s konsensus-grupp i juni 1997 och som träder i kraft den 1 april

1999. De nya EG-bestämmelserna som också träder i kraft den 1 april

1999 innebär inte att verksamheten på detta område harmoniseras i någon

högre grad utan medför framför allt en större öppenhet genom de

anmälningssystem som stadgas.

Arbetet i rådsarbetsgruppen under året präglades som normalt i hög

grad av förberedelser inför och uppföljning av pågående förhandlingar

om statsstödda exportkrediter i OECD. Regler på detta område återfinns i

den s.k. konsensus-överenskommelsen som genom rådsbeslut blivit en

del av EG:s regelverk. Två väsentliga frågor som diskuterades i större

utsträckning bör särskilt framhållas. Den ena gäller komplettering av den

överenskommelse om minimipremier som träffades i OECD:s

konsensus-grupp i juni 1997, ett arbete som fortfarande pågår. Den andra

gäller införande på försök av särregler för s.k. projektrisker, dvs. projekt

där normala säkerheter för finansieringen inte kan erhållas. Parterna i

konsensus-överenskommelsen, däribland EG, enades under sommaren

1998 om att sådana särregler skulle prövas under tre år räknat från den 1

september 1998.

31.7 Antidumpningspolitik

Sverige har fortsatt att driva en starkt kritisk linje till EG:s politik på

detta område. Vid slutet av året var, liksom ett år tidigare, anti-

dumpningsåtgärder i kraft mot import från tredje länder i ett knappt 80-

tal fall och knappt 20 undersökningar pågick. Bland mera uppmärk-

sammade ärenden kan nämnas

 faxapparater från sju asiatiska länder, där slutliga antidumpningstullar

infördes,

 stångstål från Indien, där kommissionen inte lyckats få majoritet i

rådet för att införa slutliga antidumpningstullar,

 oblekt bomullsväv från Egypten, Indien, Indonesien, Kina, Pakistan

och Turkiet. Trots att rådet avvisat ett förslag om slutliga

antidumpningstullar inledde kommissionen sommaren 1997 ett nytt

förfarande och införde provisoriska antidumpningstullar. Rådet

avvisade på nytt slutliga tullar i oktober 1998.

32 Utvecklingssamarbete inom EU

Utvecklingssamarbetet är en integrerad del av unionens samlade externa

politik och skall enligt Unionsfördraget vara ett komplement till

medlemsstaternas nationella politik. Målsättningarna för den gemen-

samma politiken är en varaktig ekonomisk och social utveckling,

successiv integration av utvecklingsländerna i världsekonomin samt

kamp mot fattigdomen i utvecklingsländerna. Dessutom skall bistånds-

politiken bidra till att utveckla demokratin och respekten för de

mänskliga rättigheterna.

32.1 Svenska prioriteringar i EU:s utvecklingssamarbete

En svensk strategi för EU:s utvecklingssamarbete presenterades för

riksdagen 1996. Strategin är föremål för revidering men är i sina

huvuddrag fortfarande relevant för det svenska agerandet. Målen för

EU:s utvecklingssamarbete (artikel 130u i EG-fördraget) stämmer väl

överens med svenska målsättningar. Problemen med EU:s utvecklings-

samarbete ligger i allt väsentligt i genomförandet. Sverige prioriterar

därför frågor om organisation, arbetssätt och kapacitet för att verka för

att politiken får genomslag i det praktiska utvecklingssamarbetet. Genom

en omorganisation i kommissionen har under 1998 ett särskilt direktorat,

Gemensamma tjänsten (Service Commun Relex), skapats för att

genomföra kommissionens bistånd. Det är ännu för tidigt att bedöma om

denna omorganisation kommer att medföra ett förbättrat genomförande

av biståndet.

En annan viktig fråga är att se till att målet i fördraget att bekämpa

fattigdom följs. Sverige vill se en ökad fattigdomsinriktning i EG-

biståndet. En uppföljning av fattigdomsresolutionen från år 1993 gjordes

under våren 1998. Den ledde till rådsslutsatser vid utvecklingsrådet i maj

1998 (8516/98 DEVGEN 29). I dessa understryks vikten av ett integrerat

synsätt där relationerna mellan fattigdom och social marginalisering

beaktas, liksom jämlikhet, social rättvisa, mänskliga rättigheter,

demokrati, deltagande, rättvis handel och konfliktförebyggande åtgärder.

Även under 1998 har det framtida samarbetet mellan EG och de s.k.

AVS-länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet dominerat

dagordningen på biståndsområdet. Sverige var mycket aktivt i

förhandlingarna under våren 1998 om kommissionens förhandlings-

mandat. Mandatet, som antogs i juni 1998, återspeglar väl svenska

ståndpunkter. Sverige lyfte i förhandlingarna bland annat fram vikten av

fattigdomsbekämpning, partnerskap och politisk dialog, partnerskap med

det civila samhället och den privata sektorn, barnets rättigheter och

hållbar utveckling. Vidare betonades behovet av en ny syn på formerna

för samarbetet som användande av landstrategier och rullande

programmering.

32.2 Humanitärt bistånd och återuppbyggnadsfrågor

Gemenskapens humanitära bistånd hanteras i huvudsak av Europeiska

byrån för humanitärt bistånd (ECHO). ECHO inrättades 1992 i syfte att

samordna det humanitära biståndet i en situation med ett ökande antal

humanitära katastrofer till följd av inbördes väpnade konflikter på flera

håll i världen, framför allt i Irak och f.d. Jugoslavien. ECHO:s bistånd

avser endast i begränsad omfattning återuppbyggnad. För detta ändamål

har andra delar av kommissionen ett tydligare ansvar, t.ex.

generaldirektoraten VIII, IA och B. Sverige har varit pådrivande när det

gäller effektiv samordning mellan de olika biståndsgrenarna.

Genom ett totalt bistånd på 663 miljoner ecu under 1998 är ECHO en

av världens största enskilda finansiärer av humanitärt bistånd. Stödet

kanaliseras i huvudsak via olika FN-organ, Röda kors-rörelsen och

enskilda organisationer, i första hand de med något EU-land som bas.

ECHO vägleds i sin verksamhet av en rådgivande humanitär kommitté

med företrädare för samtliga EU:s medlemsstater. Sverige har aktivt

verkat för ett tydligare ansvar för denna kommitté och en mer ingående

diskussion om bl.a. utvärderingar och revisionsrapporter som berör

ECHO. Detta kommer även under 1999 att vara en hörnpelare i Sveriges

agerande.

32.3 Samarbete med enskilda organisationer

Rådet antog under 1998 förordningen om samfinansiering av

utvecklingsinsatser med europeiska enskilda organisationer (EGT L 213,

30.7.98, s. 1). Förordningen fäster särskild vikt vid stärkande av det

civila samhället och utveckling av medborgerligt deltagande samt

främjande och försvar av mänskliga rättigheter och demokrati, kvinnans

roll i utvecklingen och en hållbar utveckling. Rådet har även antagit

förordningen som reglerar decentraliserat samarbete som genomförs av

icke-statliga organisationer i gemenskapen och i samarbetsländer (EGT L

213, 30.7.98, s. 6). Kommissionen har också inlett ett arbete med att få

fram ett förslag till ny avtalsform för samarbete med enskilda

organisationer. Samarbetet med enskilda organisationer omfattade under

1998 ca 200 miljoner ecu.

Dels kan enskilda organisationer kontrakteras för att genomföra EG-

finansierade projekt, dels kan EG erbjuda samfinansiering (vanligtvis

50/50) av insatser som initierats av de enskilda organisationerna. En

ökning har under den senaste tioårsperioden skett av denna senare typ av

stöd, vilket lett till problem för kommissionen att hantera det stora antalet

ansökningar. Europeiska enskilda organisationer för genom sitt

samordningsorgan, NGO Liaison Committee, en dialog kring

utvecklingsfrågor med kommissionen. NGO Liaison Committee erhåller

medel från kommissionen för att underlätta för enskilda organisationer

att söka bidrag. Många svenska organisationer uppfattar dock fortfarande

ansökningsprocessen som krånglig och svårhanterlig.

32.4 Livsmedelsbistånd EG en stor bidragsgivare

EG är fortfarande en stor givare av livsmedelsbistånd. 1997 (senast

tillgängliga uppgifter) anslogs 530 miljoner ecu för detta ändamål, vilket

innebär att nivån låg kvar på samma nivå som föregående år. Totalt sett

har dock biståndet i form av livsmedel halverats jämfört med i början av

1990-talet. Samtidigt har övergripande livsmedelssäkerhet fokuserats

mer genom den nya förordningen (EG) 1292/96. Övervägande delen av

EG:s livsmedelsbistånd ges som gåvor. Under 1997 användes enligt

kommissionen hela 45 procent av budgeten för att främja långsiktig

livsmedelssäkerhet. 40 procent av det totala livsmedelsbiståndet

kanaliserades via NGO:s och internationella organisationer.

Utvecklingen mot ökad livsmedelssäkerhet, gåvobistånd och ökad

multilateralism ses som något mycket positivt från svensk sida.

Under året har mycket tid ägnats åt förhandlingarna om en ny

konvention för livsmedelsbistånd som skall träda i kraft i mitten av 1999.

EG har i dessa förhandlingar verkat för att en ny konvention skall vara

mer utvecklingsorienterad bl.a. genom att koncentrera biståndet till de

fattigaste länderna, öka koordineringen mellan givare för att höja

effektiviteten av biståndet, öka fokuseringen på lokal och triangulär

upphandling samt begränsa andelen koncessionella lån till förmån för en

större andel gåvobistånd. Den slutliga utgången av förhandlingarna är

oviss, då länder som USA och Japan inte har velat inkludera nämnda

aspekter i samma utsträckning som EG. Det är dock glädjande att

kommissionens prioriteringar i dessa fall så väl har sammanfallit med

Sveriges.

32.5 Miljö och hållbar utveckling ny förordning har

börjat tillämpas

Den förordning (EG) 722/97 som antogs av utvecklingsrådet i april 1997

om åtgärder för att främja miljöhänsyn och hållbar utveckling i u-

länderna har under året börjat tillämpas. Målet med förordningen är dels

att främja verksamhet som angriper miljöproblemen i u-länderna, dels

integrera miljöhänsyn i EU:s utvecklingssamarbete. Årsbudgeten uppgår

till 15 miljoner ecu. Den nya förordningen och kommissionens tidigare

erfarenhet har bildat utgångspunkten för hur det nya anslaget kan bidra

till att betona vissa grundläggande principer för EU:s utvecklings-

samarbete. Att integrera miljö- och utvecklingsdimensionen på alla

nivåer är en sådan. Den lokala befolkningen skall också bidra till hur

projekten utformas, genomförs och följs upp. Strategiska partnerskap

mellan olika grupper i samhället skall byggas upp för att angripa

gemensamma miljöproblem. De tematiska områden som identifierats för

perioden 1998 1999 är strategiska beslut för hållbar utveckling,

stadsmiljön, kustzonsskötsel, integrerad sötvattenshantering, och hållbart

jordbruk, särskilt i torrområden. Projekten kommer att utvärderas

kontinuerligt. Under den kommande perioden kommer erfarenheter från

framgångsrika resultat att spridas i u-länder samt inom och utanför

kommissionen. Sverige har genom Sida medverkat till att

prioriteringarna vuxit fram och deltar dessutom aktivt i de särskilda

rådgivande expertgrupperna som motsvarar ovannämnda tematiska

områden.

32.6 Jämställdhet i utvecklingssamarbetet fördjupad

dialog med Europeiska kommissionen

Inom EU har en ambitiös och heltäckande policy utvecklats på

jämställdhetsområdet, bl.a. genom den resolution som antogs av

ministerrådet 1995 och de rådsslutsatser som togs våren 1998, liksom en

ny förordning om integrering av jämställdheten i utvecklingssamarbetet.

Mycket återstår dock att göra för att praxis skall motsvara policy.

Kommissionen uppmanas därför i rådsslutsatserna att arbeta med frågor

som stått i centrum för Sveriges arbete under flera år: att bedriva

internutbildning, utveckla indikatorer och fastställa tidsbestämda

handlingsplaner.

Kommissionen arbetar både med att integrera jämställdhetsperspektiv i

allt bistånd och att göra särskilda insatser för kvinnor. Kommissionen har

emellertid få anställda som arbetar med jämställdhet, och ofta anlitas

konsulter som arbetar med att utbilda kommissionens egen personal och

med att föra in jämställdhetsperspektiv i biståndet på fältnivå. Sverige

har under 1998 tagit initiativ till en fördjupad dialog med kommissionen

för att få större genomslag för ett jämställdhetsperspektiv i alla delar av

kommissionens utvecklingsarbete. I denna dialog har Sverige bl.a.

framhållit vikten av att såväl EU som en rad partnerländer världen över

åtagit sig att arbeta för att ge kvinnor och män samma rättigheter och

möjligheter. Sverige har också framhållit vikten av att ansvaret för

jämställdhet läggs på ledningsnivå inom kommissionen och att åtgärder

vidtas för att stärka kompetensen på området. Jämställdhet skall ses både

som ett mål i sig och som ett medel för att effektivisera arbetet med att

minska fattigdom och främja bl.a. demokrati, mänskliga rättigheter och

hållbar utveckling.

32.7 Samarbete om reformer av FN:s biståndsverksamhet

Under 1998 har EU fortsatt att spela en aktiv roll i strävanden att

reformera och effektivisera FN:s ekonomiska och sociala verksamhet.

Arbetet har bl.a. handlat om att följa upp och vidareutveckla de

reformförslag som FN:s generalsekreterare Kofi Annan presenterade

1997. EU har eftersträvat såväl samordning och effektivisering av FN:s

insatser på landnivå som ökad samverkan mellan FN:s huvudkontor. EU-

kretsen har även främjat ökad samordning mellan FN och Världsbanken

och Europeiska kommissionen. EU:s arbete under 1998 har vidare

kommit att fokusera på effektivisering av FN:s arbete inom vissa

sektorer. En sektor som påkallade särskilt intresse från EU-kretsen var

miljöområdet. Därtill har EU med Sverige som aktiv partner arbetat

med frågor som rör finansiering av FN:s biståndsverksamhet. En

gemensam EU-ståndpunkt i frågor om utvecklingsfinansiering har

utarbetats. Denna ligger till grund för de fortsatta diskussionerna mellan

medlemsstaterna om hur man ser på utvecklingsfinansiering inklusive

hur medlemsländerna vill att FN skall finansieras i framtiden.

32.8 Stöd till befolkningsprogram i utvecklingsländer

EU har under 1998 inlett ett samarbete för att stödja utvecklingsländers

arbete med att utveckla, genomföra och utvärdera program och projekt på

befolkningsområdet.

Samarbetet skall vara baserat på principen att individer och familjer

fritt och välinformerat skall kunna fatta beslut om antalet barn och tiden

mellan födslarna. Programmet skall, bl.a. genom utbildning av kvinnor,

bidra till att skapa de sociokulturella och ekonomiska förutsättningar som

krävs för att fatta sådana beslut och till att utveckla och omstrukturera

hälsovårdssystemen så att tillgången till och kvaliteten på hälsoservice på

det reproduktiva området förbättras, vilket leder till minskade hälsorisker

för kvinnor och barn. Bland annat genom svenskt agerande har

programmet en inriktning som omfattar ungdomars roll och våld mot

kvinnor.

Förberedelserna inför uppföljningen av Kairokonferensen (ICPD+5)

har fortskridit inom unionen, bl.a. genom deltagande i ett regionalt

förberedelsemöte i Budapest 7 9 december 1998. Mötet fokuserade på

migration, fertilitet, åldrande, mortalitet och reproduktiv hälsa i Europa.

32.9 Narkotikabekämpning ökat samarbete med

Latinamerika och Centralasien planeras

EU har samarbetat med utvecklingsländer på narkotikaområdet under

flera år. Senast antogs år 1997 på förslag av kommissionen ett program

om samarbete mellan nordliga och sydliga länder för bekämpning av

narkotika och narkotikaberoende. En budgetpost på 30 miljoner ecu för

år 1998 t.o.m. år 2000 är kopplad till programmet. Samarbete kan

komma i fråga med utvecklingsländer som själva visat politisk vilja bl.a.

genom anslutning till FN:s narkotikakonventioner. Det kan ske i form av

stöd för att upprätta och genomföra nationella handlingsplaner med mål,

strategier och prioriteringar för narkotikabekämpningen i landet. Planen

skall hantera narkotikaproblemen på ett integrerat och balanserat sätt och

omfatta olika element såsom förebyggande åtgärder, samarbete mellan

rättstillämpande myndigheter (polis, tull, kustbevakning m.m.), kontroll

av illegal handel samt program för landsbygdsutveckling som alternativ

till odling av narkotikagrödor allt i nära samarbete med FN:s

narkotikaprogram. Mänskliga rättigheter skall respekteras.

Under 1998 har arbetet under ministerrådet fortsatt på en omfattande

handlingsplan för narkotikabekämpning mellan EU och Latinamerika,

vilken innefattar interregionalt samarbete med Västindien. Tidigare har

samarbetet inskränkts till enstaka projekt. Arbete har också påbörjats om

hur narkotikaproblemen i de f.d. sovjetrepublikerna i Centralasien skall

hanteras med hänsyn till regionens växande roll som genomfartsområde

för bl.a. herointrafik med riktning mot Europa. Finansiering sker här bl.a.

genom Tacis-budgeten (kommissionens biståndsprogram för Ryssland

och OSS-länderna).

32.10 Minröjning EU-stöd till svenskt system för

mindetektering

Under år 1998 har EU, genom beslut både i kommissionen och i

ministerrådet, stött insatser för minröjning, minoffer och därtill hörande

aktiviteter med ca 51 miljoner ecu. Sedan 1992, då unionen inledde sitt

arbete mot landminor, uppgår det samlade bidraget därmed till 181

miljoner ecu. I detta belopp ingår inte de bidrag som enskilda

medlemsstater i EU givit till minröjningsändamål.

EU:s bidrag under år 1998 har givits för insatser i Afghanistan

(4 miljoner ecu), Angola (4), Bosnien-Hercegovina (5,3), Kambodja

(6,5), Kroatien (1,7), Etiopien (0,2), Laos (2,7), Moçambique (1,8), norra

Irak (2,3), Somalia (0,9) samt Uganda (0,2). Därutöver har

Internationella Rödakorskommittén (ICRC) fått 8 miljoner ecu för sitt

arbete med stöd till minoffer. Kommissionen har preliminärt beslutat att

inom ramen för 1998 års budget stödja forskning och utveckling av

minröjningsteknik med 13 miljoner ecu. Inom ramen för det s.k. Esprit-

programmet (ministerrådet tillsammans med parlamentet) har det under

år 1998 anvisats 35 miljoner kronor för svenskt utvecklingsarbete, vilket

avser det av Celsius Tech AB:s samordnade arbetet med ett sensorsystem

för mindetektering.

EU:s utvecklingsråd har beslutat att inrikta EU:s stöd till minröjning så

att detta inte skall ges till stater som själva använder landminor eller

själva inte vidtar åtgärder mot handel, tillverkning eller upplagring av

minor. EU prioriterar sitt stöd så att det skall stärka det nationella

ansvaret för minröjning i mottagarländerna.

32.11 Makrofinansiellt stöd samt Europeiska

investeringsbankens utlåning till projekt i tredje land

Makrofinansiellt stöd från EU som kompletterar anpassningsprogram

stödda av Internationella valutafonden (IMF) har hittills utgått i första

hand till reformländer i Central- och Östeuropa. Behoven bland dem har

dock minskat i takt med att den makroekonomiska balansen återställts.

Under 1998 har man fattat beslut om makrofinansiellt stöd till Ukraina

om 150 miljoner ecu. Vidare beslut om insatser i Albanien och Bosnien-

Hercegovina tagits i princip. Insatsen i Albanien uppgår till 20 miljoner

ecu och i Bosnien-Hercegovina till 30 miljoner ecu i form av lån och 30

miljoner ecu i form av bistånd. Dessa insatser är av långsiktig karaktär

och får betraktas som exceptionella, eftersom dessa länder inte uppfyller

de kriterier som normalt gäller för makrofinansiellt stöd.

Europeiska investeringsbanken, EIB, (se avsnitt 39.9) finansierade

projekt utanför EU för ca 4,4 miljarder ecu under 1998. Av dessa kom ca

4 miljarder från EIB:s egna medel och ca 400 miljoner från EU:s budget

eller medlemsländernas budgetmedel (Europeiska utvecklingsfonden).

Huvudsakligen finansierades projekt i Central- och Östeuropa och

Medelhavsregionen, men även AVS-länderna (Afrika, Västindien och

Stillahavsområdet), ALA-länderna (asiatiska och latinamerikanska länder

som omfattas av EU:s biståndsprogram) och Sydafrika kom i åtnjutande

av projektfinansiering från EIB. EIB lånar sedan 1997 ut till EU:s

kandidatländer i syfte att förbereda dem för ett kommande medlemskap.

Bankens ram för utlåning till projekt i kandidatländerna uppgår till 7

miljarder ecu fram till början av år 2000, och dessa medel finansierar

huvudsakligen transport-, energi-, telekommunikations- och miljöprojekt.

32.12 Samarbete med Afrika, Västindien och

Stillahavsområdet

Inom ramen för Lomékonventionen samarbetar EG med de s.k. AVS-

länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet. AVS-medlems-

kretsen omfattar 71 länder. Samarbetet finansieras utanför ordinarie

budget genom särskilda bidrag till Europeiska utvecklingsfonden (EUF).

Lomékonventionen täcker ett mycket brett spektrum, bl.a. politisk dialog,

utvecklingssamarbete samt handel och råvaror. Konventionen

undertecknades första gången år 1975 (Lomé I) och har förlängts vid ett

antal tillfällen. En revidering av nuvarande konvention, Lomé IV, antogs

vid ett extra ministermöte i november 1995 och godkändes av riksdagen

samma år (prop. 1995/96:36, bet. 1995/96:UU 24, rskr. 1995/96:257).

Sverige ratificerade konventionen den 13 juni 1996 och den trädde i kraft

den 1 juni 1998.

Lomé IV löper ut den 29 februari år 2000. Under våren 1998

förhandlades kommissionens förhandlingsmandat fram för det framtida

samarbetet mellan EG och AVS-länderna. Beslut fattades om mandatet i

Allmänna rådet den 29 juni 1998. När det gäller mandatets principer och

mål står fattigdomsbekämpningen i fokus. En betoning görs av

partnerskapets politiska dimension med inriktning på mänskliga

rättigheter, demokrati, rättsstaten, gott styrelseskick, konfliktföre-

byggande och konfliktlösning samt en fördjupad politisk dialog.

Partnerskapets aktörer skall förutom regeringar omfatta det civila

samhället och den privata sektorn. Samarbetets strategier bygger på

grundvalar om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning; social och

kulturell utveckling; samt regional integration. Ett viktigt mål är att bidra

till AVS-ländernas integration i världshandeln. Tanken är att en successiv

utveckling mot reciprocitet i handelsförbindelserna på sikt skall leda till

frihandel. Samarbetets finansiering och instrument skall möjliggöra

differentiering mellan länder och främja ökad effektivitet. Detta skall

uppnås bl.a. genom en förenkling av tillgängliga instrument och en

tydligare programmering av bistånd genom landstrategier. Den

institutionella ramen föreslås i stort sett förbli oförändrad, dock efter-

strävas större flexibilitet för att underlätta den politiska dialogen och

samarbetet med det civila samhället. Förhandlingar om samarbetet

mellan EG och AVS-länderna efter Lomé IV inleddes den 30 september

1998.

33 EU:s bilaterala och regionala förbindelser

EU:s förbindelser med tredje land och regionala organisationer ökar och

får allt fastare former. Allt fler överenskommelser undertecknas i syfte

att ange ramarna för en politisk dialog och främja samarbetet gällande

t.ex. handel, ekonomiska och finansiella frågor och utbyte på de

kulturella, sociala och tekniska områdena.

33.1 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och

Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta)

Medlemmar i Efta är Norge, Island, Schweiz och Liechtenstein. Norge,

Island och Liechtenstein deltar även i EES-samarbetet, och de benämns

EES/Efta-staterna. För Sveriges förbindelser med Norge och Island, vilka

tillsammans svarar för en betydande del av våra yttre ekonomiska

förbindelser och som nordiska länder står oss nära, utgör EES-avtalet ett

viktigt ramverk. EES-avtalet innebär att väsentliga delar av regelverket

för EU:s inre marknad även gäller i och gentemot Norge, Island och

Liechtenstein. Dessutom innefattas i EES-samarbetet ett antal s.k.

angränsande politikområden, t.ex. forskning, utbildning och statistik,

samt även en utrikespolitisk dialog.

Som EU-medlem är Sverige en avtalspart i EES-avtalet. Sedan inträdet

i EU företräds dock Sverige liksom övriga EU-länder huvudsakligen

av kommissionen i det löpande arbetet. Två gånger under året har EU-

och EES/Efta-staterna mötts på ministernivå. Det sker i EES-rådet, vars

huvuduppgift är att ge övergripande politisk vägledning för samarbetet,

men som även utnyttjas för en dialog om utrikespolitiska frågor.

Vid årets första möte i juni kunde EES-rådet notera att EES-samarbetet

fungerar väl, att fortsatta framsteg gjorts i fråga om införlivande av

gemenskapslagstiftning i EES-avtalet och att framsteg gjorts vad gäller

EES/Efta-staternas deltagande i gemenskapens kommittéer. Vidare

betonades betydelsen av den utrikespolitiska dialogen inom EES-

samarbetet och EES/Efta-staternas intresse av att följa utvidgnings-

processen.

Vid det andra mötet i oktober kunde EES-rådet konstatera att

samarbetet fortsatt att fungera väl under året samt att takten i

införlivandet av regelverk i EES-avtalet ökat. En särskild diskussion

fördes vid mötet om den s.k. finansiella mekanismen i EES-samarbetet.

Genom denna ordning ger EES/Efta-länderna stöd till den sociala och

ekonomiska utjämningen i Europa. Avsikten har varit att detta stöd skulle

upphöra vid årsskiftet 1998/99. Spanien tog vid mötet upp en diskussion

om fortsatt stöd. En dialog om detta pågår fortfarande.

Av de frågor som i övrigt behandlats i EES-samarbetet under året kan

nämnas handel med bearbetade jordbruksprodukter, veterinära gräns-

kontroller, ursprungsregler, ömsesidigt erkännande av provningsresultet

och regler för medicinska produkter. Ny relevant EG-lagstiftning för den

inre marknaden skall i princip alltid föras över till EES-avtalet genom

beslut i gemensamma EES-kommittén, som möts månatligen. EES-

kommittén är ett viktigt forum för ömsesidigt informationsutbyte.

Mycket av det löpande arbetet sker i övrigt i olika undergrupper.

33.1.1 Sektorförhandlingar med Schweiz

Då Schweiz år 1992 valde att ställa sig utanför EES regleras mycket av

unionens och därmed Sveriges handel med Schweiz alltjämt av det

bilaterala frihandelsavtal mellan EG och Schweiz som fanns redan före

EES.

De bilaterala s.k. sektorförhandlingarna som inleddes i slutet av 1994

mellan EG och Schweiz, i syfte att knyta Schweiz närmare EG:s inre

marknad, är i stort sett slutförda. Under Europeiska rådets möte i Wien i

december enades man om en samlad lösning för hela paketet.

Förhandlingarna rör flera sektorer: offentlig upphandling, forskning och

utbildning, ömsesidigt tekniskt erkännande, bearbetade jordbruks-

produkter, luft- och landtransporter samt personers fria rörlighet.

33.2 De baltiska staterna

EU fortsatte under 1998 att utveckla förbindelserna med de baltiska

länderna, där stora ansträngningar görs för att anpassa såväl lagstiftning

som förvaltningsstruktur till EU-normer. Ett avgörande kvalitativt steg i

de baltiska staternas integration med EU togs när de bilaterala Europa-

avtalen trädde i kraft den 1 februari 1998. Genom dessa avtal breddas

kontaktytorna mellan ländernas respektive förvaltningar och EU-

systemet. Även möjligheten för deltagande i EU:s program på bl.a.

utbildnings-, forsknings- och miljöområdet öppnas. Inom ramen för

Europaavtalen förhandlas vidare handelsliberaliseringar och villkoren för

kandidatländernas deltagande i gemenskapsprogrammen.

Vidare ingår de tre baltiska länderna i den grupp om elva kandidat-

länder som inledde en anslutningsprocess till EU i mars 1998. Estland

ingår även i den grupp på sex länder som bedömts vara redo för

förhandlingar och som har inlett bilaterala regeringskonferenser med EU-

medlemsstaterna (se även 3.1).

Enligt de beslut som fattades i Europeiska rådet i Luxemburg skall

kommissionen regelbundet lämna rapporter om de framsteg som

kandidatländerna gör i det fortsatta reform- och anpassningsarbetet. I den

första av dessa rapporter, som presenterades 4 november 1998, lyftes

särskilt framstegen i Lettland fram. Om takten i reformansträngningarna

upprätthålls, hette det i rapporten, borde kommissionen kunna föreslå att

realförhandlingar även inleds med Lettland under loppet av 1999.

Även Litauen ansågs ha gjort stora framsteg som Lettland och fick en

hel del positiva omdömen. Litauen ansågs dock behöva göra ytterligare

anpassningar till regelverket för att uppfylla de ekonomiska villkoren.

Vid Europeiska rådets möte i Wien i december togs inga beslut om att

inleda förhandlingar med ytterligare kandidatländer. På grundval av de

slutsatser som antogs i Wien kommer dock frågan om att inleda

medlemskapsförhandlingar med bl.a. Lettland och Litauen att stå på EU:s

agenda under 1999. Under alla förhållanden kommer frågan upp inför

Europeiska rådets möte i Helsingfors i december 1999, inför vilket

kommissionen skall utarbeta nya utvärderingsrapporter.

Sverige har under året aktivt medverkat i GUSP-arbetsgruppen för

Centraleuropa, där Baltikumfrågorna ingår. Baltikum har stått på

dagordningen bl.a. i samband med att reformering av medborgarskaps-

lagstiftningen i Estland och Lettland diskuterats.

33.3 Östersjöregionen

Europeiska kommissionen är medlem i Östersjöstaternas råd (Council of

the Baltic Sea States, CBSS) sedan organisationen bildades 1992. Övriga

medlemmar är de fem nordiska länderna, de tre baltiska staterna, Polen,

Ryssland och Tyskland. Med en annan indelning omfattar organisationen

fyra av EU:s medlemmar, fyra kandidater till medlemskap och tre länder

som står utanför EU men har samarbetsarrangemang med unionen. CBSS

utgör ett av många organ i den väv av organisationer som verkar för

integration och samverkan i Europa. Det ryska medlemskapet i CBSS gör

organisationen särskilt intressant liksom det faktum att den utgör ett

forum för utbyte och praktiskt samarbete mellan Ryssland och de tre

baltiska staterna.

Genom medlemskapet i CBSS arbetar kommissionen tillsammans med

medlemsstaterna i syfte att öka handel och investeringar, främja

demokratiska institutioner och förbättra den nukleära säkerheten.

Kommissionen deltar också i en del samarbete mellan Östersjöstaterna

vid sidan av CBSS, såsom den mycket aktiva aktionsgruppen mot

organiserad brottslighet.

Kommissionens engagemang för Östersjöregionen styrs fortfarande i

viss utsträckning av det Östersjöinitiativ som Europeiska rådet antog

1996 och som lades fram för Östersjöstaternas första regeringschefsmöte

i Visby i maj detta år. Kommissionen var också initiativtagare till ett

näringslivsråd (Baltic Sea Business Advisory Council) med syfte att

stärka det ekonomiska samarbetet. Detta råd lade tillsammans med en

sammanslutning av företagsledare i Östersjöregionen fram förslag till det

andra toppmötet mellan regionens regeringschefer, vilket hölls i januari

1998 i Riga.

Kommissionen antog den 25 november en rapport om den nordliga

dimensionen efter beslut av Europeiska rådet i december 1997. Initiativet

till den nordliga dimensionen kommer från Finland. Kommissions-

rapporten utgör en strategi för EU:s politik i förhållande till norra Europa

med särskild fokus på samarbetet med nordvästra Ryssland och

Baltikum. Rapporten slår fast att EU starkt stöder regionalt samarbete, i

norra Europa främst Östersjöstaternas råd och Barentsrådet, i vilka EU

medverkar.

EU:s stöd för regionalt Östersjösamarbete sker i flera olika former.

Inom ramen för CBSS ger kommissionen särskilt stöd till projektet

EuroFaculty som syftar till att att höja kvaliteten på undervisningen vid

universiteten i Tartu, Riga och Vilnius. Kommissionen stöder också

CBSS kommissarie för demokratiska institutioner och mänskliga

rättigheter genom att betala löner för personal från de baltiska staterna

och/eller Ryssland. EU stöder också det s.k. gränsöverskridande

regionala samarbetet i Östersjöregionen (Cross Border Cooperation,

CBC) inom ramen för EU:s Phare-program. Insatserna skall främja

samarbetsprojekt mellan de vid Östersjön belägna EU-staterna och

Estland, Lettland, Litauen och Polen. Dessa CBC-projekt kan också

kombineras med projekt inom samarbetsprogrammet för Ryssland och

övriga OSS-länder (Tacis) och med EU:s särskilda program för regional

fysisk planering, Interreg II C.

Kommissionen har tagit initiativ till ett intensifierat energisamarbete i

Östersjöområdet genom att i juni 1998 inrätta Baltic Energy Task Force.

Samtliga CBSS-stater deltar i detta tidsbegränsade initiativ, vars

huvudsyfte är att inventera de viktiga energiprojekten i området och

främja investeringsverksamheten. Energisamarbetet inom Baltic Energy

Task Force och Nordiska ministerrådet bedrivs i ett nära samarbete, och

Sverige har under det svenska ordförandeskapet i ministerrådet arbetat

mycket aktivt för att stärka det.

33.4 Centraleuropa

Centraleuropa definieras här som Bulgarien, Polen, Rumänien,

Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern. Dessa länder ingår i den

grupp om elva kandidatländer som inledde en process för anslutning till

EU i mars 1998. Polen, Slovenien, Tjeckien och Ungern ingår även i den

grupp på sex länder som bedömts vara redo för förhandlingar och som

har inlett bilaterala regeringskonferenser med EU-medlemsländerna (se

även 3.1).

I mars antog rådet kommissionens förslag till s.k. partnerskap för

anslutning med samtliga kandidatländer. I partnerskapen anges

prioriteringarna för kandidatländernas reformansträngningar. Partner-

skapen följs upp i de associationsråd och associationskommittéer som

ryms inom Europaavtalens strukturer. Kandidatländerna å sin sida

utformade nationella planer för anpassningsprocessen.

I november presenterade kommissionen översynsrapporter om de

framsteg som kandidatländerna gjort i reform- och anpassningsarbetet.

De gick i huvudsak ut på att Polen och Ungern gått starkt framåt.

Anpassningstakten i Slovenien och Tjeckien hade stannat av något.

Bulgarien hade gjort framsteg, framför allt på det ekonomiska området.

Rumänien hade halkat efter. Slovakien fick en särskild eloge för att

landet genom regeringsskiftet efter valen i september slog in på en mer

demokratisk väg än tidigare. Sverige kunde i stort sett instämma i

kommissionens slutsatser.

Sverige har aktivt deltagit i rådsarbetsgruppen för Centraleuropa.

Denna grupp behandlar frågor med anknytning till Europaavtalen.

Viktiga frågor på dagordningen under det gångna året var, vid sidan av

beredningen av gemensamma EU-ståndpunkter för ett tjugotal bilaterala

möten på minister- och högre tjänstemannanivå, omstruktureringen av

den polska stålindustrin i Centraleuropa, diskussioner om förhandlings-

mandat för kommissionen rörande handel med fisk mellan EG och

Bulgarien, handel med vin och sprit mellan EG å ena sidan och Ungern,

Bulgarien och Rumänien å den andra, samt formerna för de central-

europeiska ländernas deltagande i vissa gemenskapsprogram.

I GUSP-arbetsgruppen för Centraleuropa har Sverige också medverkat

aktivt. Som exempel på gruppens dagordning kan nämnas valen i

Tjeckien, Ungern och Slovakien. Den diskussion som inletts om

romernas situation i Centraleuropa bör också nämnas.

33.5 Ryssland samt övriga OSS-stater

33.5.1 Ryssland ett viktigt land i EU:s utrikespolitiska

samarbete

Relationerna med Ryssland intar en central plats i EU:s utrikespolitiska

samarbete. En fortsatt utveckling mot demokrati, rättsstat och marknads-

ekonomi i Ryssland är av stor vikt för stabiliteten i Europa. EU verkar

därför aktivt för fördjupade förbindelser och partnerskap med Ryssland i

syfte att vidmakthålla och stärka de demokratiska, ekonomiska och

sociala reformprocesserna i landet. Ett annat övergripande mål är att

integrera Ryssland i europeiska samarbetsstrukturer och undvika att nya

skiljelinjer skapas i Europa. Partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan

EG och Ryssland, som trädde i kraft 1 december 1997, tillhandahåller ett

ramverk för förbindelserna. Bland EU:s instrument för konkret stöd till

Ryssland kan framhållas Tacis-programmet för tekniskt bistånd.

När det ryska finansiella systemet kollapsade hösten 1998 försämrades

den ekonomiska och sociala situationen i Ryssland markant. Krisen

medförde att EU:s relationer med Ryssland fick förnyad aktualitet. EU

klargjorde på ett tidigt stadium sin beredskap att stödja Ryssland genom

denna svåra fas i landets utveckling sedan Sovjetunionens upplösning.

Bl.a. inleddes en bred kartläggning av möjligheterna att bättre utnyttja

EG:s existerande samarbetsinstrument, såsom partnerskaps- och

samarbetsavtalet och Tacis-programmet. Till följd av allvarliga

störningar i betalnings- och distributionssystemen i anledning av krisen

samt en osedvanligt dålig skörd fanns farhågor för att livsmedelsbrist

skulle kunna uppstå i delar av landet. EG beslutade därför, efter begäran

från Ryssland, att lämna ett omfattande livsmedelsbistånd för att

förhindra en ytterligare försämring av läget. EG beslutade även om

humanitärt bistånd riktat till särskilt utsatta grupper i samhället.

Sverige har sedan EU-inträdet tagit en mycket aktiv del i utformningen

av EU:s Rysslandspolitik. Sedan den ryska ekonomiska och sociala

krisen bröt ut har detta engagemang ökat ytterligare. Sverige har bl.a.

framhållit behovet av en samlad och genomtänkt strategi för EU:s

relationer till Ryssland och därvid understrukit vikten av stöd från EU till

fortsatta ekonomiska reformer men med en förstärkt social dimension,

samarbete i kampen mot organiserad brottslighet, utökat utbyte för

politiker, företagare och studenter mellan EU och Ryssland samt

samverkan för att undanröja miljöhot.

33.5.2 Ukraina partnerskaps- och samarbetsavtal har trätt i

kraft

EU har under det gångna året ägnat betydande uppmärksamhet åt

relationerna till Ukraina. Partnerskaps- och samarbetsavtalet (PSA)

trädde i kraft den 1 mars 1998, och härefter har det första mötet med

samarbetsrådet ägt rum. Vid detta möte identifierades de olika under-

kommittéer inom vilka samarbetet skall föras vidare. Ett gemensamt

arbetsprogram för 1998/99 diskuterades. En rad högnivåmöten har också

ägt rum under året, bl.a. ett toppmöte i Wien den 16 oktober.

EU har känt fortsatt oro över den stagnerade reformprocessen, och från

såväl ordförandeskapet som från kommissionen har vid ett par tillfällen

démarcher gjorts i Kiev med uppmaningar att skynda på de ekonomiska

och sociala reformerna, samt att följa de riktlinjer som ställts upp i PSA.

Även tillsammans med USA har EU uppvaktat den ukrainska regeringen

i dessa frågor.

Från ukrainsk sida har under året förts en intensiv kampanj för att söka

få EU att uttala sin politiska vilja att knyta Ukraina närmare till sig

genom att ställa i utsikt ett ukrainskt medlemskap i gemenskapen. Från

EU:s sida har dock framförts ståndpunkten att de önskemål om närmare

utveckling av relationerna som uttryckts väl uppfylls av innehållet i PSA.

En långdragen tvist om ukrainsk särbehandling gällande investeringar

för det koreanska bilföretaget Daewoo har förmörkat relationerna mellan

EU och Ukraina. Detta fall strider direkt mot internationellt accepterade

spelregler på GATT/WTO-området. Då frågan trots upprepade

påtalanden från EU:s sida inte mött förståelse från ukrainsk sida har

allmänna rådet beslutat hänskjuta problemet till en tvistlösningsprocedur.

Den ryska krisen har även fått återverkningar på den ukrainska

ekonomin som stagnerade kraftigt under hösten, främst på grund av

nedgång i handeln mellan Ukraina och Ryssland. EG har under året

bidragit med makroekonomiskt stöd till Ukraina om maximalt 285

miljoner ecu som stöd till tidigare makroekonomiska program. Detta stöd

är villkorat av att Ukraina följer IMF:s krav på fortsatta reformer. Vidare

har EG kommit att utgöra största bidragsgivaren med en insats på 100

miljoner ecu till den s.k. shelter fund som syftar till att bygga en ny

sarkofag över den havererade reaktorn i Tjernobyl, och som

administreras av EBRD. Detta åtagande ingår i den överenskommelse

som utgör grunden för det samförståndsavtal som undertecknades i

december 1995 mellan de ukrainska myndigheterna, G7-gruppen och

Europeiska gemenskapen. Hittills har dock Ukraina visat en utpressande

långsamhet vad gäller att genomföra sina åtaganden rörande Tjernobyl.

33.5.3 Moldavien partnerskaps- och samarbetsavtal har trätt i

kraft

Även med Moldavien har EG:s samarbets- och partnerskapsavtal trätt i

kraft under året, och ett första möte med samarbetsrådet ägde rum i juli.

Ett möte med samarbetskommittén ägde sedan rum i november. De

underkommittéer som då tillsattes motsvarar de traditionella

kommittéerna för kandidatländerna, och ett gemensamt arbetsprogram

för 1998/99 diskuterades. Även en parlamentarisk samarbetskommitté

har mötts.

EU diskuterar för närvarande ett ökat engagemang för att hjälpa

Moldavien ur den prekära ekonomiska situation man befinner sig i på

grund av den ryska krisen. Moldaviens president har vänt sig till EG med

anhållan om olika former av bistånd inklusive humanitärt sådant, för att

lindra effekterna av krisen. Från EG:s sida ställdes ett positivt gensvar i

utsikt, men med reservationen att de konkreta behoven först måste

undersökas. De moldaviska myndigheterna har hittills samarbetat mycket

väl med gemenskapen.

33.5.4 Vitryssland försämrade relationer med EU under året

EU:s relationer med Vitryssland har fortsatt att försämras under 1998.

Oron för den politiska och konstitutionella situationen i Vitryssland samt

för kränkningar av de grundläggande mänskliga rättigheterna kvarstår

från EU:s sida. De gemensamma ståndpunkter som man kom överens om

inom EU under 1997, och som begränsar umgänget med Vitryssland på

flera punkter, har varit i kraft också under 1998. Förberedelserna för det

särskilda Tacis-program som stöder utvecklingen av det civila samhället i

Vitryssland har fortsatt, men programmet har ännu inte kunnat inledas.

EU:s inställning till Vitryssland skärptes ytterligare efter det att flera

EU-ambassaders residens i Minsk i strid mot Wienkonventionen under

försommaren tvingades utrymmas med kort varsel på grund av deras

närhet till presidentpalatset. Som ett resultat av det vitryska agerandet tog

de EU-länder som är representerade i Vitryssland hem sina

ambassadörer, och de vitryska ambassadörerna i EU uppmanades åter-

vända till Minsk. Något senare infördes dessutom visumrestriktioner till

EU för högre tjänstemän inom den vitryska förvaltningen. I slutet av året

kom signaler som tyder på att residensfrågan är på väg mot en lösning.

33.5.5 Barentssamarbetet

Till Barentsregionen räknas de nordliga delarna av Finland, Norge och

Sverige samt nordvästra Ryssland Karelen, Murmansk och

Archangelskområdena och den autonoma republiken Nenets. Barents

euro-arktiska råd (Barentsrådet) bildades 1993 för att främja samarbete

och utveckling inom regionen. Det består av utrikesministrarna i de fem

nordiska länderna och Ryska federationen samt en representant för

Europeiska kommissionen. Frankrike, Italien, Japan, Kanada, Neder-

länderna, Polen, Storbritannien, Tyskland och USA är observatörer. Vid

utrikesministermötet i Luleå i januari 1998 konstaterades att Barentsrådet

på fem år har etablerat sig som regionalt samarbetsforum för Europas

nordligaste delar. Sverige överlämnade ordförandeskapet till Norge.

Prioriterade arbetsområden har under året varit ekonomiskt samarbete,

hälso- och miljösamarbete, energifrågor inklusive kärnsäkerhet och

utbildningsfrågor. Sverige leder en arbetsgrupp om energifrågor och en

expertgrupp med uppgift att ta fram ett handlingprogram mot

handelshinder. Kommissionen deltar aktivt i arbetet och har genom

Tacis- och Interreg-programmen stött projekt avseende bl.a. ökad

kärnsäkerhet, energieffektivisering, bättre transportmöjligheter och

gränskontroll.

Barentssamarbetet påverkas av de akuta ekonomiska problemen i

Ryska federationen, och förseningar av vissa projekt har uppstått. En

ökad uppmärksamhet har också fått ges till humanitära insatser, bl.a.

livsmedelshjälp.

33.6 Staterna i f.d. Jugoslavien (utom Slovenien) och

Albanien

Staterna i f.d. Jugoslavien (utom Slovenien) samt Albanien hanteras i

rådsarbetsgruppen för Västra Balkan. Grunden för EU:s bilaterala

förbindelser med dessa stater utgörs av den s.k. regionala ansatsen. I

denna anges villkor för förbindelserna inom områdena handel, finansiellt

stöd, ekonomiskt samarbete och andra avtalsreglerade förbindelser.

Utvecklingen i respektive land samt hur den svarar mot de uppsatta

villkoren granskas två gånger per år av EU. Den senaste granskningen

ägde rum i oktober. Under 1998 medförde granskningen att

förbundsrepubliken Jugoslavien fråntogs sina autonoma handelsåtgärder.

33.6.1 Bosnien-Hercegovina

EU har slutit upp bakom den höge representantens prioritering att

minoriteter återvänder samt att medierna och polisväsendet reformeras.

För att markera sitt fortsatt starka engagemang för Bosnien-Hercegovina

antog EU i juni en deklaration om det vidare samarbetet. För att

underlätta systematisk och regelbunden uppföljning av utvecklingen i

landet upprättades i somras en informell arbetsgrupp bestående av

experter. Arbetsgruppen har hittills hållit två möten.

Med anledning av att en mer reformsinnad regering tillträtt i Republika

Srpska (RS) beslöt EU i våras om en gemensam åtgärd om 3 miljoner

ecu i stöd till RS. EU har aktivt bidragit till utformningen och

genomförandet av det möte som rådet för fredsavtalets genomförande

höll i Madrid 15 16 december.

33.6.2 Kroatien

EU har varit aktivt engagerat i de internationella ansträngningarna att

förmå Kroatien att respektera åtaganden gjorda i bl.a. Dayton-avtalet och

genom medlemskapet i Europarådet. I fokus har stått återflyttning av

serbiska flyktingar som så önskar till Kroatien samt reformer i val- och

medialagstiftning. Vidare har EU beslutat stödja ett program om

minröjning i Kroatien i VEU:s regi. Sverige har åtagit sig att vara lead

nation inom denna mission, kallad Western European Union de-mining

assistance mission (WEUDAM). Missionen skall erbjuda Kroatien råd,

teknisk expertis och utbildning om minröjning.

33.6.3 Förbundsrepubliken Jugoslavien krisen i Kosovo

Krisen i Kosovo har varit en fråga som stått på dagordningen vid i

princip samtliga årets möten. I syfte att påskynda en politisk lösning som

ger Kosovo ökat självstyre inom ramen för Förbundsrepubliken

Jugoslavien (FRJ), och för att markera avståndstaganden till hur regimen

i Belgrad hanterat situationen, har EU under året infört sanktioner mot

FRJ. Dessa består av frysning av att vissa statliga tillgångar,

investerings-stopp, viseringsförbud riktat mot ett begränsat antal

personer samt en flygsanktion innebärande att det jugoslaviska

flygbolaget (JAT) inte får trafikera EU-länder. Vid genomgång av EU:s

regionala ansats beslutade EG att inte återge FRJ de autonoma

handelsåtgärdern. EU har utsett ett särskilt sändebud för Kosovo, den

österrikiske ambassadören Petritsch, som deltar aktivt i förhandlingarna

om provinsens status.

I december antog Allmänna rådet ett dokument med en samlad EU-

ansats till konflikten i FRJ/Kosovo. Ansatsen tar sikte på insatser för

återuppbyggnaden och stöd för den politiska processen. Men den riktar

också in sig mot stöd för demokratiseringsprocessen i hela FRJ. Skärpta

viseringsrestriktioner infördes mot personer som bidragit till ökat

förtryck av fria medier i Serbien. Unionen uttrycker också stöd för den

positiva utvecklingen i Montenegro mot demokrati. EU beslutade

tidigare under året att stödja det mer reformvänliga Montenegro med 5

miljoner ecu.

Sverige har aktivt drivit frågor rörande bl.a. stöd till demokratiseringen

i Montenegro, verkningsfulla sanktioner riktade mot ansvariga i Belgrad

och olika former av stöd till stärkandet av det civila samhället i Kosovo.

33.6.4 F.d. jugoslaviska republiken Makedonien

Utifrån den tilltagande etniska polariseringen mellan albaner och slaver,

inte minst i ljuset av Kosovokrisen, har EU noga följt utvecklingen i

landet. Särskild tyngdpunkt har lagts på försoning mellan de etniska

grupperna i landet och skydd för mänskliga rättigheter. Ett samarbets-

avtal mellan EG och Makedonien trädde i kraft den 1 januari 1998. Inom

ramen för avtalet inleddes en politisk dialog i februari. Det första mötet

mellan kommissionen och den makedonska staten, inom ramen för

samarbetsavtalet, ägde rum i mars.

Sverige har inom EU agerat för att landet skall ges stor

uppmärksamhet. En expertdelegation från EU besökte Skopje i juli för att

se över relationerna till EU, och ett trojkabesök på ministernivå gjordes i

december. EU har uppgraderat de diplomatiska relationerna och

representeras genom ett särskilt sändebud.

33.6.5 Albanien en vängrupp har upprättats

Efter höstens uppflammande oroligheter bildades på initiativ av bl.a. EU

en vängrupp för Albanien Friends of Albania . EU har därefter i ett

antal démarcher uppmanat de politiska partierna till ett konstruktivt

agerande. En ministerkonferens om Albanien hölls i slutet av oktober i

Tirana som en uppföljning av förra årets Romkonferens. Det

internationella stödet till den albanska regeringen var enhälligt och vikten

av fortsatt internationellt engagemang betonades. EU deltog aktivt vid

denna konferens. Inför folkomröstningen om ny konstitution deltog

unionen tillsammans med bl.a. Organisationen för samarbete och

säkerhet i Europa (OSSE) med valövervakare. EU har som en följd av

konflikten skärpt sin övervakning av gränsområdet genom European

commission monitor mission (ECMM).

33.6.6 Utvecklingssamarbetet i regionen

EG är den överlägset största biståndsgivaren till regionen inklusive FRJ.

Insatserna i området härstammar från såväl Europeiska byrån för

humanitärt bistånd (ECHO) som det s.k. Phare-biståndet (Bosnien-

Hercegovina, Makedonien och Albanien) och också direkt från

kommissionen. Insatserna har varit inriktade på humanitärt bistånd och

stöd till det civila samhället. Det sammantagna värdet på EG:s bistånd till

Västra Balkan uppgick 1998 till ca 400 miljoner ecu. Merparten har

använts till återuppbyggnad i Bosnien-Hercegovina. Ett genomgående

tema har varit stöd till insatser som underlättar för flyktingar att

återvända. Den årliga givarkonferensen för Bosnien-Hercegovina ägde

rum i början av året under ledning av EG och Världsbanken.

EG deltog i december i en internationell konferens om

återuppbyggnadsbistånd till Kroatien.

EG:s bistånd till Albanien är per capita större än till något annat

europeiskt land varav merparten utgörs av Phare-stöd. Omfattande

humanitärt bistånd har getts till de kosovoalbanska flyktingarna. Genom

Phare har EU även bidragit till VEU:s insats för utbildning och

rådgivning till den albanska polisen, Multinational advisory police

element (MAPE). Sverige har nationellt bidragit med fyra poliser till

insatsen.

33.7 Turkiet

Relationerna med Turkiet präglades under 1998 framför allt av

kommissionens förslag till en europeisk strategi för Turkiet i syfte att

förbereda landet för medlemskap (KOM(1998) 124 slutlig). Förslaget

välkomnades av Europeiska rådet i Cardiff. Kommissionen presenterade

även ett förslag till nytt finansiellt bistånd för Turkiet för att intensifiera

arbetet inom ramen för tullunionen och främja ekonomisk och social

utveckling (KOM(1998) 600 slutlig). En översynsrapport om Turkiets

närmande till EU presenterades i november. Europeiska rådet i Wien

bekräftade vikten av att den europeiska strategin genomfördes. Turkiet

valde under 1998 att avbryta den politiska dialogen med EU då man

ansåg sig diskriminerad i jämförelse med kandidatländerna i Central- och

Östeuropa och Cypern.

Sverige har verkat för att kommissionens förslag skall kunna

genomföras. Förslagen ligger i linje med tidigare framförda svenska

förslag om behovet av en färdplan för Turkiet till vägledning och

stimulans för landets medlemskapsperspektiv. Sverige har här betonat

Turkiets eget ansvar för att komma till rätta med en rad problem som

berör områdena demokrati, pluralism, respekt för de mänskliga

rättigheterna, skydd av minoriteter etc.

33.7.1 En europeisk strategi för Turkiet

Strategin presenterades av kommissionen den 4 mars och hade utarbetats

på uppdrag av Europeiska rådet i Luxemburg 12 13 december 1997. Den

innehåller detaljerade förslag och tidtabeller för ett fördjupat samarbete

på en rad områden: mänskliga rättigheter och humanitära frågor,

fördjupning av tullunionen, forsknings- och utvecklingssamarbete,

jordbruk, tjänstehandel, etc.

33.7.2 Förslag om nytt finansiellt bistånd

Förslaget presenterades av kommissionen den 21 oktober 1998 på

uppmaning av Europeiska rådet i Cardiff den 12 13 juni 1998. Det är

uppdelat på två finansiella förordningar med olika rättslig grund. Den

första förordningen, som kräver enhällighet i rådet, förutser att 15

miljoner ecu skall användas till åtgärder för att fördjupa tullunionen (bl.a.

anpassning till gemenskapens lagstiftning och stöd till mänskliga

rättigheter, demokrati- och minoriteter). Den andra förordningen, som

kräver kvalificerad majoritet i rådet, omfattar 135 miljoner ecu och rör

sektorer som MR-, demokrati- och minoritetsstöd, infrastruktur,

industriellt samarbete, telekommunikationer, hälsosektorn etc.

33.7.3 Kommissionens utvärderingsrapport om Turkiets

närmande till EU

Rapporten presenterades den 4 november i enlighet med slutsatserna från

Europeiska rådets möte i Cardiff. Kommissionen konstaterar i sina

slutsatser att Turkiet framstår som ett kandidatland med vissa särdrag när

det gäller den politiska situationen. EU är berett att utveckla sitt stöd för

att underlätta Turkiets EU-anpassning, men Turkiet måste ta sitt ansvar

för att stärka demokratin och skyddet för de mänskliga rättigheterna.

Allmänna rådet den 7 december delade generellt kommissionens analys.

33.8 Medelhavsländerna Maghreb/Mashrek

Partnerskapet Europa Medelhavet (den s.k. Barcelonaprocessen)

etablerades vid Barcelonakonferensen den 28 november 1995.

Partnerskapets syfte är att skapa en bas för samarbetet mellan EU och

tolv icke-medlemsstater i Medelhavsregionen, nämligen Marocko,

Algeriet, Tunisien, Egypten, Israel, Jordanien, Syrien, Libanon, Turkiet,

Cypern och Malta samt den palestinska myndigheten. Samarbetet skall

omfatta politisk dialog, säkerhetspolitik, ekonomiskt och finansiellt stöd

till partnerländerna och utbyte på de kulturella, sociala och tekniska

områdena.

33.8.1 Politiska och säkerhetspolitiska frågor

Den politiska dialogen skall främja utvecklingen av demokratiska

institutioner och respekten för mänskliga rättigheter. Den skall också

tjäna som instrument för säkerheten i regionen. Barcelonaprocessen är

inte avsedd att ersätta andra åtgärder för fred, stabilitet och utveckling i

området. Den är t.ex. inte en del av fredsprocessen i Mellanöstern utan en

parallell process som förhoppningsvis skall bidra till att göra

fredsprocessen framgångsrik. Därtill är tanken att Barcelonaprocessen

genom att skapa förtroende och samarbete även skall lösa och förhindra

konflikter på andra områden inom regionen. Motsatsen kan emellertid

även inträffa, dvs. att Barcelonaprocessen påverkas av en negativ

utveckling i andra processer som berör regionen. Den låsning i

fredsprocessen i Mellanöstern som större delen av året hindrade

genomförandet av Osloavtalet har försvårat det politiska och

säkerhetspolitiska arbetet under året i Barcelonaprocessen.

Den 3 4 juni hölls ett extra, informellt utrikesministermöte i Palermo.

Mötet kan ses som en mellanstation för analys och eftertanke inför det

ordinarie utrikesministermöte som skall äga rum i Tyskland (Stuttgart) i

april 1999. Huvudfrågor under mötet var Barcelonaprocessens roll i

regionen; det ekonomiska samarbetet, i synnerhet införandet av ett

frihandelsområde; biståndet (Meda) och den kulturella dialogen. Mötet

sågs som en framgång eftersom Barcelonaprocessens egenvärde och

betydelse för ansträngningarna att skapa fred, stabilitet och välstånd i

regionen fastslogs.

Inom ramen för det politiska och säkerhetspolitiska samarbetet hölls i

november ett möte om möjligheterna till samarbete i kampen mot

terrorism. Vidare fortsatte diskussionen om former för att börja

diskussionen om utformningen av en säkerhetsstadga för Medelhavet.

33.8.2 Ekonomiska och finansiella frågor

Inom ramen för det ekonomiska och finansiella partnerskapet har arbetet

fortsatt med att bedöma investeringshinder, främja investeringar och i

allmänhet stimulera den industriella och ekonomiska utvecklingen i de

tolv sydliga parterna i Medelhavsregionen. Vid en industriminister-

konferens i oktober betonades behovet av förbättrad infrastruktur,

enhetliga och öppna regelverk och förbättrad information. Ett närmare

samarbete med representanter för näringslivet skall eftersträvas. De

erfarenheter som gjorts när den europeiska inre marknaden infördes skall

erbjudas partnerländerna för att underlätta de omställningar som kan

komma att krävas vid införandet av ett frihandelsområde i regionen.

Den analys om de sydliga parternas behov i fråga om ekonomisk

modernisering som påbörjades 1997 fortsätter. En rapport förväntas

föreligga inför utrikesministermötet 1999.

I syfte att stärka energisamarbetet runt Medelhavet beslutades vid en

ministerkonferens 1996 att skapa ett Europa Medelhavsenergiforum.

Dess allmänna syfte är att bidra till att organisera och övervaka

energisamarbetet samt utgöra en permanent ram för dialog och

informationsutbyte. Vid ett energiministermöte i maj i Bryssel fastslogs

målsättningarna för det framtida arbetet, och ett aktionsprogram för

energisamarbetet för perioden 1998 2002 antogs.

33.8.3 Miljöfrågor

Ett expertmöte hölls i november i Bryssel för att följa upp det

handlingsprogram på kort och medellång sikt för prioriterade åtgärder på

miljöområdet som beslutades vid miljöministermötet i Helsingfors 1997.

Bland de viktigaste åtgärdsområdena ingår kontroll av erosion och

jordförstöring samt ökenspridning. Vidare ingår integrerad förvaltning av

vatten, mark och kustområden.

33.8.4 Sociala och kulturella frågor

Inom ramen för partnerskapet i sociala och kulturella frågor stod Sverige

den 23 24 april tillsammans med Egypten värd för ett seminarium i

Stockholm om dialogen mellan kulturer och civilisationer. Resultatet av

mötet blev ett antal slutsatser om det fortsatta arbetet inom

Barcelonaprocessen i syfte att bredda och fördjupa dialogen mellan de

olika kulturer, religioner och civilisationer som finns i länderna som

deltar i den. Slutsatserna förordar fortsatt arbete på följande områden:

forskning, utbildning, medier, mänskliga rättigheter och demokrati (den

mänskliga dimensionen) samt kulturellt utbyte i allmänhet.

Ett projekt inom ramen för Barcelonaprocessen där Sverige deltar

tillsammans med flertalet strandstater runt Medelhavet samt Österrike

och Finland Museum utan gränser invigdes i november i Stockholm.

Huvudparten av det kulturella och sociala samarbetet runt Medelhavet

är tänkt att äga rum inom ramen för några s.k. decentraliserade

samarbetsprogram; Med-Media för samarbete t.ex. mellan journalister;

Med-Campus för samarbete och utbyte mellan universitet; Med-Urbs

som rör samarbete mellan städer, kommuner etc. På grund av tidigare

finansiella oegentligheter som uppdagades av EU:s egna revisorer har

arbetsprogrammen legat nere och åtgärder vidtagits. De väntas kunna

starta på nytt under våren 1999.

33.8.5 Associeringsavtal med länderna i Medelhavsregionen

Frihandel och ekonomiskt stöd är två viktiga komponenter i EG:s politik

för Medelhavsområdet. EG har inlett förhandlingar om associeringsavtal

med en rad Medelhavsländer i syfte att på sikt skapa ett frihandelsområde

runt Medelhavet. Som ett första steg skall frihandel för industrivaror vara

införd till år 2010. Hittills har avtal slutits med Israel, Marocko, Tunisien

(samtliga år 1995), med Jordanien (april 1997) samt med PLO (februari

1997). Sverige ratificerade de tre förstnämnda under 1996 och kommer

att ratificera avtalet med Jordanien under 1999. Avtalet med Tunisien

trädde i kraft den 1 mars 1998. Interimsavtalet med PLO, vilket är ett

gemenskapsavtal och således inte behöver ratificeras av EU-ländernas

parlament, har likaså trätt i kraft. Förhandlingar om associeringsavtal

pågår med Egypten, Libanon, Algeriet och Syrien.

33.8.6 Utvecklingssamarbetet med Medelhavsregionen

EG har anslagit 4 685 miljoner ecu för perioden 1996 1999 till

utvecklingssamarbetet med länderna i Medelhavsregionen. Av detta

svarade Sverige under 1998, genom sin medlemsavgift till EU, för 170

miljoner kronor. Av biståndet regleras ca 3 424 miljoner ecu genom den

s.k. Meda-förordningen, som anger beslutsformerna och huvudområdena

för biståndssamarbetet. Biståndet utgår efter nationella och regionala

strategier vilka baseras på partnerländernas prioriteringar och i enlighet

med målen och syftena i Barcelonadeklarationen och Meda-

förordningen. Biståndet skall gå till ekonomisk omvandling, till

stärkande av den socio-ekonomiska jämvikten och stöd för utveckling av

det civila samhället samt till regionalt samarbete. Biståndet till vissa

sydliga partnerländer har alltsedan början dragits med förseningar på

grund av administrativa problem. Efter att samtliga länder i november

1998 skrivit på proceduravtal för utbetalning av biståndet bör nu Meda

börja kunna fungera. En utvärdering av programmet skall presenteras av

kommissionen i början av 1999.

33.9 Mellanöstern och Gulfstaterna

33.9.1 Mellanöstern

EU har under 1998 på olika sätt markerat sin närvaro i regionen liksom

sina politiska och ekonomiska ansträngningar för att fredsprocessen skall

lyckas. EU uttalade sitt stöd för Wye River Memorandum som i oktober

1998 ingicks mellan Israel och palestinierna under amerikansk

förmedling och som innebar att dödläget i processen bröts. EU har

därefter uppmanat parterna att noggrant uppfylla överenskommelsens

alla delar och inte vidta åtgärder som kan äventyra den fortsatta

processen. Sverige bidrog till att unionen intog en konsekvent och fast

hållning i frågor som rör den israeliska bosättningspolitiken, Jerusalems

status, israeliska avspärrningar av palestinska områden samt

fördömanden av terrorism. Det svenska generalkonsulatet i Jerusalem

fungerade enligt rotationsordningen på platsen som lokal EU-ordförande

där andra halvåret 1998.

EU:s särskilda sändebud för fredsprocessen i Mellanöstern, Miguel

Angel Moratinos, verkade under året bl.a. för en gemensam dialog

mellan EU och Israel om den palestinska ekonomin skulle leda till

konkreta israeliska åtgärder. EG:s bistånd till Västbanken/Gaza uppgår

till 54 procent av det totala internationella biståndet.

Arbetet har fortgått med EU:s program för att bistå den palestinska

myndigheten i dess strävan att motverka terroristhandlingar. Förutom

tekniskt inriktade insatser ingår i programmet att främja den palestinska

polisens insikter och respekt vad gäller mänskliga rättigheter. Svensken

Nils[REDACTED_EFTERNAMN] samordnar detta biståndsprogram.

33.9.2 Gulfstaterna

Det åttonde ministermötet inom ramen för samarbetet mellan EG och

Gulfstaternas samarbetsråd (Gulf Cooperation Council, GCC) hölls i

Luxemburg den 26 27 oktober. Vid mötet, där utrikesminister Anna
[REDACTED_EFTERNAMN] deltog, upprepade EU-länderna sitt krav på att GCC-länderna

skapar en intern tullunion innan ett frihandelsavtal EG-GCC kan

slutförhandlas. Samtidigt välkomnades de framsteg som faktiskt gjorts i

genomförandet av det gällande samarbetsavtalet. Den 7 december hölls

också det åttonde mötet i den gemensamma samarbetskommittén EG

Jemen i Bryssel. Handels- och biståndsfrågor stod på dagordningen.

33.9.3 Iran den politiska dialogen återupptagen

Under året har EU sökt återupprätta relationerna till Iran. Som ett led i

detta arbete har EU återupptagit en politisk dialog med Iran. Dialogen

täcker frågor som är av gemensamt intresse för EU och Iran, såsom

ekonomiskt och kulturellt samarbete, men även ämnen som mänskliga

rättigheter, eventuellt iranskt stöd till terrorism och eventuell förekomst

av massförstörelsevapen i Iran. Det första dialogmötet ägde rum i

Teheran i juli och EU företräddes av trojkan, ledd av den österrikiske

kabinettsekreteraren. Ett andra dialogmöte hölls i Wien den 18 december.

EU har under året uttryckt sin oro för bristande respekt för de mänskliga

rättigheterna och inskränkningar i yttrandefriheten i Iran. Alltjämt

förekommer det repressalier mot religiösa minoriteter i landet, såsom

bahaierna, vilket EU påpekade i ett uttalande i juli. Den 16 december

uttryckte EU sin oro över de upprepade mord och försvinnanden bland

författare och oppositionella som rapporterats från Iran.

33.10 Afrika

Under året har EU:s ansträngningar att söka medverka till en fredlig och

demokratisk utveckling i Afrika fortsatt. I en rad länder har

demokratiseringen vidareutvecklats, men många konflikter har kvarstått

och ett par nya tillkommit.

Förberedelserna för toppmötet mellan EU och Afrika har fortsatt, bl.a.

genom inledande diskussioner med OAU. Mötet planeras äga rum under

det portugisiska ordförandeskapet första halvåret år 2000. Sverige verkar

för att mötet skall behandla såväl politiska som ekonomiska frågor.

Allmänna rådet antog den 25 maj 1998 en gemensam ståndpunkt som

innebär att EU tillsammans med de afrikanska länderna skall verka för att

främja respekten för mänskliga rättigheter, demokratiska principer och

ett gott styrelseskick i Afrika. Länder med en positiv utveckling i dessa

hänseenden skall kunna få ökat EU-stöd. I länder med en negativ

utveckling skall EU kunna överväga lämpliga åtgärder för att motverka

denna, på basis av principerna i den rådsresolution som antogs den 28

november 1991.

33.10.1 Konflikten i Stora sjöregionen

Utvecklingen i Stora sjöregionen har följts nära av EU, i synnerhet sedan

den väpnade konflikten i Demokratiska republiken Kongo bröt ut i

augusti. EU har i ett flertal uttalanden uttryckt sin djupa oro över

konflikten och bland annat betonat risken för spridning och vikten av

respekt för mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. De

inblandade parterna har uppmanats till eldupphör, trupptillbakadragande

och inledande av politiska processer. EU har också verkat direkt hos

inblandade parter genom gemensamma démarcher till förmån för en

fredlig lösning på konflikten. EU:s särskilda sändebud för Stora

sjöregionen, Aldo Ajello, har spelat en central roll bl.a. för att förmedla

EU:s ståndpunkter till de olika aktörerna, och för att identifiera hur EU

konkret kan bidra till fred i regionen.

EU har stött de regionala initiativ som tagits för att lösa krisen och har

upprätthållit nära kontakter både med regionala organisationer (OAU,

SADC) och med FN. EU har drivit tanken på en internationell konferens

för fred, säkerhet och utveckling i Stora sjöregionen, arrangerad av FN

och OAU, och uttryckt sin beredvillighet att bidra. EU har också inlett en

intern diskussion om möjliga åtgärder för att motverka vapenflödet till

Stora sjöregionen. EG har haft ett omfattande i första hand humanitärt

bistånd till länderna i Stora sjöregionen (Rwanda, Burundi och

Demokratiska republiken Kongo).

33.10.2 Nigeria EU har beslutat om ny gemensam ståndpunkt

I Nigeria har den nye statschefen, general Abubakar, lagt fram en plan

för återgång till demokrati den 29 maj 1999. Mot denna bakgrund beslöt

EU om en ny gemensam ståndpunkt fr.o.m. den 1 november 1998, i

vilken endast de sanktioner som rör vapenembargo, militärt samarbete

och utbildning av militärstyrkor (med undantag för viss MR-relaterad

utbildning) kvarstår. Efter förslag från bl.a. Sverige ges en tydlig signal

till regimen att, i den händelse demokratiseringen ej skulle fullföljas, nya

sanktioner snabbt kan införas. EU markerar härigenom stöd till de

reformvänliga krafterna, men bibehåller samtidigt trycket på militär-

regimen. EU har vidare beslutat sända 100 valobservatörer till Nigeria,

varav 10 från Sverige.

33.10.3 Konflikten mellan Etiopien och Eritrea

Konflikten mellan Etiopien och Eritrea, som eskalerade i maj 1998, följs

noga inom EU-kretsen. Konflikten behandlades den 8 juni av allmänna

rådet, som uppmanade parterna att omedelbart upphöra med fientlig-

heterna och att återuppta förhandlingarna. Därefter har flera gemen-

samma EU-uttalanden och démarcher gjorts. I dessa har stöd uttalats för

OAU:s ansträngningar, och parterna har uppmanats att finna en fredlig

lösning på konflikten. Vidare har stöd uttryckts för det av OAU

framlagda ramavtalet, och parterna har uppmanats att acceptera det. EU

har förklarat sig berett att finansiellt stödja genomförandet av detta

ramavtal.

33.10.4 Inbördeskriget i Sudan

EU följer vidare noga utvecklingen i Sudan och den svåra humanitära

situationen. Flera gemensamma uttalanden har gjorts med anledning

härav. Situationen i Sudan behandlades av allmänna rådet den 29 juni. I

rådsslutsatserna uttrycktes ånyo oro över den allvarliga humanitära

situationen, och vidare bekräftades EU:s stöd för IGAD:s (Inter-

Governmental Authority on Development) ansträngningar för att finna en

fredlig lösning.

33.10.5 Samarbetet mellan EU och SADC

Det tredje utrikesministermötet mellan EU och SADC (Southern African

Development Community) ägde rum i Wien den 3 4 november 1998.

Inom ramen för den politiska dialogen diskuterades framför allt

konflikterna i Demokratiska republiken Kongo och Angola. Vidare

berördes regional integration och frihandel. På svenskt initiativ antogs

barnets rättigheter som en framtida prioriterad fråga för EU SADC-

samarbetet.

33.10.6 Konfliktförebyggande i Afrika

EU:s gemensamma ståndpunkt om konfliktförebyggande i Afrika och de

relaterade rådsslutsatserna från den 2 juni 1997, sågs över i juni 1998.

Kommissionen har under året lagt ned stort arbete på att utveckla och

operationalisera den gemensamma ståndpunkten, och bland de många

åtgärder som vidtagits kan nämnas att EG den 25 maj enades om en

uppförandekod vad gäller vapenexport, och den 26 juni om ett program

för att förebygga och bekämpa smuggling av konventionella vapen.

Vidare har EU stött det initiativ som tagits av Mali (och som sedermera

stadfästs av den västafrikanska samarbetsorganisationen Ecowas) att

införa ett moratorium för handel med och tillverkning av lätta vapen i

Västafrika. EU har gett stöd till OAU:s särskilda konfliktmekanism och

även tagit de första stegen mot att etablera en dialog med Ecowas genom

dess sekretariat, framför allt med sikte på att stärka organisationens

kapacitet för förebyggande och lösande av konflikter. Sverige har verkat

för att det inom ramen för den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken skall föras fördjupade diskussioner om konfliktrisker i

afrikanska länder, innan dessa utvecklats till kriser av allvarligt slag.

33.10.7 Sydafrika förhandlingarna om ett samarbetsavtal

Framsteg i förhandlingarna om ett samarbetsavtal mellan EG och

Sydafrika, inklusive ett frihandelsavtal, har skett under 1998. Inför

årsskiftet utestår endast ett fåtal, om än svåra, handelsfrågor.

Förhandlingen bör kunna slutföras under 1999. Sverige har verkat för ett

så liberalt och öppet handelsavtal som möjligt. Antalet undantag har

minskat och andelen handel särskilt på jordbrukssidan som kommer

att omfattas av ett framtida frihandelsavtal har ökat.

33.11 USA och Kanada

33.11.1 USA

Vid ett möte i Madrid 1995 enades EU och USA om att inom ramen för

den så kallade nya transatlantiska agendan stärka sitt samarbete vad

gällde såväl handelspolitik som kulturutbyte och utrikes- och säkerhets-

politik. Den vidgade politiska dialogen mellan EU och USA gäller bland

annat stärkt respekt för mänskliga rättigheter, främjande av icke-

spridning av massförstörelsevapen, terroristbekämpning och kris-

hantering.

Sverige tillmäter det transatlantiska samarbetet hög prioritet.

Samarbetet har tydlig inverkan på enskilda sakområden, den över-

gripande säkerhetssituationen i Europa och etablerandet av en global

säkerhetsordning.

Det transatlantiska samarbetet, som följs upp vid halvårsvisa

toppmöten mellan EU och USA, har hittills nått längst på det

handelspolitiska området, även om det också har understrukits att den

politiska förbindelsen i bredare bemärkelse mellan EU och USA skall

fördjupas. Under år 1998 enades EU och USA om att ingå ett

transatlantiskt ekonomiskt partnerskap. Vid toppmötet den 18 december

fastställdes även en gemensamt framförhandlad handlingsplan för hur

detta partnerskap skall fyllas med innehåll. Det skall ske bland annat

genom samordnat agerande för att stärka det multilaterala WTO-

regelverket och genom fortsatta bilaterala förhandlingar om avveckling

av tekniska hinder för handeln med industrivaror, tjänster, offentlig

upphandling och immateriella rättigheter. I syfte att underlätta för EU-

medborgare att erbjuda sina tjänster i USA och vice versa har man också

enats om att förhandla fram sektorsvisa avtal om ömsesidigt erkännande

av respektive länders kvalifikations- eller licenskrav för att utföra en viss

tjänst. Ett viktigt avtal med USA om ömsesidigt erkännande avseende

tekniska standarder, ett s.k. MRA-avtal, trädde i kraft den 1 december

1998 efter flera års förhandlingar. Avtalet med USA utgör det viktigaste

MRA-avtalet och bidrar starkt till att stimulera den transatlantiska

handeln.

En bärande tanke på den transatlantiska agendan är också att främja

kontakterna mellan det civila samhällets olika sektorer. Av särskild vikt

har varit den transatlantiska affärsmannadialogen, som i november 1998

höll sin fjärde årliga konferens med deltagande av hundratalet

företagsledare från EU och USA. Under året hölls också för första

gången en transatlantisk konsumentdialog samt initierades kontakter för

dialog på rätts- och miljöområdena.

De amerikanska sanktionslagarna som syftar till att inskränka handel

med Kuba, Iran och Libyen har varit centrala diskussionsämnen i

dialogen med USA. EG anser att dessa extraterritoriella lagar strider mot

WTO-reglerna. I november 1996 antog gemenskapen en förordning i

vilken det fastslås att det är illegalt för medlemsländerna att följa dessa

amerikanska lagar. Med anledning av denna förordning trädde en svensk

kompletterande lag i kraft den 1 januari 1998.

Vid toppmötet mellan EG och USA i maj 1998 bekräftades en

uppgörelse mellan parterna vad gällde att tills vidare uppskjuta

tillämpning av sanktionslagens möjlighet till privaträttsliga processer i

USA mot företag som handlar med nationaliserad egendom i Kuba. I

utbyte mot detta har EG tills vidare gått med på att uppskjuta sin begäran

om skiljedomsförfarande inom WTO.

33.11.2 Kanada

Dialogen mellan EU och Kanada äger rum inom ramen för en gemensam

handlingsplan och deklaration som undertecknades den 17 december

1996. Dialogen är bred och omfattar handel och ekonomi, utrikes- och

säkerhetspolitiska frågor, transnationella ämnen såsom miljö, migration,

internationell brottslighet, kulturfrågor och vetenskapliga frågor samt

främjandet av kontakter mellan det civila samhällets olika sektorer.

Relationerna mellan EU och Kanada är traditionellt mycket goda med en

betydande grad av samsyn i många frågor. Ett område där det finns

meningsskiljaktigheter rör den kanadensiska fiskelagen.

I dialogen är handelsfrågorna de mest framträdande. Vid toppmötet i

maj 1998 undertecknades ett viktigt avtal om ömsesidigt erkännande av

tekniska standarder, vilket stimulerar den transatlantiska handeln. EG har

svarat positivt på kanadensiska önskemål om ett stärkande av de

ekonomiska förbindelserna. Parterna är ense om att arbeta fram ett

fördjupat handelsinitiativ som omfattar såväl multilaterala som bilaterala

frågor.

På det vetenskapliga området undertecknades vid toppmötet i

december 1998 ett avtal om kärnforskningssamarbete. Förhandlingarna

om att ingå ett veterinäravtal samt ett avtal om vetenskap och teknologi

är långt framskridna. Vidare finns ett praktikantprogram (Acadia), som

erbjuder yrkespraktik för ungdom från EU-medlemsstaterna vid små och

medelstora kanadensiska företag.

Sverige välkomnar och stödjer dialogen med Kanada. Strävandena att

stärka detta transatlantiska samarbete i multilaterala såväl som bilaterala

handelsfrågor understöds från svensk sida. På det multilaterala området

är dialogen särskilt viktig mot bakgrund av förberedelserna inför nästa

multilaterala förhandlingsrunda.

33.12 Latinamerika och Västindien

Den regelbundna politiska dialogen mellan EU och Latinamerika

inleddes i början av 80-talet. Sedan dess har årliga ministermöten hållits

med Centralamerika (den s.k. San José-dialogen) och med Riogruppen,

vilken omfattar Sydamerika och Mexico med de centralamerikanska

länderna som observatörer. I februari 1998 ägde ministermöten rum i

Panama (Rio-gruppen) respektive i San José (Centralamerika).

Det första toppmötet mellan EU och Latinamerika/Västindien kommer

att äga rum i Rio de Janeiro den 28 29 juni 1999. Under året som gick

arbetade EU med förberedelserna inför toppmötet, både vad gäller

organisation och dagordning.

I december 1997 undertecknade EG och Mexiko ett avtal om

ekonomiskt partnerskap, politisk samordning och samarbete samt ett

interimsavtal. I november 1998 påbörjades förhandlingar inom ramen för

de nya avtalen om liberaliseringar av handeln med såväl varor som

tjänster. Sverige stöder upprättandet av ett frihandelsavtal mellan EG och

Mexiko i enlighet med WTO:s regler.

Avtal har tidigare ingåtts mellan EG och Mercosur (Argentina,

Brasilien, Paraguay och Uruguay) 1995 respektive EG och Chile 1996.

Båda avtalen är ramavtal som syftar till att förbereda processen att uppnå

handelsliberaliseringar och på sikt etablera en associering av politisk och

ekonomisk karaktär. EG och Mercosur respektive EG och Chile har

under året utarbetat ett gemensamt faktaunderlag som skall utgöra basen

för bedömning om och när frihandelsförhandlingar skall inledas.

Kommissionen presenterade internt för rådet i juli 1998 förslag till

associationsavtal med respektive part, vilka för närvarande diskuteras

inom gemenskapen.

Den 2 december 1996 antog rådet en gemensam ståndpunkt rörande

unionens politik visavi Kuba. Den fastställer Europeiska unionens avsikt

att uppmuntra och underlätta en fredlig övergång till pluralistisk

demokrati i Kuba, större respekt för mänskliga rättigheter och

grundläggande friheter samt varaktig förbättring av levnadsstandarden

för det kubanska folket. Den gemensamma ståndpunkten klargör

unionens önskan att vara Kubas partner, men att EU anser att fullt

samarbete med Kuba är beroende av förbättringar när det gäller

mänskliga rättigheter och politisk frihet. Den gemensamma ståndpunkten

utvärderas varje halvår. Vid utvärderingen av det senaste halvårets

utveckling konstateras att förhoppningarna om att påvens besök i Kuba

tidigare i år skulle få en gynnsam effekt på den politiska utvecklingen i

landet ännu inte har infriats. Några förbättringar vad avser MR-

situationen kan inte skönjas och den kubanska ekonomin uppvisar inga

övertygande tecken på hållbar återhämtning.

33.13 Asien

33.13.1 Den euro-asiatiska dialogen ASEM-toppmöte i London

Asien Europa mötet (Asia Europe Meeting, ASEM) hade sitt andra

toppmöte i London 3 4 april 1998 under ordförandeskap av premiär-

minister Tony Blair. I mötet deltog stats- eller regeringscheferna från

EU:s femton medlemsstater, sju ASEAN-länder samt Japan, Kina och

Sydkorea. EU representerades av kommissionens ordförande. Till

skillnad från ASEM:s första toppmöte i Bangkok 1996, som hölls i en

anda av optimism och tilltro till fortsatt stark tillväxt i Asien, ägde

ASEM 2 rum mot bakgrund av den snabbt förvärrade Asienkrisen.

Vid Londonmötet fattades beslut om att inrätta en ASEM Trust Fund i

Världsbanken för att finansiera experthjälp till reformer av den

finansiella sektorn och bidra till att lindra de sociala konsekvenserna av

krisen i de drabbade asiatiska länderna. Vidare beslöts att ställa ett EU-

nätverk av finansexperter till ländernas förfogande samt att inrätta ett

miljöinstitut i Bangkok (Asia-Europe Environmental Technology Centre,

AEETC). Institutets uppgift skall vara policyrådgivning och stöd till

gemensamma projekt. Sverige har bidragit med en miljon US dollar till

fonden, lämnat förslag på svenska experter till nätverket samt bidragit

finansiellt till miljöinstitutet. Mötet antog också aktionsplaner för

underlättande av handel och investeringar och ett uttalande mot

protektionism. Man tillsatte även en expertgrupp med uppgift att utarbeta

en vision för det fortsatta ASEM-samarbetet, avsedd att presenteras vid

nästa toppmöte, ASEM 3, i Seoul år 2000.

ASEM bildades för drygt två år sedan som en plattform för dialog och

samarbete mellan Europa och Asien. Sedan dess har man inlett

akademiskt, vetenskapligt och kulturellt samarbete och dialog om bl.a.

mänskliga rättigheter och institutionsutveckling. ASEM har därutöver

etablerat sig som ett värdefullt forum för informellt ekonomiskt och

politiskt informationsutbyte mellan de europeiska och asiatiska länderna.

Sverige prioriterar i ASEM-samarbetet frågor rörande handel och

investeringar, miljö, institutionsutveckling, akademiskt och kulturellt

samarbete, mänskliga rättigheter samt folkrörelsekontakter.

33.13.2 Intensifierad EU-politik gentemot Kina

EU har under 1998 vidgat sina relationer med Kina. Från och med 1998

avser EU och Kina att hålla årliga toppmöten. En uppdaterad Kina-

strategi, Mot ett globalt partnerskap med Kina godkändes av minister-

rådet i juni 1998. Strategin slår fast att EU:s målsättning är att engagera

Kina i en intensifierad politisk dialog, stödja utvecklingen i Kina mot ett

öppnare samhälle och en rättsstat med ökad respekt för de mänskliga

rättigheterna, samt att ytterligare involvera Kina i den globala ekonomin.

EU:s finansiella engagemang skall samtidigt ökas och EU:s profil i Kina

förstärkas. Man kommer även att särskilt intressera sig för utvecklingen i

Hongkong och Macau.

Kommissionens ordförande besökte under hösten 1998 Kina det

första besöket sedan 1985. Ett blandkommissionsmöte EG Kina ägde

rum i Bryssel i juni 1998, vid vilket bland annat handelspolitiska frågor

mellan EU och Kina samt Kinas medlemskap i Världshandels-

organisationen WTO diskuterades. Kinas medlemskapsförhandlingar

med WTO har under 1998 visat få framsteg, sedan även Kina fått känna

av konsekvenserna av Asienkrisen. EG har genom biståndsprojekt sökt

stötta Kinas ansträngningar att erhålla medlemskap i WTO.

På det politiska området kan noteras att EU:s trojka i juni presenterade

en rapport från ett besök i Tibet. Inom ramen för EU:s MR-dialog med

Kina har två möten ägt rum under 1998 mellan EU:s trojka,

kommissionen och Kina. I anslutning till dessa möten anordnades även

juridiska seminarier i Peking om mänskliga rättighetsfrågor med

deltagande av experter från Kina och Europa.

Kina har tagit initiativet till ett vetenskaps- och teknologiministermöte

1999 inom ramen för ASEM.

33.13.3 Samarbetet med Japan den ekonomiska krisen

viktigaste frågan

EU och Japan har sedan 1991 hållit årliga toppmöten, och det sjunde

mötet i ordningen hölls den 12 januari 1998 i Tokyo. Vid mötet

behandlades en rad politiska och ekonomiska frågor av gemensamt

intresse, t.ex. Asienkrisen, EMU, FN-frågor och regionala säkerhets-

frågor. Japan förklarade att man avsåg att sätta i gång ett nytt treårigt

avregleringsprogram efter att det program som sträckt sig 1995 1998 är

avslutat.

Den under året alltmer ansträngda japanska ekonomin stod högt på

dagordningen vid det ministermöte mellan EU och Japan som hölls den

12 oktober i Tokyo. Vid mötet avhandlades även en rad bilaterala och

multilaterala handelsfrågor. Japan och EG kom överens om att

gemensamt verka för att få till stånd en ny heltäckande förhandlingsrunda

i WTO kring millennieskiftet. I anslutning till ministermötet ledde

kommissionens vice ordförande Sir Leon Brittan en affärsmanna-

delegation med representanter för EU:s näringsliv, dock utan svenskt

deltagande.

EG:s exportfrämjande aktiviteter gentemot Japan, Exprom, har varit

föremål för debatt i EG:s kommitté för handelspolitik, 113-kommittén.

Enligt ett beslut av EG-domstolen måste det finnas en rättslig grund för

alla budgetposter. Bland medlemsländerna, bl.a. Sverige, har det funnits

en ovilja att gå med på kommissionens förslag att använda artikel 113

som rättslig grund och därigenom inkludera program för exportfrämjande

i den gemensamma handelspolitiken.

Framsteg har noterats i förhandlingarna om ett avtal om ömsesidigt

erkännande (mutual recognition agreement, MRA). MRA-avtal innebär

att en tillverkare kan testa sin produkt i hemlandet för ett annat lands

marknad. Kommissionen hyser hopp om att kunna träffa ett avtal inom

en snar framtid.

33.13.4 Den koreanska halvön EU följer utvecklingen och ökar

sitt engagemang

Sir Leon Brittan, vice ordförande i kommissionen, besökte Sydkorea

tillsammans med en affärsmannadelegation 13 14 oktober. Sir Leon

träffade, bland andra, president Kim Dae-jung och den sydkoreanske

finansministern. Bakgrunden till besöket var president Kims uppmaning

under ASEM:s toppmöte i London i april 1998 att sända europeiska

investeringsdelegationer till Sydkorea.

Handelsfrågor diskuterades också vid det årliga bilaterala minister-

mötet mellan EG och Sydkorea i Bryssel den 27 oktober.

Kommissionen lade i december fram ett meddelande som redogjorde

för hur EU önskade utveckla relationerna med Sydkorea. Meddelandet är

indelat i en politisk och en ekonomisk del. Den politiska delen uttrycker

bland annat stöd för Sydkoreas försök att minska spänningarna på den

koreanska halvön genom att involvera Nordkorea i det internationella

samfundet. Den ekonomiska delen stöder president Kims ekonomiska

reformprocess och poängterar behovet av att Sydkorea förbättrar

marknadstillträdet.

EG har under 1998 bidragit med omkring 50 miljoner ecu i bistånd till

Nordkorea. I detta belopp ingår livsmedelsbistånd och stöd till

jordbruket. EG har valt att kanalisera sitt bistånd främst genom

internationella enskilda organisationer och Världslivsmedelsprogrammet.

EU är efter USA den största givaren till Nordkorea.

Den 2 december inleddes i Bryssel en politisk dialog mellan EU och

Nordkorea på tjänstemannanivå. Agendan var bred och omfattade bl a

relationerna EU Nordkorea, humanitärt bistånd, MR-frågor, reform-

frågor och säkerhetssituationen på den koreanska halvön.

33.13.5 Sydostasien utvecklingen i Burma, Kambodja,

Indonesien och Östra Timor

Utvecklingen i Burma gav upphov till återkommande reaktioner från

EU:s sida under året. Ett flertal uttalanden gjordes i vilka bl.a. SPDC-

regimen fördömdes för arresteringen av oppositionella, ett frisläppande

av landets politiska fångar krävdes, och SPDC uppmanades återuppta en

dialog med oppositionen.

EU:s gemensamma ståndpunkt om Burma från 1996 förlängdes i april

1998 och ytterligare en gång i oktober, då ståndpunkten också skärptes.

Till förbudet mot att utfärda inresevisering för personer med anknytning

till militärregimen lades förbud mot transitviseringar. Vidare utökades

gruppen som omfattas av viseringsförbudet till att även omfatta personer

inom turistnäringen.

Burmas inträde i ASEAN har utgjort ett problem i EU:s förbindelser

med ASEAN. Ett planerat blandkommissionsmöte mellan EG och

ASEAN fick ställas in hösten 1997 eftersom oenighet rådde om Burmas

närvaro vid dessa möten. På grund av den svåra politiska situationen i

Burma motsätter sig EG att landet deltar på jämbördig fot med övriga

ASEAN-medlemmar i blandkommissionsarbetet. Detta grundas på ett

avtal mellan EG och ASEAN till vilket Burma inte är anslutet. Frågan

löstes hösten 1998 då EG och ASEAN enades om att de nya ASEAN-

medlemmarna, Burma och Laos, skulle ges möjlighet att passivt närvara

vid blandkommissionens nästa möte.

EU gav ett betydande bistånd för att möjliggöra det parlamentsval som

hölls i Kambodja i juli. EU:s stöd gick till väljarregistrering och

observatörsverksamhet, och uppgick till 9,5 miljoner ecu. Valets

genomförande fick godkänt av den samlade gruppen av internationella

observatörsstyrkor (joint international observer group), vars koordinerade

insats leddes av EU:s chefsobservatör, svensken ambassadör Sven G.
[REDACTED_EFTERNAMN]. Valet kunde genomföras utan större störningar, med mindre våld

än väntat, med 90 95 procent av de röstberättigade registrerade och med

ett 90-procentigt valdeltagande. Men de allvarliga problem som

valprocessen varit behäftad med påpekades också av observatörerna.

Utvecklingen i Indonesien gav anledning till en tätare dialog mellan

EU och landet om den reformprocess som inletts och som syftar till att en

demokratiskt vald regering skall kunna ta över styrningen av landet efter

valen sommaren 1999.

I frågan om Östra Timors framtid har samtalen mellan Portugal och

Indonesien fortsatt under ledning av FN:s generalsekreterare, med

inriktning på att ge Östra Timor vittgående autonomi. EU:s medlems-

stater gav sitt fulla stöd till dessa förhandlingar. EU förde under året en

återkommande dialog med Indonesien om utvecklingen i Östra Timor,

där inte minst frågor sammanhängande med överträdelser av de

mänskliga rättigheterna gavs uppmärksamhet.

33.13.6 Starka reaktioner på kärnvapensprängningarna i Indien

och Pakistan

EU:s relation till Indien och Pakistan kom under 1998 att präglas av den

nya säkerhetspolitiska situation i Sydasien som ländernas prov-

sprängningar av kärnvapen i maj gav upphov till. Vid allmänna rådets

möte den 25 maj fördömdes de indiska provsprängningarna och Indien

uppmanades att ansluta sig till icke-spridningsavtalet och provstopps-

avtalet. Unionen enades även om att verka för ett uppskjutande av lån

från de internationella finansiella institutionerna till Indien. Den 8 juni

antog allmänna rådet en ny rådsdeklaration gällande både Indien och

Pakistan. Formuleringarna överensstämde till stora delar med

deklarationen från den 25 maj, men Pakistans mer utsatta ekonomiska

situation skulle tas i beaktande vid bedömningen av nya krediter. En

gemensam ståndpunkt med syfte att främja icke-spridning och

förtroendeskapande åtgärder i Sydasien antogs av rådet den 26 oktober

(se även avsnitt 30.4).

Trots EU:s fördömande av provsprängningarna har man samtidigt

funnit det angeläget att fortsätta den politiska dialogen med Indien och

Pakistan. EU-trojkan har under hösten haft överläggningar med Indien på

ministernivå i New Delhi och med Pakistan på tjänstemannanivå i Wien.

På det handelspolitiska området har EG drivit frågorna om Indiens

bristfälliga genomförande av WTO:s avtal om immaterialrätt (TRIP:S)

och flera fall av antidumpning. Man har även argumenterat mot landets

åberopande av betalningsbalansproblem som skäl till allmänna

tullhöjningar och införandet av nya investeringsregler för personbils-

tillverkning.

DEL 4 SAMARBETE I RÄTTSLIGA OCH

INRIKES FRÅGOR

34 Civilrättsligt samarbete

Arbetet på det civilrättsliga området är omfattande och syftar såväl till att

harmonisera medlemsstaternas lagar som till att förbättra det

internationella samarbetet staterna emellan. Harmoniseringsfrågorna

behandlas regelmässigt i den första pelaren, medan arbetet i den tredje

pelaren är koncentrerat till den internationella privat- och processrätten.

34.1 Civilrättsligt samarbete inom den första och den

tredje pelaren

Det mesta och kanske viktigaste civilrättsliga samarbetet, dvs. det

samarbete som rör regler om enskildas förhållanden inbördes, sker inte

som en del av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor utan görs i stället

inom det ekonomiska och sociala samarbetsområdet. Detta samarbete

syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagar så att den inre

marknaden kan fungera. Olika civilrättsliga lagar i medlemsstaterna kan

utgöra onödiga hinder för den fria rörligheten av t.ex. varor och tjänster.

Under året har inom första pelaren pågått ett betydelsefullt och

effektivt harmoniseringsarbete om flera centrala civilrättsliga frågor.

Detta civilrättsliga samarbete finns redovisat i andra delar av skrivelsen.

Arbetet har gällt direktiv om bl.a. produktansvar (se även 9.3),

försäkringsrätt (se även 10.1.2), konsumentköp (se även 21) och

immaterialrätt (se även 22).

Arbetet i den tredje pelaren är helt och hållet inriktat på den

internationella privat- och processrätten dvs. frågor om lagval,

internationell delgivning, domstolars internationella behörighet, och

erkännande och verkställighet av utländska domar. Det arbetet redovisas

i det följande.

34.1.1 Brysselkonventionen jurisdiktion och verkställighet av

domar inom privaträtten

EU:s medlemsstater undertecknade i november 1996 en konvention om

Sveriges, Finlands och Österrikes tillträde till 1968 års Bryssel-

konvention (EGT C 15, 15.1.1997, s. 1). Brysselkonventionen, som har

ingåtts mellan EU:s medlemsstater, innehåller dels regler om domstolars

internationella behörighet (jurisdiktion), dels regler om verkställighet av

domar på privaträttens område. Reglerna innebär att enhetliga

jurisdiktionsregler tillämpas inom hela EU-området och att en dom som

har meddelats i ett av länderna normalt skall erkännas och verkställas i de

övriga länderna inom unionen.

Riksdagen beslutade i maj 1998 att Sverige skall tillträda Bryssel-

konventionen. Riksdagens beslut innebär att konventionen införlivas med

svensk rätt (prop. 1997/98:102, bet. 1997/98:LU24, rskr. 1997/98:231).

Konventionen och de nya bestämmelser som krävs träder för Sveriges del

i kraft den 1 januari 1999 (SFS 1998:1321). Av övriga medlemsstater har

hittills Danmark, Nederländerna, Tyskland och Österrike anslutit sig till

1996 års tillträdeskonvention (se SFS 1998:1689).

Brysselkonventionen innebär för svensk del mycket små nyheter i sak,

eftersom Luganokonventionen, som är så gott som identisk med

Brysselkonventionen, redan gäller i Sverige. Luganokonventionen

ingicks år 1988 mellan EU:s medlemsstater och de dåvarande Efta-

länderna. En nyhet i och med tillträdet till Brysselkonventionen är att den

summariska processen hos kronofogdemyndigheten omfattas av

konventionens regler. En annan nyhet är att EG-domstolen är behörig att

tolka denna.

34.1.2 Revidering av Bryssel- och Luganokonventionerna

Medlemsstaterna påbörjade i januari 1998, tillsammans med Schweiz,

Norge och Island, ett arbete med att revidera Bryssel- och Lugano-

konventionerna. Arbetet beräknas kunna slutföras under första halvåret

1999.

Konventionerna har fungerat väl och revideringsarbetet är därför inte

inriktat på några omvälvande förändringar. Utgångspunkten för arbetet är

att de grundläggande principerna för konventionerna skall bibehållas och

att arbetet skall koncentreras på förändringar som innebär att

konventionerna fungerar bättre.

En av de viktigaste frågorna rör förenkling och ökad effektivitet när

det gäller verkställighetsförfarandet (exekvatur) för domar. Det är ett

starkt önskemål att öka domars fria rörlighet inom konventionsområdet,

dvs. att domar som meddelats i en konventionsstat skall kunna

verkställas i andra konventionsstater utan att en omfattande prövning

sker i den mottagande staten. En annan viktig fråga rör behörighetsregler

till skydd för konsumenter. De nuvarande reglernas tillämpningsområde

kommer sannolikt att bli bredare och reglerna samtidigt mer begripliga

och överskådliga.

Andra förslag som ägnas stort intresse är av mer juridisk-teknisk

karaktär. Det handlar bl.a. om en förbättring av den nuvarande särskilda

behörighetsregeln för avtalsrättsliga tvister och om den regel som skall

avgöra vilken domstol som skall ta upp en sak beträffande vilken talan

har väckts i mer än en konventionsstat (internationell lis pendens).

34.1.3 En europeisk exekutionstitel

Våren 1997 tillsattes en arbetsgrupp med namnet Europeisk

exekutionstitel. Gruppen skall behandla frågor om verkställighet inom

EU av domar och beslut på civilrättens område. Sverige har redan tillträtt

flera konventioner som gäller verkställighet av utländska domar (och

ibland även domstols internationella behörighet), exempelvis de ovan

nämnda 1988 års Luganokonvention, som gäller inom EU Efta-kretsen,

och 1968 års Brysselkonvention.

I arbetsgruppen diskuterades bl.a. förenklingar av det system för

verkställighetsprövning som de nyssnämnda konventionerna föreskriver,

s.k. exekvaturprövning. Även effektiviseringar av systemet för säkerhets-

åtgärder diskuterades, liksom frågor om standardformulär för ansökan

och ett ökat informationsutbyte. I april 1998 överlämnades

dokumentation av gruppens arbete till gruppen för revidering av Bryssel-

och Luganokonventionerna (se även 34.1.2), och därefter har arbetet med

verkställighetsfrågorna drivits vidare i den sistnämnda gruppen.

34.1.4 Brysselkonventionen II om äktenskapsmål

Konventionen om domstols behörighet och om erkännande och

verkställighet av domar i äktenskapsmål (den s.k. Brysselkonventionen

II) är en konvention mellan EU:s medlemsstater. Den har till syfte att

underlätta den fria rörligheten för människor inom EU genom enhetliga

regler om erkännande av domar på hemskillnad, äktenskapsskillnad och

andra domar om äktenskaps upplösning som meddelats i någon

medlemsstat. Konventionen innehåller även enhetliga regler om vilket

lands domstolar som skall vara behöriga att ta upp ett sådant äktenskaps-

mål. Även vårdnadsfrågor omfattas av konventionen, under förutsättning

att en sådan fråga uppkommer i samband med ett äktenskapsmål.

Konventionens struktur är i väsentliga hänseenden densamma som i den

förmögenhetsrättsliga Brysselkonventionen från 1968.

Brysselkonventionen II och ett protokoll om EG-domstolens

behörighet att tolka konventionen undertecknades av Europeiska

unionens råd den 28 och 29 maj 1998 (EGT C 221, 16.7.1998, s. 1). För

att Sverige skall kunna tillträda konventionen och protokollet krävs

riksdagens godkännande.

Som resultat av en politisk kompromiss får Danmark, Finland och

Sverige enligt konventionen rätt att även fortsättningsvis använda sig av

1931 års nordiska äktenskapskonvention i sina inbördes förhållanden i

stället för den nya Brysselkonventionen II. Dessa länder får även träffa

nya avtal som rör frågor som regleras av Brysselkonventionen II, så

länge eventuella bestämmelser om domstols behörighet i sådana avtal är i

överensstämmelse med Brysselkonventionen II.

Överenskommelsen innebär vidare att domar som meddelats i de

nordiska EU-staterna med stöd av 1931 års konvention erkänns och blir

verkställbara i alla de andra medlemsstaterna enligt reglerna i Bryssel-

konventionen II, under förutsättning att den nordiska domstolens

behörighet varit grundad på en regel som har en motsvarighet i Bryssel-

konventionen II. På så sätt kommer nordiska domars rörlighet att

garanteras inom EU på ett sätt som även kommer Island och Norge till

del.

34.1.5 Romkonventionen tillämplig lag för avtalsförpliktelser

Regeringen beslutade den 17 juni 1998 att ratificera en konvention om

bl.a. Sveriges tillträde till 1980 års EU-konvention om tillämplig lag för

avtalsförpliktelser (den s.k. Romkonventionen).

Romkonventionen innehåller regler om vilket lands lag som skall

tillämpas i tvister som rör avtalsförpliktelser med internationell

anknytning när det uppkommer ett val mellan rättsordningarna i olika

länder. Sverige har i och med medlemskapet i EU förbundit sig att

ansluta sig till konventionen. Efter förhandlingar mellan Sverige, Finland

och Österrike å ena sidan och de övriga tolv medlemsstaterna i EU å

andra sidan undertecknades den 29 november 1996 en överenskommelse

som innebar att de tre nya staterna anslöt sig till Romkonventionen.

Riksdagen godkände överenskommelsen den 4 februari 1998.

34.1.6 Romkonventionen II tillämplig lag för förpliktelser

utanför avtalsförhållanden

Den år 1980 upprättade konventionen om tillämplig lag för avtals-

förpliktelser (Romkonventionen) var ursprungligen tänkt att omfatta även

förpliktelser utanför avtalsförhållanden (framför allt skadeståndstvister).

I slutänden lämnades emellertid dessa frågor utanför den konventionen.

Konventionsarbetet har i den delen nu väckts till liv igen, och en råds-

arbetsgrupp har haft i uppdrag att undersöka behovet av och möjlig-

heterna att komma överens om en konvention om tillämplig lag för

förpliktelser utanför avtalsförhållanden (Romkonventionen II).

För att underlätta de fortsatta diskussionerna presenterade den

österrikiske ordföranden ett första utkast till konventionstext vid

rådsarbetsgruppsmötet i början av november 1998.

Ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor godkände vid sitt

sammanträde den 3 och 4 december 1998 på ordförandens initiativ ett

dokument vari det konstateras att det finns ett behov av en konvention av

det slag som diskuterats och att det torde vara möjligt att komma överens

om en sådan. Rådsarbetsgruppen uppmanades att övergå till mer direkta

förhandlingar på grundval av det av ordföranden presenterade

konventionsutkastet.

34.1.7 Delgivningskonventionen delgivning av handlingar i mål

och ärenden av civil eller kommersiell natur

Den 26 maj 1997 antog ministerrådet den s.k. delgivningskonventionen

(konventionen om delgivning i Europeiska unionens medlemsstater av

handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur). Till

konventionen hör ett protokoll om EG-domstolens tolkning av

konventionen. Ännu har ingen medlemsstat ratificerat konventionen.

Frågan om ett svenskt tillträde övervägs. Fram till dess att konventionen

träder i kraft tillämpas andra multi- eller bilaterala konventioner på

området. Den viktigaste av dessa är 1965 års Haagkonvention om

delgivning i utlandet av handlingar i mål och ärenden av civil eller

kommersiell natur, som har tillträtts av ett 30-tal länder i och utanför

Europa.

35 Straffrättsligt samarbete, polisiärt samarbete

och tullsamarbete

Det straffrättsliga samarbetet, liksom polis- och tullsamarbetet är mellan-

statligt och arbetet sker helt och hållet inom ramen för den tredje pelaren.

En ansenlig del av de rättsakter som antagits och det arbete som pågår

fokuserar på den organiserade brottsligheten.

35.1 Horisontella frågor

35.1.1 Internationell organiserad brottslighet

En särskild handlingsplan mot den organiserade brottsligheten antogs av

rådet i april 1997 (EGT 97/C 251/01) och godkändes av Europeiska rådet

vid dess möte i Amsterdam i juni 1997.

Handlingsplanen innehåller 15 politiska riktlinjer och 30 särskilda

rekommendationer.

Riktlinjerna och rekommendationerna innehåller uppmaningar till rådet

att vidta en rad konkreta åtgärder som spänner över ett vitt fält. Det rör

frågor om att vidta åtgärder för att straffbelägga vissa förfaranden, och

att undersöka i vad mån harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning

kan bidra till kampen mot den organiserade brottsligheten.

Handlingsplanen betonar också vikten av att det i varje medlemsstat finns

effektiv och väl utvecklad lagstiftning mot penningtvätt och när det gäller

att förverka vinning av brott. Riktlinjerna och rekommendationerna

lägger stor vikt vid hur det rättsliga och polisiära samarbetet är

organiserat. Ett flertal rekommendationer handlar om att skapa nätverk,

centrala kontaktpunkter och andra kontaktytor för att befrämja

informationsutbyte och samarbete mellan de rättsliga myndigheterna och

polis- och tullmyndigheter både inom varje medlemsstat och mellan

dessa. En viktig utgångspunkt för handlingsplanen är att en rad åtgärder

redan har vidtagits och att ett antal olika överenskommelser redan har

träffats inom ramen för EU och andra internationella organ för att

förbättra samarbetet mellan länderna på det rättsliga och polisiära

området för att bekämpa bl.a. organiserad brottslighet. En huvuduppgift

för rådet är att se till att dessa instrument tillträds av alla medlemsstater

och att de genomförs på ett effektivt sätt. Slutligen innehåller

handlingsplanen riktlinjer och rekommendationer som syftar till att

involvera främst ansökarländerna i arbetet.

Den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet

En av handlingsplanens rekommendationer gick ut på att det under rådet

skulle inrättas en sektorsövergripande arbetsgrupp mot den organiserade

brottsligheten. En sådan inrättades redan i mitten av juli 1997. Gruppen

har sedan dess mötts ungefär en gång per månad. Den består av

representanter på hög nivå från medlemsstaternas berörda departement/

ministerier, åklagar-, polis- och tullväsenden.

Arbetsgruppen har under 1998 utarbetat ett antal gemensamma

åtgärder, deklarationer och resolutioner. Inom ramen för gruppens arbete

har också frågor om metodutveckling på området för både det rättsliga

och det polisiära samarbetet diskuterats och behandlats. Några av de

viktigaste exemplen är en gemensam åtgärd om kriminalisering av

deltagande i kriminella organisationers aktiviteter, som antogs i

december 1998. Vidare kan nämnas den gemensamma åtgärden om

bekämpande av barnpornografi på Internet, som i princip är färdig-

behandlad, och den gemensamma åtgärden om penningtvätt, spårande,

frysning, beslag och förverkande av vinning av brott, som antogs vid

rådsmötet för rättsliga och inrikes frågor i december 1998 (se även 35.2).

Handlingsplanen lyfter särskilt fram brottsförebyggande åtgärder, och

arbetsgruppen har utarbetat en resolution om förebyggande av

organiserad brottslighet. Ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor

godkände resolutionen i december 1998. Vad gäller det polisiära

samarbetet har gruppen tjänat som ett forum för utbyte av erfarenheter

rörande konkreta samarbetsåtgärder och strategisk information om

organiserad brottslighet. Som exempel kan nämnas den årliga rapporten

om organiserad brottslighet i medlemsstaterna som genomgått en

avsevärd kvalitetshöjning genom årets upplaga. I förhållande till tredje

land kan särskilt nämnas att arbetsgruppen utarbetat den s.k.

föranslutningspakten mot organiserad brottslighet som slöts i maj 1998

mellan EU:s medlemsstater och länderna som sökt medlemskap i

unionen. Paktens bestämmelser har sedan följts upp vid tre möten med en

för ändamålet särskilt inrättad expertgrupp i vilken representanter för alla

länder deltar.

Den europeiska konferensens expertgrupp mot narkotika och organiserad

brottslighet (Kohl-gruppen)

Inom ramen för den europeiska konferensen (se avsnitt 3.1.6) tillsattes i

mars 1998 en expertgrupp med uppdrag att snabbt överväga problem som

hänger samman med den organiserade brottsligheten och narkotika-

handeln. Gruppen fick under hösten särskilt i uppdrag att överväga frågor

om barnpornografi och organiserad människosmuggling. Expertgruppen

skall senast den 12 mars 1999 redovisa sina rekommendationer i en

rapport till den europeiska konferensen. Gruppen har under året haft tre

möten.

35.1.2 Brottsförebyggande arbete

Det brottsförebyggande arbetet har under året lyfts fram ytterligare. Efter

det att Sverige 1995 förde upp frågan om brottsförebyggande arbete på

EU:s dagordning tog Nederländerna under hösten 1997 initiativ till ett

utökat samarbete mellan medlemsstaterna inom området för brottsföre-

byggande åtgärder har resulterat i att medlemsstaterna har utsett

nationella kontaktpunkter som skall ha till uppgift att ta emot frågor om

brottsförebyggande arbete. Sverige anordnade i november 1998 ett

tvådagarsseminarium i brottsförebyggande arbete för dessa

kontaktpunkter.

Polissamarbetsgruppen är knutpunkt inom tredje pelaren för att ta emot

och analysera information på det brottsförebyggande området. En

handbok med goda exempel på brottsförebyggande arbete är under

utarbetande.

Brottsförebyggande aspekter har under det österrikiska ordförande-

skapet uppmärksammats också i den sektorsövergripande arbetsgruppen

mot organiserad brottslighet (se avsnitt 35.1.1). Den 1 december 1998

antogs en resolution om förebyggande av organiserad brottslighet (EGT

C 408, 29.12.1998, s. 1). Resolutionen kommer att fungera som en

politisk plattform och idékatalog för det fortsatta arbetet. Genom

resolutionen åtar sig medlemsstaterna, kommissionen och Europol att

inventera vad som kan göras på EU-nivå för att förebygga organiserad

brottslighet. En rapport skall arbetas fram före utgången av år 2000.

35.1.3 Ömsesidig utvärdering av hur internationella åtaganden

genomförs på nationell nivå

Den 5 december 1997 antogs en gemensam åtgärd om införande av en

ordning för utvärdering av hur internationella åtaganden i kampen mot

den organiserade brottsligheten tillämpas och genomförs på nationell

nivå. Den gemensamma åtgärden har sin grund i handlingsplanen mot

organiserad brottslighet (se avsnitt 35.1.1). Åtgärden tar inte bara sikte på

genomförandet av unionens rättsakter utan omfattar även andra

internationella instrument som medlemsstaterna tillträtt. Utvärderingen

genomförs under överinseende av den sektorsövergripande arbetsgruppen

om organiserad brottslighet. Den första utvärderingsomgången avser

nationell lagstiftning och praxis på området för inbördes rättshjälp i

brottmål och efterforskning och beslag eller spärrande av egendom.

Enligt planerna skall fem länder utvärderas årligen under 1998, 1999 och

2000. För Sveriges del sker utvärderingen under år 2000.

35.2 Straffrättsligt samarbete

35.2.1 Inbördes rättshjälp i brottmål

År 1995 inrättades inom EU en arbetsgrupp för att behandla frågan om

effektivisering av det internationella samarbetet i brottmål (internationell

rättshjälp). Arbetet syftar till att åstadkomma en konvention som

kompletterar 1959 års Europakonvention om inbördes rättshjälp i

brottmål. Arbetsgruppen behandlar huvudsakligen frågor om utökade

möjligheter till direkt kontakt mellan de olika staternas myndigheter i

ärenden som rör internationellt samarbete, användande av videoteknik

vid förhör med vittnen som befinner sig i en annan stat än domstolen,

samt framställningar om husrannsakan, beslag och förverkande eller

återställande av egendom som tillskansats genom brott. Även frågor om

hemlig avlyssning av telekommunikationer och gränsöverskridande

samarbetsmetoder (kontrollerade leveranser och hemliga utredningar) är

aktuella i gruppen.

Konventionen är i princip färdigförhandlad. Den fråga som kvarstår att

diskutera är frågan om hemlig avlyssning av telekommunikationer.

Arbetsgruppen har redan fått i uppdrag att påbörja arbetet med ett

tilläggsprotokoll där bl.a. ett svenskt förslag om förhör med vittnen

genom telefonkonferens kommer att tas upp.

Under våren har den sektorsövergripande arbetsgruppen mot

organiserad brottslighet utarbetat en gemensam åtgärd om goda rutiner

vid inbördes rättshjälp i brottmål (98/427/RIF, EGT L 191, 7.7.1998,

s. 1) som antogs av rådet den 29 juni 1998. Den gemensamma åtgärden

syftar till att göra praktiska förbättringar av den inbördes rättshjälpen

genom att varje medlemsstat åtar sig att främja ett antal uppräknade goda

rutiner vid verkställandet av framställningar om rättshjälp i brottmål.

Den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet

har även utarbetat en gemensam åtgärd om inrättande av ett europeiskt

rättsligt nätverk (98/428/RIF, EGT L 191, 7.7.1998, s. 4) som också

antogs av rådet den 29 juni 1998. Genom den gemensamma åtgärden

inrättas ett europeiskt rättsligt nätverk som skall underlätta informations-

utbyte och konkret samarbete mellan åklagare och förundersöknings-

ledare i medlemsstaterna. Det rättsliga nätverket består av kontakt-

personer som utses av respektive medlemsstat och har redan påbörjat sitt

arbete.

35.2.2 Penningtvätt och förverkande

Den 3 december 1998 antogs en gemensam åtgärd om penningtvätt och

identifiering, spårande, frysning, beslag och förverkande av vinning som

härrör från brott (EGT L 333, 9.12.1998, s. 1). Åtgärden kompletterar

1990 års europeiska konvention i samma ämne och har sin grund i

handlingsplanen mot organiserad brottslighet (se avsnitt 35.1.1).

Medlemsstaterna åtar sig i den gemensamma åtgärden att se till att

deras lagstiftning om penningtvätt och förverkande är mer generellt

tillämplig och inte är begränsad till vissa brott eller brottstyper. Åtgärden

innehåller också bestämmelser som syftar till att förbättra det rättsliga

samarbetet över gränserna när det gäller förverkad egendom.

35.2.3 Deltagande i kriminella organisationers brottsliga

aktiviteter

Den 21 december 1998 antog rådet en gemensam åtgärd om att göra

deltagande i en kriminell organisation i Europeiska unionens medlems-

stater till ett brott (EGT L 351, 29.12.1998, s. 1). I den gemensamma

åtgärden åtar sig medlemsstaterna bl.a. att kriminalisera vissa för-

faranden. Åtgärden innehåller en definition av vad som avses med en

kriminell organisation vid tillämpningen av den gemensamma åtgärden.

Definitionen är således inte allmängiltig utan syftar enbart till att

avgränsa tillämpningsområdet för den gemensamma åtgärden. Enligt

definitionen krävs bl.a. att organisationens kriminella verksamhet skall

inbegripa brott med ett maximistraff på minst fyra års fängelse. Kravet

på kriminalisering knyter an till deltagandet i organisationens brottsliga

aktiviteter eller i andra aktiviteter om detta sker med kännedom om att

deltagandet bidrar till organisationens brottslighet. Endast medlemskap i

en kriminell organisation är inte tillräckligt, utan det krävs en påtaglig

koppling mellan den enskildes deltagande och den kriminella

verksamheten.

Den gemensamma åtgärden är så utformad att det inte torde krävas

några svenska lagändringar för att Sverige skall leva upp till åtagandena.

Brottsbalkens bestämmelser om straffansvar för medverkan till brott är

t.ex. tillräckliga för att Sverige skall leva upp till kravet på

kriminalisering.

35.2.4 Sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi på

Internet

Frågan om hur man bäst skall förebygga och bekämpa sexuella

övergrepp på barn särskilt förekomsten av barnpornografi på Internet

har i olika sammanhang diskuterats under året.

Det österrikiska ordförandeskapet tog i början av september 1998

initiativ till en gemensam åtgärd för att bekämpa barnpornografi på

Internet. Frågan om barnpornografi togs därefter upp i rådet i september

(ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor) och i oktober 1998

(allmänna rådet).

En intensiv behandling av förslaget till en gemensam åtgärd för att

bekämpa barnpornografi på Internet har därefter skett i olika rådsarbets-

grupper. Europaparlamentet skall höras om förslaget. Medlemsstaterna

har uppnått politisk enighet om detta. Vid rådsmötet den 3 4 december

1998 (ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor) beslutades att den

gemensamma åtgärden skall antas så snart Europaparlamentet har lämnat

sitt yttrande.

Förslaget till en gemensam åtgärd för att bekämpa barnpornografi på

Internet syftar till att förebygga och bekämpa sexuella övergrepp på barn

och särskilt produktion, bearbetning, distribution och innehav av barn-

pornografi på Internet. Det innehåller åtaganden för medlemsstaterna att

bl.a.

 uppmuntra användare av Internet att anmäla barnpornografi på nätet

om de träffar på sådant material,

 se till att de brottsbekämpande myndigheterna kan agera snabbt när de

har fått information om misstänkt förekomst av barnpornografi,

 säkerställa största möjliga internationella samarbete och utbyte av

information m.m.,

 i dialog med industrin granska lämpliga åtgärder för att eliminera

förekomsten av barnpornografi på Internet,

 kontrollera att den straffprocessrättsliga lagstiftningen är i takt med

den tekniska utvecklingen,

 uppmuntra framställning av filter och andra tekniska hjälpmedel.

Förslaget innehåller också bestämmelser om utvärdering, bl.a. av den

gemensamma åtgärden den 24 februari 1997 om åtgärder mot människo-

handel och sexuellt utnyttjande av barn (97/154/RIF, EGT L 63,

4.3.1997, s. 2).

Praktiska samarbetsåtgärder för att bekämpa barnpornografi och

organiserad människohandel behandlas också i Europeiska konferensens

expertgrupp mot narkotika och organiserad brottslighet (se avsnitt

35.1.1).

35.2.5 Korruption och förfalskning

Som nämnts i avsnitt 29.1 undertecknade medlemsstaterna i september

1996 ett protokoll till den s.k. bedrägerikonventionen med bestämmelser

om korruption som menligt kan påverka EG:s finanser. Sedan det arbetet

avslutats fortsatte man inom EU:s tredje pelare med att utarbeta en

fristående konvention om korruption. Den undertecknades av medlems-

staterna den 26 maj 1997 (EGT C 195, 25.6.1997, s. 1). Konventionens

bestämmelser överensstämmer till stora delar med vad medlemsstaterna

redan gått med på i bedrägerikonventionen och korruptionsprotokollet.

Den går emellertid längre i det att det inte finns något rekvisit om skada

för EG:s finanser.

Sedan korruption i den offentliga sektorn sålunda täckts in, lade

Luxemburg i inledningen av sitt ordförandeskap hösten 1997 ett förslag

till gemensam åtgärd rörande korruption på det privata området (muta

och bestickning av bl.a. anställda i företag). Den gemensamma åtgärden

antogs av rådet i december 1998 (EGT L 358, 31.12.1998, s. 2).

Åtagandena i den gemensamma åtgärden är i olika avseenden

begränsade, och medlemsstaterna enades därför om att fortsatta över-

väganden skall ske. Sverige kunde stödja långtgående åtaganden på

området. Vår lagstiftning omfattar redan korruption i den privata sektorn.

I början av hösten 1998 presenterade kommissionen ett meddelande till

rådet, Europaparlamentet och Europeiska centralbanken om åtgärder för

att skydda den kommande gemensamma valutan, euro, mot förfalskning.

Meddelandet innehåller tankar och idéer om sådant som ökat

informationsutbyte och samarbete. Några konkreta förslag läggs inte

fram. Ett arbete för att utröna om det finns behov av gemensamma

straffrättsliga åtgärder mot förfalskning påbörjades under hösten inom

ramen för rådsarbetsgruppen för gemenskapsrätt och nationell straffrätt.

På grundval av medlemsstaternas svar på ett frågeformulär skall det

göras en bedömning av om de nationella rättsordningarna tillhandahåller

tillräckligt skydd.

Kommissionen lade också i början av hösten fram ett förslag till

gemensam åtgärd om bedrägerier och förfalskningar som rör andra

betalningsmedel än kontanter. De föreslagna bestämmelserna innefattar

bl.a. åtagande att straffbelägga förfalskning av t.ex. checkar och

betalkort. Med utgångspunkt i förslaget skall det inom ramen för samma

rådsarbetsgrupp utrönas om det finns något behov av de gemensamma

åtaganden om straffbeläggning som föreslås. Det diskuteras också att ge

Europol utökat mandat till att omfatta förfalskningar av betalningsmedel.

35.2.6 Utlämningsfrågor

En konvention om utlämning, som behandlar materiella frågor, antogs i

september 1996 (EGT C 313, 23.10.1996, s. 11). En förklarande rapport

till konventionen godkändes av rådet den 26 maj 1997 (EGT C 191,

23.6.1997, s. 13). Frågan om konventionens införlivande i svensk rätt

bereds för närvarande i Regeringskansliet.

35.2.7 Återkallelse av körkort

Företrädarna för de 15 medlemsstaterna undertecknade den 18 juni 1998

konventionen om kördiskvalifikationer efter sju års diskussioner,

däribland tre års detaljerade förhandlingar. När konventionen har trätt i

kraft innebär det att förare som har fått körkortet indraget i ett EU-land

inte längre kan undgå körkortsingripandet genom att lämna brottslandet.

35.3 Polis- och tullsamarbete

35.3.1 Europol

Europolkonventionen trädde i kraft den 1 oktober 1998. Samtidigt

inledde Europols styrelse sin verksamhet. Under sina första samman-

träden har styrelsen formellt antagit de tillämpningsföreskrifter som

behövs för att Europols verksamhet skall kunna starta sedan de bekräftats

av rådet. Styrelsen har vidare behandlat frågor om Europols ledning och

uppbyggnad av datasystemen. Eftersom vissa åtgärder fortfarande

återstår innan Europol kan ta upp sin verksamhet bl.a. har inte alla

medlemsstater ratificerat tilläggsprotokollet om immunitet och

privilegier för Europol och dess tjänstemän har Europols

narkotikaenhet upprätthållit verksamheten även under slutet av 1998.

Den gemensamma tillsynsmyndigheten över Europol inledde sin

verksamhet i början av oktober och har enhälligt antagit sin

arbetsordning vilken har underställts rådet för godkännande.

35.3.2 Annat polissamarbete

Den särskilda arbetsgruppen för polissamarbete, som bl.a. ägnar sig åt

tekniska frågor, har fortsatt sitt arbete med krypteringsfrågor. Rådet

antog den 28 maj vissa slutsatser angående rättsvårdande myndigheters

möjligheter att få tillgång till krypterade meddelanden i klartext. En

resolution kommer att utarbetas i ämnet. Frågor om avlyssning av

Internet har behandlats främst med inriktning mot bekämpandet av

barnpornografi (se avsnitt 35.2.4). Andra frågor som har varit aktuella

under året är en inventering av de åtgärder som medlemsstaterna vidtagit

för att genomföra den år 1997 antagna resolutionen om utbyte av DNA-

analyser och en inventering av standarder för pejlingsutrustning till

fordon. En handbok för brottsplatsundersökning har tagits fram. Gruppen

behandlar också brottsförebyggande arbete (se avsnitt 35.1.2).

Arbetsgruppen ägnar sig vid sidan om tekniskt samarbete främst åt

frågor om polisutbildning, där ett viktigt verksamhetsområde är bistånd

till och samarbete med kandidatländerna. En utvärdering av utbildnings-

behovet pågår och riktade utbildningsinsatser kommer att påbörjas under

nästa år. Ett annat område som tilldragit sig stor uppmärksamhet är

åtgärder mot ordningsstörningar, där särskilt frågor om fotbolls-

huliganism har diskuterats, bl.a. mot bakgrund av händelserna vid

fotbolls-VM under året. Vidare har ett antal seminarier ägt rum under

året, bl.a. om utbyte av DNA-analyser, huliganism, avlyssning av

telekommunikation och våld mot kvinnor.

35.3.3 Terrorism

Tredje pelarens terrorismarbetsgrupp har under 1998, i likhet med

tidigare år, halvårsvis upprättat hotbildsdokument om inre och yttre

terrorismhot i EU. Arbetsgruppen har som vanligt även ställt samman

statistik om händelser med rasistiska, främlingsfientliga eller anti-

semitiska motiv. Under året har förslag till förbättringar av statistik-

insamlingen diskuterats.

Arbetsgruppen har vidare behandlat frågan om hur finansiering av

terrorism kan begränsas och presenterat ett dokument med åtta punkter

om denna fråga. I dokumentet, som har noterats av ministerrådet för

rättsliga och inrikes frågor, understryks vikten av att uppmärksamma de

första länkarna i sådana kedjor som kan misstänkas leda fram till

konkreta terroristhandlingar.

Arbetsgruppen har även utarbetat en tiopunktslista som ger en bild av

medlemsstaternas gemensamma synpunkter rörande handel med vapen

till terrorister. I punkterna markeras medlemsstaternas beslutsamhet att

öka samarbetet inom det aktuella området. Listan är tänkt att fungera som

vägledande riktlinjer för ytterligare åtgärder.

35.3.4 Tullsamarbete

Ett antal gemensamma kontrollaktioner mot den illegala trafiken av

narkotika har genomförts. Besluten rörande dessa aktioner togs av

rådsarbetsgruppen för tullsamarbete. En ansenlig mängd av olika slags

droger har kunnat beslagtas.

I syfte att intensifiera kampen mot bl.a. den illegala handeln med

narkotika utarbetades under 1998 förslag till ett strategiskt åtgärds-

program för tredje pelaren med en detaljerad plan över det vidare arbetet.

Syftet med programmet är också att skapa ett allt närmare samarbete

mellan EU:s medlemsstater dels mellan tullförvaltningarna, dels mellan

tull och polis. Förhandlingar pågår dock för närvarande.

En viktig uppgift för tullmyndigheterna, både vid gemenskapens yttre

gränser och inom EU:s område, är att bekämpa brottslighet i samband

med införsel och utförsel av varor. Grov kriminalitet inom bland annat

narkotikaområdet är i hög grad internationell och väl organiserad. För att

effektivt bekämpa kriminalitet av detta slag är det nödvändigt att

tullmyndigheterna har ett väl utvecklat internationellt samarbete.

Riksdagen har under året ratificerat den s.k. CIS-konventionen (customs

information system). Konventionen syftar till att möjliggöra utbyte av

information och ett gemensamt agerande av tullmyndigheterna vilket är

av betydelse för den brottsbekämpande verksamheten. En central databas

är under uppbyggnad. Där skall tullmyndigheterna kunna hämta och

lämna personuppgifter och andra uppgifter för användning i under-

rättelse- och spaningsverksamhet. Dessutom har under året tagits beslut

om att i ett tilläggsprotokoll till CIS-konventionen införa möjligheten att

registrera ett fordonsregistreringsnummer. Vidare har man i protokollet

definierat penningtvätt på samma sätt som gjorts i Neapel II-

konventionen. Denna konvention handlar om ömsesidigt bistånd och

samarbete mellan tullförvaltningarna.

36 Gränskontroll, invandring och asyl

Samarbetet under året har präglats av en rad nya inslag där

förberedelserna inför Amsterdamfördragets ikraftträdande spelat en

avgörande roll.

I syfte att påbörja förberedelserna för att Amsterdamfördraget skall

träda i kraft har rådet och kommissionen utarbetat en handlingsplan för

att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i fördraget om upprättandet

av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Denna handlingsplan

antogs av Europeiska rådet i Wien i december och innehåller

prioriteringar för arbetet under den närmaste två- till treårsperioden.

Av nya inslag kan särskilt nämnas det arbete som karaktäriseras av en

ökande tyngdpunkt på en integrerad, pelaröverskridande strategi med

inriktning på situationen i vissa ursprungs- och transitländer som asyl-

sökande och migranter huvudsakligen kommer ifrån. Detta arbete

inleddes med den s.k. handlingsplanen om Irak och har sedan tagit sig

uttryck i den i december upprättade högnivågruppen för asyl- och

migrationsfrågor, som bl.a. skall studera ett antal ursprungsländer.

I juni lanserade det österrikiska ordförandeskapet ett strategidokument

om migrations- och asylpolitiken i ett försök att få i gång en allmän

policydebatt om politikområdet. Trots att rådet i stort välkomnade en

sådan debatt fick detta dokument utstå mycket stark kritik, både från

rådet och från andra aktörer, och några konkreta förslag har inte lagts

som följd.

Under året har flertalet beslut tagits för att göra budgetmedel

tillgängliga för projekt inom politikområdet asyl, invandring och gräns-

kontroller, inom ramen för vilka även svenska projekt har finansierats.

I övrigt har det arbetats vidare på frågor som Dublinkonventionens

tillämpning, färdigställande av Eurodac-systemet, förslag till gemen-

samma bestämmelser om uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare,

återtagandeavtal, tillfälligt skydd för fördrivna, bördefördelning,

viseringspolitik m.m.

36.1 Övergripande frågor

Inströmningen av irakier och kurder i EU

En fråga som väckte uppmärksamhet i början av året var inströmningen

av irakier och kurder i EU. I januari 1998 antogs den s.k. handlings-

planen om Irak av allmänna rådet. Initiativet till planen var nederländskt

och den antogs efter att frågan behandlats av Europeiska rådet i

Luxemburg. Handlingsplanen rörde tillströmningen av immigranter från

Irak och närliggande region och tog upp ett antal åtgärder på områdena

utrikes- och säkerhetspolitik, migrationspolitik och biståndspolitik.

Planen var det första handfasta exemplet där EU anlade ett

pelaröverskridande helhetsperspektiv på migrationsfrågor, vilket stöddes

av Sverige och låg väl i linje med den helhetssyn som Sverige har på

migrationspolitiska frågor.

Odysseus-programmet

Rådet antog i mars 1998 en gemensam åtgärd om ett utbildnings-,

utbytes- och samarbetsprogram inom politikområdet asyl, invandring och

passage av medlemsstaternas yttre gränser, det s.k. Odysseus-

programmet (EGT L 99, 31.3.1998, s. 2). De projekt som pågick under

Sherlock-programmet från 1996 integrerades i det nya, mycket mer

omfattande Odysseus-programmet. Programmet gäller 1998 2002 och

omfattar 12 miljoner ecu. Kommissionen beviljar medel efter

ansökningar från medlemsstaterna till olika projekt inom området.

Projekten kan röra samarbete mellan olika medlemsstater, men även med

kandidatländerna. Sedan rådet beslutade om programmet har ett

hundratal projekt beviljats medel (se också 36.5).

Utvidgningen

Vad angår den förestående utvidgningen av EU antog rådet under våren

1998 en gemensam åtgärd (EGT L 191, 7.7.1998, s. 8) om en kollektiv

utvärderingsmekanism på området rättsliga och inrikes frågor, se vidare

under 3.1.4.

Handlingsplan inför Amsterdamfördraget

Vid Europeiska rådet i Cardiff i juni beslutade stats- och

regeringscheferna att rådet och kommissionen skall utarbeta en

handlingsplan om hur man på bästa sätt skall genomföra bestämmelserna

i Amsterdamfördraget om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa,

dvs. samma ämnesområde som Unionsfördragets s.k. tredje pelare (se

också 5.2.1). Handlingsplanen godkändes vid Europeiska rådet i Wien i

december. I handlingsplanen anges hur bestämmelserna i Amsterdam-

fördraget om fri rörlighet för personer, asyl, invandring, civilrättsligt

samarbete, polisiärt och straffrättsligt samarbete bör genomföras och

inom vilka tidsramar. Genomförandetiden för de prioriterade områdena

varierar mellan två och fem år från det att Amsterdamfördraget trätt i

kraft. Bland de prioriterade åtgärderna kan nämnas att genomföra

bestämmelserna om tillfälligt skydd för fördrivna personer.

Ny övergripande arbetsgrupp

I december 1998 fattade rådet beslut om att en horisontell arbetsgrupp för

migrations- och asylfrågor skall upprättas, vilken skall vara verksam

fram till, och avrapportera vid, toppmötet i Tammerfors i oktober 1999.

Initiativet till den horisontella arbetsgruppen tar sin utgångspunkt i den

ovannämnda handlingsplanen om Irak. Tanken är att den horisontella

arbetsgrupp som bildats skall sammanföra element från alla tre pelarna

och utveckla en handlingsplan. Planen skall ta upp ett flertal aspekter,

bland annat följande:

 en gemensam analys beträffande orsakerna till inströmning av

migranter till medlemsstaterna, vilken skall bygga på reguljärt

uppdaterade rapporter om situationen för mänskliga rättigheter i

ursprungsländerna,

 effektiva biståndsinsatser, t.ex. för flyktingmottagande i regionen,

möjligen i samarbete med UNHCR och enskilda organisationer,

 politiska/diplomatiska initiativ och dialog med ursprungslandet och

andra länder i närområdet,

 möjligheterna att stärka det ekonomiska samarbetet med landet eller

regionen.

36.2 Konvention om yttre gränskontroll

Arbetet med utkastet till yttre gränskontrollkonvention, som innehåller

regler för hur personkontroll vid EU:s yttre gräns skall genomföras, har i

stort legat nere under de senaste åren. I dagsläget förutser man i

avvaktan på Amsterdamfördragets ikraftträdande med de däri

inkorporerade Schengenreglerna inte någon lösning på de frågor som

hittills har hindrat arbetet med den nämnda konventionen inom EU.

36.3 Dublinkonventionen asylansökan skall prövas

 Första asyllandsprincipen

Dublinkonventionen från 1990 grundar sig i stort på en tillämpning av

den s. k. första asyllandsprincipen. Denna innebär sammanfattningsvis att

för det fall att utlänningen före ankomsten till Sverige har uppehållit sig i

ett annat land än hemlandet, kan han återsändas dit, om han där är

skyddad mot förföljelse eller mot att sändas till hemlandet och också mot

att sändas vidare till ett annat land där han inte har motsvarande skydd.

Konventionen har som syfte att säkerställa att var och en som ansöker om

asyl i någon medlemsstat skall få sin asylansökan prövad och att en

asylsökande inte sänds från en medlemsstat till en annan utan att någon

stat anser sig ha ansvar för prövningen.

Konventionen trädde i kraft för de tolv ursprungliga signatärstaterna

den 1 september 1997. För Sveriges del, liksom för Österrike, trädde

konventionen i kraft den 1 oktober 1997 (se prop. 1996/97:87). För

Finlands del trädde den i kraft 1 januari 1998.

Artikel 18-kommittén

En särskild kommitté har inrättats enligt artikel 18 i konventionen för att

bl. a. besluta om tillämpningsföreskrifter och pröva frågor om tillämp-

ningen av konventionen. Kommittén sammanträdde vid två tillfällen

under 1998. Vid ett möte i maj antogs ett beslut rörande bl.a. beviskraven

enligt Dublinkonventionen (beslut nr 1/98 av den 30 juni 1998, EGT nr L

196, 14.7.1998, s. 49) och ett åtgärdsprogram rörande tillämpningen av

Dublinkonventionen. Vid ett möte i december kunde kommittén inte enas

om de två förslag som lades fram, varför inga beslut fattades.

Tillämpningen i Sverige

I Sverige begärde man under de nio första månaderna 1998 att andra

medlemsstater skulle ta ansvaret för asylsökande i ca 1 500 ärenden,

vilket utgör ca 15 procent av det totala antalet asylsökande under den

perioden. Efter sådan begäran av Sverige till andra medlemsstater

accepterades under samma period ansvaret för uppskattningsvis 800

asylsökande av andra medlemsstater.

36.3.1 Eurodac-konventionen datoriserat fingeravtryckssystem

Under 1998 har arbetet med konventionen om upprättandet av det

datoriserade fingeravtryckssystemet Eurodac fortsatt. Eurodac skall

utgöra ett komplement till Dublinkonventionen, som trädde i kraft under

1997. Arbetet har framskridit under 1998, men några frågor är

fortfarande utestående. I december kom rådet till slutsatsen att man skall

sikta in sig på Amsterdamfördragets ikraftträdande och då förhandla

vidare om innehållet i Eurodac i annan rättslig form, förmodligen ett

direktiv. Arbetet rörande de utestående frågorna fortgår dock i avvaktan

på Amsterdamfördragets ikraftträdande.

36.4 Tredjelandsmedborgares rätt att resa in och bosätta

sig i EU

Invandringskonventionen

Arbetet rörande tredjelandsmedborgares rätt att resa in och bosätta sig i

EU har under året till stor del koncentrerats kring det av kommissionen

presenterade förslaget till invandringskonvention. Förslaget syftar till att

harmonisera de bestämmelser som rör tredjelandsmedborgares möjlig-

heter till uppehållstillstånd i egenskap av bl.a. arbetstagare, egen-

företagare, studenter och anhöriga. Förslaget innehåller även en

avdelning som reglerar inom EU bosatta tredjelandsmedborgares

möjligheter att söka anställning i ett annat medlemsland. Ett inledande

granskningsarbete har påbörjats och en genomgång av artiklarna i

förslaget har genomförts. Förslaget kommer dock inte att vara färdig-

förhandlat före Amsterdamfördragets ikraftträdande. Genomgången har

visat på stora skillnader i de olika medlemsstaternas regelverk. Sverige

stöder i och för sig arbetet med en harmonisering på området, men har

framfört reservationer mot utformningen av vissa av de föreslagna

reglerna.

Återtagandeavtal

Diskussioner har förts under en längre tid om återtagandeavtal mellan EU

och tredje länder. Dessa diskussioner är ännu inte avslutade och kommer

att påverkas av Amsterdamfördragets ikraftträdande.

Informationskampanjer

Diskussioner pågår om genomförandet av informationskampanjer i tredje

länder avseende möjligheterna till bosättning inom EU. Syftet är att

informera om de regler som gäller, främst för att förhindra att personer

från de aktuella urspungsländerna tar sig till EU i falska förhoppningar

om att beviljas uppehållstillstånd.

36.5 Asylpolitiken

Arbetet med asylfrågor har inom EU under året till viss del rört

tillämpningen av Dublinkonventionen (se 36.3).

Budgetmedel för mottagande och återvändande/återvandring

Rådet antog under våren 1998 två rättsakter, gemensamma åtgärder, som

är gällande under 1998 och rör medel för projekt för bl.a. asylsökande.

Under 1997 hade rådet antagit liknande rättsakter, men dessa gällde bara

för kalenderåret 1997, så de nya akterna från 1998 utgör en fortsättning

på området. I en rättsakt (EGT L 138, 9.5.1998, s. 6) sägs att projekt i

syfte att underlätta återvändande för asylsökande och fördrivna personer

som har fått skydd i medlemsstaterna, t.ex. rörande yrkesutbildning, skall

kunna finansieras av EU. Rättsakten omfattar 13 miljoner ecu. Den andra

akten (EGT L 138, 9.5.1998, s. 8) rör projekt som kan förbättra

mottagandet av asylsökande och flyktingar och omfattar 3,75 miljoner

ecu. Medel för de här projekten skall beviljas av kommissionen efter

ansökan. Totalt har mer än 200 ansökningar från myndigheter och

organisationer ingetts till kommissionen under 1998. Från svenskt håll

har det under året ansökts om medel för ett tjugotal projekt, varav åtta har

beviljats medel.

Asylprojekt under Odysseus-programmet

Rådet antog i mars 1998 vidare en gemensam åtgärd om ett utbildnings-,

utbytes- och samarbetsprogram inom politikområdet asyl, invandring och

passage av medlemsstaternas yttre gränser, det s.k. Odysseus-

programmet (se 36.4). Ett svenskt projekt som beviljades medel enligt

programmet är den konferens rörande barn i asylprocessen, vilken

Utrikesdepartementet anordnade i september 1998 i Sigtuna. I

konferensen deltog företrädare för EU:s medlemsstater, de baltiska

staterna, Norge, kommissionen, FN:s kommitté för barnets rättigheter,

FN:s flyktingkommissarie (UNHCR) samt enskilda organisationer och

experter.

 Tillfälligt skydd" och "solidaritet"

I juli 1998 presenterade kommissionen två förslag till gemensamma

åtgärder om tillfälligt skydd för fördrivna personer (EGT C 268,

27.8.1998, s. 13) och solidaritet vid mottagandet av fördrivna personer

(EGT C 268, 27.8.1998, s. 22). Huvuddragen i de två förslagen kan sägas

vara samma som de i ett tidigare förslag om tillfälligt skydd från 1997,

vilket nu förändrats något och delats upp i två delar. Rörande förslaget

från 1997 var man efter mer än ett års förhandlingar ännu inte enig

rörande flera principiella frågor, varefter de två nya förslagen

presenterades av kommissionen. De två förslagen är avsedda att ses som

ett komplement till 1951 års konvention angående flyktingars rättsliga

ställning. Förslagen är nu föremål för förhandlingar som kan förväntas

bli utdragna.

Utbyte av information

Den arbetsgrupp inom asylpolitikens område som benämns Cirea

(Centrum för utbyte av information och diskussion kring asylfrågor) har

som målsättning att samla, utbyta och sprida information samt ställa

samman dokumentation om asylrelaterade frågor inom EU. I sin

förlängning syftar arbetet inom Cirea till att samordna och harmonisera

medlemsstaternas asylpolitik. Verksamheten består av två huvuddelar,

dels möten genom vilka informationen sprids bland medlemsstaterna,

dels dokumentation av denna information. Ett nära samarbete mellan

UNHCR och Cirea har sedan 1995 tagit form, bland annat genom att

UNHCR numera vanligen närvarar och bidrar med material vid Cireas

möten, då genomgångar görs av tredje länder som genererar många

asylsökande. Av särskilt intresse har hittills varit t.ex. statistiska

uppgifter (antal asylansökningar och andel beviljade ansökningar), typ av

asyl-sökande, åberopade motiv, resvägar, situationen i ursprungslandet

samt medlemsstaternas praxis i fråga om handläggning av

asylansökningar.

36.6 Viseringspolitiken

Under året har arbetet med det befintliga regelverket fortskridit, och ett

antal beslut av teknisk natur som grundar sig på detta har fattats.

Förordningen (EG) 2317/95 om vilka tredje länders medborgare som

måste ha visering vid passerandet av medlemsstaternas yttre gränser har

varit i kraft sedan 1995. Europaparlamentet har därefter fört talan mot

rådet i EG-domstolen och yrkat att förordningen skall upphävas eftersom

parlamentet inte konsulterats på vederbörligt sätt innan rådet fattade

beslut. Dom gavs i målet i juni 1997 vari det fastslogs att så var fallet.

Enligt domen upphävs förordningen, och det föreskrivs att en ny

förordning skall antas efter det att parlamentet lämnat yttrande. Den

upphävda förordningen skall dock äga giltighet till dess en ny har

antagits. Därefter har kommissionen lämnat ett förslag till ny förordning,

vilket rådet den 3 oktober 1997 beslutade lämna till parlamentet för

yttrande. Detta har parlamentet ännu inte lämnat. Denna situation har

föranlett rådet att under senhösten 1998 i brev till parlamentets

ordförande framhålla vikten av att yttrande lämnas i enlighet med EG-

domstolens dom.

36.7 Olaglig invandring

Utbyte av information om olaglig invandring

Centrum för information, reflexion och utbyte i frågor som rör

gränspassage och invandring (Cirefi) har som mål att samla in, utbyta

och vidarebefordra information samt sammanställa dokumentation om

alla frågor som rör gränspassage och olaglig invandring. Syftet med ett

sådant informationsutbyte är att underlätta samordning mellan berörda

organ och harmonisera medlemsstaternas praxis, politik och lagstiftning

när det gäller gränspassage och invandring.

Under det brittiska ordförandeskapet fortsatte informationsinsamling

och uppdatering av invandringen av personer med irakiskt ursprung. På

svenskt initiativ presenterades ett frågeformulär angående invandringen

från f.d. Jugoslavien med tyngdpunkt på Kosovoregionen. Vidare

slutfördes under det brittiska ordförandeskapet diskussionerna om de

gemensamma definitioner som skall användas vid utväxling av statistik

mellan medlemsstaterna och Cirefi. Dessa definitioner skall på sikt även

användas av kandidatländerna vid deras rapportering.

Flera gemensamma möten med kandidatländerna har ägt rum under

året. För att underlätta kandidatländernas integrering i statistikutbytet har

vissa medlemsstater utsetts att inleda ett partnerskap. För Sveriges del

resulterade detta i partnerskap med Lettland. Målet är att kandidat-

länderna på sikt skall delta fullt ut i det statistikutbyte som för

närvarande sker mellan medlemsstaterna. Information om olaglig

invandring och gränskontroll har under året även utbytts med USA och

Kanada.

Aktionsplan för behandling av statistiken på området

Under hösten 1998 har kommissionen presenterat sin aktionsplan som rör

bl.a. databehandling av statistikuppgifter och EUROSTAT:s roll.

Aktionsplanens första steg har under hösten genomförts, vilket inneburit

att statistikutväxling har påbörjats mellan medlemsstaterna och

EUROSTAT.

Utrustning vid inreseställen

I maj utfärdade rådet en rekommendation om tillhandahållande av

utrustning för att upptäcka förfalskningar vid Europeiska unionens

inreseställen (EGT C 189, 17.6.1998, s. 19). I rekommendationen anges

bl.a. vilken typ av utrustning som anses vara adekvat för att säkerställa

att myndigheterna skall upptäcka förfalskningar vid gränsen.

 FADO

I december antog rådet en gemensam åtgärd om inrättandet av ett

europeiskt system för arkivering av bilder, FADO (EGT L 333,

9.12.1998, s. 4), i syfte att effektivisera det befintliga utbytet av

information om vissa dokument. Ett enhetligt system för överföring av

bilder och information om äkta och falska dokument skall inrättas.

Systemet skall bestå av en central enhet i Bryssel som står i kontakt med

en central enhet i varje medlemsland. Systemet skall vara baserat på

internetteknik och innehålla bilder av falska och förfalskade handlingar,

bilder av äkta handlingar, kortfattad information om förfalsknings-

metoder samt om säkerhetsmetoder.

37 Schengensamarbetet

Schengenkonventionen ligger till grund för ett samarbete som syftar till

att påskynda förverkligandet av den fria rörligheten inom EU. I samband

med att Amsterdamfördraget träder i kraft kommer Schengenregelverket

att införlivas med EU (se även 5.2).

Sverige deltar ännu inte i det operativa samarbetet i Schengen utan

förväntas, tillsammans med de övriga nordiska länderna, att inträda som

operativ medlem under år 2000.

Innan ett land kan delta i det operativa samarbetet inspekterar

Schengenstaterna landets förmåga att leva upp till de krav som

konventionen ställer. Grekland är det land som närmast står på tur att bli

operativ medlem i Schengen, och där har man under året genomfört en

inspektion som har resulterat i att man sannolikt under 1999 kommer att

fatta beslut om när landet skall få operativt medlemskap.

Inom Schengensamarbetet bedrivs arbetet i ett antal arbetsgrupper som

till sin struktur mycket påminner om EU:s arbetsgrupper. Från svensk

sida eftersträvas att sakfrågor i så liten utsträckning som möjligt skall

dubbelarbetas, dvs. behandlas parallellt inom både EU och Schengen.

Arbetet inom Schengen har en tydlig inriktning mot att underlätta det

dagliga polissamarbetet. Av det skälet har en handbok för gräns-

överskridande polissamarbete tagits fram. Vidare har det inom Schengen-

samarbetet genomförts tre separata operativa projekt avseende

narkotikabrottslighet, stulna fordon samt illegal invandring. Ett av

instrumenten för att underlätta och effektivisera polissamarbetet är

Schengen Information System, SIS. På detta område har man under året

fattat beslut om att anpassa systemet dels för att klara 2000-

årsproblematiken, dels för att rymma de fem nordiska länderna.

38 Åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet

I Amsterdamfördraget återfinns en bestämmelse som uttryckligen ger

unionen kompetens att vidta åtgärder mot rasism och diskriminering.

Enligt bestämmelsen (den nya art.13 (6 a) i EG-fördraget) skall rådet

inom ramen för de befogenheter som fördraget ger gemenskapen på

förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet få vidta

lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras,

etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller

sexuell läggning. Bestämmelsen har inte någon direkt effekt, dvs. den

kan inte i sig åberopas av någon som anser sig diskriminerad. Genom

denna ges dock möjlighet att vidta åtgärder mot diskriminering av olika

slag. Sådana åtgärder kan exempelvis vara lagstiftning.

I mars 1998 presenterade kommissionen genom ett s.k. meddelande en

handlingsplan mot rasism, som grundar sig på ovannämnda bestämmelse.

I denna redovisas bl.a. kommissionens planer på att föra in arbetet mot

rasism och diskriminering samt för integration på alla relevanta områden

inom unionen (s.k. mainstreaming), exempelvis på sysselsättnings-

området. Kommissionen redovisar vidare sin avsikt att under år 1999

lägga fram ett förslag till direktiv mot etnisk diskriminering.

38.1 Europaåret mot rasism har utmynnat i förslag till

åtgärder

De svenska aktiviteterna inom ramen för Europaåret 1997 mot rasism

avslutades den 30 juni 1998. I sitt betänkande Acceptera! (SOU

1998:99) redovisar den svenska samordningskommittén för Europaåret

mot rasism vars uppgift varit att initiera, leda och samordna de svenska

aktiviteterna ett antal förslag till åtgärder för att minska rasism och

främlingsfientlighet inom olika samhällsområden, bl.a. vad gäller arbete,

skola/utbildning, kultur och idrott. Förslagen bereds nu i

Regeringskansliet.

38.2 Europeiskt centrum för övervakning av rasism och

främlingsfientlighet etableras i Wien

Efter ett gemensamt beslut av rådet och medlemsstaterna inrättades under

år 1997 ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och

främlingsfientlighet med säte i Wien. Under år 1998 har arbetet vid

centret huvudsakligen inriktats på administrativ uppbyggnad. Sverige har

en representant i centrets styrelse.

DEL 5 EU:S INSTITUTIONER M.M.

39 Institutionernas funktion och verksamhet

Samarbetet i EU bedrivs inom olika institutioner och fackorgan.

Institutionernas funktion, men också huvuddragen i deras verksamhet

under år 1998, redovisas som bakgrund till skrivelsens redogörelse för

verksamheten inom samarbetets olika politikområden.

De politiska riktlinjerna för unionens utveckling fastställs av

Europeiska rådet. Detta består av medlemsstaternas stats- och

regeringschefer samt Europeiska kommissionens ordförande, biträdda av

medlemsländernas utrikesministrar samt en medlem av kommissionen.

39.1 Rådet

Funktion

Ministerrådet, EU:s beslutande och lagstiftande organ, är det forum där

medlemsstaterna för fram, diskuterar och sammanjämkar sina

synpunkter. Rådet fattar beslut om lagstiftning på grundval av

kommissionens förslag. Sådana beslut tas i ökad omfattning i

medbeslutande tillsammans med Europaparlamentet. Rådet består av en

regeringsledamot från varje land. Utrikesministrarna möts i allmänna

rådet i regel en gång i månaden, liksom ekonomi- och finansministrarna i

Ekofin-rådet. Därutöver hålls ett stort antal fackministermöten.

Arbetets karaktär är ett resultat av en mångårig utveckling. Efter hand

har en ökad användning av majoritetsröstning införts. Denna beslutsform

tillämpas nu för mer än tre fjärdedelar av alla beslut. Röstreglerna i rådet

vid beslut med kvalificerad majoritet bygger på att varje stat har ett visst

röstetal som varierar mellan två och tio. Sverige har fyra av de totalt 87

rösterna.

De ständiga representanternas kommitté (Coreper) förbereder rådets

arbete med hjälp av ett stort antal rådsarbetsgrupper där medlems-

länderna företräds av tjänstemän. Vid sidan av Coreper finns andra

förberedande organ med särskilda ansvarsområden: Politiska kommittén

(den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken), K 4-kommittén

(rättsligt och inrikes samarbete), Monetära kommittén (ekonomisk och

monetär politik), Särskilda jordbrukskommittén (den gemensamma

jordbrukspolitiken) och den s.k. 113-kommittén (den gemensamma

handelspolitiken).

Verksamhet

Rådet har under 1998 haft drygt 200 aktiva arbetsgrupper på olika

områden, inklusive arbetet inom den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken och samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Rådet har

sammanträtt 94 gånger i sina olika sammansättningar. Därtill kommer ett

antal informella ministermöten då rådet inte kan fatta beslut men som ger

ministrarna möjlighet till politisk diskussion.

Budgeten för 1998 avsåg 2 534 anställda. Driftskostnaden 1998 var

budgeterad till 320 miljoner ecu.

Sverige har under året ägnat särskild uppmärksamhet åt frågor som rör

EU:s utvidgning, Agenda 2000, sysselsättning, jämställdhet, miljö,

konsumentskydd och EU:s relationer med Ryssland. Under 1998 har

diskussionen om rådets (särskilt allmänna rådet) funktionssätt och

arbetsformer fortsatt, bl.a. vid det informella utrikesministermötet i

Salzburg. Av betydelse för rådets framtida funktion är även ratificeringen

och genomförandet av Amsterdamfördraget.

39.2 Europeiska kommissionen

Funktion

Europeiska kommissionen består av 20 ledamöter (se bilaga 15). Den

nuvarande kommissionen tillträdde i januari 1995, och medlemmarna har

utsetts för en period om fem år. Den svenska ledamoten är Anita[REDACTED_EFTERNAMN].

Ledamöterna skall i sitt arbete agera i unionens allmänna intresse under

full oavhängighet. De får varken begära eller ta emot instruktioner från

någon regering eller något annat organ.

Kommissionen är ett opartiskt organ och skall övervaka tillämpningen

av fördragens bestämmelser och de beslut som fattas på grundval av

fördragen. Den kan inför EG-domstolen väcka talan mot andra

institutioner eller medlemsstaterna för att de åsidosatt fördraget.

Kommissionen är också den institution som har rätt att ta initiativ till

lagstiftning. Vad gäller det mellanstatliga samarbetet har kommissionen

med några undantag samma rätt som medlemsstaterna att lägga fram

förslag. Kommissionen har även en verkställande roll, framför allt

rörande den inre marknadens funktion och utveckling, samt på de

områden i övrigt där befogenheter att genomföra delegerats.

Kommissionen meddelar också själv i stor omfattning lagstiftning och

andra beslut. Till övervägande del sker detta på delegation från minister-

rådet, främst inom ramen för systemet med kommissionens verkställig-

hetskommittéer (se även 39.11).

Verksamhet

Kommissionens arbetsprogram för 1998 präglades av kontinuitet och har

följt de mål som kommissionen satte upp för hela mandatperioden. De

viktigaste förslagen i arbetsprogrammet hade lagts fram tidigare, t.ex.

förslagen inom ramen för Agenda 2000 om en intensifiering av strategin

inför anslutningen, förberedelserna inför övergången till euron 1999 och

ökad konvergens av den ekonomiska politiken och sysselsättnings-

politiken. Därutöver har betydande framsteg gjorts inom andra

prioriterade politikområden, bl.a. vad gäller det tidiga genomförandet av

den nya sysselsättningsstrategin, förstärkningen av tillväxten,

konkurrenskraften och den inre marknaden, närvaron av en öppen

europeisk union med en stark ställning i världen samt arbetet med att öka

närheten mellan EU och medborgarna. Vad gäller EU:s utvidgning lade

kommissionen i början av november fram en rapport om de framsteg

varje kandidatland gjort inför anslutningen (se kap 3.1.3)

Internt har kommissionen fortsatt sitt arbete med SEM 2000 och MAP

2000, som utgör ett brett program för interna reformer inom

kommissionen. Målet är att steg för steg omvandla hela förvaltningen för

att skapa en modern administration. Kommissionen har också förberett

ett förslag om tillskapandet av en oberoende struktur för både externa

och interna bedrägeriutredningar, samt ett förslag till reform av systemet

med verkställighetskommittéer, den s.k. kommittologin.

Kommissionens driftsbudget för 1998 uppgick till totalt 2 843 miljoner

ecu och omfattade 21 495 anställda.

39.3 Europaparlamentet

Funktion

Europaparlamentet har lagstiftande befogenheter och budgetmakt.

Parlamentet utövar demokratisk kontroll över verksamheten inom

unionen, dels genom att ställa frågor till rådet och kommissionen, dels

genom att granska EU:s räkenskaper och bevilja ansvarsfrihet för

kommissionen. Parlamentet har även möjlighet att avsätta kommissionen

genom misstroendevotum. Dess möjlighet att påverka beslut har

successivt förstärkts och kommer att förstärkas ytterligare när

Amsterdamfördraget träder i kraft.

Av Europaparlamentets 626 ledamöter är 22 från Sverige (se bilaga

14). Sedan 1979 väljs ledamöterna i direkta allmänna val för en

mandatperiod om fem år samordnat i alla medlemsstater. Nästa val äger

rum den 10 13 juni 1999 (i Sverige den 13 juni). Vid parlamentets

sammanträden är ledamöterna grupperade efter partitillhörighet och inte

efter nationalitet. Det finns åtta olika politiska partigrupper samt ett litet

antal grupplösa ledamöter. Närmare 100 politiska partier från EU:s

medlemsstater finns representerade. Parlamentets ordinarie plenarmöten

äger rum i Strasbourg och extrasessioner samt utskottsmöten i Bryssel.

Europaparlamentet väljer talman och företrädare bland sina ledamöter.

Den nuvarande talmannen spanjoren José Maria Gil-Robles ingår i

Europeiska folkpartiets grupp/kristdemokratiska gruppen (EPP).

Dessutom väljs 14 vice ordförande. Arbetet bedrivs i 20 fasta utskott

med ansvar för olika sakområden. I varje sakfråga utses en föredragande

som presenterar utskottets betänkande i parlamentets plenarmöte. Vid

behov kan även tillfälliga utskott inrättas.

Vid parlamentet finns sedan 1995 en europeisk ombudsman. Jacob

Söderman från Finland är den förste som innehar detta ämbete. Hans

uppgift är att ta emot och granska klagomål från enskilda medborgare

och företag på hur EU:s institutioner utövar sin makt.

Verksamhet

Under 1998 har parlamentet varit aktivt bl.a. när det gällt mänskliga

rättigheter, miljö och sociala frågor. Andra viktiga frågor har varit

Agenda 2000 och utvidgningen. Parlamentet har även engagerat sig i

debatten om bedrägeribekämpningen inom EU som varit aktuell under

året. Från parlamentets sida har man bl.a. föreslagit och fått gehör för att

ett särskilt fristående organ inrättas för att bekämpa korruption och

bedrägerier med EU-medel.

Under året har Europaparlamentet även lagt fram förslag om

gemensamma principer för medlemsstaternas valsystem för val till

Europaparlamentet samt förslag till ny ledamotsstadga (som bl.a.

behandlar ledamöternas arvoden och resekostnadsersättning). Dessa

förslag är nu föremål för behandling i rådet.

Svenska ledamöter har varit aktiva inom många områden, såsom

biståndsområdet, miljöområdet, kampen mot organiserad brottslighet och

öppenhet i beslutsfattandet. Bl.a. har betänkanden om miljökonsekvens-

beskrivningar och biologisk mångfald lagts fram av svenska ledamöter.

Vidare har ledamöterna engagerat sig i kampen mot narkotika och

jämställdhetsfrågan. Östersjöområdet och utvidgningen har fortsatt fått

stor uppmärksamhet.

Sedan den europeiska ombudsmannafunktionen inrättades 1995 har det

inkommit 3 520 klagomål. 30 procent av dessa klagomål har fallit inom

ombudsmannens kompetensområde. Utredningar har gjorts i 552 fall. De

flesta klagomålen har gällt brist på information, försumlighet och

diskriminering. Klagomålen har gällt kommissionen i 458 fall,

Europaparlamentet i 58 och rådet i 22 fall.

Budgeten för 1998 avsåg 4 110 anställda. Driftskostnaden 1998 var

budgeterad till 908 miljoner ecu.

39.4 EG-domstolen

Funktion

EG-domstolens huvudsakliga uppgifter är att tolka och döma i tvister om

tillämpningen av EG-rätten. Domstolens avgöranden är bindande för

medlemsstaterna. Domstolar och rättstillämpande myndigheter i

medlemsstaterna är alltså skyldiga att följa de vägledande avgöranden

som EG-domstolen meddelar.

Målen vid EG-domstolen är av olika slag. De vanligaste är mål om

förhandsavgörande enligt artikel 177 i EG-fördraget. På begäran av

nationella domstolar i medlemsstaterna lämnar domstolen bindande

uttalanden om tolkningen av fördragen, eller giltigheten och tolkningen

av rättsakter som har beslutats av EG:s institutioner.

En annan måltyp vid domstolen är mål om fördragsbrott enligt artikel

169 i EG-fördraget, där kommissionen eller en medlemsstat kan väcka

talan mot en annan medlemsstat som har underlåtit att uppfylla sina

förpliktelser enligt fördraget. Därutöver finns det mål där talan kan

väckas enligt artikel 173 om ogiltighet av rättsakter som har beslutats av

institutionerna.

En förstainstansrätt, som prövar vissa typer av mål där talan väcks av

en enskild fysisk eller juridisk person, är också knuten till EG-domstolen.

Såväl domstolen som förstainstansrätten består av 15 domare, en från

varje medlemsstat.

I EG-domstolen finns också nio generaladvokater, som biträder

domstolen genom att lämna förslag till avgöranden.

Verksamhet

Medlemsstaterna har, i likhet med vissa av EU:s institutioner, möjlighet

att yttra sig i mål om förhandsavgörande. I andra mål finns det en

möjlighet att intervenera, dvs. föra talan till stöd för en av de ordinarie

parterna i målet. För medlemsstaterna är det viktigt att kunna utnyttja

dessa möjligheter. Det gäller inte bara i de mål där den nationella

lagstiftningen är direkt berörd utan även i andra mål som kan påverka

Sveriges nationella lagstiftning.

Under år 1998 begärde nationella domstolar förhandsavgörande i 264

fall. Av dessa kom sex från svenska domstolar. Den svenska regeringen

yttrade sig skriftligen i åtta mål om förhandsavgörande under året. Den

andra dominerande måltypen i domstolen är direktstämda mål, i vilka en

institution eller medlemsstat väcker talan mot en annan medlemsstat eller

institution. Talan väcktes under år 1998 i 143 sådana mål. Sverige väckte

i ett fall talan mot rådet. Den svenska regeringen ansökte dessutom under

året om intervention i två mål vid förstainstansrätten.

I bilaga 3 redogörs för sådana mål om förhandsavgörande där begäran

har kommit från en svensk domstol, och för mål där Sverige är part eller

intervenient.

I bilaga 4 redogörs för viktigare domar som EG-domstolen har

meddelat under år 1998.

39.5 Europeiska revisionsrätten

Funktion

Revisionsrätten är EU:s externa revisionsorgan som svarar för

granskning av hur medlen på EU:s budget används och redovisas samt

redovisningen för de institutioner och organ som gemenskapen bildat.

Rätten prövar också om inkomsterna och utgifterna är förenliga med

regelverken och om den ekonomiska förvaltningen skett på ett sunt sätt. I

detta ligger normalt att granska måluppfyllelsen och huruvida system för

administration och kontroll är ändamålsenliga. Revisionsrättens

granskningar sker dels vid respektive EU-institution, dels på plats i de

länder där gemenskapsmedlen administreras eller används. På nationell

nivå sker granskningen med bistånd av landets externa revisionsorgan, i

Sverige Riksrevisionsverket.

Verksamhet

Revisionsrättens rapporter utgör det viktigaste underlaget för rådets

ställningstagande till om den skall rekommendera Europaparlamentet att

bevilja kommissionen ansvarsfrihet för dess genomförande av budgeten.

I mars 1998 beslutade rådet att rekommendera att kommissionen

beviljades ansvarsfrihet för budgetåret 1996. Till beslutet fogades en rad

kommentarer om vilka åtgärder som rådet ansåg behövde vidtas av

kommissionen med anledning av revisionsrättens iakttagelser.

Under 1998 har revisionsrätten avgivit 25 specialrapporter. I november

presenterades årsrapporten, som innehåller dels en sammanfattning av

rättens iakttagelser om genomförandet av budgeten 1997, dels

revisionsförklaringen. Revisionsrätten har under året även lämnat

yttranden på förslag till nya rådsförordningar, inklusive en rad

förordningar som ingår i kommissionens Agenda 2000-förslag.

Revisionsrättens utgiftsbudget för 1998 är 59,1 miljoner ecu och

antalet anställda är ca 500.

39.6 Ekonomiska och sociala kommittén

Funktion

Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) består av företrädare för olika

grupper från de ekonomiska och sociala områdena. Här finns represen-

tanter från tillverkning, jordbruk, transportföretag, arbetstagare, köpmän,

hantverkare, fria yrken och allmänna samhällsintressen. De är i sin tur

indelade i tre grupper: en för arbetsgivare, en för arbetstagare och en för

övriga intressen. ESK:s uppgift är att liksom parlamentet delta i

beslutsproceduren genom att avlämna yttranden över kommissionens och

rådets förslag. Kommittén skall på detta sätt tillförsäkra att samhällets

viktigaste intressegrupper bereds tillfälle att ge sin syn på förslagen.

Kommitténs yttranden är dock endast rådgivande. ESK:s medlemmar

nomineras av varje medlemsstat, som ger rådet en namnlista på

kandidater. Rådet inhämtar därefter ett yttrande från kommissionen. ESK

har 222 medlemmar, varav 12 är från Sverige. Dessa representerar SAF,

SACO, LO, TCO, LRF, Svensk handel, Sveriges konsumentråd,

Kooperativa institutet och Handikappförbundens samarbetsorgan. De

svenska ledamöternas namn framgår av bilaga 16.

Verksamhet

Under året har en omstrukturering gjorts av kommitténs arbetsformer

bland annat i syfte att effektivisera arbetet. Antalet utskott, t.ex., har

minskat från nio till sex. Mandatperioden för ledamöterna löper på fyra

år och gäller för närvarande från den 21 september 1998 till den 20

september 2002. Under året har ESK haft nio plenarmöten samt en

mängd möten i de sex utskotten och kommitténs arbetsgrupper. ESK har

behandlat en rad viktiga frågor bl.a. inom social- och arbetsmarknads-

området. Till de områden som kommittén prioriterat under det gångna

året hör sysselsättningen. Som exempel på konkreta frågor som tagits

upp på initiativ av LO kan nämnas behovet av en samordnad expansiv

ekonomisk politik samt lönebildningens betydelse i samband med EMU.

Publikationer

ESK ger ut och distribuerar ett antal publikationer, bland annat

kommitténs viktigaste yttranden i broschyrform, en månatlig publikation

om verksamheten (CES Info.), en månatlig bulletin som beskriver alla

yttranden som antagits av plenarsessionen samt en årsrapport.

39.7 Regionkommittén

Funktion

I Regionkommittén finns representanter för olika regionala och lokala

organ i de femton medlemsstaterna. Ledamöterna är 222 till antalet och

utsedda för fyra år. Kommittén håller ett antal plenarsessioner varje år.

De svenska ledamöterna i Regionkommittén nomineras av Svenska

Kommunförbundet och Landstingsförbundet. Regeringen föreslår sedan

EU:s ministerråd att utnämna ledamöterna. Under år 1998 har en ny

mandatperiod påbörjats vilken upphör i början av år 2002. En

förteckning över de ledamöter som har representerat Sverige under större

delen av året återfinns i bilaga 17 Svenska ledamöter i Regionkommittén.

Verksamhet

Regionkommittén har haft sex plenarmöten under året. Den svenska

delegationen har svarat för sju rapportörskap, dvs. yttranden som antagits

av plenarsessionen. Rapportörskapen har exempelvis gällt en hållbar

transportstrategi för regionala och lokala myndigheter och EU,

ramavtalet om deltidsarbete, ideella föreningars roll som bidragande till

ett europeiskt samhälle, och ett samordnat införande av system för mobil

och trådlös telekommunikation (UMTS) i gemenskapen. En viktig del av

kommitténs arbete under året har varit arbetet med yttranden kring

Agenda 2000. Även kommitténs roll i EU:s pågående utvidgningsprocess

har intensifierats, framför allt genom etableringen av arbetsgruppen

ReK/CEÖ-Cypern-gruppen. Arbetsgruppen engagerar och inhämtar

synpunkter från den lokala och regionala nivån i kandidatländerna inför

deras EU-medlemskapsförhandlingar. Arbetet har bl.a. skett i form av

konferenser tillsammans med lokala och regionala företrädare i

kandidatländerna.

39.8 Europeiska monetära institutet och Europeiska

centralbanken

Europeiska monetära institutet (EMI) fortsatte under början av året sina

förberedelser av det rättsliga, organisatoriska och logistiska regelverk

som skall användas i Europeiska centralbanken (ECB) och inom

Europeiska centralbankssystemet (ECBS) under den tredje etappen. Till

stöd för i första hand intressenter i den finansiella sektorn publicerade

EMI ett antal rapporter om uppbyggnaden av betalningssystemet Target,

hanteringen av värdepapperstransaktioner i anslutning till detta samt

detaljer om statistikrapporteringen. I enlighet med artikel 109j.1 i

fördraget lade EMI i mars fram en rapport för att belysa i vad mån som

medlemsstaterna uppnått en hög grad av varaktig ekonomisk konvergens

enligt de kriterier som anges i fördraget. Rapporten redovisade även i vad

mån den nationella lagstiftningen för centralbankerna i medlemsstaterna

gjorts förenlig med fördraget inför upprättandet av ECBS och starten av

etapp tre. Denna rapport ingick tillsammans med en rapport från

kommissionen i underlaget för stats- och regeringschefernas beslut den 2

maj om vilka länder som skall anses uppfylla de nödvändiga villkoren för

att införa den gemensamma valutan från starten av etapp tre.

Efter beslutet om vilka medlemsstater som kvalificerar för deltagande i

den monetära unionen utsåg stats- och regeringscheferna i de deltagande

staterna i maj ledamöterna i ECB:s direktion. Därmed upprättades ECB

per den 1 juni, och EMI trädde i likvidation. ECB övertog därvid de

uppgifter för penningpolitisk samordning inom EG och fortsatt

granskning av konvergensutvecklingen som skall utföras så länge det

finns medlemsstater med undantag. ECB-rådet beslutade under hösten

om den interna organisationen inom ECBS och fattade en rad bindande

beslut om regelverket för ECBS verksamhet på basis av förberedelserna

inom EMI. ECB:s mål i fördraget om att upprätthålla prisstabilitet

preciserades sålunda till att inflationstakten i euro-området skall

understiga 2 procent per år i ett medelfristigt perspektiv. ECB-rådet lade

vidare fast en penningpolitisk strategi för att förverkliga detta samt de

instrument och förfaranden som därvid skall komma till användning. Den

rättsliga och organisatoriska grunden för betalningssystemet Target lades

också fast, inklusive villkoren för deltagande från centralbanker i EU-

medlemsstaterna utanför euro-området. Alla system testades under

hösten för att kunna träda i funktion på avsett sätt i och med starten av

etapp tre. ECB-rådet var vidare under hösten ett forum för samråd om

penningpolitiken i de blivande euro-länderna under slutfasen av etapp

två, vilket bl.a. ledde till en samordnad räntesänkning i dessa länder i

början av december.

39.9 Europeiska investeringsbanken

Europeiska investeringsbanken (EIB) är EU:s husbank med uppgift att

erbjuda finansiering till projekt som syftar till att främja europeisk

integration. EIB:s huvudsakliga uppgift är att finansiera projekt inom

unionen, men banken gör även insatser i tredje land (se avsnitt 32.11).

EIB:s samlade utlåning under 1998 uppgick till ca 30 miljarder ecu,

varav ca 90 procent gick till projekt utanför unionen. Under 1998

finansierade banken 17 projekt i Sverige och utlåningen dit uppgick till

ca 650 miljoner ecu. De viktigaste låntagarna var Vattenfall,

Öresundskonsortiet/SVEDAB och Stockholmsleder AB.

EIB:s styrelse bestämmer de generella riktlinjerna för bankens utlåning

och fattar beslut om finansiering av enskilda projekt. Styrelsen består av

representanter för samtliga medlemsländer. Finansrådet Sven-Olof
[REDACTED_EFTERNAMN] är Sveriges styrelsemedlem. Guvernörsrådet är bankens

högsta beslutande organ och Sverige representeras där av finansminister

Erik[REDACTED_EFTERNAMN]. Vid årsmötet i juni tog Sverige över ordförandeskapet i

guvernörsrådet för ett år framåt.

39.10 Europeiska investeringsfonden

Europeiska investeringsfonden (EIF), som upprättades 1994, har till

uppgift att lämna garantier för utlåning till infrastrukturprojekt samt till

små och medelstora företag. EIF ägs av EIB, kommissionen och

finansiella institutioner i medlemsstaterna, och dess totala kapital uppgår

till 2 miljarder ecu. Under 1998 har fonden givit garantier för ca 500

miljoner ecu, huvudsakligen till projekt inom ramen för de

transeuropeiska näten (se avsnitt 13.5).

39.11 Kommissionens förslag till kommittéväsende

(kommittologi)

Enligt artikel 145 i EG-fördraget skall rådet i de rättsakter som det antar

ge kommissionen befogenhet att genomföra de regler som rådet beslutar.

Enligt artikel 155 fjärde stycket i EG-fördraget skall kommissionen utöva

de befogenheter som rådet ger kommissionen för att genomföra de regler

som fastställts av rådet.

För att uppfylla vad EG-fördraget föreskriver har man skapat systemet

med kommissionens verkställighetskommittéer. Målet med dessa är att

effektivisera gemenskapens beslutsfattande. Detta sker alltså genom att

lagstiftaren, dvs. rådet eller rådet och Europaparlamentet i med-

beslutande, delegerar rätten att verkställa gemenskapslagstiftningen till

kommissionen.

Systemet med kommissionens verkställighetskommittéer, även kallat

kommittologin, utgörs av en konstitutionell kompromiss mellan å ena

sidan behovet av att effektivisera gemenskapens beslutsfattande och å

andra sidan medlemsstaternas önskan att behålla viss kontroll över

utformningen av verkställighetsföreskrifter samt kommissionens behov

av specialistkompetens i sitt beslutsfattande. I kommittéerna är

medlemsstaterna representerade med kommissionen som ordförande.

Delegering av viss verkställighet till kommissionen har förekommit

ända sedan tidigt 1960-tal. Systemet fördragsfästes 1987 när enhetsakten

trädde i kraft. Avsikten var att kodifiera och förenkla redan existerande

praxis för verkställighet genom beslut i kommittologi-kommittéer. Detta

skulle ske genom att man effektiviserade och stramade upp mångfalden

av redan existerande kommittétyper till tre etablerade förfaranden,

nämligen det rådgivande, förvaltande och föreskrivande förfarandet,

vilka i sin tur varit uppdelade i underavdelningar och kompletterats med

ett förfarande för s.k. skyddsåtgärder så att sammanlagt sju olika

förfaranden skapats. Ett beslut antogs den 13 juli 1987: rådets beslut

373/86/EEG om förfarande för utövning av den verkställighets-

befogenhet som är tilldelad kommissionen.

I december 1994 träffades en kompromiss i syfte att få in synpunkter

från Europaparlamentet om arbetet i verkställighetskommittéerna rörande

åtgärder enligt rättsakter som antagits i medbeslutande (den s.k. Modus-

vivendi-lösningen) dock utan att ge EP formell vetorätt.

I en förklaring (nr 31) som fogades till slutakten till Amsterdam-

fördraget anmodade medlemsstaterna kommissionen att lägga fram ett

reviderat förslag om kommittéväsendet.

Kommissionens förslag (KOM(1998) 380 slutlig) lades fram 24 juni.

Syftet med förslaget är

 att förenkla nuvarande förfarande som består av sju olika typer av

verkställighetskommittéer,

 att säkra att politiskt känsliga frågor blir föremål för ordinarie

lagstiftningsförfarande,

 att ge Europaparlamentet en möjlighet att resa invändningar då man

anser att en verkställighetskommitté överskridit sina befogenheter

(Statement A).

Tre verkställighetskommittéer

Kommissionen föreslår tre huvudtyper av verkställighetskommittéer och

en speciell kommitté för skyddsåtgärder, dvs. sammanlagt fyra typer

jämfört med dagens sju. De tre föreslagna typerna av verkställighets-

kommittéer är rådgivande, förvaltande och föreskrivande.

Vängruppen för kommittologi har sammanträtt en dryg handfull

gånger under hösten. Rådets rättstjänst har på begäran från gruppen lagt

fram ett yttrande (rådsdok. 11987/98) över kommissionens förslag.

Yttrandet är mycket kritiskt gentemot kommissionens ursprungliga

förslag. Kommissionens rättstjänst har kontrat med ett yttrande där man

försvarar förslaget.

Sverige välkomnar kommissionens förslag som syftar till att förenkla

verkställighetsförfarandet. Kommissionens förslag utgör en god grund

för djupgående analys och diskussioner. En revidering av nuvarande

system är angelägen då systemet är komplext och svårbegripligt.

Sverige anser det vara av särskild vikt att regelverket tolkas och

tillämpas på ett enhetligt sätt inom hela unionen. Detta framgår av

regeringens skrivelse 1995/96:190 (bet. 1995/96:UU13, rskr.

1995/96:30) om EU:s regeringskonferens 1996. En enhetlig tillämpning

av det gemensamma regelverket förutsätter starka, effektiva och

oberoende institutioner för verkställighet, kontroll och revision,

tvistlösning samt beivrande av brott mot gemenskapsrätten och missbruk

av gemenskapens medel. Av detta följer att Sverige bör slå vakt om en

fortsatt stark roll för kommissionen inom EU-samarbetet.

Sverige verkar samtidigt för att tillförsäkra öppenhet och insyn i

kommittologin, bl.a. genom att allmänheten garanteras tillgång till

kommittéernas handlingar enligt samma regler och principer som gäller

för kommissionen i övrigt.

39.12 Personalpolitik i EU-institutionerna

Ur svenskt perspektiv finns det skäl att ägna frågan om EU-

administrationens personalpolitik särskilt intresse de närmaste åren. Ett

nytt system för revision av de EU-anställdas löner skall förhandlas fram

och ersätta nuvarande överenskommelse som upphör att gälla den 30 juni

år 2001. Frågan om utformningen av övriga förmåner, som lönetillägg,

pensioner m.m., kommer också att aktualiseras med anledning av dessa

förhandlingar. Området som är mycket känsligt (motsvarande för-

handlingar 1981 och 1991 ledde till omfattande strejker och masknings-

aktioner) kommer av allt att döma att behandlas i samband med det

svenska ordförandeskapet.

Mot denna bakgrund har under 1998 en promemoria med förslag till

inriktning för svenskt agerande inför år 2001, avseende de EU-anställdas

löne- och förmånsvillkor, sammanställts och delats inom Regerings-

kansliet. Här poängteras bl.a. vikten av att förhandlingar i villkors-

frågorna kommer i gång tidigt. Av denna anledning har Sverige agerat

kraftfullt för att förmå kommissionen att snarast presentera förslag som

är förknippade med utarbetandet av en ny metod för lönerevision. Som

en direkt följd av initiativ från Sverige har kommissionen förbundit sig

att lägga fram en tidsplan för när underlag, rapporter m.m. på området

skall presenteras. Tidsplanen syftar till att reella framsteg skall nås under

1999 samt att alla relevanta förslag skall finnas på bordet vid

halvårsskiftet år 2000.

Även på jämställdhetsområdet kan noteras en svensk framgång under

året. Det gäller ett förslag till ändringar i tjänsteföreskrifterna om lika

behandling vid rekrytering och befordran. Sverige drev, och fick igenom,

att förslaget förtydligades genom att de klargörande skrivningarna om

positiv särbehandling i artikel 141 (tidigare 119) punkt 4 i

Amsterdamfördraget lyftes in. Sverige medverkade också till att rådet, i

ett uttalande fogat till rådets protokoll, uppmanar kommissionen att

undersöka frågan om likabehandling av funktionshindrade och

erkännande av registrerade partnerskap, samt att komma med förslag

inom dessa områden.

39.13 Öppenhet och insyn

Enligt den nya artikeln i EG-fördraget om handlingsoffentlighet skall

allmänheten ha rätt till tillgång till Europaparlamentets, rådets och

kommissionens handlingar. Allmänna principer och nödvändiga

sekretessregler skall beslutas av rådet i en rättsakt som skall gälla alla tre

institutionerna. Rättsakten skall antas inom två år från det Amsterdam-

fördraget trätt i kraft, vilket kan antas ske under 1999. Den skall beslutas

enligt medbeslutandeförfarandet, vilket innebär att rådet skall fatta beslut

tillsammans med Europaparlamentet på förslag av kommissionen. För att

tidsfristen skall kunna hållas är det nödvändigt att kommissionen lämnar

ett förslag till rättsakt till rådet ganska snart efter fördragets

ikraftträdande. För Sverige är det angeläget att försöka få inflytande på

rättsaktens utformning redan under utarbetandefasen i kommissionen.

Som ett första led i detta har inom Regeringskansliet utarbetats en

promemoria som överlämnats bl.a. till rådet, kommissionen och Europa-

parlamentet. I promemorian redovisas Sveriges inställning till fem

principfrågor som kommissionen har att ta ställning till vid utarbetandet

av sitt förslag. Principfrågorna gäller valet av instrument för rättsakten,

vilka handlingar som skall omfattas av den, hur nödvändiga

begränsningar av rätten till att ta del av handlingar bör åstadkommas, hur

framställningar om utfående av handlingar bör hanteras inom

institutionerna samt registrering av institutionernas handlingar.

Rådets nuvarande regler om handlingsoffentlighet finns i ett rådsbeslut

från 1993. Genomförandet av beslutet har granskats av rådets

generalsekretariat, som avgett två rapporter härom, varav den senaste är

från juni 1998 och avser tiden 1996 1997. I denna konstateras bl.a. att

antalet begärda och utlämnade dokument har ökat.

Europaparlamentet påbörjade inför genomförandet av Amsterdam-

fördragets öppenhetsregler arbetet med ett betänkande i vilket

parlamentets åsikter och idéer presenteras om de principer det förväntar

sig skall uppfyllas när kommissionen lägger fram sitt förslag till rådet.

I målet Svenska Journalistförbundet mot rådet, T-174/95,

intervenerade Sverige tillsammans med Danmark och Nederländerna till

stöd för Journalistförbundet, medan Frankrike och Storbritannien

intervenerade till stöd för rådet. I sin dom den 17 juni 1998 biföll

förstainstansrätten Journalistförbundets talan och ogiltigförklarade rådets

beslut att vägra att lämna ut vissa handlingar till förbundet. Domstolen

fann bl.a. att rådets beslut inte uppfyllde EG-rättens krav på motivering

av beslut. Sverige har också intervenerat på klagandenas sida i två

pågående mål som gäller handlingsoffentlighet (Hanne Norup Carlsen

m.fl. mot rådet, T-610/97, och Heidi Hautala mot rådet, T-14/98).

Europeiska ombudsmannen har under 1998 meddelat flera beslut som

rör institutionernas behandling av framställningar om att få del av

handlingar. Ombudsmannen har i några beslut uttalat kritik mot

institutionerna och bl.a. betonat vikten av välmotiverade beslut i fall då

en institution vägrat att lämna ut en handling med hänvisning till

sekretess.

39.14 Gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet

I förklaring 39 i bilagan till Amsterdamfördragets slutakt uppmanade

regeringskonferensen Europaparlamentet, rådet och kommissionen att i

samförstånd lägga fast riktlinjer för att förbättra gemenskaps-

lagstiftningens redaktionella kvalitet och att följa dessa riktlinjer när de

granskar förslag eller utkast till gemenskapslagstiftning, samtidigt som

de vidtar interna organisatoriska åtgärder som de anser nödvändiga för att

säkerställa att riktlinjerna tillämpas på ett riktigt sätt. På uppmaning av

rådets juridiska avdelning inrättade Coreper II den 7 januari 1998 en ad

hoc-arbetsgrupp för redaktionell kvalitet med uppgift att lämna hjälp och

råd vid utarbetandet av riktlinjerna och kommentarerna samt att utföra

förberedande arbete inför rådets antagande av riktlinjerna. Ad hoc-

gruppen består av företrädare för medlemsstaterna som är engagerade i

arbetet med att överföra gemenskapslagstiftningen till nationell rätt.

Gruppen har behandlat ett utkast till gemensamma riktlinjer som

utarbetats av de tre institutionernas rättstjänster. Efter avslutande

förhandlingar har ett interinstitutionellt avtal av den 22 december 1998

slutits om gemensamma riktlinjer för gemenskapslagstiftningens

redaktionella kvalitet.

Riktlinjerna, som inte är rättsligen bindande, består av 22 kortfattade

punkter. Punkterna syftar till att ge vägledning för att gemenskapens

rättsakter skall utformas på ett klart, enkelt och exakt sätt. Det förutsätts

att riktlinjerna skall åtföljas av handledningar med närmare anvisningar

om hur lagstiftningen bör utformas. Dessa handledningar skall varje

institution besluta om för egen del. Från svensk sida har ambitionen varit

att medverka till så långtgående riktlinjer som möjligt för att höja

gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet. De antagna riktlinjerna

innebär att man kommit ett stycke på den vägen även om mycket

fortfarande återstår. Man skulle exempelvis kunna förbättra tekniken för

ändringar av rättsakter och för hänvisningar ytterligare, dvs. att ändra

eller hänvisa till stycke i stället för till mening. Detta skulle öppna

möjligheten att på sikt luckra upp den s.k. punktregeln, som innebär att

en mening på källspråket måste motsvaras av en mening på alla de språk

som texten översätts till. För svenskans del leder punktregeln ofta till

långa och komplicerat byggda meningar, som har varit svåra att översätta

och sedan blir svåra att läsa och förstå.

39.15 Överträdelseärenden

Kommissionen har som uppgift att övervaka att medlemsstaterna

tillämpar och genomför EG-rätten på ett riktigt sätt (artikel 155 i EG-

fördraget). Till kommissionen kommer det in klagomål från enskilda

eller andra medlemsstater om påstådda överträdelser av EG-rätten.

Kommissionen kan också på eget initiativ ta upp sådana frågor.

Om kommissionen anser att en medlemsstat inte har uppfyllt sina

skyldigheter enligt EG-fördraget kan kommissionen inleda ett s.k.

överträdelseförfarande enligt artikel 169 i EG-fördraget. Överträdelse-

ärendena kan delas in i två grupper. Den första gruppen avser utebliven

anmälan till kommissionen om fullständigt genomförande av EG-

direktiv, och den andra gruppen avser felaktig tillämpning av EG-rätten.

Det formella överträdelseförfarandet är indelat i tre faser. I den första

fasen beslutar kommissionen om en formell underrättelse till

medlemsstaten i vilken den berörda medlemsstaten lämnas tillfälle att

inom en viss angiven tid komma in med synpunkter på den ifrågasatta

överträdelsen. Om kommissionen därefter fortfarande anser att det är

fråga om en överträdelse, kan kommissionen i ett andra steg avge ett

motiverat yttrande i vilket medlemsstaterna föreläggs att rätta sig inom

en viss angiven tid (normalt två månader). Om den berörda

medlemsstaten inte rättar sig inom denna tid kan kommissionen i den

tredje fasen besluta att föra ärendet vidare till EG-domstolen.

Formella underrättelser

Sverige har under år 1998 mottagit 57 formella underrättelser från

kommissionen. Det stora flertalet av dessa gäller utebliven anmälan om

fullständigt genomförande av EG-direktiv. I några fall rör det sig om

felaktig tillämpning av EG-rätten. Ett ärende avser hinder mot import av

alkoholdrycker och kravet på partihandelstillstånd för att få importera

alkohol. Två ärenden rör offentlig upphandling. Övriga ärenden gäller

svenska regler om val till Europaparlamentet, oskäliga villkor i

konsumentavtal, patentombud, arbetstillstånd för tredjelandsmedborgare,

arbetstagares säkerhet och hälsa samt anmälan av kommunala

avfallsplaner.

Motiverade yttranden

Kommissionen har under år 1998 lämnat över 15 motiverade yttranden

till Sverige. Åtta ärenden avser utebliven anmälan om fullständigt

genomförande av EG-direktiv. Sju ärenden gäller felaktig tillämpning av

EG-rätten. Ärendena omfattar svenska avgifter för läkemedel, krav på

regelbundna läkarundersökningar för vissa körkortshavare, avfallsplaner,

oskäliga villkor i konsumentavtal, luftfartsavtal med USA (se nedan)

samt svenska särkrav på tryckkärl och kofferdammar.

Ärende till EG-domstolen

Kommissionen har under hösten 1998 för första gången beslutat att föra

ett ärende mot Sverige vidare till EG-domstolen. Ärendet gäller Sveriges

bilaterala luftfartsavtal med USA. Kommissionen anser att avtalet

påverkar gemenskapens lagstiftning inom flygtransportsektorn och att det

inte finns någon nationell behörighet att sluta sådana avtal. Åtta andra

medlemsstater har motsvarande avtal med USA. Kommissionen har av

samma anledning beslutat att också stämma in dessa medlemsstater till

EG-domstolen.

40 Förberedelser för Sveriges ordförandeskap i

EU:s ministerråd, svenska språket samt

rekrytering av svenskar

40.1 Förberedelserna inför Sveriges ordförandeskap i

EU:s ministerråd våren 2001

Som sista nya medlemsstat av de tre som inträdde i unionen 1995 innehar

Sverige ordförandeskapet i EU:s ministerråd under det första halvåret

2001. Ordförandeskapet innebär att Sverige skall leda arbetet i

ministerrådet och representera rådet gentemot andra EU-institutioner,

internationella organisationer samt länder utanför EU. Ordförande-

skapets viktigaste uppgift är att föra EU:s gemensamma dagordning

framåt. Ett mindre utrymme ges dock till att lyfta fram svenska

profilfrågor.

40.1.1 Förberedelsearbetets inledande fas

Arbetet inleddes på allvar våren 1997, då EU-sekretariatet fick

Statsrådsberedningens uppdrag att initiera och samordna förberedelserna

i Regeringskansliet. Departementen informerades om ordförandeskapets

förutsättningar. En stor enkätundersökning genomfördes sommaren 1997

för att inhämta departementens synpunkter på uppläggningen av

förberedelse- och genomförandearbetet. Vidare gjordes en första

inventering av rekryteringsunderlaget för nyckelfunktioner under

ordförandeskapet. Kompetensutvecklingsprojektet Forum Europa

genomförde omfattande utbildningsinsatser med inriktning på EU-

kunskap, förhandlingar och språk. Under året fastställdes också att

Europeiska rådets möte i juni 2001 förläggs till Göteborg.

40.1.2 Förberedelsearbetet under 1998

Ambitionen har varit att i största möjliga mån bedriva förberedelsearbetet

i Regeringskansliets ordinarie organisations- och beredningsformer. EU-

sekretariatet har under Statsrådsberedningen hållit i samordningen. En

interdepartemental kontaktgrupp har inrättats, för informationsutbyte och

regelbundna avstämningar.

Under året har arbetet varit inriktat på kartläggning och analys i frågor

som rör ordförandeskapets arbetsprogram, personal och kompetens-

utveckling, press-, informations- och kultursatsningar, mötesverk-

samheten , budget samt organisationsfrågor.

Ordförandeskapets arbetsprogram

En första inventering av sakfrågor som bedöms komma att stå på EU:s

dagordning under det svenska ordförandeskapet har gjorts. Samman-

ställningen är bl.a. tänkt att utgöra underlag i arbetet med att närmare

precisera det svenska ordförandeskapets prioriteringar. I arbetet med

arbetsprogrammet ingår också att utarbeta ett möteskalendarium för de ca

1 500 möten som kommer att äga rum under det första halvåret 2001

inom ramen för rådets verksamhet.

Personal, bemanning och kompetensutveckling

Departementen har påbörjat bemanningsplaneringen inför ordförande-

skapet, med målsättningen att samtliga rådsarbetsgruppsordförande och

deras ställföreträdare skall vara utsedda senast den 1 juli 1999. Från

hösten 1999 skall dessa nyckelpersoner beredas möjlighet att förbereda

sig inför ordförandeuppdraget. Särskilda kompetensutvecklingsinsatser

riktade till denna grupp kommer att genomföras i Forum Europas regi.

Press-, informations- och kultursatsningar

Ordförandeskapet innebär goda möjligheter att öka intresset för EU-

frågor hos den svenska allmänheten. Det ger också tillfälle för Sverige att

synas utåt, inte minst i andra EU-länder. Som ordförande kommer

Sverige att föra EU:s talan och informera medierna om vilka beslut som

ministerrådet fattat. Den presstekniska hanteringen är en omfattande och

integrerad del av mötesverksamheten. Under året har behovet av insatser

inom området analyserats.

Mötesverksamheten i Sverige

Uppemot ett 100-tal informella möten kan komma att förläggas till

Sverige under ordförandeskapet. Det rör sig om ett till två möten i

Europeiska rådet, informella ministermöten, internationella möten med

ministernärvaro, tjänstemannamöten samt seminarier och konferenser.

Regeringens ambition är att dessa möten ges en bred spridning i landet.

Ett omfattande kartläggningsarbete har genomförts under året, som en

förberedelse inför planeringen av dessa möten.

Budgeten

I vårpropositionen 1998 har budgetramar angivits för 1999 2001

avseende förberedelserna och genomförandet av ordförandeskapet.

Merparten av de resursförstärkningar som kommer att behövas är avsatt

för år 2001 för att finansiera mötesverksamheten i Sverige. Ett fördjupat

arbete kring utgiftskalkylerna pågår.

Organisationen för förberedelserna och genomförandet av

ordförandeskapet

Under året har också lagts fast att arbetet med ordförandeskapet även

fortsättningsvis huvudsakligen skall bedrivas i linjeorganisationen.

För den praktiska planeringen av mötesverksamheten i Sverige inrättas

i början av 1999 ett 2001-sekretariat med ansvar för möteslogistiken.

2001-sekretariatet, som får sin organisatoriska hemvist i UD, kommer att

arbeta i projektform tillsammans med departementen i planeringen av de

möten som kommer att arrangeras i ordförandeskapets namn.

40.2 Svenskan i EU

Som ny medlemsstat med ett litet språk har Sverige gått igenom en

relativt bekymmersam inledningsfas när det gäller tillgången till och

kvaliteten på tolkning och översättning. Läget har stabiliserats under de

senaste åren men svenskan är, tillsammans med de båda andra nordiska

språken, de EU-språk som tilldelas minst resurser hos institutionerna.

40.2.1 Svenska språket i EU

Svenskans ställning som ett av de officiella EU-språken är av stor

principiell betydelse för Sverige. God kommunikation med EU:s

institutioner på det egna språket är ett effektivt medel för fortsatta

strävanden efter större öppenhet i och djupare demokratisk förankring av

EU-samarbetet. Regeringen fortsätter därför även efter de första årens

medlemskap att fästa stor vikt vid att tolkning och översättning till och

från svenska fungerar på ett fullgott sätt inom institutionerna.

Institutionerna har nu byggt upp de svenska tolk- och

översättartjänsterna. Därmed har de inledande praktiska svårigheter

upphört som svenskan medförde som ett nytt EU-språk. Rutinerna

fungerar och vakanta tjänster är i princip tillsatta. Emellertid har det visat

sig att svenskan, tillsammans med de två andra nordiska språken danska

och finska, behandlas sämre än övriga EU-språk. Detta gäller främst

tolkning vid möten i rådet och kommissionen. Som exempel kan nämnas

att det tolkas till och från svenska vid ungefär 25 procent av alla möten

som äger rum inom ramen för rådets verksamhet. De stora EU-språken

engelska, franska och tyska får här nära nog 100-procentig tolkservice.

Även italienska, nederländska och spanska har god täckning, dvs.

tolkning vid ca 85 procent av alla möten. För grekiska och portugisiska

är det något sämre, ca 45 respektive ca 60 procent. Orsaker till att

servicen för de nordiska språken halkat efter är naturligtvis att dessa

språk är relativt nya som officiella EU-språk och inte talas av så många

medborgare i unionen. Det går dock inte att bortse ifrån att andra

medlemsstater mer och mer målmedvetet hävdar sin rätt att få tolkning.

Detta kan, eftersom resurserna är begränsade, vara en anledning till att de

nordiska språken prioriterats ned. Vid möten i kommissionen

förekommer det ännu mer sällan tolkning till och från svenska. Vid

möten i Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén är

situationen dock bättre, liksom i Europaparlamentet och i EG-domstolen.

Kontakter med de berörda institutionerna har visat att man där arbetar

med att förbättra servicen för de små språken men att allmänna

budgetrestriktioner försvårar deras möjligheter att göra avvägningar och

prioriteringar när det gäller behov av tolkning i olika situationer. Inför

det svenska ordförandeskapet år 2001 har en särskild handlingsplan för

att förbättra tolkservicen till och från svenska utarbetats av

kommissionens konferenstolktjänst. Planen skall ses över varje halvår

fram till ordförandeskapet. Översynen kommer att ske i samråd med

svenska myndigheter.

40.2.2 Svensk språkpolicy

En svensk språkpolicy fastlades 1996 i ett cirkulär (EU-sekr./cirk.

6:1996) med riktlinjer för hur de som företräder Sverige i olika EU-

forum skall förhålla sig i situationer då en fullgod tolk- eller

översättningstjänst inte erbjuds av EU:s institutioner. Ett led i policyn är

att vid mötestillfällena påtala att Sverige inte kan acceptera att tolkning

inte erbjuds när en svensk representant begärt det. Hur språkpolicyn

fungerat utvärderades under senhösten 1997 och våren 1998. Resultatet

av denna undersökning visar att svenska representanter helst avstår från

att utöva påtryckningar vid möten där de inte får tolkning. De anser att

det inte är mödan värt eftersom de upplever att ett sådant agerande inte

får avsett resultat. De har därför mer och mer funnit sig i den situation

som råder, vilket i sin tur inneburit att man främst inom rådet och

kommissionen inte ansträngt sig för att förbättra situationen. Med

anledning av utvärderingen och inför det svenska ordförandeskapet 2001

blir det därför aktuellt för regeringen att bedöma om åtgärder behöver

vidtas för att skärpa tillämpningen av den svenska språkpolicyn.

40.2.3 Utredning om svenskan i EU

Kvaliteten på översättningar till svenska har stadigt förbättrats. Ändå är

det viktigt att fortsätta att bevaka att de svenska EU-texterna, i synnerhet

författningstexterna, har hög kvalitet. En särskild utredare lade under året

fram ett betänkande i dessa frågor, Svenskan i EU (SOU 1998:114).

Utredaren föreslår att en central samordningsfunktion i Regerings-

kansliet får till uppgift att bl.a. ge råd och utbildning och utarbeta

riktlinjer i språkliga frågor till svenska myndigheter och till EU-

institutionernas översättare och granskare, och att stickprovsvis granska

kvaliteten i rättsakterna. I utredningen påpekas även vikten av att åstad-

komma enklare och mer begripliga originaltexter hos EU-institutionerna.

Utredaren föreslår här att den centrala samordningen tillsammans med

Utrikesdepartementets EU-sekretariat tar initiativ till ett utvecklings-

arbete inom EU-institutionerna. Jämför också det arbete för att förbättra

kvaliteten i gemenskapslagstiftningen som redovisas i avsnitt 39.14.

När det gäller situationen inför det svenska ordförandeskapet i EU

föreslår utredaren att UD bör undersöka hur medlemsstater med

jämförbara språk hanterar mötesledning och dokumentframställning

under sina ordförandeskap. Betänkandet remissbehandlades runt

årsskiftet 1998/99.

40.3 Svenskar i EU:s institutioner

Under de två första medlemskapsåren inriktades EU-rekryteringsarbetet

framför allt på chefsnivåerna: att säkra tjänsterna på områden som

regeringen prioriterar samt att söka kvalificerade svenska kandidater till

de högsta tjänsterna. I takt med att chefstjänsterna fylldes började

rekryteringsarbetet alltmer att inriktas på de övriga tjänstenivåerna.

Större vikt har kommit att läggas vid kontakt- och informations-

verksamhet samt olika former av stöd till svenska EU-tjänstemän.

Vid årsskiftet 1998/99 var ungefär 870 svenskar anställda i EU:s

institutioner. Av cirka 1 000 fasta tjänster som reserverats för svenska

medborgare till och med år 1999 var vid denna tidpunkt 777 tjänster

tillsatta, vilket innebär att drygt 90 procent av chefs- och

handläggartjänsterna, cirka 80 procent av tolk- och översättartjänsterna

samt cirka 70 procent av övriga tjänster nu är fyllda.

Spridningen av svenskar i EU-institutionerna är tillfredsställande. Det

finns exempelvis svenskar på handläggarnivå i samtliga generaldirektorat

i kommissionen. Chefstjänster har erhållits på alla av regeringen

prioriterade områden.

40.3.1 Ny inriktning från 1998 Svenskar i EU-institutioner

EU-rekryteringsarbetet drevs i projektform till och med 1997. De frågor

som handlagts inom projektet lades därefter in i EU-sekretariatet med

benämningen Svenskar i EU-institutioner . Från början av 1999

handläggs frågorna vid den nybildade EU-enheten vid UD. Arbets-

området innefattar insatser för god basrekrytering, bevakning av

mellannivåerna, det vill säga EU-svenskarnas karriärutveckling, högre

tjänster prioritering av områden samt kandidatfrågor, temporära tjänster,

nationella experter, praktiktjänstgöring, kontakt- och informations-

verksamhet, bevakning av EU-institutionernas personalpolitik, upp-

följning och information.

Alla departement förutsätts delta i arbetet. För den centrala

samordningen svarar EU-enheten vid UD i samarbete med

representationen i Bryssel. Projektet Forum Europa ger även fortsatt visst

stöd i basrekryteringsarbetet.

Beslut som rör de högsta tjänsterna tas av regeringen, övriga beslut av

beredningsgruppen för EU-frågor. En referensgrupp med bred

representation från Regeringskansliet är knuten till arbetet.

40.3.2 Chefstjänster

På toppchefsnivå fylldes den svenska kvoten redan under 1995 och inga

förändringar har därefter skett. Under 1998 har en direktörstjänst på

forskningsområdet besatts med en svensk, vilket innebär att vi nu har

totalt 12 svenska direktörer i EU:s institutioner. Vi har hittills fått 35

enhetschefstjänster, vilket motsvarar vår miniminivå. Ytterligare några

tjänster kan komma att tillföras Sverige under 1999.

40.3.3 Övriga fasta tjänster

På lägre handläggarnivå är antalet svenskar anställda i institutionerna i

princip tillfredsställande. Rekryteringen av seniorhandläggare går

betydligt långsammare. Detsamma gäller finska och österrikiska

medborgare. Ytterligare ett femtiotal tolkar och översättare behöver

rekryteras. Största luckorna finns i kategorierna handläggarassistenter,

sekreterare och teknisk personal. Från svensk sida har det framförts att vi

förväntar oss aktiva åtgärder för att påskynda rekryteringen.

Institutionerna uppger att man gjort ansträngningar att rekrytera

svenskar, men att många kandidater som klarat uttagningsproven tackat

nej till erbjudande om tjänst. Kommissionen har samtyckt till att

arrangera ytterligare prov riktade till svenska seniorhandläggare och

svensktalande sekreterare i början av 1999 för att utöka

rekryteringsbasen.

40.3.4 Temporärt anställda och nationella experter

Temporära tjänster finansieras fullt ut av EU-institutionerna, medan

ekonomiska åtaganden för nationella experter delas mellan den nationella

arbetsgivaren och EU-institutionen. De tidsbegränsade tjänsterna kan

utnyttjas för växeltjänstgöring mellan den nationella administrationen

och EU-institutionerna. De utgör ett viktigt komplement till de fasta

tjänsterna till vilka tjänstemän rekryteras för en livstidskarriär. Vid

årsskiftet 1998/99 tjänstgjorde 93 svenskar på temporära kontrakt och 42

var placerade som nationella experter.

40.3.5 Fördelningen mellan kvinnor och män

I gruppen fast anställda svenskar är fördelningen bland

 chefer: 17 kvinnor och 34 män,

 handläggare: 66 kvinnor och 103 män,

 tolkar/översättare: 149 kvinnor och 84 män,

 övriga kategorier: 273 kvinnor och 50 män.

Regeringens inflytande över tjänstetillsättningarna inskränker sig till

totalt 17 tjänster på toppchefs- och direktörsnivå. Av dessa är 8 tillsatta

med kvinnor och 9 med män. Av de temporärt anställda är 52 kvinnor

och 41 män, och i gruppen nationella experter är 23 kvinnor och 19 män.

40.3.6 Kontakt- och informationsverksamhet

I syfte att etablera och upprätthålla kontakt med svenska EU-tjänstemän

har representationen i Bryssel i samarbete med Regeringskansliet under

det gångna året fortsatt att arrangera möten och seminarier för EU-

svenskar. Nätverksbyggande på olika områden mellan Regeringskansliets

tjänstemän och svenskar i EU:s institutioner har blivit mer aktivt. UD har

dessutom fortsatt att regelbundet sända aktuell information som rör

Sverige och EU till samtliga EU-svenskar.

Bilaga 1: Viktigare förordningar, direktiv och beslut

antagna av rådet under 1998

EGT-nummer

datum

förordning/direktiv/beslut

dep

EGT L 77, 14.3.98,

s. 36

16-02-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG om

underlättande av stadigvarande utövande av

advokatyrket i en annan medlemsstat än den i

vilken auktorisationen erhölls

Ju

EGT L 213, 30.7.98,

s. 13

06-07-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/44/EG

om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar

Ju

EGT L 289, 28.10.98,

s. 28

13-10-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/71/EG

om mönsterskydd

Ju

EGT L 85, 20.3.98,

s. 1

16-03-98

Rådets förordning nr (EG) 622/98 om stöd till

ansökarstaterna inom ramen för föranslutnings-

strategin och särskilt om upprättande av

anslutningspartnerskap.

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 1

30-03-98

Rådets beslut 98/259/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken Ungern

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 6

30-03-98

Rådets beslut 98/260/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken Polen

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 11

30-03-98

Rådets beslut 98/261/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Rumänien

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 16

30-03-98

Rådets beslut 98/262/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Slovakiska

republiken

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 21

30-03-98

Rådets beslut 98/263/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken Lettland

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 26

30-03-98

Rådets beslut 98/264/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken Estland

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 31

30-03-98

Rådets beslut 98/265/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken Litauen

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 36

30-03-98

Rådets beslut 98/266/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken

Bulgarien

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 41

30-03-98

Rådets beslut 98/267/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Tjeckiska republiken

UD

EGT L 121, 23.4.98,

s. 46

30-03-98

Rådets beslut 98/268/EG om principerna, de

mellanliggande målen och villkoren i

anslutningspartnerskapet med Republiken

Slovenien

UD

EGT L 139, 11.5.98,

s. 1

03-05-98

Rådets förordning (EG) nr 974/98 om införandet av

euron

Fi

EGT L 166, 11.6.98,

s. 45

19-05-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/26/EG

om slutlig avveckling i system för överföring av

betalningar och värdepapper.

Fi

EGT L 204, 21.7.98,

s. 13

22-06-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/31/EG

om ändring av rådets direktiv 93/6/EEG om

kapitalkrav för värdepappersföretag och

kreditinstitut.

Fi

EGT L 204, 21.7.98,

s. 26

22-06-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/32/EG

om ändring, som särskilt gäller panträtt i fast

egendom, av rådets direktiv 89/647/EEG om

kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut.

Fi

EGT L 189, 3.7.98,

s. 42

29-06-98

Rådets beslut 98/415/EG om nationella

myndigheters samråd med Europeiska

centralbanken rörande förslag till rättsregler.

Fi

EGT L 204, 21.7.98,

s. 29

22-06-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/33/EG

om ändring av artikel 12 i rådets direktiv

77/780/EEG om rätten att starta och driva verksam-

het i kreditinstitut, artiklarna 2, 5, 6, 7 och 8 och

bilagorna II och II till rådets direktiv 89/647/EEG

om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut och

artikel 2 bilaga II till rådets direktiv 93/6/EEG om

kapitalkrav för värdepappersföretag och

kreditinstitut.

Fi

EGT L 330, 5.12.98,

s. 1

27-10-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG

om extra tillsyn över försäkringsföretag som ingår i

en försäkringsgrupp.

Fi

EGT L 318, 27.11.98,

s. 1

23-11-98

Rådets förordning (EG) nr 2531/98 om Europeiska

centralbankens tillämpning av minimireserver.

Fi

EGT L 318, 27.11.98,

s. 4

23-11-98

Rådets förordning (EG) nr 2532/98 om Europesika

centralbankens befogenhet att förelägga sanktioner.

Fi

EGT L 318, 27.11.98,

s. 8

23-11-98

Rådets förordning (EG) nr 2533/98 om Europesika

centralbankens insamling av statistiska uppgifter

Fi

EGT L 359, 31.12.98,

s. 1

31-12-98

Rådets förordning (EG) nr 2866/98 om

omräkningskurserna mellan euron och valutorna för

de medlemsstater som inför euron.

Fi

EGT L 209, 25.7.98,

s. 1

29-06-98

Rådets förordning (EG) nr 1608/98 om ändring av

förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpning av

systemen för social trygghet när anställda,

egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar

inom gemenskapen och förordning (EEG) nr

574/72 om tillämpningen av förordning (EEG) nr

1408/71 i syfte att utvidga denna till att omfatta

särskilda system för offentlig anställda

S

EGT L 209, 25.7.98,

s. 46

29-06-98

Rådets direktiv 98/49/EG om skydd av

kompletterande pensionsrättigheter för anställda

och egenföretagare som flyttar inom gemenskapen.

S

EGT L 345, 19.12.98,

s. 3

19-2-98

Rådets förordning (EG) nr 2743/98 om ändring av

förordning (EG) nr 297/95 om de avgifter som skall

betalas till den Europeiska läkemedlesmyndigheten

(EMEA)

S

EGT L 331, 7.12.98,

s.1

27-10-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/79/EG

om medicintekniska produkter för in vitro-

diagnostik

S

EGT L 77, 14.3.98,

s. 1

23-02-98

Europaparlamentets och rådets beslut nr 576/98/EG

om ändring av beslut nr 819/95/EG om

fastställande av gemenskapens åtgärdesprogram

Sokrates

U

EGT L 77, 13.3.98,

s. 33

27-02-98

Beslut nr 1/98 av associeringsrådet mellan

Europeiska gemenskaperna och deras

medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Polen,

å andra sidan, om antagande av villkor för Polens

deltagande i gemenskapens program inom

utbildning, ungdomsfrågor och yrkespraktik

(98/199/EG)

U

EGT L 88, 24.3.98,

s. 49

03-03-98

Beslut nr 1/98 av associeringsrådet mellan

Europeiska gemenskaperna och deras

medlemsstater, å ena sidan, och Slovakiska

republiken, å andra sidan, om antagandet av villkor

för Slovakiska republikens deltagande i

gemenskapens program inom utbildning,

ungdomsfrågor och yrkespraktik (98/233/EG)

U

EGT L 206, 23.7.98, s.

1

17-07-98

Rådets förordning (EG) nr 1572/98 om ändring av

förordning (EEG) nr 1360/90 om inrättandet av en

europeisk yrkesutbildningsstiftelse

U

EGT L 307, 17.11.98,

s. 19

29-10-98

Beslut nr 3/98 av associeringsrådet mellan

Europeiska gemenskaperna och deras

medlemsstater, å ena sidan, och Republiken

Estland, å andra sidan, om antagandet av villkor för

Republiken Estlands deltagande i gemenskapens

program inom utbildning, ungdomsfrågor och

yrkespraktik (98/643/EG)

U

EGT L 307, 17.11.98,

s. 15

17-11-98

Beslut nr 2/98 av associeringsrådet mellan

Europeiska gemenskaperna och deras

medlemsstater, å ena sidan, och Republiken

Litauen, å andra sidan, om antagandet av villkor för

Republiken Litauens deltagande i gemenskapens

program inom utbildning, ungdomsfrågor och

yrkespraktik (98/642/EG)

U

EGT L 313, 21.11.98,

s. 17

27-10-98

Beslut nr 2/98 av associeringsrådet mellan

Europeiska gemenskaperna och deras

medlemsstater, å ena sidan, och Republiken

Lettland, å andra sidan, om antagandet av villkor

för Republiken Lettlands deltagande i

gemenskapens program inom utbildning,

ungdomsfrågor och yrkespraktik (98/654/EG)

U

EGT L 52, 21.2.98,

s. 8

16-02-98

Rådets förordning (EG) nr 411/98/EG om

tilläggsnormer avseende skydd av djur vilka skall

tillämpas på vägfordon som används för

djurtransporter som överskrider åtta timmar

Jo

EGT L 113, 15.4.98,

s. 32

16-03-98

Rådets beslut 98/256/EG om nödåtgärder vad

beträffar skydd mot bovin spongiform encefalopati,

som ändrar beslut 94/474/EG och upphäver beslut

96/239/EG

Jo

EGT L 122, 24.4.98,

s. 59

23-04-98

Kommissionens beslut 98/272/EG om

epidemiologisk övervakning av transmissibel

spongiform encefalopati och om ändring av beslut

94/474/EG

Jo

EGT L 221, 8.8.98,

s. 23

20-06-98

Rådets direktiv 98/58/EG om skydd av animalie-

produktionens djur

Jo

EGT L 210, 28.7.98,

s. 28

20-06-98

Rådets förordning (EG) nr 1637/98 om ändring av

förordning (EEG) nr 404/93 om den gemensamma

organisationen av marknaden för bananer

Jo

EGT L 210, 28.7.98,

s. 3

20-06-98

Rådets förordning (EG) nr 1624/98 om ändring av

förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett

stödsystem för producenter av vissa

jordbruksgrödor

Jo

EGT L 212, 30.7.98,

s. 23

29-07-98

Kommissionens förordning (EG) nr 1678/98 om

ändring av förordning (EEG) nr 3887/92 om

fastställande av tillämpningsföreskrifter för det

integrerade administrations- och kontrollsystemet

för vissa av gemenskapens stödsystem

Jo

EGT L 261, 24.9.98,

s. 10

07-09-98

Kommissionens direktiv 98/67/EG om ändring av

direktiv 80/511/EEG, 82/457/EEG, 91/357/EEG

och rådets direktiv 96/25/EG samt om upphävande

av direktiv 92/87/EEG

Jo

EGT L 293, 31.10.98,

s. 32

28-10-98

Kommissionens förordning (EG) nr 2362/98 om

tillämpningsföreskrifter till rådets förordning

(EEG) nr 404/93 rörande ordningen för import av

bananer till gemenskapen

Jo

EGT L 330, 5.12.98,

s. 32

03-11-98

Rådets direktiv 98/83/EG om kvaliteten på

dricksvatten

Jo

EGT L 318, 27.11.98,

s. 23

26-11-98

Kommissionens förordning ( EG) nr 2536/98 om

ändring av förordning (EEG) nr 920/89 om

fastställande av kvalitetsnormer för morötter,

citrusfrukt, äpplen och päron

Jo

EGT L 25, 1.2.1999,

s. 1

14-12-98

Rådet direktiv 98/95/EG om ändring angående

konsolideringen av den inre marknaden, genetiskt

modifierade växtsorter samt växtgenetiska resurser,

av direktiven 66/400/EEG, 66/401/EEG,

66/402/EEG, 66/403/EEG, 69/208/EEG,

70/457/EEG och 70/458/EEG om saluföring av

betutsäde, utsäde av foderväxter, utsäde av stråsäd,

utsädespotatis, utsäde av olje- och spånadsväxter

och utsäde av köksväxter samt om den

gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter

Jo

EGT L 25, 1.2.1999,

s. 27

14-12-98

Rådets direktiv 98/96/EG om ändring av bland

annat icke-officiella fältinspektioner enligt

direktiven 66/400/EEG, 66/401/EEG, 66/402/EEG,

66/403/EEG, 69/208/EEG, 70/457/EEG och

70/458/EEG om saluföring av betutsäde, utsäde av

foderväxter, utsäde av stråsäd, utsädespotatis,

utsäde av olje- och spånadsväxter och utsäde av

köksväxter samt om den gemensamma sortlistan för

arter av lantbruksväxter

Jo

EGT L 18, 23. 1.1999,

s. 60

22-12-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/97/EG

om ändring av direktiv 76/116/EEG om

tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om

gödselmedel, vad beträffar utsläppande på

marknaden i Österrike, Finland och Sverige av

gödselmedel som innehåller kadmium

Jo

EGT L 18, 23.1.1999,

s. 60

22-12-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/97/EG

om ändring av direktiv 76/116/EEG om

tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om

gödselmedel, vad beträffar utsläppande på

marknaden i Österrike, Finland och Sverige av

gödselmedel som innehåller kadmium

Jo

EGT L 142, 14.5.98,

s. 1

07-05-98

Rådets förordning (EG) nr 994/98 om

tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget

om upprättandet av Europeiska gemenskapen på

vissa slag av övergripande statligt stöd

N

EGT L 204, 21.7.98,

s. 1

11-05-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG

om gemensamma regler för den inre marknaden för

naturgas

N

EGT L 159, 3.6.98,

s. 53

11-05-98

Rådets beslut 98/352/EG om ett flerårigt program

för främjande av förnybara energikällor i

gemenskapen

N

EGT L 204, 21.8.98

22-06-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG

om ett informationsförfarande beträffande tekniska

standarder och föreskrifter

N

EGT L 207, 23.7.98

22-06-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG

om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning

om maskiner

N

EGT L 202, 18.7.98,

s. 1

29-06-98

Rådets förordning (EG) nr 1540/98 om

fastställande av nya regler för stöd till

varvsindustrin

N

EGT L 217, 5.8.98

20-07-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG

om ändring av direktiv 98/34/EG om ett

informationsförfarande beträffande tekniska

standarder och föreskrifter

N

EGT L 7, 13.1.99,

s. 16

14-12-98

Rådets beslut av den 14 december 1998 om att anta

ett flerårigt ramprogram för insatser inom

energisektorn (1998-2002) och därmed

sammanhörande åtgärder (1999/21/EEG, Euratom)

N

EGT L 358, 31.12.98,

s. 100

14-12-98

Rådets direktiv 98/93/EG om ändring av direktiv

68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna

i EEG att hålla minimilager av råolja och /eller

petroleumprodukter

N

EGT L 74, 12.3.98,

s. 1

12-02-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/13/EG

om teleterminalutrustning och

jordstationsutrustning för satellitkommunikation,

inklusive ömsesidigt erkännande av utrustningarnas

överensstämmelse

K

EGT L 101, 1.4.98,

s. 24

26-02-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG

om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för

taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för

telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö

K

EGT L 19, 24.1.98,

s. 35

23-01-98

Kommissionens förordning (EG) nr 179/98 om

ändring av rådets förordning (EG) nr 3051/95 om

säkerhetsorganisation för roll-on/roll-off-

passagerarfartyg (ro-ro-fartyg)

K

EGT L 144, 15.5.98,

s. 1

17-03-98

Rådets direktiv 98/18/EG om

säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för

passagerarfartyg

K

EGT L 107, 7.4.98,

s. 4

30-03-98

Rådets direktiv 98/20/EG om ändring av direktiv

92/14/EEG om begränsningar i utnyttjandet av

flygplan som omfattas av volym 1, del II, kapitel 2 i

bilaga 16 till konventionen om internationell civil

luftfart, andra upplagan (1988)

K

EGT L 172, 17.6.98,

s. 1

25-05-98

Rådets direktiv 98/35/EG om ändring av direktiv

94/58/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk

K

EGT L 194, 10.7.98,

s. 15

18-06-98

Rådets beslut om ett avtal mellan Europeiska

gemenskapen, Europeiska rymdorganisationen och

Europeiska organisationen för luftfartssäkerhet om

ett europeiskt bidrag till inrättandet av ett globalt

system för satellitnavigering (GNSS) (98/434/EG)

K

EGT L 74, 12.3.98

12-02-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/13/EG

om teleterminalutrustning och

jordstationsutrustning för satellitkommunikation,

inklusive ömsesidigt erkännande av utrustningarnas

överensstämmelse

K

EGT L 268, 3.10.98,

s. 37

24-09-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/61/EG

om ändring av direktiv 97/33/EG med avseende på

nummerportabilitet mellan operatörer och förval av

nätoperatörer

K

EGT L 188, 2.7.98,

s. 35

18-06-98

Rådets direktiv nr 98/41/EG om registrering av

personer som färdas ombord på passagerarfartyg

som ankommer till eller avgår från hamnar i

gemenskapens medlemsstater

K

EGT L 215, 1.8.98, s.

65

17-07-98

Rådets direktiv 98/55/EG om ändring av direktiv

93/75/EEG om minimikrav för fartyg som anlöper

eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt

eller förorenande gods

K

EGT L 268, 3.10.98, s.

37

24-09-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/61/EG

om ändring av direktiv 97/33/EG med avseende på

nummerportabilitet mellan operatörer och förval av

nätoperatörer

K

EGT L 274, 9.10.98,

s.1

24-09-98

Rådets förordning (EG) nr 2135/98 om ändring av

förordning (EEG) nr 3821/85 om färdskrivare vid

vägtransporter och direktiv 88/599/EEG om

enhetligt förfarande vid kontroll av förordningarna

(EEG) nr 3820/85 och (EEG) nr 3821/85

K

EGT L 277, 14.10.98,

s. 17

01-10-98

Rådets direktiv 98/76/EG om ändring av direktiv

96/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person-

och godstransporter på väg och om ömsesidigt

erkännande av utbildnings-, examens- och andra

behörighetsbevis för att främja ett effektivt

utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt

på området för nationella och internationella

transporter

K

EGT L 277, 14.10.98,

s.1

01-10-98

Rådets förordning (EG) nr 2196/98 om beviljande

av ekonomiskt stöd från gemenskapen till

nyskapande åtgärder för att främja kombinerade

transporter

K

EGT L 299, 10.11.98,

s.1

03-11-98

Rådets förordning (EG) nr 2411/98 om erkännande

vad gäller trafik inom gemenskapen av

nationalitetsmärke för den medlemsstat i vilken

motorfordon och släpvagnar till motorfordon är

registrerade

K

EGT L 201, 17.7.98,

s. 88

29-06-98

Direktiv 98/50/EG om ändring av direktiv

77/187/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas

lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter

vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar

av verksamheter.

A

EGT L 166, 11.6.98,

s. 51

19-05-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG

om förbudsföreläggande för att skydda

konsumenternas intressen

In

EGT L 214, 31.7.98,

s. 1

20-07-98

Europaparlamentets och rådets beslut nr

1686/98/EG om att inrätta gemenskapens

handlingsprogram "Europeisk volontärtjänst för

ungdomar"

In

EGT L 123, 24.4.98, s.

1

16-02-98

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG om

utsläppande av biocidprodukter på marknaden

M

EGT L 350, 28.12.98,

s. 1

13-10-98

Europaparlamentets och rådets dirketiv 98/69/EG

om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från

motorfordon och om ändring av rådets direktiv

70/220/EEG

M

Bilaga 2: Viktigare rekommendationer, yttranden och

meddelanden under 1998

EGT/beteckning

datum

rekommendation/yttrande/meddelande

dep

KOM(1998) 124

slutlig

04-03-98

Europeisk strategi för Turkiet. Inledande konkreta

förslag från kommissionen.

UD

KOM(1998) 147

slutlig

04-03-98

Rapport från kommissionen om utvecklingen av

förbindelserna med Turkiet sedan tullunionens

ikraftträdande.

UD

KOM(1998) 600

slutlig

21-10-98

Förslag till rådets förordning (EG) om

genomförandet av åtgärder för att förstärka

tullunionen mellan EG och Turkiet.

Förslag till rådets förordning (EG) om

genomförandet av åtgärder för att stödja Turkiets

ekonomiska och sociala utveckling.

UD

EGT L 270, 7.10.98,

s. 56

24-09-98

Rådets rekommendation om europeiskt samarbete

om kvalitetssäkring i den högre utbildningen

(98/561/EG)

U

KOM(1998) 126

slutlig

25-03-98

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv

om insatser mot betalningsförseningar vid

handelstransaktioner.

Ju

KOM(1998) 662

slutlig

30-10-98

Förslag från kommissionen om planering av

arbetstiden inom de sektorer och verksamheter som

inte omfattas av direktivets (93/104/EG av den 23

november 1993) tillämpningsområde.

A

KOM(1998) 259

slutlig

27-10-98

Meddelande från kommissionen om det sociala

handlingsprogrammet (1998-2000)

A

KOM(1998) 641

slutlig

20-11-98

Meddelande från kommissionen den 20 november

1998. Modernisering av de offentliga

arbetsförmedlingarna för genomförande av den

europeiska sysselsättningsstrategin.

A

KOM(1998) 511

slutlig

02-12-98

Kommissionens halvtidsrapport om gemenskapens

program för att förbättra säkerhet, hygien och hälsa

i arbetet (1996-2000).

A

KOM(1998) 322

slutlig

02-12-98

Meddelande från kommissionen Anpassa och

främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå

Ändring av beslut 70/532/EEG om inrättande av en

ständig kommitté för sysselsättningen i Europeiska

gemenskaperna.

A

KOM(1998) 612

slutlig

02-12-98

Förslag till rådets direktiv om inrättande av en

allmän ram för information till och samråd med

arbetstagare i Europeiska gemenskapen.

A

KOM(1998) 167

slutlig

16-03-98

Rapport till rådet och Europaparlamentet om

harmoniseringskrav. Direktiv 96/92/EG om

gemensamma regler för den inre marknaden för el.

N

KOM(1998) 212

slutlig

07-04-98

Rapport från kommissionen till rådet och

Europaparlamentet om avregleringen av

elmarknaderna.

N

KOM(1998) 246

slutlig

29-04-98

Meddelande från kommissionen -

Energieffektivisering i Europeiska gemenskapen -

inför en strategi för rationell energianvändning.

N

EGT C 198, 24.6.98,

s. 1

11-05-98

Rådets resolution om förnybara energikällor.

N

Ännu ej publicerat i

EGT

11-05-98

Rådets slutsatser om en gemenskapsstrategi för

klimatförändringar.

N

KOM(1998) 550

slutlig

30-09-98

 Att främja företagaranda och konkurrenskraft -

Kommissionens svar på rapporten från BEST och

dess rekommendationer.

N

KOM(1998) 571

slutlig

14-10-98

Meddelande från kommissionen - Förstärkning av

miljöintegrering inom området för energipolitik.

N

EGT C 384, 10.12.98,

s. 3

11-11-98

Kommissionens meddelande om tillämpningen av

reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar

direkt beskattning av företag.

N

EGT C 394, 17.12.98,

s. 1

13-11-98

Rådets resolution om energieffektivitet i den

Europeiska gemenskapen

N

Ännu ej publicerat i

EGT

13-11-98

Rådets rapport till Europeiska rådet om integration

av miljöfrågor och en hållbar utveckling inom det

energipolitiska området.

N

KOM(1998) 472

slutlig

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv

om åtgärder mot utsläpp av gas-

och partikelformiga föroreningar från motorer

avsedda för jordbruks- eller

skogsbrukstraktorer och om ändring av rådets

direktiv 74/150/EEG

M

KOM(1998) 398

slutlig

Förslag till rådets förordning (EG) om ämnen som

bryter ned ozonskiktet

M

KOM(1998) 46 slutlig

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv

om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning

om buller från utrustning som används utomhus

M

EGT L 73, 12.3.98

08-01-98

Kommissionens rekommendation om samtrafik på

en avreglerad Telekommunikationsmarknad (Del 1

 Prissättning vid samtrafik)

K

EGT L 141, 13.5.98

08-04-98

Kommissionens rekommendation om samtrafik på

en avreglerad Telekommunikationsmarknad (Del 2

 Särredovisning och kostnadsredovisning)

K

KOM(1998) 297

slutlig

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv

om en gemensam ram för elektroniska signaturer

K

EGT C 343, 11.11.98

22-07-98

Rambestämmelser för stöd till utbildning.

U

EGT L 115, 17.4.98,

s. 31

30-03-98

Kommissionens rekommendation om principer som

skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för

förfaranden för reglering av konsumenttvister

utanför domstol

In

Ännu ej publicerat i

EGT

15-12-98

Rådets resolution om ungas medbestämmande

In

Ännu ej publicerat i

EGT

Rådets resolution om bruksanvisningar för tekniska

konsumentvaror

In

EGT L 167, 12.6.98,

s. 25

04-06-98

Rådets rekommendation om parkeringstillstånd för

personer med funktionshinder

S

EGT L 203, 21.7.98

29-06-98

Rådets rekommendation om blod- och

plasmagivares lämplighet och screening av donerat

blod inom Europeiska gemenskapen

S

KOM(1998) 588

slutlig

25-11-98

Kommissionens meddelande om den

inremarknaden för läkemedel

S

Bilaga 3: Svenska mål i EG-domstolen och

förstainstansrätten 1998

I det följande redovisas först domar som har meddelats av EG-domstolen

under år 1998 i sådana mål enligt artikel 177 i EG-fördraget där svenska

domstolar har begärt förhandsavgörande. Därefter redovisas en dom i ett

mål där den svenska regeringen har intervenerat.

Vidare redovisas mål, där svenska domstolar under år 1998 har begärt

förhandsavgörande från EG-domstolen. Andra mål om förhands-

avgöranden redovisas inte, även om regeringen har yttrat sig i målen.

Slutligen redovisas de mål i EG-domstolen eller förstainstansrätten, i

vilka Sverige har väckt talan eller intervenerat.

Domar i svenska mål enligt artikel 177

Dom den 17 mars 1998 i mål C 387/96 från Svea hovrätt

Målet gällde frågan huruvida kravet att medföra tjänstgöringslista för

bussförare, enligt rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering

av viss social lagstiftning om vägtransporter, gäller för ett sådant buss-

företag som SL Buss AB. Vidare gällde det vilken omfattning en sådan

tjänstgöringslista skall ha.

EG-domstolens dom innebär att kravet gäller även ett sådant företag

som SL Buss AB och att det inte är tillräckligt att tjänstgöringslistan

omfattar endast den dag som kontrollen sker.

Dom den 28 april 1998 i mål C 118/96 från Länsrätten i Dalarnas län

Målet gällde frågan huruvida de svenska reglerna om beskattning av

premier på vissa kapitalförsäkringar som har meddelats i en utomlands

bedriven försäkringsrörelse är förenliga med bl.a. reglerna om fri

rörlighet för tjänster och för kapital (artiklarna 6, 59, 60, 73b och 73d i

EG-fördraget).

Domstolen uttalade i sin dom att artikel 59 i EG-fördraget om fri

rörlighet för tjänster utgör hinder för tillämpningen av en sådan

lagstiftning om beskattningen av kapitalförsäkringar som den svenska.

Dom den 11 juni 1998 i mål C 275/96 från Kammarrätten i Sundsvall

Målet gällde frågan huruvida en svensk regel, som innebär att en

utländsk medborgare förlorar rätten till föräldrapenning om han eller hon

flyttar från Sverige, är förenlig med EG-rätten.

Domstolen uttalade i sin dom att en medlemsstat kan upprätthålla

regler som innebär att en person, som helt har upphört att vara

yrkesverksam i den medlemsstaten, förlorar rätten till fortsatt utbetalning

av familjeförmåner, om han eller hon har bosatt sig i en annan

medlemsstat.

Dom den 12 november 1998 i mål C 134/97 från Skatterättsnämnden

Målet gällde frågan huruvida undantag för överlåtelse av filmrättigheter

från skatteplikt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) är förenligt med

rådets direktiv 77/388/EEG (sjätte mervärdesskattedirektivet). I målet

aktualiserades också frågan vilka organ som utgör en domstol enligt

artikel 177 i EG-fördraget.

Domstolen konstaterade att Skatterättsnämnden inte kan anses utöva

dömande verksamhet på det sätt som krävs för att den skall kunna begära

förhandsavgörande enligt artikel 177 i EG-fördraget. Domstolen ansåg

sig därför sakna behörighet att svara på de frågor som Skatterätts-

nämnden hade ställt.

Dom den 19 november 1998 i mål C 162/97 från Helsingborgs tingsrätt.

Målet gällde dels frågan om EG-rätten tillåter nationella krav på tillstånd

för semineringsverksamhet, dels om det svenska förbudet mot avel med

nötkreatur som har anlag för muskelhypertrofi är förenligt med rådets

direktiv 87/328/EEG och artikel 30 i EG-fördraget.

Domstolen tog i sin dom ställning till den första frågan och uttalade att

EG-rätten utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka det är

förbjudet eller krävs tillstånd för användning inom medlemsstatens

territorium av sperma från tjurar av rasen Belgisk blå och vit boskap då

dessa djur har godkänts för artificiell insemination i en annan medlems-

stat, efter prövningar som utförts enligt kommissionens beslut

86/130/EEG.

Dom i mål där Sverige har intervenerat

Dom av förstainstansrätten den 17 juni 1998 i mål T 174/95 Tidningen

Journalisten mot rådet

Målet gällde rådets beslut att inte lämna ut vissa handlingar rörande den

europeiska polisbyrån (Europol) till Tidningen Journalisten. Tidningen

hade yrkat att rådets beslut skulle ogiltigförklaras. Sverige, liksom

Danmark och Nederländerna, hade intervenerat till stöd för Tidningen

Journalisten medan Frankrike och Storbritannien hade intervenerat till

stöd för rådet.

Förstainstansrätten slog i domen fast att rådets beslut inte uppfyllde

kraven på motivering i artikel 190 i EG-fördraget och ogiltigförklarade

på denna grund rådets beslut.

Mål där svenska domstolar m.fl. har begärt förhandsavgörande

under år 1998

Mål C 200/98 från Regeringsrätten

Målet gäller frågan huruvida en regel i lagen (1947:576) om statlig

inkomstskatt rörande de skattemässiga effekterna av koncernbidrag

strider mot gemenskapsrätten, och då särskilt reglerna om etableringsrätt

och fri rörlighet för kapital (artikel 52 jämförd med artikel 58 samt

artiklarna 73 b och d i EG-fördraget). Den svenska regeringen har inte

yttrat sig skriftligen i målet.

Mål C 223/98 från Kammarrätten i Stockholm

Målet gäller huruvida vissa regler i sekretesslagen (1980:100) strider mot

förordningen (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till

fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt

arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor. Den

svenska regeringen har inte yttrat sig skriftligen i målet.

Mål C 236/98 från Arbetsdomstolen

Målet gäller frågan huruvida ersättning för obekväm arbetstid och värde

av arbetstidsförkortning skall ingå i underlaget för lönejämförelsen enligt

artikel 119 i EG-fördraget och rådets direktiv 75/117/EEG om

tillnärmning av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen

om lika lön för kvinnor och män. Den svenska regeringen har inte yttrat

sig skriftligen i målet.

Mål C 405/98 från Stockholms tingsrätt

Målet gäller frågan om bestämmelsen i alkoholreklamlagen om ett

generellt förbud mot alkoholreklam strider mot reglerna om fri rörlighet

för varor och tjänster (artiklarna 30 och 59 i EG-fördraget). Frågan är

vidare om ett sådant förbud kan anses befogat och proportionellt för att

skydda människors hälsa och liv. Målet vid EG-domstolen har förklarats

vilande på grund av att tingsrättens beslut att begära förhandsavgörande

har överklagats.

Mål C 407/98 från Överklagandenämnden för högskolan

Målet gäller frågan om det är förenligt med rådets direktiv 76/207

rörande likabehandling inom arbetslivet att tillämpa vissa regler om s.k.

positiv särbehandling vid tjänstetillsättningar vid universitet och

högskolor.

Mål där Sverige har väckt talan

Mål C 100/98; Sverige mot rådet

Sverige har i målet yrkat att EG-domstolen med stöd av artikel 173 i EG-

fördraget ogiltigförklarar rådets förordning (EG) nr 45/98 rörande

fördelning av fiske för år 1998, i den del förordningen avser fördelning

av fångstmängder torsk i Östersjön. Grunden är att förordningen i denna

del strider mot den svenska anslutningsakten.

Sverige har tidigare väckt talan om ogiltigförklaring av motsvarande

förordning för år 1997. Det nya målet har vilandeförklarats i avvaktan på

att 1997 års mål avgörs. Muntlig förhandling i det första målet hölls den

1 december 1998.

Mål där Sverige har intervenerat

Mål T 610/97 i förstainstansrätten; Hanne Norup Carlsen m.fl. mot rådet

Målet gäller ogiltigförklaring av ett beslut av rådet att inte lämna ut vissa

handlingar. Sverige har begärt att få intervenera till stöd för Hanne Norup

Carlsens talan.

Mål T 14/98 i förstainstansrätten; Heidi Hautala mot rådet

Målet gäller ogiltigförklaring av ett beslut av rådet om att inte lämna ut

en viss handling. Sverige har intervenerat till stöd för Heidi Hautalas

talan.

Bilaga 4: Viktiga domar meddelade av EG-domstolen

under 1998

Fri rörlighet för varor

C 212/96; Paul Chevassus-March ./. Conseil régional de la Réunion,

dom 19 februari 1998. Förhandsavgörande Sjötull Beskattnings-

system i de franska utomeuropeiska departementen Beslut 89/688/EEG

 Avgifter med motsvarande verkan som en tull Interna skatter eller

avgifter

C 200/96; Metronome Musik GmbH ./. Music Point Hokamp GmbH,

dom 28 april 1998. Förhandsavgörande Upphovsrätt och närstående

rättigheter Rätt till uthyrning och utlåning Giltigheten av direktiv

92/100/EEG

C 284/95; Safety Hi-Tech Srl ./. S. Gianni Bettati ./. Safety Hi-Tech Srl, dom 14 juli 1998.

Förhandsavgörande Förordning (EG) nr 3093/94 Åtgärder till skydd

för ozonskiktet begränsningar i användningen av klorfluorkolväten och

haloner Giltighet

C 61/97; Foreningen av danske Videogramdistributörer ./. Laserdisken,

dom 22 september 1998. Förhandsavgörande Upphovsrätt och när-

stående rättigheter Uthyrning av laserskivor

Fri rörlighet för personer

C 160/96 Manfred Molenaar, Barbara Fath-Molenaar ./. Allgemeine

Ortskrankenkasse Baden-Württemberg, dom 5 mars 1998. Förhands-

avgörande Fri rörlighet för arbetstagare Förmåner avsedda att täcka

risken för vårdbehov

C 120/95 Nicolas Decker ./. Caisse de maladie des empoloyés privés,

dom 28 april 1998. Förhandsavgörande Fri rörlighet för varor

Artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget Ersättning för sjukvårdskostnader

som har uppkommit i en annan medlemsstat Förhandstillstånd från

behörig sjukkassa Inköp av glasögon

C 118/96; Jessica Safir ./. Skattemyndigheten i Dalarnas län, tidigare

Skattemyndigheten i Kopparbergs län, dom 28 april 1998. Förhands-

avgörande Frihet att tillhandahålla tjänster Fri rörlighet för kapital

Beskattning av livförsäkringssparande Lagstiftning i en medlemsstat

som inrättar olika beskattningssystem beroende på det tjänste-

producerande företagets etableringsort

C 85/96; María Martínez Sala ./. Freistaat Bayern, dom 12 maj 1998.

Förhandsavgörande Artiklarna 8a, 48 och 51 i EG-fördraget Begreppet

"arbetstagare" artikel 4 i förordning (EEG) nr 1408/71 Vårdnads-

bidrag Begreppet "familjeförmån" Artikel 7.2 i förordning (EEG) nr

1612/68 Begreppet "social förmån" Krav på uppehållstillstånd eller

liknande tillstånd

C 336/96; Makarna Robert Gilly ./. directeur des services fiscaux du

Bas-Rhin, dom 12 maj 1998. Förhandsavgörande Artiklarna 6, 48 och

220 i EG-fördraget Skyldighet att likabehandla Bilateralt avtal för

undvikande av dubbelbeskattning Gränsarbetare

Frihet att tillhandahålla tjänster

C 410/96; André Ambry, dom 1 december 1998. Förhandsavgörande

Frihet att tillhandahålla tjänster Fri rörlighet för kapital Ställande av

ekonomisk säkerhet Huruvida den säkerhet som en resebyrå måste ha

för att bedriva sin verksamhet även kan ställas av ett kreditinstitut eller

försäkringsbolag etablerat i en annan medlemsstat.

Institutionell rätt

C 386/96 P; Société Dreyfus Cie ./. Europeiska gemenskapernas

kommission, dom 5 maj 1998. Biståndsaktion från gemenskapen till

staterna i före detta Sovjetunionen Lån Remburs Talan om

ogiltigförklaring Upptagande till sakprövning Direkt inverkan

C 391/96 P; Compagnie Continentale (France) SA ./. Europeiska

gemenskapernas kommission, dom 5 maj 1998. Biståndsaktion från

gemenskapen till staterna i före detta Sovjetunionen Lån Remburs

Talan om ogiltigförklaring Upptagande till sakprövning Direkt

inverkan

C 403/96 P; Glencore Ltd ./. Europeiska gemenskapernas kommission,

dom 5 maj 1998. Biståndsaktion från gemenskapen till staterna i före

detta Sovjetunionen Lån Remburs Talan om ogiltigförklaring

Upptagande till sakprövning Direkt inverkan

C 404/96 P; Glencore Grain Ltd ./. Europeiska gemenskapernas

kommission, dom 5 maj 1998. Biståndsaktion från gemenskapen till

staterna i före detta Sovjetunionen Lån Remburs Talan om

ogiltigförklaring Upptagande till sakprövning Direkt inverkan

Yttre förbindelser

C 122/95; Förbundsrepubliken Tyskland ./. Europeiska unionens råd,

dom 10 mars 1998. Ramavtal om bananer GATT 1994 Beslutet om

ingående

C 53/96; Hermès International ./. FHT Marketing Choice BV, dom 16

juni 1998. Förhandsavgörande Avtalet om upprättande av

Världshandelsorgnisationen TRIP:s-avtalet Artikel 177 i fördraget

Domstolens behörighet Artikel 50 i TRIP:s-avtalet Interimistiska

åtgärder

C 162/96; A. Racke GmbH Europeiska gemenskapernas kommission ./. NTN Corporation

och Koyo Seiko Co. Ltd., Dom 10 februari 1998. Överklagande

Dumpning Kullager från Japan

Jordbruk

C 4/96; Northern Ireland Fish Producers'''' Organisation Ltd (NIFPO) och

Northern Ireland Fishermen''''s Federation ./. Department of Agriculture

for Northern Ireland, dom 19 februari 1998. Fiske Haagpreferensen

TAC Torsk och vitling Gemenskapslagstiftarens utrymme för

skönsmässig bedömning Relativ stabilitet Principerna om

proportionalitet och icke-diskriminering

Förenade målen C 364/95 och C 365/95; T. Port GmbH The Queen ./. Ministry of Agriculture, Fisheries and Food,

Commissioners of Customs and Excise, ex parte: National Farmers''''

Union m.fl., dom 5 maj 1998. Förhandsavgörande Jordbruk

Hälsovårdspolitik Nödåtgärder mot bovin spongiform encefalopati

sjukdom kallad "galna ko-sjukan"

C 180/96; Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland ./.

Europeiska gemenskapernas kommission, dom 5 maj 1998. Jordbruk

Hälsovårdspolitik Nödåtgärder mot bovin spongiform encefalopati

sjukdom kallad "galna ko-sjukan"

C 132/95; Bent[REDACTED_EFTERNAMN] m.fl. ./. Landbrugsministeriet, EF-Direktoratet,

dom 19 maj 1998. Förhandsavagörande Gemenskapsrätt Principer

Avräkning av en medlemsstats fordringar från belopp som utbetalas med

stöd av gemenskapsrätten Gemensam jordbrukspolitik Förordning

(EEG) nr 176/92 Stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor.

Förenade målen C 129/97 och C 130/97; Yvon Chiciak och Fromagerie

Chiciak m.fl., dom 9 juni 1998. Förhandsavgörande Rådets förordning

(EEG) nr 2081/92 om skydd för geografiska [beteckningar] och

ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel Exklusiv

behörighet för kommissionen Räckvidd av skyddet för beteckningar

som består av fler uttryck

Socialpolitik

C 249/96; Lisa Jacqueline Grant ./. South West Trains Ltd. Dom 17

februari 1998. Förhandsavgörande Likabehandling av kvinnor och män

 Vägran att bevilja sambor av samma kön en reseförmån

C 106/96; Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland ./.

Europeiska gemenskapernas kommission, dom 12 maj 1998.

Gemenskapens åtgärdsprogram mot social utslagning Finansiering

Rättslig grund

C 394/96; Mary Brown ./. Rentokil Ltd, dom 30 juni 1998.

Förhandsavgörande Likabehandling av kvinnor och män Uppsägning

av en gravid kvinna Frånvaro på grund av sjukdom som förorsakats av

graviditet

C 185/97; Belinda Jane Coote ./. Granada Hospitality Ltd, dom 22

september 1998. Förhandsavgörande Rådets direktiv 76/207/EEG En

arbetsgivares vägran att tillhandahålla referenser för en uppsagd

arbetstagare

C 411/96; Margaret Boyle m.fl. ./. Equal Opportunities Commission,

dom 27 oktober 1998. Förhandsavgörande Lika lön för och lika

behandling av kvinnor och män Mammaledighet Gravida kvinnors

rättigheter i fråga om sjukledighet, semester och pension

C 326/96; B.S. Levez mot T.H. Jennings (Harlow Pools) Ltd, dom 1

december 1998. Förhandsavgörande Socialpolitik Manliga och

kvinnliga arbetstagare Lika lön Artikel 119 i EG-fördraget Direktiv

75/117/EEG Sanktioner vid överträdelser av diskriminerings förbudet

Utestående lön Nationell lagstiftning som begränsar rätten till

utestående lön till de två år son föregår talans väckande Likartade

inhemska åtgärder

Konkurrens

C 306/96 Javico International och Javico AG ./. Yves Saint Laurent

Parfums SA (YSLP), dom 28 april 1998. Förhandsavgörande

Konkurrens Kosmetiska lyxprodukter Selektivt distributionssystem

Skyldighet att exportera till ett tredje land Förbud mot återimport och

marknadsföring inom gemenskapen

C 70/97; Kruidvat BVBA ./. Europeiska gemenskapernas kommission,

dom 17 november 1998. Överklagande Selektivt distributionssystem

Kosmetiska lyxprodukter Företag som berörs direkt och personligen

C 185/95 P; Baustahlgewebe GmbH mot Europeiska gemenskapernas

kommission; dom 17 december 1998. Överklagande Upptagande till

sakprövning Rättegångens varaktighet Åtgärder för bevisupptagning

 Insyn i akten Konkurrens Konkurrensbegränsande samverkan

Böter

Skatterätt

Förenade målen C 37/96 och C 38/96 Sodiprem SARL m.fl. och Roger

Albert SA ./. Direction générale des douanes, dom 30 april 1998.

Förhandsavgörande Sjötull Beskattningssystem i de franska

utomeuropeiska departementen Beslut 89/688/EEG Avgifter med

motsvarande verkan som en tull Interna skatter eller avgifter

Bolagsrätt

C 367/96; Alexandros Kefalas m. fl. ./. Grekland m.fl., dom 12 maj

1998. Förhandsavgörande Bolagsrätt Aktiebolag i finansiella

svårigheter Ökning av aktiekapitalet genom en administrativ åtgärd

Missbruk av en rättighet som följer av en gemenskapsbestämmelse

C 191/95; Europeiska gemenskapernas kommission ./. Förbunds-

republiken Tyskland, dom 29 september 1998. Fördragsbrott Motiverat

yttrande Kollegialitetsprincipen Bolagsrätt Direktiv 68/151/EEG

och 78/660/EEG Årsbokslut Påföljder vid underlåtenhet att

offentliggöra årsbokslut

Miljö- och konsumentskydd

C 3/96; Europeiska gemenskapernas kommission ./. Konungariket

Nederländerna, dom 19 maj 1998. Bevarande av vilda fåglar Särskilda

skyddsområden

Rättsliga och inrikes frågor

C 170/96; Europeiska gemenskapernas kommission ./. Europeiska

unionens råd, dom 12 maj 1998. Rådets rättsakt Gemensam åtgärd

avseende ett system för flygplatstransitering Rättslig grund

C 360/96; Gemeente Arnhem, Gemeente Rheden och BFI Holding BV,

dom 10 november 1998. Förhandsavgörande Offentliga kontrakt

avseende tjänster Begreppet upphandlande myndighet Organ som

lyder under offentlig rätt

Gemenskapsrättsliga principer

C 231/96; Edilizia Industriale Siderurgica Srl (Edis) ./. Ministero delle

Finanze, dom 15 september 1998. Förhandsavgörande Återkrav av

felaktigt inbetalda belopp Nationella processuella tidsfrister

C 260/98; Ministero delle Finanze ./. Spac SpA, dom 15 september

1998. Förhandsavgörande Återkrav av felaktigt inbetalda belopp

Nationella processuella tidsfrister

Förenade målen C 279/96, C 280/96 och C 281/96; Ansaldo Energia

SpA ./. Amministrazione delle Finanze dello Stato m.fl., dom 15

september 1998. Förhandsavgörande Återkrav av felaktigt inbetalda

belopp Nationella processuella tidsfrister Ränta

Förenade målen C 10/97 till C 22/97; Ministero delle finanze ./.

IN.CO.GE.''''90 Srl m.fl., dom 22 oktober 1998. Förhandsavgörande

Återkrav av belopp som har betalats utan grund Bedömning av en

nationell avgift som är oförenlig med gemenskapsrätten

C 228/96; Aprile Srl, i likvidation ./. Amministrazione delle Finanze

dello Stato, dom 17 november 1998. Förhandsavgörande Avgift med

motsvarande verkan Återkrav av felaktigt inbetalda belopp

Processuella frister i nationell rätt

C 274/96; Horst Otto Bickel, Ulrich[REDACTED_EFTERNAMN], dom 24 november 1998.

Förhandsavgörande Fri rörlighet för personer Likabehandling

Regler om språk i brottmål

Tillnärmning av lagstiftning

C 263/95; Förbundsrepubliken Tyskland ./. Europeiska gemenskapernas

kommission, dom 10 februari 1998. Tillnärmning av lagstiftningar

Byggprodukter Ständiga byggkommittén

C 226/97; Johannes Martinus Lemmens, dom 16 juni 1998.

Förhandsavgörande Direktiv 83/189/EEG Informationsförfarande

beträffande tekniska standarder och föreskrifter Direktivets direkta

effekt

C 39/97; Canon Kabushiki Kaisha ./. Metro-Goldwyn-Mayer Inc., dom

29 september 1998. Förhandsavgörande Varumärkesrätt Risk för

förväxling Likhet mellan varor eller tjänster

Konvention om domstols behörighet och verkställighet av

avgöranden

C 391/95; Van Uden Maritime BV, som idkar handel under namnet Van

Uden Africa Line ./. Kommanditgesellschaft in Firma Deco-Line m.fl.,

dom 17 november 1998. Förhandsavgörande Brysselkonventionen

Skiljeklausul Provisorisk betalning Begreppet interimistiska åtgärder

Bilaga 5: Viktigare internationella avtal ingångna

1998

Australien

Avtal om ömsesidigt erkännande i samband med bedömning av

överensstämmelse, intyg och märkning mellan Europeiska gemenskapen

och Australien

EGT L 229, 17.08.1998, s. 3

Nya Zeeland

Avtal om ömsesidigt erkännande i samband med bedömning av

överensstämmelse, intyg och märkning mellan Europeiska gemenskapen

och Nya Zeeland

EGT L 229, 17.08.1998, s. 62

Kanada

Avtal om ömsesidigt erkännande i samband bedömning av

överensstämmelse, intyg och märkning mellan Europeiska gemenskapen

och Kanada

EGT L 280, 16.10.98

Kina

Avtal om vetenskapligt och tekniskt samarbete mellan Europeiska

gemenskapen och Kina

Ukraina

Avtal om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna

och deras medlemsstater och Ukraina. Trädde i kraft den 1 mars 1998.

EGT L 49, 19.02.98

Moldavien

Avtal om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna

och deras medlemsstater och Moldavien. Trädde i kraft den 1 juli 1998.

EGT L 181, 24.06.98

Bilaga 6: Den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken (GUSP): gemensamma

ståndpunkter och åtgärder samt uttalanden

Gemensamma ståndpunkter antagna under 1998

EGT-nummer

datum

ståndpunkt

dep

Afghanistan

EGT L 32,

6.2.98, s. 14

26-01-98

Gemensam ståndpunkt om Afghanistan, fastställd

på grundval av artikel J 2 i Fördraget om

Europeiska unionen (98/108/GUSP)

UD

Angola

EGT L 190,

4.7.98, s. 1

03-07-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om restriktiva åtgärder mot "União

Nacional para a Independência Total de Angola"

(UNITA) (98/425/GUSP)

UD

Burma

EGT L 32,

6.2.98, s. 13

26-01-98

Rådets beslut om ändring av den gemensamma

ståndpunkten 96/635/GUSP om Burma/Myanmar

(98/197/GUSP)

UD

EGT L 138

9.5.98, s. 5

27-04-98

Rådets beslut om ytterligare förlängning av

gemensam ståndpunkt 96/635/GUSP, om

Burma/Myanmar (98/303/GUSP)

UD

EGT L 291,

30.10.98, s. 1

26-10-98

Rådets beslut om ändring av gemensam ståndpunkt

96/635/GUSP om Burma/Myanmar (98/612/GUSP)

UD

Icke-spridning

EGT L 75,

12.3.98, s. 2

04-03-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om framsteg mot ett rättsligt bindande

protokoll för att stärka efterlevnaden av BTV-

konventionen om bakteriologiska (biologiska)

vapen och toxinvapen och intensifieringen av

arbetet i Ad Hoc-gruppen i detta syfte

(98/197/GUSP)

UD

EGT L 129,

30.4.98, s. 1

23-04-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen rörande förberedelse av arbetet i den andra

förberedande kommittén inför 2000 års

utvärderingskonferens mellan parterna i Fördraget

om icke-spridning av kärnvapen (98/289/GUSP)

UD

Konfliktförebyggande

EGT L 290,

29.10.98, s. 1

26-10-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om Europeiska unionens bidrag till

främjande av icke-spridning och

förtroendeskapande i södra Asien (98/606/GUSP)

UD

Nigeria

EGT L 293,

31.10.98, s. 77

30-10-98

Gemensam ståndpunkt fastställd på grundval av

artikel J 2 i Fördraget om Europeiska unionen, om

Nigeria (98/614/GUSP)

UD

Rwanda

EGT L 108,

7.4.98, s. 1

30-03-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om Rwanda (98/252/GUSP)

UD

Sierra Leone

EGT L 187,

1.7.98, s. 1

29-06-98

Gemensam ståndpunkt av den 29 juni 1998

fastställd av rådet på grundval av artikel J 2 i

Fördraget om Europeiska unionen om Sierra Leone

(98/498/GUSP)

UD

Sydösteuropa

EGT L 302,

12.11.98, s. 1

09-11-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om processen för stabilitet och goda

grannförbindelser i Sydösteuropa (Royaumont)

(98/633/GUSP)

UD

Vitryssland

EGT L 195,

11.7.98, s. 1

09-07-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen, om Vitryssland (98/448/GUSP)

UD

Västra Balkan

EGT L 75,

12.3.98, s. 1

27-02-98

Rådets beslut om upphävande av den gemensamma

ståndpunkten 97/625/97 fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen (FEU) om restriktiva åtgärder mot

personer i Bosnien och Hercegovina som handlar i

strid mot fredsavtalen (98/196/GUSP)

UD

EGT L 95,

27.3.98, s. 1

19-03-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om restriktiva åtgärder mot

Förbundsrepubliken Jugoslavien (98/240/GUSP)

UD

EGT L 143,

14.5.98, s. 1

07-05-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om frysande av tillgångar som

Förbundsrepubliken Jugoslaviens och Serbiens

regeringar har utomlands (98/326/GUSP)

UD

EGT L 165,

10.6.98, s. 1

08-6-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om förbud mot nya investeringar i Serbien

(98/374/GUSP)

UD

EGT L 190,

4.7.98, s. 3

EGT L 239,

27.8.98, s. 16

29-6-98

Gemensam ståndpunkt fastställd av rådet på

grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska

unionen om förbud för lufttrafikföretag att flyga

mellan Förbundsrepubliken Jugoslavien och

Europeiska gemenskapen (98/426/GUSP), samt

rättelse avseende ändringen på svensk begäran från

ursprungliga "fraktplan" till "transportföretag"

UD

EGT L 225,

12.8.98, s. 1

10-8-98

Rådets beslut om ändring av gemensam ståndpunkt

96/184/GUSP fastställd av rådet på grundval av

artikel J 2 i Fördraget om Europeiska unionen, om

vapenexport till f.d. Jugoslavien (98/498/GUSP)

UD

EGT L 345,

19.12.98, s. 1

14-12-98

Gemensam ståndpunkt fastställd på grundval av

artikel J 2 i Fördraget om Europeiska unionen om

restriktiva åtgärder som skall vidtas mot personer

som agerar mot de oberoende medierna i Förbunds-

republiken Jugoslavien (98/725/GUSP)

UD

Gemensamma åtgärder antagna under 1998

EGT-nummer

datum

ståndpunkt

dep

Icke-spridning

EGT L 297,

6.11.98, s. 1

3-11-98

Rådets beslut avseende genomförandet av rådets

gemensamma åtgärd 97/288/GUSP om Europeiska

unionens bidrag till främjandet av insyn i

kontrollen av export av kärnmaterialrelaterad

export i syfte att finansiera det andra NSG-

seminariet om kontroll av kärnmaterialrelaterad

export (98/623/GUSP)

UD

Mellanöstern

EGT L 290,

29.10.98, s. 4

26-10-98

Rådets beslut om ändring av gemensam åtgärd

96/676/GUSP, beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen, om

utnämning av ett särskilt EU-sändebud för

fredsprocessen i Mellanöstern (98/608/GUSP)

UD

Nedrustning

EGT L 300,

11.11.98, s. 1

09-11-98

Rådets beslut antaget på grundval av artikel J 3 i

Fördraget om Europeiska unionen, om en särskild

unionsåtgärd när det gäller bistånd till minröjning

(98/627/GUSP)

UD

EGT L 300,

11.11.98, s. 2

09-11-98

Rådets beslut antaget på grundval av artikel J 4.2 i

Fördraget om Europeiska unionen, om

genomförandet av en särskild unionsåtgärd när det

gäller bistånd till minröjning (98/628/GUSP)

UD

EGT L 9,

15.1.1999, s. 1

17-12-98

Gemensamma åtgärd beslutad av rådet på grundval

av artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen

om Europeiska unionens bidrag för att bekämpa

destabiliserande anhopning och spridning av

handeldvapen och lätta vapen (99/34/GUSP)

UD

Stora sjöarna i Afrika

EGT L 187,

1.7.98, s. 3

29-06-98

Rådets beslut om förlängning av tillämpningen av

gemensam åtgärd 97/875/GUSP om stöd för den

demokratiska övergångsprocessen i Demokratiska

republiken Kongo (98/410/GUSP)

UD

EGT L 198,

15.7.98, s. 1

13-07-98

Rådets beslut om förlängning av tillämpningen av

den gemensamma åtgärden 96/250/GUSP, beslutad

av rådet på grundval av artikel J 3 i Fördraget om

Europeiska unionen i samband med utnämningen

av ett särskilt EU-sändebud för området kring de

afrikanska stora sjöarna (98/452/GUSP)

UD

Nigeria

EGT L 354

30.12.98, s.1

22-12-98

Gemensam åtgärd beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen för

att stödja den demokratiska processen i Nigeria

(98/735/GUSP)

UD

Varor med dubbla användningsmråden (dual-use)

EGT L 32,

6.2.98, s. 1

26-01-98

Rådets beslut om att ändra beslut 94/942/GUSP om

den gemensamma åtgärd för kontroll av export av

varor med dubbla användningsområden som

antagits på grundval av artikel J.3 i Fördraget om

Europeiska unionen (98/106/GUSP)

UD

EGT L 92,

25.3.98, s. 1

EGT L 145,

15.5.98, s. 1

16-03-98

Rådets beslut om att ändra beslut 94/942/GUSP om

den gemensamma åtgärd för kontroll av export av

varor med dubbla användningsområden som

antagits på grundval av artikel J.3 i Fördraget om

Europeiska unionen (98/232/GUSP), samt rättelse

UD

Västra Balkan

EGT L 35,

9.2.98, s. 1

02-02-98

Gemensam åtgärd beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen om

unionens stöd för fredsprocessen i Bosnien och

Hercegovina (98/117/GUSP)

UD

EGT L 138,

9.5.98, s. 1

30-04-98

Gemensam åtgärd beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen till

stöd för Montenegros regering (98/301/GUSP)

UD

EGT L 138,

9.5.98, s. 1

30-04-98

Gemensam åtgärd beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen om

stöd till valprocessen i Bosnien och Hercegovina

(98/302/GUSP)

UD

EGT L 165,

10.6.98, s. 2

08-06-98

Gemensam åtgärd beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen om

utnämning av ett särskilt EU-sändebud för

Förbundsrepubliken Jugoslavien (98/375/GUSP)

UD

EGT L 263,

26.9.98, s. 1

22-09-98

Rådets beslut antaget på grundval av artikel J 4

paragraf 2 i Fördraget om Europeiska unionen om

en studie av förutsättningarna för den

internationella polisinsatsen (MAPE) till stöd för de

albanska myndigheterna (98/547/GUSP)

UD

EGT L 290,

29.10.98, s. 4

26-10-98

Rådets beslut om komplettering av den

gemensamma åtgärden 95/545/GUSP beslutad av

rådet på grundval av artikel J 3 i Fördraget om

Europeiska unionen om Europeiska unionens

deltagande i strukturerna för genomförande av

fredsavtalet för Bosnien-Hercegovina

(98/607/GUSP)

UD

EGT L 308,

18.11.98, s. 1

13-11-98

Rådets beslut antaget på grundval av artikel J 4.2 i

Fördraget om Europeiska unionen om

övervakningen av situationen i Kosovo

(98/646/GUSP)

UD

EGT L 354,

30.12.98, s. 3

22-12-98

Gemensam åtgärd beslutad av rådet på grundval av

artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen om

ett kriminaltekniskt expertuppdrag i

Förbundsrepubliken Jugoslavien (98/736/GUSP)

UD

EGT L 354,

30.12.98, s. 4

22-12-98

Rådets beslut om förlängning av den gemensamma

åtgärden 95/545/GUSP om Europeiska unionens

deltagande i strukturerna för genomförande av

fredsavtalet för Bosnien-Hercegovina och om

ändring av beslut 98/607/GUSP (98/737/GUSP)

UD

EGT L 358,

31.12.98, s. 1

28-12-98

Rådets beslut om förlängning av den gemensamma

åtgärden 98/375/GUSP om utnämning av ett

särskilt EU-sändebud för Förbundsrepubliken

Jugoslavien (98/741/GUSP)

UD

Uttalanden under 1998

Uttalande

Land/fråga

Ämne

Datum

001* ordf/EU

Kenya

Valresultatet

6.1.1998

002 ordf/EU

Burundi

Massakern på

civila i Rukaramu

7.1.1998

003 * ordf/EU

Kroatien

UNTAES mandat

i östra Slavonien

upphör

15.1.1998

004 ordf/EU

Turkiet

Refah-partiet

förbjuds

21.1.1998

005 ordf/EU

Republika

Srpska

Ny regering

19.1.1998

006 EU/ASS/

 EFTA/EES

Afghanistan

EU:s

gemensamma

ståndpunkt

30.1.1998

007* EU

Zambia

Förlängning av

undantags-

tillståndet

30.1.1998

008 ordf/EU

Sri Lanka

Attentat mot

Tandtemplet

9.2.1998

009 ordf/EU

FYROM

Första mötet för

politisk dialog

EU-FYROM

13.2.1998

010* ordf/EU

Iran

Årsdagen av

fatwan mot

Salman Rushdie

16.2.1998

011 ordf/EU

Azerbajdzjan

Avskaffande av

dödsstraffet

19.2.1998

012 ordf/EU

Sierra Leone

Politiska läget

20.2.1998

013 ordf/EU

Cuba

Frisläppande av

fångar

24.2.1998

014 ordf/EU

Irak

Krisen

20.2.1998

015 ordf/EU

Albanien

Incidenter i

Shkodër

25.2.1998

016* ordf/EU

Kroatien

Presidentens tal

vid HDZ-

kongress

27.2.1998

017* ordf/EU

Vitryssland

Ungdomar

häktade

27.2.1998

018 ordf/EU

FRJ

Våldet i Kosovo

3.3.1998

019 ordf/EU

Irak

FN:s säkerhets-

rådsresolution

1154

3.3.1998

020 EU/ASS/

 EFTA/EES

Protokoll för att

stärka efter-

levnaden av

BTV-

konventionen

Ansluter sig

till EU:s

gemensamma

ståndpunkt

6.3.1998

021 ordf/EU

Slovakien

Beslut av

premiärminister

Meciar

10.3.1998

022 ordf/EU

Bosnien-

Hercegovina

Skiljedom-stolens

beslut om Brcko

15.3.1998

023* ordf/EU

FRJ

Gemensam

ståndpunkt om

Kosovo

24.2.1998

024 ordf/EU

Nigeria

Påvens besök

20.3.1998

025 EU/ASS/

 EFTA/EES

FRJ

Ansluter sig till

EU:s

gemensamma

ståndpunkt om

restriktiva

åtgärder

24.3.1998

026 ordf/EU

Estland

Avskaffande av

dödsstraffet

27.3.1998

027* ordf/EU

FRJ

Utbildnings-avtal

i Kosovo

27.3.1998

028 EU/ASS

FRJ

Ansluter sig till

allmänna rådets

slutsatser om

Kosovo den 31

mars

1.4.1998

029 EU/ASS/

 EFTA/EES

Rwanda

Ansluter sig till

EU:s

gemensamma

ståndpunkt

8.4.1998

030 ordf/EU

Afghanistan

Politiska läget

16.4.1998

031 ordf/EU

Lettland

Medborgar-

skapsfrågor

17.4.1998

032 ordf/EU

Nigeria

Kommande val

24.4.1998

033* ordf/EU

Sudan

Den humanitära

krisen

1.5.1998

034 ordf/EU

Guatemala

Mordet på

biskop Gerardi

4.5.1998

035 ordf/EU

Nigeria

National-

församlingens

ledamöter utsedda

5.5.1998

036 ordf/EU

Mellanöstern

Samtalen i

London

7.5.1998

037* ordf/EU

Demokratiska

folkrepubliken

Korea

Ekonomiska

läget/teknisk

delegation

8.5.1998

038 EU/ASS/

 EFTA/EES

FRJ

Ansluter sig till

EU:s gemen-

samma

ståndpunkt om

frysning av

tillgångar

11.5.1998

039 ordf/EU

Turkiet

Attentat mot M.

Birdal

13.5.1998

040* ordf/EU

Indonesien

Våldet

13.5.1998

041 EU/ASS/

 FTA/EES

Burma

Ansluter sig till

EU:s

gemensamma

ståndpunkt

14.5.1998

042 ordf/EU

Etiopien/Eritrea

Militära

konfrontationer

15.5.1998

043 ordf/EU

Sierra Leone

Rebellernas illdåd

15.5.1998

044* ordf/EU

Niger

Våldet

045 ordf/EU

Rumänien

Ändring i

strafflagen

20.5.1998

046* ordf/EU

Nigeria

Mänskliga

rättigheter

27.5.1998

047

Pakistan

Kärnprov-

sprängningar

048 ordf/EU

Mocambique

Kommunalval

29.5.1998

049* ordf/EU

Georgien/

Abkhazien

Våldi Gali-

området

2.6.1998

050 ordf/EU

BSEC

Toppmöte i

Ekonomsika

samarbetet i

Svartahavs-

området

4.6.1998

051 EU/ASS/

 EFTA/EES

Illegal

vapenhandel

Avsikts-förklaring

om tillämpning av

programmet

11.6.1998

052 ASS/

 EFTA/EES

Prov-

sprängningar i

Indien/Pakistan

Ansluter sig till

uttalande 047

15.6.1998

053* ordf/EU

Tadzjikistan

Samtal om partier

grundade på

religiösa principer

8.6.1998

054 ordf/EU

Guinea-Bissau

Militärens

kuppförsök

8.6.1998

055 ordf/EU

Lettland

Parlamentets

godkännande av

medborgarskaps-

lagen

9.6.1998

056 EU

FRJ/Kosovo

Strider och

Belgrads attityd

9.6.1998

057 EU/ASS/

 EFTA/EES

FRJ

Associerade

ansluter sig till

uttalande 056

12.6.1998

058 EU/ASS/

 EFTA/EES

FRJ

Ansluter sig till

EU:s

gemensamma

ståndpunkt om

förbud mot nya

investeringar

16.6.1998

059* ordf/EU

Burundi

Konstitutions-

akten, ett steg mot

fred

11.6.1998

 060 EU/ASS/

 EFTA/EES

Afrika

Ansluter sig till

gemensam

ståndpunkt om

mänskliga

rättigheter och

gott styrelse-skick

i Afrika

11.6.1998

061* ordf/EU

Nigeria

Läget efter

general Abachas

frånfälle

12.6.1998

062 Europeiska

rådet

FRJ/Kosovo

Våldet

15.6.1998

063* ordf/EU

Guinea-Bissau

Oklart läge

16.6.1998

064 ordf/EU

Vitryssland

Ambassad-

residenser i

Drozdy

20.6.1998

065* ordf/EU

Togo

Sammanräkning

av röster i

presidentvalet

24.6.1998

066 ordf/EU

Östra Timor

Besök av trojkan

24.6.1998

067* ordf/EU

Kambodja

Valen och

stöd till

genomförandet

25.6.1998

068 ordf/EU

Lettland

Medborgarskaps-

lagstiftning

25.6.1998

069* EU

Burundi

Fredssamtalen i

Arusha

26.6.1998

070 ordf/EU

Togo

Genomförandet

av presidentvalet

26.6.1998

071 ordf/EU

Angola

SRSG förolyckad

29.6.1998

072* ordf/EU

Algeriet

Gruppen av

eminenta personer

8.7.1998

073 ordf/EU

Guinea-Bissau

Respekt för den

humanitära rätten

8.7.1998

074 EU/ASS/

 EFTA/EES

Vitryssland

Ansluter sig till

målen för den

gemensamma

ståndpunkten

13.7.1998

075 ordf/EU

Rwanda

Insats för

mänskliga

rättigheter

13.7.1998

076* ordf/EU

DR Kongo

FN:s under-

sökning av

kränkningar av

mänskliga

rättigheter

17.7.1998

077 ordf/EU

FRJ/Kosovo

Ökande våld

20.7.1998

078 ordf/EU

Internationella

brottsdomstolen

Avslutandet av

Rom-konferensen

22.7.1998

079 ordf/EU

Liberia/Sierra

Leone

Presidenternas

avtal i Abuja

22.7.1998

080 ordf/EU

Nigeria

Prgroam för

demokratisering

22.7.1998

081* ordf/EU

Afghanistan

Tvångsförflytt-

ning de icke-

statliga organi-

sationernas kontor

i Kabul

28.7.1998

082* ordf/EU

Guinea-Bissau

Överenskommelse

mellan regeringen

och militären

29.7.1998

083* ordf/EU

Kambodja

Valen

31.7.1998

084* ordf/EU

Burma

Daw Aung San

Suu Kyi:s

rörelsefrihet

31.7.1998

085* EU/ASS/

 EFTA/EES

Uppförandekod

för vapenexport

Ansluter sig till

EU:s kriterier och

principer

3.8.1998

086* ordf/EU

Colombia

President Pastrana

Arango tillträder

7.8.1998

087* ordf/EU

DR Kongo

Politiska läget

11.8.1998

088* ordf/EU

Östra Timor/

Indonesien

Mötet i New York

4-5- augusti 1998

12.8.1998

089* ordf/EU

Sudan

Den humanitära

tragedin

14.8.1998

090* ordf/EU

DR Kongo

Politiska läget,

kränkningar av

mänskliga

rättigheter

19.8.1998

091 ordf/EU

Ryssland

Finansiella och

ekonomiska

situationen

19.8.1998

092 ordf/EU

Israel

Nya bosättningar

på Golan-

höjderna

26.8.1998

093* ordf/EU

DR Kongo

Den politiska

krisens utveckling

27.8.1998

094 ordf/EU

Fallet Lockerbie

Mål i

Nederländerna

inför skotsk

domstol

28.8.1998

095* ordf/EU

Guinea-Bissau

Eldupphör

2.9.1998

096* ordf/EU

Nordkorea

Missiltest

3.9.1998

097* ordf/EU

Etiopien/Eritrea

Konflikten

3.9.1998

098 ordf/EU

Kambodja

Valresultatet

3.9.1998

099* ordf/EU

Sierra Leone

Rättegångar mot

deltagare i

statskuppen

4.9.1998

100 ordf/EU

Ryssland

Finansiella krisen

6.9.1998

101 ordf/EU

Bosnien-

Hercegovina

Vädjan till

befolkningen

inför valet

7.9.1998

102* ordf/EU

Burma/

Myanmar

Aktivister ur

oppositionen

frihetsberövade

11.9.1998

103 ordf/EU

Aghanistan/Iran

Iranska diplo-

mater dödade i

Mazar-i-Sharif

11.9.1998

104 ordf/EU

Bosnien-

Hercegovina

Genomförandet

av valen

15.9.1998

105 EU/ASS

FRJ

Ansluter sig till

målen i EU:s

gemensamma

ståndpunkt om

flygförbud

16.9.1998

106* ordf/EU

Nigeria

Demokratise-

ringsprocessen

18.9.1998

107**EU/LAm/

 Kar

Latinamerika

och Karibien

Toppmötet 28 -

29 juni 1999

22.9.1998

108 ordf/EU

Algeriet

Rapport från

grupp av eminenta

personer bildad

av FN

22.9.1998

109 ordf/EU

Turkiet

Borgmästaren i

Istanbul ådömts

fängelsestraff

25.9.1998

110 ordf/EU

Kroatien/

Bosnien och

Hercegovina

Överens-

kommelse om fri

transitering (Ploce

och Neum)

23.9.1998

111* EU/ASS/

 EFTA/EES

Afghanistan

Internationella

rapporter om

massakrer och

massavrättningar

23.9.1998

112 EU/Estland

FRJ

Estland ansluter

sig till gemensam

ståndpunkt om

flugförbud

28.9.1998

113 ordf/EU

Lesotho

Återupprättande

av lag och

ordning

29.9.1998

114 ordf/EU

Iran

Inställningen i

fråga om Salman

Rushdie

28.9.1998

115 ordf/EU

Angola

Risk för krig;

UNITA:s ansvar

för dödläget i

fredsprocessen

29.9.1998

116 ordf/EU

Slovakien

Parlamentsval den

25- 26 september

30.9.1998

117 ordf/EU

Malaysia

Gripandet av förre

vice pre-

miärministern

Anwar Ibrahim

2.10.1998

118 EU

Lettland

Ändring av

medborgar-

skapslagen

5.10.1998

119* ordf/EU

Ekvatorial-

guinea

Den demokratiska

processen

6.10.1998

120* ordf/EU

Sudan

Vapenvilan i Bahr

el-Ghazal

7.10.1998

121* EU

Burma/

Myanmar

Daw Aung San

Suu Kyi:s

rörelsefrihet;

politiska fångar

9.10.1998

122 ordf/EU

Koreanska

halvön

Återupptagande

av fyrparts-

samtalen

20.10.1998

123* ordf/EU

Guinea-Bissau

Återupptagande

av striderna

22.10.1998

124 ordf/EU

Sierra Leone

Avrättningar -

illdåd

22.10.1998

125 ordf/EU

Yemen/Eritrea

Avgörandet från

internationella

skiljedoms-

kommittén

21.10.1998

126* ordf/EU

Guatemala

Genomförande av

fredsavtalet

22.10.1998

127* ordf/EU

Peru/Ecuador

Avtalet av den 26

oktober 1998

27.10.1998

128 EU

FRJ/Kosovo

EU:s

förhållningssätt

till konflikten i

Kosovo

27.10.1998

129 ordf/EU

Turkiet/Syrien

Undertecknande

av avtal om

säkerhetsfrågor

27.10.1998

130 EU

Mellanöstern

Fredsprocessen

(Wye River

Memorandum)

26.10.1998

131* EU

Burma/

Myanmar

Anslutningen till

avtalet EG-

ASEAN

30.10.1998

132 ordf/EU

Nigeria

Ny gemensam

stråndpunkt

30.10.1998

133* EU/ASS/

 EFTA/EES

Burma/

Myanmar

Anslutning till

målen i den

gemensamma

ståndpunkten

30.10.1998

Burma/

Myanmar

Tillägg till 133 -

Norges anslutning

 6.11.1998

135 ordf/EU

Albanien

Folkom-

röstningen om

författningen

10.11.1998

136 EU

Irak

UNSCOM

 9.11.1998

137 ordf/EU

Etiopien/Eritrea

Fredlig lösning av

konflikten

13.11.1998

138* ordf/EU

Guinea-Bissau

Abujaavtalet

17.11.1998

139 ordf/EU

Kambodja

Ny regering

19.11.1998

140 ordf/EU

Indonesien

Politiska läget

20.11.1998

141 ordf/EU

Burundi

Politiska läget

20.11.1998

142 ordf/EU

Fallet Öcalan

Solidaritet med

Italien

23.11.1998

143 ordf/EU

Malaysia

Rättegången mot

Anwar Ibrahim

27.11.1998

145 ordf/EU

Ryssland

Hedra minnet av

Galina

Starovojtona

26.11.1998

146

Burundi

Massakern i

Gihungwe

3.12.1998

147 ordf/EU

Mellanöstern

Fredsprocessen -

Wye-avtalet

4.12.1998

148 ordf/EU

Estland

Ändring av

medborgar-

skapslagen

10.12.1998

149 EU

Mänskliga

rättigheter

50-årsjubiléet av

FN:s deklaration

10.12.1998

u.n.

FRJ

Slovakiens

anslutning till

uttalande 105

1.12.1998

150 ordf/EU

Tjetjenien

Mord på fyra

personer som

tagits som gisslan

10.12 1998

151***ordf/EU

Vitryssland

Ambassad-

residenser

10.12.1998

152 ordf/EU

Bulgarien

Avskaffande av

dödsstraff

14.12.1998

153 ordf/EU

Iran

Försvinnandet och

dödandet av tre

författare

16.12.1998

154 ordf/EU

Etiopien/Eritrea

Stöd till OAU:s

medlingsinsatser

16.12.1998

155 ordf/EU

BTV-

konventionen

Förhandlingar om

ett protokoll

22.12.1998

156 ordf/EU

Israel

Genomförandet

av Wye-avtalet

4.12.1998

157 EU/ASS/

 EES/EFTA

FRJ

Ansluter sig till

EU:s

gemensamma

ståndpunkt om

restriktiva

åtgärder mot

personer som

agerar mot de

oberoende

medierna

23.12.1998

158 ordf/EU

Angola

Oro för läget i

fredsprocessen

28.12.1998

159 ordf/EU

Västra Sahara

Stöd till FN:s

ansträngningar

29.12.1998

160 ordf/EU

Litauen

Avskaffande av

dödsstraff

28.12.1998

161 ordf/EU

Cypern

Välkomna

beslutet att ej

utplacera missiler

23.12.1998

162 ordf/EU

Kirgizistan

Moratorium för

dödsstraff

31.12.1998

163 ordf/EU

Turkmenistan

Moratorium för

dödsstraff

31.12.1998

ordf/EU Uttalanden av ordförandeskapet i EU:s namn.

EU Uttalanden av EU.

* Uttalanden till vilka de associerade länderna i Central- och

 Östeuropa, Cypern och Malta samt EES/EFTA-länderna

 anslutit sig.

** Gemensamt uttalande av EU och länderna i Latinamerika

 och Karibien.

*** Gemensamt utttalande av EU:s ordförande och Vitrysslands

 president

Bilaga 7: Samarbete i rättsliga och inrikes frågor:

konventioner, gemensamma åtgärder m.m.

EGT-nummer

datum

ståndpunkt eller åtgärd samt ärendemening

dep

EGT L 99, 31.3.98,

s. 8

19-03-98

Gemensam åtgärd om införande av ett utbytes-,

utbildnings- och samarbetsprogram riktat till

personer med ansvar för kampen mot organiserad

brottslighet (Falcone-programet) (98/245/RIF)

Ju

EGT C 221, 16.7.98,

s. 1

28-05-98

Konventionen om domstols behörighet och om

erkännande och verkställighet av domar i

äktenskapsmål (Brysselkonventionen II)

Ju

EGT C 221, 16.7.98,

s. 19

28-05-98

Protokoll om EG-domstolens behörighet att tolka

Brysselkonventionen II

Ju

EGT C 221, 16.7.98,

s. 27

28-05-98

Förklarande rapport om konventionen om domstols

behörighet och om erkännande och verkställighet

av domar i äktenskapsmål

Ju

EGT C 221, 16.7.98,

s. 65

28-05-98.

Förklarande rapport om protokollet om EG-

domstolens behörighet att tolka

Brysselkonventionen II

Ju

EGT C 220, 15.7. 98,

s. 1

28-05-98

Föranslutningpakt mot organiserad brottslighet

mellan europeiska unionens medlemsstater och

kandidatländerna i central- och östeuropa och

Cypern

Ju

EGT L 191, 7.7.98,

s. 1

29-06-98

Gemensam åtgärd om goda rutiner vid inbördes

rättshjälp i brottmål (98/427/RIF)

Ju

EGT L 191, 7.7.98,

s. 4

29-06-98

Gemensam åtgärd om inrättande av ett europeiskt

rättsligt nätverk (98/428/RIF)

Ju

EGT L 191, 7.7.98,

s. 8

29-06-98

Gemensam åtgärd om en kollektiv

utvärderingsmekanism (98/429/RIF)

Ju

EGT L 333, 9.12.98,

s. 1

03-12-98

Gemensam åtgärd om penningtvätt, identifiering,

spårande, spärrande, beslag och förverkande av

hjälpmedel och vinning som härrör från brott

(98/699/RIF)

Ju

EGT C 391, 15.12.98,

s. 1

03-12-98

Förklarande rapport om konventionen om kamp

mot korruption som tjänstemän i EG eller EU:s

medlemsstater är delaktiga i.

Ju

EGT L 351, 29.12.98,

s. 1

21-12-98

Gemensam åtgärd om att göra deltagande i en

kriminell organisation i EU:s medlemsstater till ett

brott (98/733/RIF)

Ju

EGT L 358, 31.12.98,

s. 2

22-12-98

Gemensam åtgärd rörande korruption inom den

privata sektorn (98/724/RIF)

Ju

EGT C 408, 29.12.98,

s. 1

21-12-98

Rådets resolution om att förebygga organiserad

brottslighet inför fastställandet av en övergripande

strategi för dess bekämpning

Ju

EGT L 99, 31.3.98,

s. 2

19-03-98

Gemensam åtgärd om ett utbildnings-, utbytes- och

samarbetsprogram inom politikområdet asyl,

invandring och passage av medlemsstaternas yttre

gränser (Odysseus-programmet) (98/244/RIF)

(UD-

MAP)

EGT L 138, 9.5.98,

s. 6

27-04-98

Gemensam åtgärd om finansiering av särskilda

projekt till förmån för fördrivna personer som har

fått tillfälligt skydd i medlemsstaterna och för

asylsökande (98/304/RIF)

(UD-

MAP)

EGT L 138, 9.5.98,

s. 8

27-04-98

Gemensam åtgärd om finansiering av särskilda

projekt för asylsökande och flyktingar (98/305/RIF)

(UD-

MAP)

EGT C 189, 17.6.98,

s. 19

28-05-98

Rådets rekommendation om tillhandahållande av

utrustning för att upptäcka förfalskningar vid

Europeiska unionens inreseställen

(UD-

MAP)

EGT nr L 99, 31.3.98,

s. 1

19-03-98

Rådets beslut om fördelning av kostnader för

framställning av tryckfilm till den enhetliga

modellen för uppehållstillstånd (98/243/RIF)

(UD-

MAP)

EGT L 196, 14.7.98,

s. 49

30-06-98

Beslut nr 1/98 av den 30 juni 1998 fattat av den

kommitté som inrättats enligt artikel 18 i

Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 om vissa

genomförandebestämmelser för konventionen

(98/451/KSM)

(UD-

MAP)

EGT L 333, 9.12.98,

s. 8

03-12-98

Rådets beslut om gemensam standard för ifyllande

av den enhetliga modellen för uppehållstillstånd

(98/701/RIF)

(UD-

MAP)

EGT L 333, 9.12.98,

s. 4

03-12-98

Gemensam åtgärd om inrättandet av ett europeiskt

system för arkivering av bilder (Fado) (98/700/RIF)

(UD-

MAP)

EGT C 216, 10.7.98,

s. 2

17-06-98

Konvention om kördiskvalifikationer

(K)

EGT C 24, 23.1.98, s.

2

18-12-97

Konvention om ömsesidigt bistånd och samarbete

mellan tullförvaltningar

(Fi)

EGT C 189, 17.6.98,

s. 1

28-05-98

Förklarande rapport om konventionen om

ömsesidigt bistånd och samarbete mellan

tullförvaltningar

(Fi)

Bilaga 8: EU-budgeten 1998

Med EU-budgeten avses i skrivelsen gemenskapens allmänna budget.

Den finansierar idag huvudsakligen åtgärder inom det ekonomiska och

sociala samarbetsområdet samt merkostnaderna för EU:s institutioner att

administrera arbetet inom de andra pelarna. Utöver gemenskapsbudgeten

finns tre andra finansiella instrument inom ramen för fristående

institutioner. Dessa institutioner är Europeiska investeringsbanken (EIB),

Lomékonventionerna och Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG).

EU-budgetens omslutning för 1998 är fastställd till ca 83,5 miljarder ecu

i betalningsbemyndiganden, vilket motsvarar ca 720 miljarder kronor vid

en kurs på 8,66 kr/ecu.

Inkomster (miljarder ecu)

Jordbrukstullar och

sockeravgifter

1,7

Tullavgift

11,1

Momsavgift

34,1

BNI-avgift

35,9

Diverse

0,7

Summa

83,5

Utgifter (miljarder ecu)

Jordbruksstöd

40,9

Strukturfonder

28,6

Interna åtgärder

4,7

Utrikesåtgärder

4,5

Administration

4,3

Diverse

0,5

Summa

83,5

Bilaga 9: Statistik över Sveriges handel med EU:s

medlemsstater (jan. sept. 1997 respektive 1998)

Statistik över

VARUEXPORT

VARUIMPORT

Sveriges handel

med EU:s

Värde jan-sept i

Värde jan-sept i

medlemsländer

miljoner SEK

Andel

Förändr.

miljoner SEK

Andel

Förändr.

1997

1998

i %

i %

1997

1998

i %

i %

Europa

332821,6

368770,3

75,0

11

300063,6

328069,2

83,5

9

EU-länder

258127,7

285040,4

58,0

10

250603,1

274704,4

69,9

10

Belgien och

Luxemburg

18697,4

21645,4

4,4

16

13311,9

14676,5

3,7

10

Danmark

28306,3

29275,8

6,0

3

26693,9

24458,6

6,2

-8

Finland

24623,3

26338,0

5,4

7

19291,7

19805,1

5,0

3

Frankrike

21376,3

24859,4

5,1

16

20755,9

26577,9

6,0

14

Grekland

2322,9

2828,3

0,6

22

628,0

594,5

0,2

-5

Irland

2861,1

3721,7

0,8

30

4118,9

5104,0

1,3

24

Italien

14608,5

16904,0

3,4

16

10966,0

12257,6

3,1

12

Nederländerna

25818,0

28208,8

5,7

9

27353,6

29481,6

7,5

8

Portugal

2298,4

2781,5

0,6

21

2557,3

2550,3

0,6

0

Spanien

10011,5

11498,4

2,3

15

4636,1

6369,5

1,6

37

Storbritannien

42596,4

44637,7

9,1

5

35969,8

37773,2

9,6

5

Tyskland

51524,2

55033,3

11,2

7

66295,8

70567,5

18,0

6

Österrike

4685,4

5076,2

1,0

8

4448,0

5349,0

1,4

20

Ej landfördelad

8398,0

12231,9

2,5

46

13576,4

22139,2

5,6

63

EU-handel

Övriga Europa

74693,9

83729,9

17,0

12

49460,5

53364,8

13,6

8

Källa: SCB

Bilaga 10: Statistik över EU:s handel med tredje land

(1997 samt jan. juni 1998)

EXPORT

IMPORT

Viktigare

handelspartners

Värde i miljarder

ecu

% förändring

Värde i miljarder

ecu

% förändring

EU totalt

EU totalt

EU totalt

EU totalt

Totalt 1997

720

15

671

15

Jan-Jun 1998

362

7

361

12

USA

78

17

79

16

Japan

16

-14

33

16

EFTA1

41

7

42

4

CEEC2

48

18

35

21

OSS3

17

18

14

-8

Afrika

28

14

28

0

Latinamerika

24

17

18

5

DAE4

30

-21

38

20

Kina

8

16

20

19

Övr. Asien5

36

-7

31

8

Oceanien

8

2

5

19

AVS6

11

16

11

-1

Medelhavsregionen

43

9

30

5

ASEAN7

15

-34

25

16

OPEC8

24

-3

23

-6

NAFTA9

90

18

87

16

Källa: Eurostat

1. Schweiz, Norge, Island, Liechtenstein

2. Polen, Tjeckien, Slovakien, Ungern, Rumänien, Bulgarien, Albanien,

Lettland,

 Litauen, Estland, Slovenien, Kroatien, Bosnien-Herzegovina, Jugoslavien,

 Makedonien

3. Oberoende Staters Samvälde

4. Singapore, Taiwan, Hong Kong, Syd Korea, Thailand, Malaysia

5. Libanon, Syrien, Irak, Iran, Israel, Gaza, Jordanien, Saudi-Arabien,

Kuwait,

 Bahrain, Qatar, Förenade Arabemiraten, Oman, Yemen, Afghanistan,

Pakistan,

 Indien, Bangladesh, Maldiverna, Sri Lanka, Nepal, Bhutan, Burma, Laos,

 Vietnam, Kambodja, Indonesien, Brunei, Filippinerna, Mongoliet, Nord

Korea,

 Macao

6. Afrika, Västindien och Stillahavsområdet

7. Thailand, Indonesien, Malaysia, Brunei, Singapore, Filippinerna, Vietnam

8. Organisationen för oljeexporterande länder

9. Nordamerikanska frihandelsområdet - USA, Kanada, Mexiko

Bilaga 11: Slutsatser från Europeiska rådets möte i

Cardiff

INLEDNING

1. Under de senaste sex månaderna har historiska beslut fattats

beträffande den ekonomiska och monetära unionen. Processen för

ytterligare utvidgning har inletts. Det har även förhandlingarna om de

förslag till politiska reformer och den framtida finansieringen av unionen

som ingår i Agenda 2000. De ekonomiska framtidsutsikterna har blivit

bättre. En ny process för ekonomisk reformering och främjande av

sysselsättningen är på gång så att alla europeiska medborgare fullt ut kan

dra nytta av EMU och den inre marknaden.

2. Europeiska rådet i Cardiff har tagit ytterligare steg i denna process

genom att:

- ange de väsentliga elementen i Europeiska unionens strategi för

ytterligare ekonomiska reformer för att främja tillväxt, välstånd,

sysselsättning och social integration,

- fastställa praktiska metoder för att föra unionen närmare människorna

genom större öppenhet, integration av miljön och en intensifierad kamp

mot narkotika och organiserad brottslighet,

- fastställa riktlinjer och en tidsplan för vidare förhandlingar om Agenda

2000,

- se över andra framsteg när det gäller att utveckla unionen och dess yttre

förbindelser,

- inleda en debatt på längre sikt om unionens framtida utveckling.

3. Europeiska rådet inleddes med ett åsiktsutbyte med

Europaparlamentets ordförande om de viktigaste frågorna som skall

diskuteras vid mötet.

4. Europeiska rådet gläder sig mycket över att Republiken Sydafrikas

president, Nelson Mandela, har kommit till Cardiff. Nelson Mandelas

personliga mod och statsmannaegenskaper har på ett djupgående sätt

påverkat hans lands historia och har även tjänat som exempel för dem

som arbetar för medborgerliga rättigheter och demokrati i hela världen.

DEN EKONOMISKA OCH MONETÄRA UNIONEN

5. Europeiska rådet välkomnar det historiska beslut som fattades den 3

maj 1998 i vilket det bekräftades att elva medlemsstater uppfyller

villkoren för att ansluta sig till den gemensamma valutan, samt även

upprättandet av den europeiska centralbanken den 1 juni 1998.

Europeiska rådet uppmanar rådet, medlemsstaterna och den privata

sektorn att raskt fullborda de återstående lagstiftande och praktiska

åtgärder som behövs för att säkerställa ett framgångsrikt införande av

euron den 1 januari 1999. Det ber rådet att vidta de åtgärder som krävs

för att på ett effektivt sätt säkerställa yttre representation av euro-

medlemsstaternas område.

6. En situation då alla europeiska medborgare fullt ut drar nytta av EMU

och den europeiska inre marknaden kan uppnås endast genom en strategi

för att främja sysselsättningen genom ökad konkurrenskraft samt

ekonomisk och social sammanhållning inom en ram av makroekonomisk

stabilitet. De framsteg som har gjorts av alla medlemsstater i riktning

mot en hög grad av konvergens och stabilitet bidrar till hållbar

ekonomisk tillväxt och sysselsättning i hela unionen. Införandet av euron

kommer att bidra till att säkerställa stabila makroekonomiska

förhållanden.

Europeiska rådet välkomnar medlemsstaternas fasta föresats att

säkerställa en effektiv samordning av sina politiska riktlinjer för

ekonomin.

Ekonomiska reformer och sunda offentliga finanser: grunden för tillväxt,

välstånd och sysselsättning

7. Varaktig budgetkonsolidering och ekonomiska reformer är väsentliga

om unionen med framgång skall kunna möta utmaningarna globalisering,

konkurrenskraft samt främjande av sysselsättning och integration.

Europeiska rådet välkomnar den förklaring om budgetdisciplin och

strukturella reformer som antogs av Ekofin-rådet den 1 maj 1998.

Europeiska rådet bekräftar dessutom än en gång den vikt det fäster vid en

strikt budgetdisciplin på gemenskapsnivå.

8. Betydelsen av att arbetsmarknadens parter medverkar underströks

genom deras åsiktsutbyte med ordförandeskapstrojkan den 14 juni.

Europeiska rådet understöder en kraftfull dialog med bred bas mellan

arbetsmarknadens parter och välkomnar det österrikiska

ordförandeskapets avsikt att i Wien anordna ett seminarium tillsammans

med arbetsmarknadens parter, inbegripet företrädare för små och

medelstora företag, för att undersöka hur den sociala dialogen kan

förbättras.

Att utveckla de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som

ett verktyg för tillväxt

9. Europeiska rådet instämmer i rådets rekommendationer beträffande de

allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i medlemsstaterna

och i gemenskapen och rekommenderar rådet att anta dem. Europeiska

rådet välkomnar de framsteg som har gjorts i alla medlemsstater i

riktning mot stabila priser, sunda offentliga finanser och ekonomiska

reformer, vilka utgör grunden för ökad tillväxt, ökat välstånd och ökad

sysselsättning i hela Europa. Europeiska rådet bekräftar sin uppfattning

att fasta grundprinciper och de sunda riktlinjerna inom de allmänna

riktlinjerna för den ekonomiska politiken åstadkommer förutsättningar

för en ytterligare förstärkning av återhämtningen och dess utvidgning till

en bärkraftig, icke-inflatorisk ekonomisk tillväxtprocess på medellång

och längre sikt en nödvändig förutsättning för väsentligt och varaktigt

ökad sysselsättning. I detta sammanhang välkomnar Europeiska rådet

den förklaring finansministrarna avgav den 15 juni om den

internationella ekonomiska situationen (bilaga I).

10. Efter den 1 januari 1999 kommer det att vara viktigt att ytterligare

förstärka denna process. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska

politiken måste vara ett effektivt instrument för övervakning, samordning

av den ekonomiska politiken och för att främja varaktig konvergens.

11. Den ekonomiska politiken bör inriktas på att främja tillväxt och

sysselsättning samt på att säkerställa den makroekonomiska stabiliteten

och en effektiv funktion av arbetsmarknaden, produktmarknaden (varor

och tjänster) och kapitalmarknaden. Europeiska rådet välkomnar rådets

beslut att inrätta ett enkelt förfarande genom vilket medlemsstaterna och

kommissionen skall utarbeta korta rapporter vid årets slut inom sina

behörighetsområden om produkt- och kapitalmarknaden.

Detta förfarande kommer fullt ut att respektera subsidiariteten, bidra till

utbyte av bästa praxis och komplettera den information som redan finns

att tillgå i nationella sysselsättningsplaner och andra befintliga rapporter.

Europeiska rådet välkomnar också kommissionens förslag att utifrån

detta material utarbeta en rapport om strukturella frågor och

strukturpolitik som skall läggas fram för Ekofin-rådet och andra

rådskonstellationer.

Åtgärder för sysselsättningen

12. Ett samhälle med företagaranda och god integration måste ge alla

medborgare, särskilt unga och långtidsarbetslösa, tillfälle att arbeta och

att bidra till en bredare ekonomisk och social utveckling. För första

gången har alla femton medlemsstaterna lagtfram handlingsplaner för

sysselsättningen enligt överenskommelsen vid Europeiska rådet i

Luxemburg. Utifrån kommissionens och rådets första bedömning av

handlingsplanerna är det tydligt att medlemsstaterna:

- gör allvarliga ansträngningar för att förbättra den aktiva befolkningens

anställbarhet, särskilt när det gäller ungdomar, långtidsarbetslösa och

kvinnor,

- aktivt främjar utveckling av färdigheter och livslångt lärande,

- försöker förbättra villkoren för små och medelstora företag samt

egenföretagare,

- vidtar åtgärder för att främja arbete framför beroende.

13. Europeiska rådet välkomnar dessa framsteg och uppmanar enträget

medlemsstaterna att genomföra handlingsplanerna så snart som möjligt,

med marginal för fortgående utvärdering och uppdatering.

14. Rådet (sociala frågor) och Ekofin-rådet bör fortsätta att arbeta

tillsammans för att utbyta bästa praxis, utveckla former för inbördes

utvärdering av medlemsstaternas handlingsplaner och tänka över 1999

års riktlinjer för sysselsättningen som förberedelse inför Europeiska rådet

i Wien och framtida Europeiska råd. Europeiska rådet betonade behovet

av att koppla de ekonomiska reformerna till en dialog mellan

arbetsmarknadens parter för att förstärka förståelsen och acceptansen.

Det behövs också mera arbete på definitionen av jämförbara

framstegsindikatorer, när sådana behövs, samt för att säkerställa ett

effektivt bidrag från arbetsmarknadens parter. Kommissionen har åtagit

sig att avge rapport till Europeiska rådet i Wien om metoder för att

förbättra jämförbarheten för sådan statistik som används i det

sammanhanget.

15. Riktlinjerna för vårt framtida arbete med sysselsättningen skall

inbegripa

- en förstärkning av utvecklingen av en yrkeskunnig och anpassningsbar

arbetskraft, bl.a. genom livslångt lärande; särskild uppmärksamhet bör

ägnas åt äldre arbetstagare,

- en förstärkning av åtgärderna för lika möjligheter genom att säkerställa

att jämställdhet mellan kvinnor och män integreras i alla politiska

riktlinjer för sysselsättningen; främjande av familjevänliga arbetsformer,

inbegripet lämplig barnomsorg och system för föräldraledighet,

- åtgärder mot diskriminering av människor med funktionshinder, etniska

minoriteter och andra grupper som är missgynnade på arbetsmarknaden,

- främjande av nya sätt att organisera arbetet, vid behov genom att se

över den nuvarande rättsliga ramen på alla nivåer, för att kombinera

flexibilitet och trygghet,

- översyn av skatte- och bidragssystemen för att göra det lättare för

arbetsgivare att skapa nya arbetstillfällen och mera attraktivt för

arbetstagare att ta ett arbete,

- utveckling av en entreprenörskapskultur och främjande av utvecklingen

av mindre företag.

16. Europeiska rådet noterar interimsrapporten från expertgruppen på

hög nivå för förändringar på arbetsmarknaden och betonar betydelsen av

den slutliga rapporten till mötet i Wien med praktiska råd om hur den

europeiska industrins sätt att reagera på förändringar kan förbättras.

Europeiska rådet ser inför sitt möte i Wien fram emot den årliga

uppdateringen av rapporten "Europa som en ekonomisk enhet".

Att få den inre marknaden att generera nya arbetstillfällen

17. Betydande framsteg har gjorts när det gäller att modernisera, utvidga

och förenkla den inre marknaden. För att den inre marknaden fullt ut

skall kunna bidra till konkurrenskraften, tillväxten och sysselsättningen

återstår det mycket att göra. Detta betyder att Europeiska rådet

- välkomnar kommissionens arbete med en utvidgad resultattavla med

indikatorer på effektiv marknadsintegration, inbegripet prisskillnader och

genomförande av åtgärder som rör den inre marknaden, så som anges i

de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken,

- noterar att det är av yttersta vikt för ett framgångsrikt EMU att få den

inre marknaden att fungera bättre; detta arbete kommer också att bidra

till att säkerställa att konsumenterna fullt ut kan dra nytta av de lägre

priser som är en följd av den inre marknaden och EMU,

- bekräftar sitt åtagande att överföra de återstående försenade direktiven

om den inre marknaden till nationell lagstiftning före årets utgång,

- uppmanar rådet och kommissionen att ta initiativ beträffande

verkställigheten av lagstiftningen om den inre marknaden, inbegripet

förbättrade förfaranden för klagomål och större användning av informella

förfaranden såsom utvärdering genom andra experter,

- välkomnar det arbete som redan har påbörjats för att förbättra relativt

svaga områden, till exempel standardisering, ömsesidigt erkännande och

offentlig upphandling, samt anmodar rådet och kommissionen att aktivt

fortsätta med detta arbete,

- uppmanar kommissionen att senast inför Europeiska rådet i Wien lägga

fram en handlingsram för att förbättra den inre marknaden beträffande

finansiella tjänster, särskilt genom att undersöka hur effektivt den

nuvarande lagstiftningen genomförs och fastställa svagheter som kan

nödvändiggöra ändringar i lagstiftningen,

- bekräftar åter sitt åtagande att främja skatteeffektivitet och motverka

skadlig skattekonkurrens; Europeiska rådet välkomnar den nya

uppförandekodgruppen (företagsbeskattning) och dess avsikt att sända

rådet en preliminär rapport före årets utgång, och

- understryker behovet av att främja konkurrensen och minska

snedvridningar, såsom statligt stöd.

18. Europeiska rådet har för avsikt att vid sina kommande möten se över

framstegen på dessa områden.

Främjande av entreprenörskap och konkurrenskraft

19. Medlemsstaterna och gemenskapen måste samarbeta för att skapa

villkor som gynnar entreprenörer och små företag. Rådet har påbörjat

arbetet med att fastställa de faktorer som har störst inverkan på

konkurrenskraften, bl.a. arbetskraftens skicklighet och

anpassningsförmåga, en effektiv kapitalmarknad och ett förbättrat klimat

för företagsetableringar och innovation. Arbetet på dessa områden bör gå

vidare tillsamman med näringslivet.

20. Arbetsgruppen för enklare företagsvillkor (BEST) har fastställt olika

sätt att förbättra företagsklimatet för entreprenörer och främja

entreprenörskap. Kommissionen uppmanas att mot bakgrund av

rekommendationerna i BEST-rapporten utarbeta en tidsplan för åtgärder

för att bedöma i vilken mån den nuvarande politiken uppmuntrar till

entreprenörskap.

21. En huvudfaktor när det gäller att uppmuntra entreprenörer och

mindre företag att nå sin fulla potential är kapitaltillgången. Europeiska

rådet välkomnar kommissionens rapport om främjande av riskkapital i

EU och uppmanar rådet och medlemsstaterna att beakta dess

rekommendationer, inbegripet den föreslagna handlingsplanen.

22. Kommissionens rapport "Lagstifta mindre men bättre: resultat" visar

på betydelsen av subsidiaritetsprincipen och bättre lagstiftning. Detta är

ett ansvar som delas av alla och som kräver att institutionerna och

medlemsstaterna samarbetar.

23. Europeiska rådet välkomnar det faktum att kommissionen har inrättat

en företagens testpanel i syfte att förbättra samråden om förslag till nya

bestämmelser och uppmuntrar panelen att utveckla sitt system för

bedömning av effekten på företagen.

24. Europeiska rådet uppmanar kommissionen att föra sitt initiativ för en

förenkling av lagstiftningen för den inre marknaden (SLIM) vidare på

alla områden som rör lagstiftningen på den inre marknaden.

Kommissionen anmodas också att samordna och sprida information om

god praxis när det gäller föreskrifter, på grundval av de bidrag som

lämnas av medlemsstaterna.

25. Kommissionen uppmanas att inför Europeiska rådet i Wien lämna in

en rapport om de framsteg som har gjorts på alla dessa områden.

26. Innovation är avgörande för att främja företagsamhet. Europeiska

rådet välkomnar de framsteg som rådet har gjort när det gäller det femte

FoU-programmet och begär att det skall antas i god tid före slutet av

1998.

EN UNION NÄRMARE FOLKET

27. Det krävs ständiga insatser från medlemsstaterna och samtliga

institutioner för att föra unionen närmare folket och se till att den blir

öppnare, tydligare och mer relevant i det dagliga livet.

Europeiska rådet är därför speciellt angeläget om att framsteg skall ske

på sådana områden av politiken som människor verkligen ser som

angelägna, särskilt genom större öppenhet, och att framsteg skall ske när

det gäller miljöfrågor samt rättsliga och inrikes frågor.

Öppenhet

28. Europeiska unionen har åtagit sig att ge största möjliga tillgång till

information som rör dess verksamhet. Internet används för att

tillhandahålla mer information om Europeiska unionen och kommer

inom kort omfatta ett offentligt register över rådsdokument.

Kommissionen, rådet och Europaparlamentet bör förbereda ett snabbt

genomförande av de nya bestämmelserna om öppenhet i

Amsterdamfördraget.

29. Europeiska rådet välkomnar kommissionens användning av Internet

för att främja en verklig dialog med medborgarna och företagen om deras

rättigheter och möjligheter på den inre marknaden.

30. Europeiska rådet noterade resultatet från konferensen om

Medborgarnas Europa 98. Det välkomnade det faktum att företrädare för

samhällets alla delar och skikt runt om i Europa hade deltagit och att

konferensen hade bidragit till den allmänna debatten. Det uppmanade de

kommande ordförandeskapen och kommissionen att främja en sådan

offentlig debatt.

31. Europeiska rådet uppmanar rådet och medlemsstaterna att ta ställning

till hur man kan främja mer kontakt mellan ungdomar, t.ex. genom

Internet, och hur man kan motverka social utslagning bland ungdomar,

bl.a. genom idrott.

Miljö

32. En hälsosam miljö är något som är mycket viktigt för livskvaliteten.

Våra ekonomier måste förena välstånd med miljöskydd. Det är därför

som Amsterdamfördraget betonar att miljöskydd skall integreras i

gemenskapens politik så att en hållbar utveckling uppnås. Europeiska

rådet välkomnar att kommissionen har lagt fram ett utkast till strategi och

åtar sig att snabbt ta ställning till detta inför genomförandet av de nya

bestämmelserna i fördraget. Det uppmanar kommissionen att rapportera

till kommande Europeiska råd om de framsteg som gemenskapen gör när

det gäller att uppfylla kraven i fördraget, och det välkomnar att det

österrikiska, tyska och finska ordförandeskapets engagemang för att

uppnå praktiskt genomförbara framsteg.

33. Europeiska rådet stöder principen att mer betydande policyförslag

från kommissionen skall åtföljas av en miljökonsekvensbeskrivning. Det

noterar att kommissionen strävar efter att integrera miljöhänsyn i all

gemenskapspolitik och behovet att utvärdera detta i enskilda beslut,

inbegripet om Agenda 2000.

34. Europeiska rådet uppmanar alla relevanta rådskonstellationer att

upprätta sina egna strategier för att ge den miljömässiga integrationen

och den hållbara utvecklingen verkan inom deras respektive

politikområden. De bör övervaka framstegen och då beakta

kommissionens förslag till riktlinjer samt fastställa indikatorer. Rådet

(transport), rådet (energi) och rådet (jordbruk) uppmanas att inleda denna

process. Rådet och kommissionen uppmanas att kontinuerligt se över de

av sina organisatoriska system som behövs för att föra detta framåt.

Europeiska rådet i Wien kommer att noga granska de framsteg som har

gjorts.

35. Europeiska rådet välkomnar de framsteg som gjorts i uppföljningen

av Kyoto-konferensen om klimatförändringar. Gemenskapen och

medlemsstaterna måste nu utveckla strategier för att uppfylla sina

åtaganden enligt Kyoto-protokollet. Hur gemenskapen och

medlemsstaterna uppnår dessa krävande mål kommer att utgöra ett

praktiskt prov på om de förmår integrera miljöhänsyn i sin politik.

Europeiska rådet kommer 1999 att granska hur arbetet framskridit.

36. Europeiska rådet uppmanar enträget till tidigast möjliga enighet i

fråga om de delar av Auto-Oil-paketet om vilka förlikning för närvarande

pågår med Europaparlamentet. Dessa åtgärder kommer att utgöra ett

viktigt bidrag till förbättringen av luftkvaliteten i Europa.

Rättsliga och inrikes frågor

37. Det är av mycket stor vikt för människors säkerhet och trygghet att

det sker ett gemensamt arbete för att ta itu med de allt större faror som

gränsöverskridande brottslighet innebär. Europeiska rådet välkomnar de

stora framsteg som har gjorts beträffande genomförandet av

handlingsplanen för bekämpande av organiserad brottslighet, inbegripet

samtliga medlemsstaters ratificering av Europolkonventionen och

ingåendet av en föranslutningspakt med länderna i Central- och

Östeuropa samt Cypern. Det uppmanar rådet att till Europeiska rådet i

Wien avge en lägesrapport om genomförandet av handlingsplanen i dess

helhet.

38. Europeiska rådet uppmanar enträget de medlemsstater som ännu inte

gjort det att snarast ratificera konventionen om skydd av Europeiska

gemenskapernas finansiella intressen (bedrägerikonventionen) och

konventionen av den 27 september 1996 om utlämning mellan

Europeiska unionens medlemsstater. Det uppmanar också enträget rådet

att senast i december 1998 avsluta sitt arbete med den gemensamma

åtgärden om korruption inom den privata sektorn och uppmanar

medlemsstaterna att ratificera konventionen om korruption senast i

december 1999.

39. Europeiska rådet betonar betydelsen av ett effektivt rättsligt

samarbete i kampen mot den gränsöverskridande brottsligheten. Det inser

behovet av att förbättra de nationella rättssystemens möjligheter till ett

nära samarbete och anmodar rådet att fastställa räckvidden för ett mer

omfattande ömsesidigt erkännande av avgöranden som fattas i de olika

ländernas domstolar.

40. Allvarliga miljöbrott utgör ett stort problem och har ofta

gränsöverskridande effekter. Europeiska rådet uppmanar rådet att, på

grundval av arbetet i andra forum, ta ställning till närmare samarbete och

gemensamma åtgärder för att skydda miljön genom effektiv straffrättslig

lagstiftning och brottsbekämpning i samtliga medlemsstater.

41. Europeiska unionen är mycket oroad över det hot som narkotika

utgör mot våra samhällen. Det stöder huvudpunkterna i EU:s strategi för

att ta itu med alla aspekter av problemet under 20002004 och anmodar

rådet och kommissionen att utarbeta en övergripande plan som skall ligga

till grund för åtgärder. Det är av avgörande betydelse att alla länder

samarbetar i kampen mot narkotika, och Europeiska rådet välkomnar

därför framgången för Förenta nationernas initiativ att hålla ett särskilt

möte i generalförsamlingen om denna fråga. Detta samarbete bör omfatta

alla aspekter av narkotikaproblematiken; naturlig och syntetisk narkotika,

narkotikamissbruk, narkotikahandel och penningtvätt samt behandling

och rehabilitering.

Europeiska rådet understryker vikten av att vidareutveckla befintliga EU-

initiativ i olika regioner och i synnerhet att vidareutveckla samarbetet

med kandidatländerna, bl.a. genom Europeiska konferensen.

42. Gemenskapen och medlemsstaterna bör fortsätta att genomföra och

uppdatera handlingsplanen om migrationsströmmen från Irak och

angränsande områden. Det uppmanar rådet att fortsätta med detta arbete

så att det finns en beredskap vid liknande tillströmningar i framtiden.

43. Europeiska rådet välkomnar att styrelsen för Europeiska centrumet

för övervakning av rasism och främlingsfientlighet har påbörjat sitt

arbete. Det ser fram emot att själva centrumet snart skall öppna. Det

välkomnar också kommissionens handlingsplan mot rasism och ser fram

emot förslag till ytterligare gemensamma åtgärder.

Problem inom dataområdet i samband med tusenårsskiftet

44. Problem med informationsteknik och andra elektroniska system i

samband med år 2000 kan få allvarliga gränsöverskridande effekter.

Därför är det viktigt att medlemsstaterna delar med sig av goda

erfarenheter av hur problemet kan angripas.

45. Genom nationella program bör medvetenheten om problemet ökas

och åtgärder för att minimera störningarna föreskrivas. Genom sådana

åtgärder bör bl.a. säkerställas att viktiga system inom den offentliga

sektorn klarar problemen i samband med tusenårsskiftet, att

beredskapsplaner upprättas och att lämplig utbildning ordnas för att

motverka bristen på utbildad personal. Problemet bör även

fortsättningsvis ges högsta prioritet. Kommissionen uppmanas att inför

Europeiska rådet i Wien rapportera vilka resultat som har uppnåtts.

UTVECKLINGEN AV UNIONEN

Förberedelser inför genomförandet av Amsterdamfördraget

46. Ratificeringen av Amsterdamfördraget är på god väg. Europeiska

rådet ser fram emot att det snart träder i kraft.

47. Förberedelsearbetet för att inrätta en enhet för politisk planering och

tidig förvarning inom GUSP och befästa relationerna mellan EU och

VEU har gått framåt. I Amsterdamfördraget fastställs att rådets

generalsekretariat skall lyda under en generalsekreterare, som är den

höge representanten för den gemensamma säkerhets- och utrikespolitiken

och som skall biträdas av en ställföreträdande generalsekreterare. I

enlighet med det åtagande som gjordes i Amsterdam om att säkerställa

att det nya fördraget skall kunna tillämpas till alla delar så snart som det

träder i kraft, avser Europeiska rådet att fatta de nödvändiga besluten vid

sitt möte i Wien.

48. Mot bakgrund av de betydande framsteg som har gjorts för att

integrera Schengensekretariatet i rådets generalsekretariat och fastställa

de korrekta rättsliga grunderna för Schengenregelverket, ser Europeiska

rådet fram emot en tidig överenskommelse om dessa frågor. Det ser

också fram emot att man vid nästa möte i rådet (allmänna frågor) enas

om mandatet för förhandlingarna med Norge och Island och uppmanar

enträget till ett tidigt slutförande av dessa.

Europeiska rådet uppmanar rådet och kommissionen att vid mötet i Wien

lägga fram en handlingsplan om bästa sättet att genomföra

bestämmelserna i Amsterdamfördraget om ett område med frihet,

säkerhet och rättvisa.

49. Europeiska rådet noterar att Europaparlamentet utarbetar förslag till

regler och allmänna villkor för hur dess ledamöter skall fullgöra sina

uppgifter och att dessa förslag skall behandlas av kommissionen och

rådet i enlighet med Amsterdamfördraget.

Agenda 2000

50. Agenda 2000 har grundläggande betydelse för Europeiska unionens

framtida utveckling. Unionen måste fatta viktiga beslut om politiska

nyckelfrågor och om den finansieringsram på medellång sikt inom vilken

dessa kommer att genomföras. Europeiska rådet inser att en slutlig

överenskommelse måste uppnås om förslagen i Agenda 2000 som en

helhet.

51. Utan att det påverkar en sådan slutlig överenskommelse anser

Europeiska rådet att betydande framsteg redan kan skönjas mot bakgrund

av rapporten från ordförandeskapet och rådet.

Den framtida finansieringsramen

52. En ny budgetplan är väsentlig för budgetdisciplin, utgiftseffektivitet

och för en lämplig finansieringsram som möjliggör en samordnad

utveckling av de viktigaste utgiftskategorierna i enlighet med de

prioriteringar som fastställts för att utveckla gemenskapens politik. Det

föreligger bred enighet om att den bör upprättas för en sjuårsperiod

(2000-2006) med föreskrift om anpassning vid tiden för den första

utvidgningen. Utan att det påverkar de belopp som skall avsättas till

föranslutningsstöd, finns det vidsträckt stöd för att bibehålla de

nuvarande utgiftskategorierna inom budgetplanen. I linje med

slutsatserna från Europeiska rådet i Luxemburg, måste en tydlig

åtskillnad göras i presentationen och genomförandet i finansieringsramen

mellan utgifter i samband med unionen såsom den föreligger för

närvarande och de utgifter som är reserverade för framtida anslutande

länder, även efter utvidgningen.

53. Det interinstitutionella avtalet har fungerat bra som en ram för de

årliga budgetförfarandena. Tillvägagångssättet vid förhandlingarna om

ett nytt avtal bör styras av principerna om att en lämplig balans mellan

institutionernas befogenheter skall bibehållas, att det nya avtalet skall

säkerställa strikt budgetdisciplin och tydligt separera utgifter före

anslutningen och utgifter i samband med anslutningen. Rådet bör nu

inleda en teknisk granskning av kommissionens förslag tillsammans med

Europaparlamentet.

54. Europeiska rådet noterar kommissionens arbetshypotes att det

befintliga taket för egna medel kommer att bibehållas, men att några

medlemsstater inte har godtagit detta. Europeiska rådet noterar

kommissionens åtagande att redan hösten 1998 lägga fram sin rapport om

egna medel, vilken även kommer att innefatta frågan om relativa

budgetpositioner mot bakgrund av de politiska reformerna, liksom alla

andra frågor som har diskuterats av Europeiska rådet i Cardiff. I detta

sammanhang noterar Europeiska rådet att en del medlemsstater har

uttryckt åsikten att bördorna skall fördelas rättvisare och har begärt att

det upprättas ett system för att korrigera budgetobalanser, men att andra

medlemsstater motsätter sig detta.

I samma sammanhang noterar det även att en del medlemsstater har

lämnat egna förslag om att förändra de egna medlen, t.ex. genom att

skapa en progressiv form av egna medel, men att andra motsätter sig

detta.

55. Europeiska rådet fäster vikt vid genomförandet av de transeuropeiska

näten, däribland de fjorton prioriterade projekten. Det noterar de

inledande diskussionerna om ändringarna av förordningen om

finansieringen av transeuropeiska nät och uppmanar rådet att komma

fram till en gemensam ståndpunkt i december.

56. Europeiska rådet betonar betydelsen av en sund ekonomisk

förvaltning och bekämpning av bedrägerier. Det uppmanar särskilt

institutionerna att säkerställa att de möjligheter som tillhandahålls genom

de politiska reformerna används för att införa strategier och förfaranden

som är så bedrägerisäkra som möjligt och som uppmuntrar en hög

standard för ekonomisk förvaltning. Det betonar också betydelsen av att

förbereda kandidatländerna till att delta i gemenskapens finanser. I den

utvidgade unionen måste åtminstone den nuvarande nivån för skydd av

gemenskapens ekonomiska intressen upprätthållas.

Reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken

57. Europeiska rådet anser att kommissionens förslag utgör en grund för

de fortsatta reformer som planerades vid dess möte i Luxemburg i

december 1997. Det välkomnar de framsteg som gjorts i granskningen av

förslagen.

58. I linje med den övergripande tidsplanen för Agenda 2000, bör man

vid förhandlingarna om grundläggande delar av reformen beakta behovet

av att uppnå ekonomiskt sunda lösningar och grunda dem på slutsatserna

från rådet (jordbruk) av den 26 maj 1998.

Reformeringen av struktur- och sammanhållningsfonderna

59. Europeiska rådet har noterat rådets lägesrapport om granskningen av

kommissionens förslag till reformering av struktur- och

sammanhållningsfonderna mot bakgrund av vunna erfarenheter och

framtida behov.

Tidsplan

60. Europeiska rådet välkomnar Europaparlamentets och rådets

beredvillighet att säkerställa en grundlig genomgång av förslagen i

Agenda 2000 i så god tid att dessa kan antas slutligt före nästa val till

Europaparlamentet i juni 1999. Det är nu dags för rådet att intensifiera

sitt arbete. Vid Europeiska rådet i Wien bör väsentliga framsteg göras

beträffande paketets grundläggande delar så att en politisk

överenskommelse om paketet som helhet kan nås senast i mars 1999.

Europas framtid

61. Europeiska rådet höll en omfattande diskussion om Europeiska

unionens framtida utveckling, mot bakgrund av den betydande politiska

utvecklingen under det senaste året: Amsterdamfördraget, inledandet av

EMU och av utvidgningsförhandlingarna, ekonomisk reform och

handlingsplanerna för sysselsättningen, det intensifierade samarbetet i

kampen mot den organiserade brottsligheten. Det enades om följande

punkter:

- Ratificeringen av Amsterdamfördraget skall ges högsta prioritet.

- Så snart fördraget är ratificerat, kommer ett tidigt beslut att krävas om

hur och när man skall ta itu med de institutionella frågor som inte lösts i

Amsterdam.

- Europeiska rådet välkomnar kommissionens initiativ att föreslå sätt att

förbättra kommissionens effektivitet och administration mot bakgrund av

unionens framtida utveckling. Det noterar att rådet också överväger vilka

förbättringar som kan göras i dess eget arbetssätt. Det uppmanar rådet

och kommissionen att rapportera om framsteg i dessa frågor under nästa

ordförandeskap.

- Det finns behov av att föra EU närmare människorna och att inrikta

unionen på de frågor som är av störst betydelse för dem

Utvidgningen

62. Europeiska rådet noterar att Europeiska rådet i Luxemburg bedömde

kandidaturerna i Agenda 2000 och fattade de beslut som krävdes för att

initiera den övergripande utvidgningsprocessen samt välkomnar de

väsentliga framsteg som gjorts efter Luxemburg i fråga om

förberedelserna för utvidgningen.

63. Unionen prioriterar utvidgningsprocessen för de länder som nämns i

slutsatserna från Europeiska rådet i Luxemburg, inom vilken de som

kandidater aktivt kan gå vidare i riktning mot att ta på sig de skyldigheter

som ett medlemsskap innebär, bl.a. Köpenhamnskriterierna. Varje

kandidatland kommer att bedömas utifrån samma kriterier och kommer

att gå vidare i processen i sin egen takt beroende på hur väl förberett det

är. Kandidatländernas egna ansträngningar för att uppfylla kriterierna

kommer att vara avgörande. Samtliga kommer att dra nytta av de

förstärkta förbindelserna med EU, inbegripet genom en politisk dialog

och skräddarsydda strategier för att bistå dem i förberedelserna inför

anslutningen.

64. Europeiska rådet välkomnar kommissionens bekräftelse att den i

slutet av 1998 kommer att lägga fram den första av sina regelbundet

återkommande rapporter om varje kandidats framsteg mot anslutning.

När det gäller Turkiet kommer rapporterna att grundas på artikel 28 i

associeringsavtalet och slutsatserna från Europeiska rådet i Luxemburg.

65. Europeiska rådet välkomnar att anslutningsprocessen inleddes i

Bryssel den 30 mars. Detta är en pågående och allomfattande process.

Den 2829 maj hölls vidare ett givande möte mellan justitie- och

inrikesministrarna i Europeiska unionens 15 medlemsstater och deras

kolleger i de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa samt Cypern.

Ytterligare ministermöten kommer att äga rum vid behov.

66. Europeiska rådet uppmanar kommissionen att snabbt se till att

bistånd ges inom ramen för partnerskapet för anslutning.

Föranslutningsstödet kommer att höjas betydligt. Europeiska rådet

godkänner i detta sammanhang i stort de rättsliga ramar som

kommissionen föreslagit samt uppmanar rådet att fortsätta sitt arbete

Prioriteringarna för de projekt som finansieras genom dessa instrument

bör återspegla de prioriteringar av jordbruk, miljö och transport som

fastställs i partnerskapen för anslutning. Det är avgörande med en

effektiv samordning mellan dessa instrument och Phare-programmet

samt med verksamhet som finansieras av EIB, EBRD och andra

finansinstitut. Europeiska rådet noterar att grunden för finansiering för de

länder som är med i utvidgningsprocessen fastställdes i Luxemburg.

67. Efter öppnandet den 31 mars 1998 av anslutningsförhandlingarna

med Cypern, Ungern, Polen, Estland, Tjeckien och Slovenien noterar

Europeiska rådet att genomgångarna av sju kapitel av regelverket har

slutförts. Det välkomnar även att den analytiska granskningen av

regelverket med Bulgarien, Lettland, Litauen, Rumänien och Slovakien

har påbörjats.

68. Europeiska rådet välkomnar även kommissionens meddelande av den

4 mars 1998 om att tidigarelägga den europeiska strategin för att

förbereda Turkiet för medlemsskap. Europeiska rådet anser att denna

strategi som helhet utgör en grund för att förbättra och vidareutveckla

relationerna. Europeiska rådet uppmanar kommissionen att gå vidare

med denna strategi och då lägga fram alla förslag som krävs för att

genomföra den i praktiken. Strategin kan kompletteras med tiden, med

hänsyn till Turkiets egna idéer. Europeiska rådet uppmanar vidare EU:s

ordförandeskap och kommissionen samt vederbörande turkiska

myndigheter att även i fortsättningen sträva mot att harmonisera Turkiets

lagstiftning och praxis med regelverket samt anmodar kommissionen att

avlägga rapport till ett tidigt associeringsråd om de framsteg som skett.

Europeiska rådet erinrar om att det behövs ekonomiskt stöd till den

europeiska strategin och noterar kommissionens avsikt att reflektera över

hur man kan stödja genomförandet av den europeiska strategin och att

lägga fram lämpliga förslag för detta ändamål.

69. Europeiska rådet välkomnar Europeiska konferensens första möte i

London den 12 mars 1998 samt slutsatserna från detta möte. Principerna

för deltagande i konferensen och dess medlemsantal i initialskedet

fastställdes vid Europeiska rådets möte i Luxemburg.

EXTERNA FRÅGOR

Internationell handel

70. Europeiska rådet välkomnar resultatet av 1998 års WTO-möte i

Genève i maj mellan ministrar och regeringschefer, vilket markerade att

GATT funnits i 50 år.

Det bekräftar åter sitt engagemang för Världshandelsorganisationen och

dess tvistlösningssystem och för ytterligare multilateral

handelsliberalisering som kommer att öka levnadsstandarden och den

globala ekonomiska tillväxten. Det understryker vikten av att initiativ tas

till en ny övergripande förhandlingsomgång för liberalisering vid WTO:s

tredje ministerkonferens mot slutet av 1999.

71. Europeiska rådet betonar också betydelsen av EU:s strategi för

marknadstillträde när det gäller att avlägsna handelshinder i tredje land.

72. Det stödjer ordförandeskapets avsikt att snarast sluta ett avtal om den

gemensamma organisationen av marknaden för bananer, vilket omfattar

importbestämmelser som överensstämmer med gemenskapens

internationella förpliktelser.

EU/USA

73. Europeiska rådet noterade den gemensamma förklaringen om det

transatlantiska ekonomiska partnerskapet som antogs i London vid det

transatlantiska toppmötet den 18 maj 1998. Fortsatt utveckling av de

transatlantiska förbindelserna på bred grund kommer även i framtiden att

utgöra ett av Europeiska unionens viktiga mål.

Sydafrika

74. Med anledning av president Mandelas närvaro i Cardiff bekräftar

Europeiska rådet åter unionens beslutsamhet att stärka de nuvarande

vänskaps- och samarbetsbanden med Sydafrika och att utveckla dessa på

nya områden.

75. Europeiska rådet välkomnar de intensiva ansträngningar som

Sydafrika gör inom ramen för sitt program för tillväxt, sysselsättning och

omfördelning (GEAR) för att modernisera den sydafrikanska ekonomin

och integrera den i världshandelssystemet. Det erkänner också de

framsteg som redan har uppnåtts med att erbjuda bättre samhällsservice

och grundläggande sjukvård för att förbättra levnadsvillkoren för alla

människor i Sydafrika.

76. Europeiska rådet framhåller unionens beslutsamhet att framgångsrikt

avsluta förhandlingarna om ett övergripande handels-, utvecklings- och

samarbetsavtal med Sydafrika senast hösten 1998. Europeiska unionen

bör i god tid före nästa förhandlingsomgång svara i samma anda på de

förslag Sydafrika har fört fram i sitt nyligen reviderade

handelserbjudande.

77. Europeiska rådet ser fram emot det viktiga första mötet på

utrikesministernivå i Wien den 34 november mellan EU och medlemmar

av den sydafrikanska utvecklingskonferensen.

Ryssland

78. Europeiska rådet välkomnar de väsentliga framsteg som har gjorts

när det gäller ekonomiska reformer i Ryssland, något som har erkänts

genom EU:s beslut nyligen att inte längre beteckna Ryssland som ett land

utan marknadsekonomi när det gäller antidumpning. Det välkomnar

Rysslands nya program med skattemässiga, monetära och

strukturpolitiska åtgärder, särskilt åtgärderna för att stärka

skatteförvaltningen. Genomförandet av dessa åtgärder och andra

tillväxtfrämjande reformer är de mest avgörande åtgärder Ryssland kan

vidta för att bygga upp förtroende. Europeiska rådet fortsätter att stödja

IMF:s och Världsbankens aktiva engagemang för att stödja reformerna i

Ryssland. Det noterar att medlemsstaterna är villiga att, när så är

nödvändigt och lämpligt, överväga ytterligare villkorat stöd från dessa

institutioner.

79. Europeiska rådet erinrar om sin slutsats i Luxemburg och noterar

betydelsen av det finländska förslaget om en nordlig dimension i

unionens politik samt kommissionens avsikt att lägga fram en rapport för

övervägande vid dess nästa möte i Wien. Det upprepar på nytt EU:s

åtagande att bistå Ryssland i ansträngningarna att ta itu med problemet

med använt kärnbränsle och kärnavfall i nordvästra Ryssland och noterar

att detta arbete kan föras framåt inom ramen för den föreslagna nordliga

dimensionen.

Kosovo

80. Europeiska rådet enades om den förklaring som återges i bilaga II.

Fredsprocessen i Mellanöstern

81. Europeiska rådet gick igenom den situation som råder i

fredsprocessen i Mellanöstern mot bakgrund av besöket i området av

Europeiska rådets ordförande den 1721 april och av ministerrådets

ordförande den 1518 mars samt ordförandeskapets och det särskilda

sändebudets fortlöpande kontakter med parterna.

82. Europeiska rådet erinrade om sina tidigare förklaringar, särskilt

uppmaningen till fred i Mellanöstern som antogs i Amsterdam den 1617

juni 1997, och bekräftade åter de riktlinjer för EU:s politik som syftar till

att underlätta framsteg och återställa förtroendet mellan parterna och som

antogs i Luxemburg den 1213 december 1997.

83. Europeiska rådet ger uttryck för sin mycket djupa oro över bristen på

framsteg i fredsprocessen och det hot som detta utgör för stabiliteten och

säkerheten i regionen. Det poängterar att alla berörda måste visa prov på

mod och framsynthet i en strävan efter fred som grundar sig på relevanta

resolutioner från FN:s säkerhetsråd och de principer som man enades om

i Madrid och Oslo, inbegripet ett fullständigt genomförande av de

befintliga åtagandena enligt de israeliskpalestinska interimsavtalen och

Hebron-protokollet.

84. Europeiska rådet framhåller att den möjlighet som nu finns till

framsteg på det palestinska spåret inte får gå förlorad. Det upprepar på

nytt Europeiska unionens starka stöd för Förenta staternas ansträngningar

att få parterna att godkänna ett idépaket som, om det godtas, skulle bana

väg för genomförande av de befintliga avtalen och återupptagande av

förhandlingarna om slutstatus. I detta sammanhang uppmanar Europeiska

rådet Israel att erkänna palestiniernas självbestämmanderätt utan att

utesluta alternativet en palestinsk stat. Samtidigt uppmanade Europeiska

rådet det palestinska folket att åter bekräfta att det erkänner Israels

legitima rätt att leva inom säkra och erkända gränser.

85. Europeiska rådet ger också uttryck för sin djupa oro över bristen på

framsteg på det syriska och det libanesiska spåret och betonade behovet

av en fortlöpande ansträngning för att stärka dessa så att en allsidig fred

kan uppnås på grundval av principen mark mot fred och relevanta

resolutioner från FN:s säkerhetsråd. Europeiska rådet välkomnar

visserligen att Israel har godtagit resolution nr 425 från FN:s

säkerhetsråd, men uppmanar till ett fullständigt och ovillkorligt

tillbakadragande av de israeliska styrkorna från södra Libanon.

86. Europeiska rådet välkomnar Europeiska unionens positiva roll i

fredsprocessen i Mellanöstern samt de ansträngningar som har gjorts av

EU:s särskilda sändebud. Denna roll har innefattat ett nära engagemang i

de samtal som fördes i London den 4-5 maj samt förhandlingar om

ekonomiska interimsfrågor, den gemensamma förklaringen om det

Eupalestinska säkerhetssamarbetet samt ett intensifierat utbyte med

parterna och USA. Det noterar nya positiva bidrag, inbegripet den

franskegyptiska fredsuppmaningen och de förslag som har framförts av

det särskilda sändebudet samt uppmanade rådet (allmänna frågor) att mot

bakgrund av utvecklingen beakta dessa och andra möjliga alternativ.

87. Europeiska rådet betonar Europeiska unionens önskan att fortsätta att

göra allt som står i dess makt för att stödja och stärka fredsprocessen och

dem som strävar efter att föra den framåt.

Indiens och Pakistans kärnvapenprov

88. Europeiska rådet ger uttryck för sin djupa oro över situationen i södra

Asien. Indiens och Pakistans kärnvapenprov har skadat stabiliteten i

regionen och fjärmat de båda länderna från det internationella

samfundets ansträngningar när det gäller icke-spridning av kärnvapen.

89. Europeiska rådet välkomnar slutsatserna från mötet den 4 juni mellan

de utrikesministrar som företräder de fem ständiga medlemmarna i

säkerhetsrådet och från G8-gruppens utrikesministrar den 12 juni som ett

positivt bidrag till processen att uppmuntra Indien och Pakistan att på ett

konstruktivt sätt att ta itu med de frågor som skiljer länderna åt.

Europeiska rådet välkomnar även det beslut som ett antal utrikesministrar

fattade den 12 juni om att upprätta en aktionsgrupp för att främja icke-

spridning i södra Asien. Det bekräftar på nytt EU:s åsikt att Indien och

Pakistan bör vidta snara åtgärder för att minska spänningen och

instabiliteten i södra Asien genom att återuppta den politiska dialogen

sinsemellan och med Kina och sträva efter att på olika sätt bygga upp ett

ömsesidigt förtroende.

90. Europeiska rådet uppmanar Indien och Pakistan att ansluta sig till det

internationella systemet för icke-spridning genom att underteckna avtalet

om fullständigt provstopp i dess nuvarande lydelse och genom att aktivt

bidra till förhandlingarna om ett avtal om stopp för klyvbart material.

Europeiska rådet upprepar på nytt att EU anser att icke-spridningsavtalet

utgör hörnstenen i det internationella systemet för icke-spridning och

uppmanar Indien, Pakistan och alla andra länder som inte har anslutit sig

till avtalet att göra detta. Europeiska rådet noterar att medlemsstaterna

och såväl kärnvapenstater som stater utan kärnvapen på nytt har bekräftat

sin fasta föresats att uppfylla åtagandena om kärnvapennedrustning enligt

artikel VI i Icke-spridningsfördraget. Det noterade det initiativ som flera

länder, däribland Irland och Sverige, nyligen tagit i frågan.

91. Europeiska unionen kommer att överväga ytterligare åtgärder om

Indien och Pakistan inte lyckas göra framsteg i dessa frågor.

Indonesien/Östtimor

92. Europeiska rådet har diskuterat situationen i Indonesien. Det

uppmanar president Habibie att genomföra sitt engagemang när det gäller

politiska och ekonomiska reformer samt sin uttalade avsikt att hålla

tidiga val nästa år och uppfylla alla utfästelser mot utlandet.

Under förutsättning att ett trovärdigt program för ekonomiska reformer

nu följer uttrycker Europeiska rådet sitt fortsatta stöd till Indonesiens

ekonomiska återhämtning, med stöd av internationella finansinstitut. Det

erkänner de ekonomiska påfrestningar som det indonesiska folket får

utstå och välkomnar det humanitära bistånd som ges såväl av Europeiska

gemenskapen som av enskilda medlemsstater.

93. Europeiska rådet diskuterade konsekvenserna av den nuvarande

situationen i Östtimor. Det erinrar om betydelsen av en rättvis,

övergripande och internationellt godtagbar lösning samt bekräftar på nytt

att det stöder de ansträngningar som görs i detta syfte under ledning av

FN:s generalsekreterare. Det uppmanar vidare Indonesien att respektera

de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna och begär att

alla politiska fångar, inbegripet dem från Östtimor, skall friges. Det

enades om att fortsätta att yrka på ett snart frigivande av Xanana

Gusmao. Europeiska rådet betonar vikten av fortsatt humanitärt bistånd

till Östtimor i enlighet med EU:s gemensamma ståndpunkt.

Konflikten mellan Etiopien och Eritrea

94. Europeiska rådet bekräftar på nytt sin bestörtning över fientligheterna

mellan Etiopien och Eritrea. Det fördömer särskilt ländernas bombningar

av varandras territorier och de onödiga förlusterna av människoliv.

Europeiska rådet välkomnar båda sidors beredvillighet att upphöra med

flyganfallen, men uppmanar dem båda enträget att inställa alla

fientligheter och enas om ett formellt vapenstillestånd. Europeiska rådet

uppmanar båda sidor att återuppta förhandlingarna och poängterar

nödvändigheten av att lösa konflikten med fredliga medel. Europeiska

unionen kommer i detta hänseende att fortsätta att stödja de pågående

medlingsförsöken, däribland de som görs av den USArwandiska

stödgruppen, och upprepar på nytt sitt erbjudande att tillhandahålla allt

relevant bistånd som kan bidra till en förhandlingslösning.

Europa - Medelhavsprocessen

95. Europeiska rådet framhåller betydelsen av

EuropaMedelhavspartnerskapet. Det enades om att framgången vid

utrikesministrarnas ad hoc-möte i Palermo den 34 juni med att utveckla

partnerskapet visar att dessa relationer fungerar väl. Europeiska rådet

noterar att detta skulle utgöra en god grund för en lyckad tredje

ministerkonferens i Stuttgart i april 1999.

En Internationell brottmålsdomstol

96. Europeiska rådet förordar starkt att det inrättas en universell och

effektiv brottmålsdomstol och gläds åt det breda internationella stöd som

förslaget åtnjuter och de framsteg som gjorts i den förberedande

kommittén. Europeiska rådet är fast beslutet att se till att den pågående

diplomatiska konferensen i Rom blir lyckad.

Nordirland

97. Europeiska unionen välkomnar varmt det historiska avtal som

uppnåddes i Belfast den 10 april, och det avgörande stöd som det fick i

de efterföljande folkomröstningarna i de två delarna av den irländska ön.

Det noterar den generösa praktiska hjälp som EU har givit genom åren,

och bekräftar på nytt slutsatsen från rådet (allmänna frågor) att unionen

bör fortsätta att ta aktiv del i främjandet av varaktig fred och varaktigt

välstånd i Nordirland.

Det noterar att parlamentet har begärt att rådet och kommissionen skall

betrakta frågan om hur avtalet kan stödjas i praktiken som en brådskande

angelägenhet, och kommissionens åtagande att fortsätta finna fram till

nya kreativa sätt att stödja de nya möjligheter som fredsavtalet kommer

att medföra. Det uppmanar kommissionen att lägga fram förslag i

enlighet härmed.

Bilaga 12: Slutsatser från Europeiska rådets möte i

Wien

Europeiska rådet möttes i Wien den 11-12 december 1998 för att

diskutera de viktigaste frågor och utmaningar som Europeiska unionen

står inför. Det inledde sitt arbete med att med Europaparlamentets

ordförande José María GIL-ROBLES diskutera de viktigaste frågor som

skulle tas upp. Dess diskussioner om sysselsättning, tillväxt och stabilitet

fick även ett tillskott från de diskussioner mellan trojkan och

arbetsmarknadens parter som ägde rum dagen innan. Ett möte hölls även

med stats- eller regeringscheferna samt utrikesministrarna i de länder i

Central- och Östeuropa samt Cypern som deltar i anslutningsprocessen.

Europeiska rådet framförde sin tacksamhet till Tysklands f.d.

förbundskansler Helmut Kohl för hans utomordentliga bidrag till

Europeiska unionens utveckling och beslutade att tilldela honom titeln

"Europeisk hedersmedborgare".

I. WIENSTRATEGIN FÖR EUROPA

1. Den europeiska integrationen har fått ny fart. Den gemensamma

valutan är på väg att införas. Samordnade insatser för att främja

sysselsättningen har gett uppmuntrande resultat. Utvidgningsprocessen

pågår på allvar. Nu när vi närmar oss årtusendets slut kommer unionen

att behöva stärka sin förmåga att stå i sina medborgares tjänst.

2. I Cardiff inledde Europeiska rådet en brett upplagd debatt om

Europeiska unionens framtida utveckling. Vid mötet i Pörtschach

betonades behovet av en stark och effektiv union. I den andan har

Europeiska rådet i Wien fastställt fyra frågor av största betydelse för

Europas medborgare, där snabba och effektiva insatser krävs. Det har

därför enats om följande "Wienstrategi för Europa":

Främjande av sysselsättning, ekonomisk tillväxt och stabilitet

- Rapport till Europeiska rådet i Köln om utarbetandet av en europeisk

sysselsättningspakt inom ramen för Luxemburgprocessen.

- Stärkande av mekanismerna för samordning av den ekonomiska

politiken - översyn av instrumenten och erfarenheterna vid Europeiska

rådet i Helsingfors.

- Politisk överenskommelse om de viktigaste frågorna i det

skattepolitiska paketet - rapport till Europeiska rådet i Helsingfors.

- Förbättring av den internationella finansstrukturen - rapport till

Europeiska rådet i Köln.

- Främjande av investeringar i den europeiska infrastrukturen och

humankapitalet - rapport till Europeiska rådet i Köln.

Förbättrad säkerhet och livskvalitet

- Genomförande av handlingsplanen om att upprätta ett område med

frihet, säkerhet och rättvisa - översyn vid Europeiska rådets särskilda

möte i Tammerfors.

- Förbättring av medborgarnas tillgång till rättsväsendet - översyn vid

mötet i Tammerfors.

- Förstärkning av Europeiska unionens åtgärder på området för

mänskliga rättigheter - rapport till Europeiska rådet i Köln.

- Införlivande av miljö och en hållbar utveckling i Europeiska unionens

politik - översyn vid Europeiska rådet i Helsingfors.

Reform av unionens politik och institutioner

- Politisk överenskommelse om hela Agenda 2000 i mars 1999 för att

kunna anta den slutligt före valen till Europaparlamentet i juni 1999.

- Beslut vid Europeiska rådet i Köln om hur och när de institutionella

frågor som inte löstes i Amsterdam skall tas upp.

- Hur rådet skall kunna fungera bättre - översyn vid Europeiska rådet i

Helsingfors.

- Intern reform av kommissionen - rapport från kommissionens

ordförande till Europeiska rådet i Köln.

- Effektiv kamp mot bedrägerier - översyn av läget vid Europeiska rådet i

Helsingfors.

Främjande av stabilitet och välstånd i hela Europa och i världen

- En dynamisk fortsättning på anslutningsförhandlingarna och

anslutningsförberedelserna samt överlämnande av kommissionens

lägesrapporter om kandidatländerna inför Europeiska rådet i Helsingfors.

- Faktisk tillämpning av de nya instrumenten för den gemensamma

utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) efter Amsterdamfördragets

ikraftträdande (den höge representanten, enheten för GUSP-planering

och tidig förvarning, förbättrade beslutsmekanismer) - översyn vid

Europeiska rådet i Helsingfors.

- Utarbetande av de första gemensamma strategierna om Ryssland,

Ukraina, Medelhavsregionen och västra Balkan - första antagande vid

Europeiska rådet i Köln.

- Fortsatta diskussioner om utvecklingen av en europeisk säkerhets- och

försvarspolitik - behandling vid Europeiska rådets möte i Köln.

På dessa grundvalar kommer Europeiska rådet vid sitt möte i Helsingfors

att anta en "millenniumförklaring" om unionens prioriteringar för

kommande år.

II. MÄNSKLIGA RÄTTIGHETER

3. I samband med 50-årsdagen av antagandet av den allmänna

förklaringen om de mänskliga rättigheterna bekräftar Europeiska rådet på

nytt den grundläggande vikt det fäster vid denna förklaring. Den

allmänna förklaringen är en hörnsten i den byggnad som uppfördes efter

andra världskriget för att skydda och främja de mänskliga rättigheterna

på nationell, regional och global nivå och utgör grunden för att främja

och trygga mänsklig värdighet världen över.

4. Europeiska unionen, som bygger på principerna om frihet, demokrati,

respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna

samt rättsstatsprincipen, delar de värderingar som förklaringen baseras på

och bygger sin verksamhet på dessa värderingar.

5. Europeiska rådet ställer sig bakom Europeiska unionens förklaring om

de mänskliga rättigheterna av den 10 december 1998 och uppmanar

rådet, kommissionen och medlemsstaterna att undersöka hur de

föreslagna konkreta åtgärderna kan genomföras på bästa sätt.

6. Europeiska rådet understryker att alla yttringar av rasism,

främlingsfientlighet och antisemitism måste bekämpas, såväl i

Europeiska unionen som i tredje land. Det betonar den roll som

Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet

spelar i detta sammanhang. Europeiska rådet uppmanar kommissionen att

utarbeta förslag inför dess möte i Köln om åtgärder för att bekämpa

rasism i kandidatländerna och uppmanar medlemsstaterna att överväga

liknande åtgärder inom unionen.

I detta sammanhang välkomnade Europeiska rådet den svenska

regeringens avsikt att hålla en internationell konferens i Stockholm för att

sprida kunskap om förintelsen.

III. SYSSELSÄTTNING, TILLVÄXT, STABILITET OCH

EKONOMISK REFORM

7. Eurons födelse den 1 januari 1999 utgör en milstolpe på vägen i den

europeiska integrationsprocessen. Den gemensamma valutan kommer att

stärka Europas förmåga att främja sysselsättningen, tillväxten och

stabiliteten.

8. Införandet av euron kommer att leda till att ett av de största

valutaområdena i världen skapas. Detta innebär ett övergripande ansvar

för unionen och ett behov av att tala med en röst och att företrädas

effektivt.

9. Genom den gemensamma valutan förstärks behovet av en samordning

av den ekonomiska politiken. Inför övergången till den ekonomiska och

monetära unionen har instrument skapats för att

- samordna den makroekonomiska politiken,

- förbättra effektiviteten i den nationella sysselsättningspolitiken,

- påskynda reformen av varu-, tjänste- och kapitalmarknaderna.

10. Mycket har redan uppnåtts: en stabil ekonomisk tillväxt, låg inflation

och fallande räntor. Sysselsättningstillväxten har skjutit fart med de 1,7

miljoner arbetstillfällen som skapades under förra året. Balansen mellan

skattepolitiken och den monetära politiken har utvecklats på ett sätt som

stöder en hållbar tillväxt.

11. Ytterligare insatser krävs emellertid för att förstärka befintliga

instrument och sammanfoga dem till en samlad strategi för

sysselsättning, tillväxt, stabilitet och ekonomisk reform som skall

utvecklas i riktning mot en europeisk sysselsättningspakt inom ramen för

Luxemburgprocessen.

A. DEN EKONOMISKA OCH MONETÄRA UNIONEN: ETT

VIKTIGT STEG FRAMÅT

i) Eurons födelse

12. Europeiska rådet noterar med stor tillfredsställelse att det blir en

mjuk övergång till tredje etappen av den ekonomiska och monetära

unionen den 1 januari 1999 trots turbulensen på världens

finansmarknader. Detta är ett resultat av den försiktiga ekonomiska

politiken i samband med EMU, vilken måste fortsätta.

13. Europeiska rådet välkomnar särskilt att

- all sekundär gemenskapslagstiftning som krävs för inträdet i tredje

etappen av EMU kommer att ha antagits före årets slut,

- de oåterkalleliga kurserna för omräkning till euro, i överensstämmelse

med förfarandet i den tekniska bilagan till den gemensamma

kommunikén av den 2 maj 1998, kommer att antas den 31 december vid

ett särskilt möte i rådet (Ekofin),

- den danska kronan och den grekiska drakman kommer att delta i den

nya växelkursmekanismen från och med den 1 januari 1999.

ii) Europa som global aktör

Att tala med en röst

14. Införandet av euron blir en betydelsefull händelse för det

internationella monetära systemet. Det är absolut nödvändigt att

gemenskapen spelar sin roll fullt ut i det internationella samarbetet om

monetär och ekonomisk politik inom sådana forum som G-7 och

Internationella valutafonden. Europeiska rådet stöder rådets rapport om

representationen av gemenskapen utåt, i vilken föreskrivs att ordföranden

för Ekofin-rådet, eller om ordföranden kommer från en medlemsstat

utanför euro-området, ordföranden för Euro 11, biträdd av

kommissionen, skall delta i G-7-mötena (finansiella frågor) (se bilaga II).

ECB bör i egenskap av gemenskapens behöriga organ för den monetära

politiken ges observatörsstatus i IMF:s styrelse. Europeiska

gemenskapens/EMU:s åsikter i andra frågor av särskild betydelse för

EMU kommer att läggas fram för IMF:s styrelse av den behöriga

medlemmen i direktionssekretariatet i den medlemsstat som innehar

euro-ordförandeskapet, biträdd av en företrädare för kommissionen.

Europeiska rådet uppmanar rådet att agera på grundval av ett förslag från

kommissionen som omfattar denna överenskommelse.

15. För gemenskapens enhetlighet och effektivitet krävs att den skall

kunna tala med en röst om frågor av särskild betydelse för den

ekonomiska och monetära unionen. Europeiska rådet uppmanar

kommissionen, rådet och medlemsstaterna att vidta de åtgärder som

behövs för att vid lämplig tidpunkt och effektivt utarbeta gemensamma

ståndpunkter och gemensamma överenskommelser, som kan läggas fram

för tredje part i internationella forum.

Att stärka det internationella finanssystemet

16. Europeiska rådet välkomnar rapporten om ett stärkande av det

internationella finanssystemet, som visar att medlemsstaterna har en

gemensam uppfattning om hur man bör reagera på den globala

finanskrisen. Europa bör spela en avgörande roll när det gäller att skapa

ett nytt internationellt monetärt och finansiellt system enligt de linjer som

dras upp i denna rapport. IMF är hörnstenen i det internationella

monetära och finansiella systemet, och den måste stärka sitt samarbete

med andra aktörer, bl.a. Världsbanken. Man bör överväga att förstärka

och/eller omforma Internationella valutafondens och Världsbankens

interims- och utvecklingskommittéer. Europeiska rådet betonar

nödvändigheten av att stärka fokuseringen på reglering av riskhantering

och försiktighetsnormer i institutioner inom den finansiella sektorn och

särskilt undersöka konsekvenserna av internationella institutioners

verksamhet, däribland s.k. hedge funds som arbetar med främmande

kapital och eget kapital. Det betonade den avgörande betydelsen av att de

internationella finansiella reglerna iakttas i utländska centrum.

Europeiska rådet anmodar rådet att inför Europeiska rådet i Köln utarbeta

en rapport om förbättringar i det internationella finanssystemets sätt att

fungera . Denna rapport bör även ta upp de vidare konsekvenserna av

globaliseringen.

17. Den finansiella och ekonomiska krisen har visat att de sociala

säkerhetsnäten behöver förstärkas i framväxande marknadsekonomier.

Europeiska rådet välkomnar att mer än hälften av det ekonomiska

biståndet i världen kommer från Europeiska unionen. Dessa resurser

måste styras så att de nödvändiga strukturella och sociala reformerna

stärks.

iii) Att stärka den inre ekonomiska samordningen

En bättre samordning av den ekonomiska politiken

18. Den ekonomiska politiken i EMU måste bygga på en nära

samordning mellan alla aktörer, i förekommande fall även

arbetsmarknadens parter i Europa. Europeiska rådet välkomnar att en ram

för en väl fungerande ekonomisk och monetär union, inklusive

stabilitets- och tillväxtpakten samt förfaranden för samarbete om den

ekonomiska politiken, är på plats och att det har gjorts framsteg i

samordningen av politiken inom Euro 11 och Ekofin-rådet samt i

dialogen med Europeiska centralbanken. Rådet har nu ett fullt utvecklat

årligt samordningsförfarande som innebär kontroll- och

övervakningsmekanismer för stabilitets- och tillväxtpakten, nationella

handlingsplaner för sysselsättning och strukturpolitik på varu- och

tjänstemarknaderna.

19. Europeiska rådet betonar att det kommer att bli nödvändigt att både

fördjupa och stärka samordningen av den ekonomiska politiken, inom

den överenskomna ramen, för att säkerställa EMU:s framgång och stödja

hållbar sysselsättningsskapande tillväxt. Lämpliga och samordnade

reaktioner på ekonomiska utmaningar behövs på medlemsstats- och

unionsnivå inom såväl budgetpolitiken och den monetära politiken som

strukturpolitiken, med beaktande av löneutvecklingen.

20. Europeiska rådet uppmanar rådet (Ekofin) att i Helsingfors rapportera

hur samordningen av den ekonomiska politiken har fungerat under den

tredje etappen av EMU.

Skattepolitik

21. Europeiska rådet välkomnar rådets rapport om förstärkt

skattepolitiskt samarbete och betonar att skadlig skattekonkurrens måste

bekämpas. Det skattepolitiska samarbetet syftar inte till enhetliga

skattesatser och är inte oförenligt med sund konkurrens på skatteområdet

men krävs för att minska fortsatta snedvridningar på den inre marknaden,

förhindra alltför stora skattebortfall eller ge skattestrukturerna en mer

sysselsättningsvänlig inriktning.

22. Europeiska rådet

- välkomnar att arbetet i uppförandekodgruppen har framskridit

tillfredsställande och uppmanar gruppen att slutföra sitt arbete senast till

Europeiska rådet i Helsingfors,

- ber kommissionen lägga fram en utredning om bolagsbeskattning för

rådet, i enlighet med Ekofin-rådets slutsatser,

- uppmanar rådet att fortsätta arbetet med förslagen till ett direktiv om

beskattning av sparande och ett direktiv om räntor och royalties i syfte att

nå en överenskommelse före Europeiska rådet i Helsingfors,

- välkomnar kommissionens och rådets avsikt att inleda samtal med

tredje land om problem som rör beskattning av ränteinkomster och

- stöder rådets fortsatta arbete med en ram för energibeskattning på

grundval av Ekofin-rådets rapport, varvid hänsyn även skall tas till dess

verkningar på miljön.

23. Europeiska rådet uppmanar rådet att lägga fram en andra lägesrapport

om skattepolitiskt samarbete i tid före Europeiska rådet i juni 1999.

24. I samband med beslutet från 1991 om skattefri försäljning för

resenärer inom gemenskapen ber Europeiska rådet kommissionen och

rådet (Ekofin) att senast i mars 1999 undersöka de problem som kan

uppstå för sysselsättningen och på grundval av förslag från

kommissionen undersöka hur dessa problem kan lösas, inbegripet

möjligheten till en begränsad utvidgning av övergångsarrangemangen.

Ekonomiska reformer

25. Europeiska rådet välkomnar de framsteg som har gjorts under det

österrikiska ordförandeskapet med att föra den ekonomiska

reformagendan vidare och uppfylla de krav som ställdes upp i Cardiff.

Europeiska rådet välkomnar de nationella lägesrapporterna om

strukturreformen. Det ser fram emot utvärderingen av dessa rapporter

och den inbördes granskningen mellan medlemsstaterna som en

ytterligare åtgärd för att förbättra de breda ekonomiska strategiska

riktlinjerna. Europeiska rådet välkomnar dessutom rådets (inre

marknaden) avsikt att utvärdera lägesrapporterna för att komplettera

Ekofin-rådets synpunkter ur den inre marknadens perspektiv.

B. HÅLLBAR SYSSELSÄTTNING FÖR EUROPA

1. Mot en europeisk sysselsättningspakt

26. Sysselsättningen är den viktigaste prioriteringen för Europeiska

unionen. Den är det bästa sättet att erbjuda människor en verklig

möjlighet och att effektivt bekämpa fattigdom och utslagning och tjänar

därvid som grund för den europeiska välfärdsmodellen.

27. Europeiska rådet noterar med tillfredsställelse de väsentliga framsteg

som har gjorts med att skapa arbetstillfällen och minska arbetslösheten.

Det ger en eloge för medlemsstaternas insatser för att genomföra 1998

års riktlinjer.

28. För första gången sedan 1992 har arbetslösheten sjunkit till under 10

%. Det är en positiv utveckling. Mer måste göras.

Sysselsättningspolitiken måste ingå i ett övergripande synsätt som

omfattar makroekonomiska strategier inriktade på tillväxt och stabilitet,

ekonomiska reformer som främjar konkurrens samt riktlinjerna för

sysselsättningen, som är utformade för att förbättra anställbarhet,

anpassbarhet, lika möjligheter och skapande av arbetstillfällen i

befintliga och nya företag.

29. Betydande framsteg har gjorts vilket framgår av den gemensamma

sysselsättningsrapporten. Den multilaterala övervakningen av

genomförandet av riktlinjerna om sysselsättningen är ett väsentligt inslag

i Luxemburgprocessen. Användningen av benchmarking och satsningen

på goda rutiner har visat sig vara framgångsrika verktyg för utvärdering.

Denna process behöver emellertid förstärkas. Detta kräver ytterligare

kontrollerbara mål och tidsfrister på både europeisk och nationell nivå,

gemensamma resultatindikatorer och indikatorer för politiken samt en

konsekvent statistisk grund som de viktigaste inslagen på vägen till en

europeisk sysselsättningspakt inom ramen för Luxemburgprocessen.

Detta kräver även ett ökat engagemang och ansvar från arbetsmarknadens

parter.

i) Riktlinjer för sysselsättningen för 1999

30. Europeiska rådet välkomnar kommissionens förslag till riktlinjer för

1999 och stöder resultatet från det gemensamma mötet i Ekofin-rådet och

rådet (arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor) i fråga om dessa

riktlinjer.

31. När medlemsstaterna ser över sina nationella handlingsplaner bör de

ägna särskild uppmärksamhet åt att

- göra påtagliga framsteg med att främja lika möjligheter mellan kvinnor

och män, i synnerhet genom benchmarking och en strategi för

mainstreaming av jämställdhetsaspekterna,

- förverkliga begreppet livslångt lärande, i synnerhet genom att sätta upp

ett nationellt mål för deltagare i sådana åtgärder,

- fullt utnyttja potentialen hos tjänstesektorn och de tjänster som har

anknytning till industrin, särskilt informationsteknik och miljösektorn,

- skapa ett klimat där företag, särskilt småföretag, kan blomstra,

- undersöka systemen för skatter och förmåner för att skapa incitament

till de arbetslösa och icke yrkesverksamma att utnyttja möjligheter till

arbete eller yrkesutbildning och till arbetsgivarna att skapa nya

arbetstillfällen,

- stödja äldre arbetstagare för att öka deras deltagande i förvärvslivet,

- främja social integration och lika möjligheter för mindre gynnade

grupper.

ii) Att förstärka Luxemburgprocessen

32. För att stödja åtagandena i de nationella handlingsplanerna uppmanas

medlemsstaterna att fastställa strategier och ställa upp ytterligare

kvantifierade mål och tidsfrister på nationell nivå i den mån det är

möjligt och lämpligt.

33. Europeiska rådet välkomnar de framsteg som har gjorts när det gäller

gemensamma resultatindikatorer och indikatorer för politiken samt

kommissionens rapport om jämförbar statistik eftersom de är av

avgörande betydelse för en effektiv och öppen övervakning och

utvärdering, både på nationell nivå och unionsnivå, och uppmanar

kommissionen och medlemsstaterna att enas om definitionen av alla

relevanta indikatorer i tid till Europeiska rådet i Köln.

34. 1999 års rapporter om genomförandet av de nationella

handlingsplanerna bör läggas fram för granskning senast i mitten av juni

1999, och kommissionen bör utarbeta sitt förslag till den gemensamma

rapporten om sysselsättningen och de nya riktlinjerna för

sysselsättningen för år 2000 före september 1999. Europeiska rådet ber

även rådet att eftersträva större samstämmighet mellan riktlinjerna för

sysselsättningen och de breda riktlinjerna för den ekonomiska politiken.

35. Kommissionen uppmanas dessutom att våren 1999 i ett paket lägga

fram ett meddelande om mainstreaming av sysselsättningspolitiken på

gemenskapsnivå på grundval av artikel 127 i EG-fördraget efter ändring

genom Amsterdamfördraget och en uppdatering av rapporten om

"Europa som en ekonomisk enhet". Kommissionen uppmanas dessutom

att låta de medlemsstater som så önskar experimentera med sänkt

mervärdesskatt på arbetsintensiva tjänster som inte är utsatta för

gränsöverskridande konkurrens.

36. Europeiska rådet rekommenderar att reformen av Europeiska

socialfonden används för att förstärka stödet till strategin för

sysselsättningen och till utvecklingen av de mänskliga resurserna.

37. För att Luxemburgprocessen skall vara framgångsrik i framtiden är

en bred och intensiv dialog mellan alla berörda aktörer, nämligen rådet,

kommissionen, Europaparlamentet, arbetsmarknadens parter, Europeiska

centralbanken och Europeiska investeringsbanken av största betydelse

för att bidra till den övergripande strategin för sysselsättning, tillväxt och

stabilitet.

38. Arbetsmarknadens parter har ett viktigt ansvar i

sysselsättningsprocessen. Denna aspekt erkänns i rapporten från

expertgruppen på hög nivå om ekonomiska och sociala följder av

förändringar på arbetsmarknaden. Europeiska rådet uppmanar

kommissionen och medlemsstaterna att ta hänsyn till dess

rekommendationer. Europeiska rådet noterar också med tillfredsställelse

att arbetsmarknadens parter vid det nyligen hållna minitoppmötet i Wien

den 4 december 1998 uttryckte sin vilja att utarbeta sin egen agenda om

modernisering av arbetsorganisationen.

2. En miljö som främjar sysselsättningen

i) Investeringar för sysselsättning

39. Att investera i infrastruktur och finansiera innovativa projekt är

viktiga inslag i strategin för att stimulera tillväxt, sysselsättning och

konkurrenskraft. Europeiska rådet noterar kommissionens meddelande

"Offentliga investeringar som ett led i en ekonomisk strategi", där det

föreslås att medlemsstaterna skall se över sin budgetstruktur för att öka

investeringarnas relativa andel. Europeiska rådet uppmanar rådet att se

över framstegen med de transeuropeiska näten (TEN), i synnerhet de 14

prioriterade transportprojekten, samt utvecklingen av projekt för

tillväxtökning inom telekommunikations- och informationsteknik för att

påskynda genomförandet av dessa projekt. I denna översyn skall ingå hur

finansieringssystem som även berör Europeiska investeringsbanken

(EIB) skall stärkas, varvid bankens erfarenhet skall utnyttjas i enlighet

med det särskilda handlingsprogrammet i Amsterdamfördraget.

40. Europeiska rådet erkänner också vikten av att utveckla en fungerande

europeisk marknad för riskkapital och att utveckla nya

finansieringsformer där både den privata sektorn och den offentliga

sektorn berörs. Europeiska rådet uppmanar medlemsstaterna att

rapportera om hur de genomför handlingsplanen för riskkapital.

41. Europeiska investeringsbanken har bibehållit den höga takten i sina

utlåningstransaktioner för att främja sunda investeringsprojekt, i

synnerhet inom prioriterade områden som investeringar i utbildning,

hälsa och stadsmiljö enligt sitt särskilda handlingsprogram från

Amsterdam.

42. I detta sammanhang uppmanar Europeiska rådet EIB att överväga

snabbare utbetalningar av medel för att stödja verksamhet som kräver

riskkapital, inom taket på 1 miljard ecu, vilket ursprungligen beräknades

uppnås senast år 2000, med målet att denna verksamhet skall omfatta alla

medlemsstater. Detta kan i synnerhet inbegripa en snar fördubbling av de

resurser som tilldelas den europeiska mekanismen för teknik (ETF).

43. Europeiska rådet uppmanar EIB att se över existerande

finansieringssystem för miljöprojekt i unionen och i kandidatländerna

och då ta vederbörlig hänsyn till sysselsättningseffekterna av sådana

projekt.

ii) Att investera i innovation och humankapital

44. Tillväxt, konkurrensförmåga och sysselsättning är på ett avgörande

sätt beroende av forskning och innovation. Europeiska rådet välkomnar

därför avtalet om femte ramprogrammet för forskning och teknisk

utveckling.

45. Före att förbättra unionens förmåga till innovation är utbildning av

särskild betydelse. Europeiska rådet välkomnar att rådet antagit

gemensamma ståndpunkter i fråga om åtgärdsprogrammen Sokrates och

Leonardo da Vinci.

46. Medlemsstaterna och Europeiska unionens institutioner behöver

också på ett mer allmänt sätt ta upp den oro som finns bland Europas

ungdom och därmed rikta ett positivt budskap till Europas medborgare.

Därför välkomnar Europeiska rådet de initiativ som har tagits för att föra

upp frågan om ungdomars delaktighet på EU-institutionernas

dagordning. Europeiska rådet uppmanar rådet att snabbt anta en

gemensam ståndpunkt om programmet Ungdom för Europa.

iii) Den inre marknaden och finansiella tjänster

Inre marknaden

47. Fortsatta framsteg har gjorts i ansträngningarna att modernisera,

utvidga och förenkla den inre marknaden i enlighet med handlingsplanen.

Nödvändig ny lagstiftning har antagits, i synnerhet förordningen om fri

rörlighet för varor. Europeiska rådet välkomnar kommissionens avsikt att

fortsätta att övervaka framstegen inom den inre marknaden genom

resultattavlan.

48. Ytterligare förenkling och förbättring av lagstiftningen på både

gemenskapsnivå och nationell nivå krävs för att göra reglerna för den

inre marknaden lättare att tillämpa och därigenom effektivare.

Europeiska rådet betonar vikten av ekonomiska reformer och

lagstiftningsreformer som en sammanhållen strategi för den inre

marknaden och konkurrenskraften för att öka den ekonomiska tillväxten

och sysselsättningen.

49. Det är väsentligt att gemenskapslagstiftningen genomförs fullt ut och

på ett korrekt sätt för att den inre marknaden skall fungera. Europeiska

rådet konstaterar att det ännu inte gjorts tillräckligt för att överföra

gemenskapsbestämmelser till medlemsstaterna. Förnyade ansträngningar

måste göras för att överföra de återstående rättsakterna utan ytterligare

dröjsmål.

50. Europeiska rådet uppmanar rådet (inre marknaden) att lägga fram en

rapport om utvärderingen av handlingsplanen för den inre marknaden för

att bedöma vad som har åstadkommits samt inleda en debatt om framtida

åtgärder i fråga om den inre marknaden. Framtida prioriteringar bör

inbegripa bättre reglering/förenkling, konsumentskydd, finansiella

tjänster, statligt stöd, skattepolitiskt samarbete, standardisering och en väl

fungerande princip om ömsesidigt erkännande samt strukturella reformer

i enlighet med diskussionerna i Cardiff.

Finansiella tjänster

51. Europeiska rådet betonar vikten av den finansiella tjänstesektorn som

en drivkraft för tillväxt och skapande av sysselsättning men också de

utmaningar som införandet av den gemensamma valutan innebär.

Europeiska rådet välkomnar därför kommissionens initiativ till en ram

för åtgärder och inrättandet av en högnivågrupp. Det begär en rapport

från rådet inför Europeiska rådet i Köln om vilka åtgärder som behövs

för att skapa en enhetlig finansmarknad. Det understryker också

nödvändigheten av att bibehålla en hög konsumentskyddsnivå.

Dataproblem vid sekelskiftet

52. Europeiska rådet välkomnar kommissionens rapport om detta

problem och uppmanar medlemsstaterna att i tid genomföra planer för att

skydda sin egen infrastruktur och fortsätta att öka medvetenheten inom

alla sektorer och då i synnerhet koncentrera sig på den offentliga sektorn

och de små och medelstora företagen.

53. De berörda myndigheterna i medlemsstaterna uppmanas att noggrant

granska effekterna av problemet med brister i leverantörskedjan utanför

EU, utarbeta katastrofplaner för att bemöta detta problem och utbyta

information med motsvarande myndigheter i andra medlemsstater.

Europeiska rådet uppmanar kommissionen att sammankalla ett möte med

företrädare för leverantörerna av offentlig infrastruktur från

medlemsstaterna för att fastställa om beroendet över gränserna inom EU

på områden som till exempel transport, energi och vattenförsörjning

behandlas på ett tillfredsställande sätt och vid behov rekommendera

lämpliga åtgärder till nästa möte i Europeiska rådet.

IV. AGENDA 2000

54. De båda målen för Agenda 2000 är att förse unionen med en mer

effektiv politik samt att ställa upp en lämplig finansiell ram inom vilken

denna politik skall utvecklas. Att söka uppnå dessa mål innebär att man

ställs inför ett antal viktiga politiska val om den framtida inriktningen på

en sådan politik och de nödvändiga reformerna i samband med att

unionen förbereder sig för att framgångsrikt genomföra sin framtida

utvidgning. Detta måste göras i en anda av solidaritet, samtidigt som en

budgetåtstramning som motsvarar den som tillämpas på nationell nivå

måste säkerställas på unionsnivå.

55. Genom arbetet på grundval av kommissionens förslag, rapporten om

egna medel och bidrag från medlemsstaterna har avsevärda framsteg

gjorts sedan Europeiska rådet i Cardiff. Detta arbete avspeglas i rådets

rapport och debatten i Europeiska rådet. Kommissionens förslag och

rapporten från rådet utgör en god grundval för det vidare arbetet. De

viktigaste delarna för en slutlig överenskommelse har nu fastställts. Inom

ett antal områden finns nu en viss gemensam grund. Arbetet har också

koncentrerats på de politikområden där man måste finna en gemensam

inställning som en del av processen med att avgränsa

förhandlingsparametrarna i riktning mot en slutlig övergripande

överenskommelse.

56. Förhandlingarna har nu gått in i slutfasen. Europeiska rådet:

- upprepar sitt fasta åtagande att nå övergripande enighet om Agenda

2000 vid Europeiska rådets möte i Bryssel den 24-25 mars 1999,

- betraktar Agenda 2000 som en paketlösning om vilken man måste enas

i dess helhet,

- uppmanar till en noggrann granskning av alla inslag och ståndpunkter

som har framkommit under diskussionen för att nå en övergripande

överenskommelse, och

- uppmanar alla medlemsstater att fullt ut bidra till att uppnå ett rättvist,

välbalanserat och godtagbart resultat grundat på solidaritet och

återhållsamhet med budgeten.

57. Europeiska rådet välkomnar Europaparlamentets och rådets vilja att

sörja för att rättsakterna diskuteras grundligt i så god tid att de slutligt

kan antas före de kommande valen till Europaparlamentet i juni.

V. UTVIDGNINGEN

58. Europeiska rådet förde en ingående diskussion om alla aspekter på

utvidgningsprocessen. Europeiska rådet välkomnar att den övergripande

utvidgningsprocess som inleddes i Luxemburg nu är på god väg.

Europeiska rådet välkomnar kommissionens första återkommande

lägesrapporter på grundval av dess slutsatser från Luxemburg och Cardiff

och godkänner rådets bifogade slutsatser av den 7 december 1998 om

Europeiska unionens utvidgning. Europeiska rådet framhåller att varje

land även i fortsättningen kommer att bedömas var för sig. Europeiska

rådet uppmanar kommissionen att lägga fram sina följande lägesrapporter

inför Europeiska rådet i Helsingfors.

59. Europeiska rådet noterar med tillfredsställelse att man i de sex

anslutningskonferenserna med Cypern, Ungern, Polen, Estland,

Tjeckiska republiken och Slovenien nu förhandlar om sakfrågor och att

de första konkreta resultaten har uppnåtts. Europeiska rådet anmodar

rådet, kommissionen och kandidatländerna att fortsätta i samma takt, så

att förhandlingarna kan gå in i ett intensivt skede under första halvåret

1999.

60. Europeiska rådet välkomnar också de framsteg som nåtts i

förberedelserna för anslutningsförhandlingar med Rumänien, Slovakien,

Lettland, Litauen och Bulgarien enligt redogörelsen i kommissionens

rapporter. Det noterar att övergången från den multilaterala till den

bilaterala etappen av den analytiska genomgången av regelverket från

och med början av nästa år kommer att tillföra processen ny dynamik och

på detta sätt gynna förberedelserna inför förhandlingarna.

61. Europeiska rådet välkomnar Maltas beslut att återuppta sin ansökan

om medlemskap i Europeiska unionen och noterar kommissionens avsikt

att i början av nästa år lägga fram en aktuell version av sitt positiva

yttrande från 1993.

62. Europeiska rådet upprepar unionens beredvillighet att lämna fortsatt

föranslutningsstöd under hela processen. Det hälsar med tillfredsställelse

den breda politiska överenskommelsen om föranslutningsinstrumenten

enligt rådets rapport om Agenda 2000, dock även fortsättningsvis med

förbehåll för en övergripande enighet om Agenda 2000.

63. Europeiska rådet understryker den stora vikt som det fäster vid den

fortsatta utvecklingen av relationerna mellan EU och Turkiet för att den

europeiska strategin för att förbereda Turkiet för medlemskap skall föras

framåt. I detta sammanhang erkänner det den centrala betydelsen av det

fortsatta genomförandet av den europeiska strategin i enlighet med sina

slutsatser från Luxemburg och Cardiff.

64. Europeiska rådet noterade det arbete som utförts av

Europakonferensen som forum för politiskt samråd om frågor av allmänt

intresse för deltagarna. Ett möte på utrikesministernivå kommer att äga

rum under 1999.

65. Europeiska rådet i Helsingfors kommer att beakta

Europakonferensens framtida roll och frågan om medlemskap mot

bakgrund av en rapport från rådet om arbetet inom konferensen och

andra forum som är engagerade i liknande arbete. Samtidigt bekräftade

det att Schweiz var inbjudet att bli medlem.

VI. MILJÖ OCH HÅLLBAR UTVECKLING

66. Europeiska rådet bekräftar åter sina åtaganden från Luxemburg och

Cardiff om att integrera miljö och hållbar utveckling i all

gemenskapspolitik med tanke på Amsterdamfördraget. Det välkomnar de

inledande rapporter som lämnats av råden (transport, energi och

jordbruk) i denna fråga och uppmanar dem att fortsätta sitt arbete för att

lägga fram allomfattande strategier inom dessa sektorer inklusive en

tidsplan för flera åtgärder och en uppsättning indikatorer till Europeiska

rådet i Helsingfors. Europeiska rådet erkänner att det blir viktigt att

miljöintegrering får en relevant behandling i de beslut som skall fattas

om jordbruks- och strukturpolitiken inom ramen för Agenda 2000 med

beaktande av de framsteg som hittills rapporterats.

67. Det uppmanar rådet att ytterligare utveckla detta arbete i annan

gemenskapspolitik, särskilt i råden (utveckling, inre marknad och

industri). Rådet bör också betona sektorsövergripande frågor som

klimatförändringar och miljödimensionen i sysselsättningen och

utvidgningen. I detta sammanhang välkomnar Europeiska rådet rådets

slutsatser om miljöstrategier inför anslutningen och om kärnsäkerhet

inom ramen för utvidgningen av Europeiska unionen.

68. Kommissionen uppmanas att överlämna en lägesrapport om

integrering av miljöpolitiken före Europeiska rådet i Köln, med särskild

hänsyn till om miljöbedömningar används i dess viktigare politiska

förslag.

69. Vid sitt möte i Helsingfors kommer Europeiska rådet att göra en

översyn av de övergripande framstegen i fråga om integrering av miljö

och hållbar utveckling för att länka samman de sektorsstrategier som

utarbetats av de olika råden, en samordnad rapport om indikatorer som

skall läggas fram av kommissionen och den globala bedömningen av det

femte miljöhandlingsprogrammet.

70. En av den största utmaningarna på miljöområdet under de närmaste

årtiondena är klimatförändringarna. Arbetet med en gemensam och

samordnad politik samt åtgärder inom gemenskapen bör intensifieras,

med beaktande av att nationella åtgärder är det viktigaste medlet för att

uppfylla åtagandena från Kyoto. Europeiska rådet välkomnar

handlingsplanen från Buenos Aires och understryker vikten av att den

genomförs, så att Kyotoprotokollet snart kan ratificeras. Europeiska rådet

i Köln bör överväga en övergripande EU-strategi för klimatpolitiken på

grundval av en rapport från kommissionen.

VII. FÖRBEREDELSER INFÖR GENOMFÖRANDET AV

AMSTERDAMFÖRDRAGET

71. Europeiska rådet bekräftar åter den vikt som det fäster vid att

Amsterdamfördraget skall kunna fungera fullt ut så fort det träder i kraft.

Det välkomnar de framsteg som uppnåtts hittills i det förberedande

arbetet och understryker behovet av att de nödvändiga åtgärderna

skyndsamt avslutas, även på det viktiga området rättsliga och inrikes

frågor.

72. Europeiska rådet noterade utkastet till stadga för Europaparlamentets

ledamöter och uppmanar de berörda institutionerna att se till att den

nödvändiga uppföljningen görs.

73. När det gäller den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är

Europeiska rådet enigt om att rådets generalsekreterare och höge

representant för GUSP skall utnämnas snarast möjligt och att det skall

vara en person med en stark politisk profil. Europeiska rådet

uppmärksammar det arbete som rådet genomfört för att inrätta en enhet

för politisk planering och tidig förvarning inom generalsekretariatet.

74. Europeiska rådet uppmanar rådet att i enlighet med

rekommendationerna i sin rapport förbereda gemensamma strategier för

Ryssland, Ukraina och Medelhavsområdet, med särskild hänsyn till

Barcelonaprocessen och fredsprocessen i Mellanöstern, samt för Västra

Balkan, varvid den första gemensamma strategin skall gälla Ryssland.

När ytterligare ämnen för gemensamma strategier skall fastställas, bör

även tematiska ämnen övervägas.

75. Europeiska rådet uppmanar rådet att i samförstånd med VEU slutföra

arrangemangen för ett ökat ömsesidigt samarbete enligt protokollet om

artikel 17 i Fördraget om Europeiska unionen, ändrat genom

Amsterdamfördraget, så att dessa kan börja gälla när fördraget träder i

kraft.

76. Europeiska rådet välkomnar de nya impulser som tillförts debatten

om en gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik. Europeiska

rådet anser att GUSP måste stödjas av trovärdig operativ kapacitet för att

Europeiska unionen skall kunna spela sin roll fullt ut på den

internationella scenen. Det välkomnar den fransk-brittiska förklaring som

gjordes den 4 december 1998 i Saint-Malo. De europeiska staternas olika

ställningstaganden, bl.a. några medlemsstaters skyldigheter inom Nato,

måste beaktas när den europeiska solidariteten stärks.

77. Det välkomnar VEU:s avsikt att granska räkenskaperna för de medel

som finns tillgängliga för europeiska operationer.

78. Europeiska rådet uppmanar det tillträdande ordförandeskapet att

främja denna debatt mot bakgrund av de diskussioner som hölls vid

VEU:s ministermöte i Rom den 16 november och i rådet (allmänna

frågor) den 7 december. Europeiska rådet kommer att ta upp denna fråga

i Köln den 3-4 juni 1999.

VIII. SUBSIDIARITET

79. Europeiska rådet bekräftar åter sin beslutsamhet att säkerställa

fullständig tillämpning av subsidiaritetsprincipen. Beslut skall fattas så

nära Europeiska unionens medborgare som möjligt. Principerna om

subsidiaritet och proportionalitet är rättsligt bindande principer, enligt

artikel 3b i EG-fördraget, som måste respekteras fullständigt av

institutionerna.

Mot bakgrund av de diskussioner som fördes vid det informella mötet i

Pörtschach är rådet enigt om följande:

- Institutionerna skall hädanefter vägledas av de kriterier och den praxis

som anges i det protokoll om subsidiaritet och proportionalitet som

kommer att bifogas EG-fördraget när Amsterdamfördraget träder i kraft.

- Kommissionens årliga rapport "Bättre lagstiftning" bör utgöra grunden

för rapporter och granskningar av det senaste årets utveckling. Framtida

rapporter bör läggas fram i god tid för att möjliggöra grundlig diskussion

inom de olika institutioner och organ som berörs (Europaparlamentet,

rådet, Regionkommittén, COSAC, Ekonomiska och sociala kommittén)

och därigenom på bästa möjliga sätt förbereda Europeiska rådet.

- Rådet bör föra en riktlinjedebatt om de framtida grön- och vitböckerna

från kommissionen mot bakgrund av subsidiaritetsprincipen så att

kommissionens initiativrätt på intet sätt undergrävs.

- Innan kommissionen föreslår viktig ny lagstiftning bör den undersöka

om annan befintlig gemenskapslagstiftning som rör samma fråga behöver

ändras eller konsolideras, eller upphävas om den inte längre är

motiverad.

- Enligt artikel 189 i EG-fördraget skall Europaparlamentet, rådet och

kommissionen fullständigt säkerställa principen om att direktiv med

avseende på det resultat som skall uppnås skall vara bindande för varje

medlemsstat till vilken de är riktade, men skall överlåta åt de nationella

myndigheterna att bestämma form och tillvägagångssätt för

genomförandet.

- Enligt artikel 190 i EG-fördraget skall grunden för de rättsakter som

antas av behöriga institutioner anges, för att motivera deras

överensstämmelse med principerna för subsidiaritet och proportionalitet.

80. I december 1999 kommer Europeiska rådet att granska resultaten på

de ovannämnda punkterna samt erfarenheterna från den fulla

tillämpningen av protokollet om subsidiaritet och proportionalitet.

IX. FÖRBÄTTRING AV EFFEKTIVITETEN INOM

INSTITUTIONERNA

81. Europeiska rådet förde en diskussion om EU-institutionernas framtid,

särskilt mot bakgrund av den kommande utvidgningen och på grundval

av de informella samtalen i oktober i Pörtschach. Europeiska rådet

- är enigt om att ratificeringen av Amsterdamfördraget alltjämt står

överst bland prioriteringarna. Europeiska rådet i Köln kommer att besluta

om hur och när de institutionella frågor som inte har fått någon lösning

genom detta fördrag skall lösas före utvidgningen,

- välkomnar lägesrapporten och de åtgärder som rådet (allmänna frågor)

redan vidtagit för att på ett bättre sätt organisera sitt arbete och för att

anta effektivare förfaranden, framför allt för att kunna ägna mer tid åt

sina väsentliga övergripande funktioner. Det uppmanar rådet (allmänna

frågor) att fullfölja denna uppgift till Europeiska rådet i Helsingfors.

- godkänner att antalet rådssammansättningar skall minska och hälsar

rådets rekommendationer med tillfredsställelse,

- ser fram emot den rapport som kommissionens ordförande håller på att

utarbeta om den interna reformen av kommissionen,

- noterar med tillfredsställelse att generalsekreterarens rapport om hur

rådet skall fungera med tanke på unionens utvidgning kommer att läggas

fram i början av 1999.

82. Europeiska rådet upprepar den vikt det tillmäter en effektiv kamp mot

bedrägerier, korruption och annan brottslig verksamhet som påverkar

unionens ekonomiska intressen. Europeiska rådet uppmanar

gemenskapens alla institutioner och organ samt medlemsstaterna att

beslutsamt delta i denna kamp. Europeiska rådet välkomnar

kommissionens förslag att upprätta en europeisk byrå för utredning av

bedrägerier. Det noterar att detta förslag kräver en oberoende

interinstitutionell byrå som kommer att få i uppdrag att utreda

bedrägerier som skadar gemenskapens budget både i medlemsstaterna

och i gemenskapens institutioner och organ. Det uppmanar

institutionerna att behandla detta förslag så att ett beslut kan fattas utan

dröjsmål och under alla omständigheter före Europeiska rådets möte i

Köln. Kampen mot bedrägerier kommer att ses över vid Europeiska

rådets möte i Helsingfors.

X. RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGOR

83. Europeiska rådet ställer sig bakom den handlingsplan som rådet och

kommissionen har utarbetat om att upprätta ett område med frihet,

säkerhet och rättvisa, vilken sedan Amsterdamfördraget trätt i kraft

öppnar en ny dimension för åtgärder på området rättsliga och inrikes

frågor och i vilken en konkret ram anges för hur verksamheten på dessa

områden skall bedrivas. Europeiska rådet uppmanar rådet att genast

påbörja genomförandet av de prioriteringar på två års sikt som fastställs i

handlingsplanen.

84. Europeiska rådet begär att särskild uppmärksamhet skall ägnas åt att

skapa ett europeiskt rättsområde i enlighet med Amsterdamfördraget,

med de nödvändiga instrumenten för ett effektivt rättsligt och polisiärt

samarbete särskilt inom Schengenområdet, att vidareutveckla Europols

roll som ett operativt redskap för medlemsstaterna i kampen mot den

organiserade brottsligheten och att utarbeta en övergripande strategi i

fråga om migration.

85. På området asyl och invandring erinrar Europeiska rådet om behovet

av övergripande lösningar för tillfälligt skydd och ett system för

europeisk solidaritet. Europeiska rådet uppmanar rådet att fortsätta sitt

arbete beträffande tillfälligt skydd, europeisk solidaritet, Eurodac,

bestämmelser om medborgare från tredje land och en övergripande

strategi i fråga om migration. I detta sammanhang välkomnar det rådets

beslut att inrätta en högnivågrupp för frågor som rör asyl och migration.

86. Europeiska rådet betonar vikten av att Schengen snabbt integreras i

Europeiska unionen. Rådet efterlyser särskilt lösningar på problemet om

hur de rättsliga grunderna för Schengenregelverket skall anges samt hur

Schengens informationssystem och Schengen-sekretariatet skall

integreras inom EU. Europeiska rådet hälsar med tillfredsställelse att

förhandlingarna med Island och Norge är nära att slutföras.

87. Europeiska rådet välkomnar att Europolkonventionen har trätt i kraft

och att Europol inom kort skall inleda sin verksamhet och på så sätt

skapa förutsättningar för ett närmare polissamarbete i kampen mot alla

betydande former av organiserad brottslighet.

88. Europeiska rådet uppmanar rådet att lösa de återstående frågorna i

samband med utkastet till konvention om inbördes rättshjälp i brottmål.

89. Europeiska rådet behandlade rapporten om hur handlingsplanen för

kamp mot den organiserade brottsligheten, som godkändes vid dess möte

i Amsterdam, har genomförts. Det är medvetet om de betydelsefulla

framsteg som gjorts men understryker att ytterligare arbete måste göras,

särskilt när det gäller medlemsstaternas snara ratificering av de relevanta

konventionerna. Europeiska rådet begär med utgångspunkt i

handlingsplanen att EU:s insatser mot den organiserade brottsligheten

skall förstärkas med ledning av de nya möjligheter som ges i

Amsterdamfördraget. Europeiska rådet hälsar även med tillfredsställelse

att en övergripande strategi för att förebygga organiserad brottslighet har

utarbetats och begär att konkreta åtgärder skall vidtas för att följa upp

denna strategi.

90. Europeiska rådet behandlade rapporten om narkotika och

narkotikarelaterade frågor. Det uppmanar institutionerna att gå vidare

med en integrerad och väl avvägd strategi mot narkotika för perioden

efter 1999, med beaktande av de nya möjligheter som

Amsterdamfördraget ger. De experter som är knutna till Europeiskt

centrum för övervakning av narkotika och narkotikaberoende samt

Europol bör anlitas i full utsträckning i detta sammanhang. Europeiska

rådet välkomnar att olika regionala samarbetsinitiativ utvecklas och

uppmanar till att de som berör Latinamerika och Centralasien

ofördröjligen förs framåt. På det internationella planet måste

genomförandet av riktlinjerna från UNGASS få fullt stöd.

91. Europeiska rådet uppmanar rådet att studera olika sätt att stärka

säkerheten vid unionens yttre gränser och i detta sammanhang förslaget

om en konferens om säkerheten i regionen kring Adriatiska havet och

Joniska havet.

92. Europeiska rådet välkomnar initiativen för skydd av barn. Framförallt

har det konstaterats att barnpornografi på Internet är ett

världsomspännande problem som kräver en samordnad strategi på

internationell nivå, särskilt inom FN:s ram. Rådet uppmanas att sörja för

att dessa initiativ effektivt följs upp både på europeisk nivå och

internationellt.

93. Vid det särskilda möte som Europeiska rådet kommer att hålla i

Tammerfors den 15-16 oktober 1999 skall de framsteg som gjorts

utvärderas, och ytterligare riktlinjer skall ges i fråga om unionens

åtgärder på området rättsliga och inrikes frågor.

XI. NORDIRLAND

94. Europeiska rådet är medvetet om hur viktigt det är att fullfölja den

historiska överenskommelsen i Belfast den 10 april och utnyttja de

möjligheter som denna överenskommelse ger. Det upprepar sin

beslutsamhet, som Europaparlamentet och kommissionen till fullo delar,

att Europeiska unionen bör fortsätta att spela en aktiv roll för att främja

varaktig fred och välstånd i Nordirland och bekräftar på nytt slutsatserna

från Europeiska rådet i Cardiff i detta avseende.

XII. IDROTT

95. Mot bakgrund av den förklaring om idrott som är bifogad till

Amsterdamfördraget och väl medvetet om idrottens sociala roll

uppmanar Europeiska rådet kommissionen att lägga fram en rapport för

Europeiska rådet i Helsingfors om hur man kan bevara den nuvarande

uppbyggnaden av idrotten och upprätthålla idrottens sociala funktion

inom gemenskapen.

96. Europeiska rådet understryker sin oro över utbredningen av doping

inom idrotten och över allvaret i detta problem, som undergräver

inställningen till idrott och äventyrar folkhälsan. Europeiska rådet

framhåller att insatser på EU-nivå är nödvändiga och uppmanar

medlemsstaterna att tillsammans med kommissionen och internationella

idrottsorganisationer gå igenom möjliga åtgärder för att intensifiera

kampen mot denna fara, framför allt genom bättre samordning av redan

befintliga nationella åtgärder.

XIII. YTTRE FRÅGOR

Schweiz

97. Europeiska rådet välkomnar varmt det lyckade utfallet av

förhandlingarna med Schweiz om ett övergripande och väl avvägt paket

med sju betydelsefulla sektorsavtal. Detta avtalspaket kommer att bredda

och ytterligare förstärka de redan fasta band som EU har med Schweiz.

Internationell handel/WTO

98.Europeiska rådet upprepar sitt åtagande gentemot WTO som

grundvalen för EU:s handelspolitik och som den viktigaste ramen för att

ytterligare liberalisera handeln. Europeiska rådet bekräftar åter sitt stöd

till övergripande och breda WTO-förhandlingar som skall inledas år

2000 och uppmanar kommissionen att intensifiera arbetet för att

säkerställa enighet om detta mål vid WTO:s tredje ministerkonferens i

slutet av 1999.

De transatlantiska förbindelserna

99. Europeiska rådet ser fram emot toppmötena mellan EU och Kanada

och mellan EU och USA den 17 och 18 december som ytterligare steg

för att bredda och fördjupa de transatlantiska förbindelserna. Europeiska

rådet välkomnar de framsteg som gjorts i genomförandet av det

transatlantiska ekonomiska partnerskapet genom att ett åtgärdsprogram

upprättats tillsammans med USA. Europeiska rådet upprepar den vikt det

fäster vid att de bilaterala handelsförbindelserna med USA utvecklas

inom ramen för en multilateral handelsordning och understryker det

fortsatta behovet av att bestämmelserna i WTO-avtalet om tvistlösning

fullt ut respekteras vid lösningen av bilaterala tvister. I detta

sammanhang är det Europeiska rådets bestämda åsikt att möjligheterna

att genomföra den multilaterala handelsordningen beror på om parterna

till denna kan undvika att vidta ensidiga åtgärder som strider mot

reglerna i WTO:s tvistlösningssystem, vilket utgör kärnan i

handelsordningen.

Sydafrika

100. Europeiska rådet diskuterade de framsteg som gjorts i

förhandlingarna med Sydafrika om ett omfattande handelsutvecklings-

och samarbetsavtal. Det noterade att högst betydande framsteg har gjorts

men att några punkter ännu kvarstår. Det framhöll den politiska vikten av

detta avtal enligt andan vid mötet med president Mandela i Cardiff.

Europeiska rådet uppmanar rådet att på grundval av ett

kompromissförslag från kommissionen slutföra förhandlingarna så snart

som möjligt och senast före Europeiska rådets möte i mars. Det kommer

att kräva bemödanden från ömse sidor.

Sydosteuropa

101. Europeiska rådet erinrar om det nära intresse som Europeiska

unionen har av att samtliga länder i Sydosteuropa utvecklas politiskt och

ekonomiskt och av stabilitet och välstånd i hela regionen. EU bidrar i

betydande grad till dessa mål, dels genom utvidgningsprocessen, som

omfattar flera av de berörda länderna, dels genom den regionala strategin

som berör länder på västra Balkan. Europeiska rådet uttrycker sin

föresats att fullfölja dessa målsättningar.

Västra Balkan

102. Europeiska rådet understryker nödvändigheten av att båda sidor i

Kosovo-krisen fullt ut och omedelbart efterlever säkerhetsrådets

resolutioner nr 1160, 1199, 1203 och 1207 för att en fredlig lösning skall

uppnås. Det beklagar det bristande engagemanget hos båda parter för att

stödja förhandlingsprocessen och vädjar till Förbundsrepubliken

Jugoslaviens regering och till ledningen för kosovoalbanerna att under

samtalen visa prov på den flexibilitet som behövs för att en

överenskommelse skall kunna nås om Kosovos framtida status.

Europeiska rådet bekräftar åter EU:s beslutsamhet, manifesterad genom

de aktiva insatser som gjordes av EU:s särskilda sändebud Wolfgang

Petritsch, att stödja den politiska processen, att bidra till humanitära

insatser samt att, så snart parterna nått fram till sådan en

överenskommelse, hjälpa till med återuppbyggnaden av Kosovo, bland

annat genom en konferens mellan givarländer.

103. I övertygelsen om att demokrati i Förbundsrepubliken Jugoslavien

är av avgörande betydelse för fred och stabilitet på Balkan fördömer

Europeiska rådet trakasserierna mot oberoende medier och upprepar

EU:s krav på demokratiska reformer och fria medier i

Förbundsrepubliken Jugoslavien. Europeiska rådet kräver även att

samarbete fullt ut sker med den internationella krigsförbrytartribunalen

för f.d. Jugoslavien. Europeiska unionen kommer aktivt att fortsätta att

uppmuntra och stödja president Djukanovic och den valda regeringen i

det reformprogram som för närvarande pågår i Montenegro för att främja

ett demokratiskt och modernt samhälle.

104. Inför det fredsgenomförande rådets kommande möte i Madrid (den

15-16 december) uppmanar Europeiska rådet samtliga berörda parter att

bidra till fortsatta framsteg i riktning mot en normalisering i Bosnien och

Hercegovina, särskilt i fråga om flyktingars återvändande. Det bekräftade

sitt fortsatta starka stöd för den höge representanten Carlos Westendorps

bemödanden.

105. Europeiska rådet välkomnar före detta jugoslaviska republiken

Makedoniens bidrag till att skapa stabilitet i regionen och uppmanar den

nya regeringen i Skopje att fortsätta det ekonomiska och politiska

reformprogrammet och samarbetet mellan de etniska grupperna.

106. Europeiska unionen noterar vissa uppmuntrande förbättringar i

Kroatiens inställning till återvändande för flyktingarna. Europeiska

unionen vädjar enträget till Kroatiens regering att fortsätta sina

ansträngningar att fullgöra alla sina åtaganden, särskilt i fråga om

flyktingars återvändande, medierna och vallagen.

107. Europeiska rådet välkomnar det albanska folkets godkännande av en

ny författning som ett nödvändigt steg i riktning mot politisk stabilitet.

Europeiska rådet uppmanar alla parter, särskilt Demokratiska partiet, att

medverka i de demokratiska och parlamentariska institutionerna.

Europeiska rådet understryker att EU är berett att stödja den albanska

regeringens reformansträngningar, inte minst på områdena allmän

säkerhet och ekonomi.

108. Europeiska rådet understryker den vikt man i EU:s förbindelser med

samtliga dessa länder tillmäter villkorlighet inom ramen för EU:s

regionala strategi.

Nordlig dimension

109. Europeiska rådet välkomnade kommissionens interimsrapport om

en nordlig dimension i Europeiska unionens politik. Det underströk hur

viktigt detta ämne var för både unionens inre politik och dess yttre

förbindelser, särskilt med Ryssland och Östersjöregionen. Det framhävde

behovet av att utöka kontakterna med alla berörda länder för att utarbeta

ett koncept för den nordliga dimensionen och uppmanade rådet att på

grundval av kommissionens interimsrapport fastställa riktlinjer för

åtgärder på relevanta områden. Europeiska rådet välkomnar det

finländska initiativet att i samarbete med Europeiska kommissionen

anordna en konferens om denna fråga under andra halvåret 1999.

110. När det gäller problemet med utbränt kärnbränsle och kärnavfall i

nordöstra Ryssland tog Europeiska rådet del av resultaten från toppmötet

mellan EU och Ryssland i Wien. Det välkomnade den gemensamma

förståelsen av att ett antal kvarstående frågor måste tas upp till

behandling med ännu starkare ansträngningar för att lösa detta allvarliga

miljöproblem.

Ryssland

111. Europeiska rådet har ingående diskuterat situationen i Ryssland. Det

välkomnar rådets lägesrapport om utformningen av en övergripande EU-

politik gentemot Ryssland. Europeiska rådet bekräftar åter den betydelse

som Ryssland har som strategisk partner till unionen, något som visade

sig vid toppmötet i Wien den 27 oktober mellan EU och Ryssland.

Europeiska rådet betonar unionens solidaritet med Ryssland och dess

folk i den nuvarande ekonomiska krisen. Denna kris yttrar sig på många

sätt. Det måste också EU:s och det övriga världssamfundets svar på

krisen göra. Europeiska rådet understryker unionens beredvillighet att

hjälpa Ryssland att genom trovärdiga och varaktiga marknadsbaserade

reformer komma igenom krisen, samtidigt som överhängande sociala

behov tillgodoses och med ett fortsatt åtagande för demokrati,

mediefrihet, rättsprinciper och respekt för de mänskliga rättigheterna.

112. Europeiska rådet välkomnar de ansträngningar som redan gjorts för

att ge unionens bistånd till Ryssland en ny inriktning, särskilt genom att

föra genomförandet av avtalet om partnerskap och samarbete framåt.

Europeiska rådet uppmanar rådet att snarast möjligt fatta beslut om

livsmedelshjälp till Ryssland, tillsammans med lämpliga

kontrollmekanismer. Europeiska rådet anmodar rådet att fortsätta sitt

arbete på en övergripande EU-politik genom att fastställa hur EU:s

prioriterade områden skall föras framåt och i vilken takt detta skall ske.

De nya oberoende staterna

113. Europeiska rådet uttryckte också sina farhågor i fråga om den

försämrade ekonomiska situationen i de nya oberoende staterna, särskilt

de som har nära finansiella eller handelsmässiga förbindelser med

Ryssland. Det uppmanar därför Europeiska kommissionen att överlämna

en rapport till rådet om händelseutvecklingen på detta område, med

förslag till hur dessa ekonomiska problem skall angripas, inte bara inom

ramen för de befintliga biståndsprogram som står till dess förfogande

utan även genom partnerskaps- och samarbetsavtalen när dessa träder i

kraft.

Ukraina

114. Europeiska rådet bekräftade den grundläggande betydelse som det

tillmäter partnerskapsbanden mellan Europeiska unionen och Ukraina.

Europeiska rådet välkomnade att förbindelserna stärkts inom ramen för

partnerskaps- och samarbetsavtalet och genom det framgångsrika

toppmötet i Wien i oktober 1998.

115. Europeiska rådet uppmuntrar den ukrainska regeringen att

konsekvent och beslutsamt fullfölja de ekonomiska reformerna och

tillförsäkrar den EU:s stöd. Europeiska rådet bekräftar även sitt stöd till

Ukrainas beslut att stänga kärnkraftverket i Tjernobyl senast år 2000 i

enlighet med samförståndsavtalet med G-7.

Europa-Medelhavspartnerskapet

116. Europeiska rådet bekräftade åter den vikt det tillmäter Europa-

Medelhavspartnerskapet och framhöll sin tillfredsställelse med den

pågående mångfasetterade dialogen inom detta forum. Det tredje Europa-

Medelhavsmötet på ministernivå i Stuttgart i april 1999 kommer att ge

unionen och dess partner i Medelhavsområdet tillfälle att fortsätta sitt

framgångsrika arbete och ge partnerskapet nya impulser.

Fredsprocessen i Mellanöstern

117. Europeiska rådet erinrade om sina slutsatser från Cardiff och

välkomnade den nya dynamik i fredsprocessen som skapats genom Wye

River-avtalet den 23 oktober 1998. Europeiska rådet noterar de framsteg

som båda sidorna hittills gjort i genomförandet av avtalet men beklagar

de nyligen inträffade våldshandlingarna, de ömsesidiga beskyllningarna

och uppställandet av nya villkor som riskerar att omintetgöra de

bräckliga framsteg som gjorts sedan Wye River. Europeiska rådet

uppmanar parterna att visa återhållsamhet, avstå från ensidiga handlingar

och fullt ut, i tid och med uppriktig vilja genomföra de återstående

bestämmelserna och därigenom bidra till att återupprätta det förtroende

som är nödvändigt för att fredsprocessen skall kunna fullföljas på

grundval av de avtal som ingåtts i Oslo och i Madrid.

118. Vid den konferens som nyligen hölls i Washington om fred och

utveckling i Mellanöstern upprepade EU - som största kollektiva givare

till palestinierna - sin fasta föresats, som kommit till uttryck i Europeiska

unionens särskilda sändebud Miguel Moratinos aktiva insatser, att

politiskt och ekonomiskt och i samverkan med USA och andra berörda

parter bidra till att fredsprocessen till alla delar blir en framgång.

Cypern

119. Europeiska rådet bekräftar sitt stöd för de ansträngningar som FN:s

generalsekreterare har gjort för att nå en övergripande uppgörelse på

Cypern och i synnerhet för den process som har utvecklats av hans vice

särskilda representant med målet att minska spänningen och främja

framsteg mot en rättvis och varaktig uppgörelse på grundval av

säkerhetsrådets resolutioner i frågan.

Irak

120. Europeiska rådet diskuterade situationen när det gäller Irak. Det

fördömer att Iraks upprepade underlåtenhet att fullgöra sina åtaganden att

samarbeta med UNSCOM. Det lovar att kraftfullt stödja UNSCOM och

IAEA och uppmanar Irak att följa säkerhetsrådets resolutioner och att

fullt ut bidra med det samarbete som är nödvändigt för att säkerhetsrådet

på grundval av en rapport från Förenta nationernas generalsekreterare

skall kunna fortsätta med en övergripande granskning.

Området kring de stora sjöarna

 121.Europeiska rådet noterar att den väpnade konflikten i Demokratiska

republiken Kongo förvärras och internationaliseras, vilket i samband med

den nuvarande militära upptrappningen i området utgör ett allvarligt hot

mot den stabilitet som krävs för hela regionens utveckling. Europeiska

rådet bekräftar på nytt sitt stöd för principerna om Demokratiska

republiken Kongos och dess grannländers territoriella integritet och

suveränitet och vädjar om att fientligheterna omedelbart skall upphöra,

att de utländska trupperna skall dra sig tillbaka från Demokratiska

republiken Kongo och förhandlingar inledas mellan alla berörda parter

för att nå en snar politisk lösning av konflikten. Europeiska rådet

välkomnar ansträngningarna i den riktningen vid det afrikansk-franska

toppmötet i Paris. Det bekräftar sitt stöd för Europeiska unionens

särskilda sändebud Aldo Ajellos arbete. Unionen uppmanar dessutom de

politiska ledarna i regionen att respektera mänskliga rättigheter och

humanitära lagar.

Östtimor

122. Europeiska rådet hoppas att de uppmuntrande resultaten av

förhandlingarna mellan Portugal och Indonesien under FN:s

generalsekreterares beskydd kommer att följas av påtagliga framsteg på

fältet, främst genom en verklig och kraftig minskning av Indonesiens

militära närvaro i området, frigivning av den östtimorianske ledaren

Xanana Gusmão och alla politiska fångar och inrättande av en permanent

FN-närvaro i Östtimor. Europeiska rådet anser att en definitiv lösning på

den östtimorianska frågan inte är möjlig utan fria val för att utröna den

östtimorianska befolkningens verkliga vilja.

Macao

123. Europeiska rådet betonar att övergångsprocessen i Macao utvecklar

sig i positiv riktning. Rådet väntar sig att förverkligandet av Kinas och

Portugals gemensamma förklaring från 1987 kommer att bidra till en

smidig överföring av ansvaret den 20 december 1999 och att full respekt

för den höga graden av autonomi i den framtida särskilda administrativa

regionen kommer att garantera att Macao kan behålla sin specifika

sociala, ekonomiska, juridiska och kulturella identitet. Europeiska rådet

är övertygat om att de förbindelser och samarbetslänkar som finns mellan

Europeiska unionen och Macao kommer att förstärkas och ge ett positivt

bidrag till framsteg och stabilitet i området.

Orkanen Mitch

124. Europeiska rådet förklarar sin solidaritet med Centralamerikas

befolkning, som drabbats av de dramatiska konsekvenser, förluster i döda

och sårade och materiella skador som orkanen Mitch förorsakat. Utöver

den katastrofhjälp som Europeiska unionen och dess medlemsstater sänt

till området uppmanar Europeiska rådet kommissionen att snarast

förelägga rådet en handlingsplan för återuppbyggnadssamarbete i

området. Det uppmanar rådet att sammankalla ett särskilt möte med de

centralamerikanska länderna för att diskutera planen. Europeiska rådet

uppmanar rådet och kommissionen att överväga möjligheterna att lätta på

den börda som utlandsskulderna innebär för de berörda länderna.

Bilaga 13: Ratifikationsläget för Amsterdamfördraget

Sammanställning över ratifikationsläget för Amsterdamfördraget den 31

december 1998

Medlemsland Datum för ratifikation

Belgien

Danmark 24 juni 1998

Finland 15 juli 1998

Frankrike

Grekland

Irland 30 juli 1998

Italien 24 juli 1998

Luxemburg 4 september 1998

Nederländerna 31 december 1998

Portugal

Spanien

Storbritannien 15 juni 1998

Sverige 15 maj 1998

Tyskland 7 maj 1998

Österrike 21 juli 1998

Bilaga 14: Svenska ledamöter i Europaparlamentet

Av Europaparlamentets 626 ledamöter är 22 från Sverige. De svenska

ledamöterna innehar följande platser (98-12-15):

ESP - Europeiska socialdemokratiska partiets grupp

(socialdemokraterna)

Veronica[REDACTED_EFTERNAMN] (s): Fr.o.m. 6 oktober 1998 ledamot i utskottet för kultur,

ungdomsfrågor, utbildning och media (C12) samt utskottet för kvinnors

rättigheter (C19). Suppleant i utskottet transport och turism (C10).

Suppleant i delegationen för förbindelser med Ryssland (D5).

Jan[REDACTED_EFTERNAMN] (s): Ledamot i utskottet för socialfrågor och

sysselsättning (C8). Suppleant i utskottet för medborgerliga fri- och

rättigheter och inrikesfrågor (C14). Vice ordförande i delegationen till

det blandade parlamentariska utskottet EU-Lettland.

Anneli Hulthén (s): Ledamot i utskottet för miljö, folkhälsa och

konsumentskydd (C11). Suppleant i utskottet för socialfrågor och

sysselsättning (C8). Ledamot och förste vice ordförande i delegationen

för förbindelser med Estland (D2).

Maj-Lis[REDACTED_EFTERNAMN] (s): Ledamot i utskottet för utveckling och samarbete

(C13). Suppleant i utskottet för institutionella frågor (C16) samt i

utskottet för kvinnors rättigheter (C19). Ledamot i delegationen till det

blandade parlamentariska utskottet EU-Ungern (DM5). Suppleant i den

gemensamma församlingen av Europaparlamentets ledamöter för

konventionen mellan stater i Afrika, Västindien och Stilla Havet och

Europeiska unionen (AVS-EU). Vice ordförande i socialistgruppen.

Maj Britt[REDACTED_EFTERNAMN] (s): Ledamot i utskottet för utrikes-, säkerhets- och

försvarsfrågor (C1). Ledamot i den tillfälliga undersökningskommittén

för gemenskapens transiteringssystem (CT). Suppleant i utskottet för

externa ekonomiska förbindelser (C6). Ledamot i underutskottet för

säkerhet och nedrustning (SC1A). Andre vice ordförande i delegationen

för förbindelser med Sydafrika (D24).

Yvonne Sanberg-Fries (s): Fr.o.m. 6 oktober 1998 ledamot i

budgetutskottet (C3) och budgetkontrollutskottet (C15). Suppleant i

utskottet för regionalpolitik (C9).

Sören[REDACTED_EFTERNAMN] (s): Ledamot i utskottet för ekonomi, valutafrågor och

industripolitik (C4) och i utskottet för arbetsordning, valprövning och

ledamöters immunitet (C18),. Suppleant i utskottet för jordbruk och

landsbygdens utveckling (C2). Ledamot och ordförande i delegationen

till Europeiska ekonomiska samarbetsområdets gemensamma

parlamentarikerkommitté (EES) samt ledamot i delegationen för

förbindelser med Schweiz, Island och Norge (D8).

EPP - Europeiska folkpartiets grupp - Kristdemokratiska gruppen

(moderaterna)

Staffan[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN] (m): Viceordförande i EPP-gruppen. Ledamot

i utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor (C1). Suppleant i

underutskottet för monetär politik (SC4). Ledamot i delegationen för

förbindelser med Lettland (D3).

Gunilla[REDACTED_EFTERNAMN] (m): Ledamot i utskottet för ekonomi, valutafrågor och

industripolitik. Suppleant i utskottet för socialfrågor och sysselsättning

(C8). Suppleant i delegationen för förbindelser med Estland (D2).

Charlotte[REDACTED_EFTERNAMN] (m): Ledamot och vicekoordinator för EPP-

gruppen i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och

inrikesfrågor (C14). Suppleant i utskottet för institutionella frågor (C16).

Ledamot i delegationen för förbindelser med Tjeckien.

Per[REDACTED_EFTERNAMN] (m): Ledamot i utskottet för transport och turism (C10).

Suppleant i budgetutskottet (C3).[REDACTED_EFTERNAMN] vice ordförande i delegationen

för förbindelser med Litauen (D4).

Ivar[REDACTED_EFTERNAMN] (m): Ledamot i utskottet för miljö, folkhälsa och

konsumentskydd (C11). Suppleant i utskottet för jordbruk och

landsbygdens utveckling (C2). Suppleant i delegationen till det blandade

parlamentariska utskottet EU-Polen (DM4)

ELDR - Europeiska liberala, demokratiska och reformistiska

partiets grupp (centern och folkpartiet)
[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN] (fp): Ledamot av utskottet för utrikes-, säkerhets-, och

försvarsfrågor (C1). Suppleant av budgetutskottet (C3) och utskottet för

kvinnors rättigheter (C19). Ledamot av delegationen för förbindelser

med fd Jugoslavien samt Albanien.

Hans[REDACTED_EFTERNAMN] (c): Ledamot i utskottet för sociala frågor och

sysselsättning (C8) och underutskottet för monetär politik (SC4).

Suppleant i utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (C4)

samt i utrikesutskottet (C1). Suppleant i delegationen till det blandade

parlamentariska utskottet EU-Slovakien (DM7).

Karl Erik[REDACTED_EFTERNAMN] (c): Ledamot i utskottet för miljö, folkhälsa och

konsumentskydd (C11) samt i fiskeriutskottet (C17). Suppleant i

utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling (C2). Ordförande för

delegationen till det blandade parlamentariska utskottet EU-Tjeckien

(DM6).

GUE/NGL - Gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön

vänster (vänsterpartiet)

Marianne[REDACTED_EFTERNAMN] (v): Ledamot i utskottet för socialfrågor och

sysselsättning (C8) och utskottet för kvinnors rättigheter (C19).

Suppleant i utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt (C7).

Ledamot i delegationen för förbindelser med Litauen (D4) och suppleant

i delegationen för relationer med Ryssland (D5).

Jonas[REDACTED_EFTERNAMN] (v): Ledamot i utskottet för institutionella frågor (C16).

Suppleant i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (C11).

Ledamot i delegationen till Europeiska ekonomiska samarbetsområdets

(EES) gemensamma parlamentarikerkommitté och suppleant i

delegationen för relationer med Estland (D2).
[REDACTED_EFTERNAMN][REDACTED_EFTERNAMN] (v): Ledamot i utskottet för ekonomi, valutafrågor och

industripolitik (C4). Suppleant i budgetutskottet (C3). Ledamot i

delegationen för förbindelser med Lettland (D3) och suppleant i

delegationen för relationer med Litauen (D4). Arbetar därutöver med

frågor rörande jordbruk och offentlig sektor.

V - Gruppen de gröna i Europaparlamentet (miljöpartiet)

Per[REDACTED_EFTERNAMN] (mp): Ledamot i utskottet för utrikes-, säkerhets- och

försvarsfrågor (C1). Suppleant i utskottet för miljö, folkhälsa och

konsumentskydd (C11). Ordförande i delegationen för förbindelser med

Kina (D19).

Ulf[REDACTED_EFTERNAMN] (mp): Ledamot i utskottet för budgetkontroll (C5). Suppleant i

utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi (C5). Ledamot

i delegationen för förbindelser med länderna i Sydasien och Sydasiatiska

organisationen för regionalt samarbete (SAARC) (D21).

Malou[REDACTED_EFTERNAMN] (mp): Ledamot i utskottet för regionalpolitik (C9).

Suppleant i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och

inrikesfrågor (C14). Ledamot i delegationen för förbindelser med

Lettland (D3).

Inger[REDACTED_EFTERNAMN] (mp): Ledamot i utskottet för socialfrågor och

sysselsättning (C8). Suppleant i utskottet för institutionella frågor (C16).

Ledamot i delegationen för förbindelser med AVS-länderna (Afrika,

Västindien och Stilla Havet) och suppleant i delegationen för

förbindelser med Japan (D18).

Bilaga 15: Europeiska kommissionens ledamöter

1998 hade kommissionen följande ledamöter:

Jacques Santer

Ordförande

Generalsekretariatet

Rättstjänsten

Analys- och prognosgruppen

Allmänna tjänsteinspektionen

Gemensamma tjänsten för tolkning och konferenser

Talesmannen

Monetära frågor (tillsammans med Yves-Thibault de Silguy)

Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken samt mänskliga

rättigheter (tillsammans med Hans van den Broek)

Institutionella frågor och mellanstatliga konferenser (tillsammans med

Marcelino Oreja)

Sir Leon Brittan

Vice ordförande

Yttre förbindelser med Nordamerika, Australien, Nya Zeeland, Japan,

Kina, Korea, Hongkong, Macao och Taiwan

Den gemensamma handelspolitiken

Förbindelser med OECD och Världshandelsorganisationen (WTO)

Manuel Marín

Vice ordförande

Yttre förbindelser med södra Medelhavsområdet, Mellanöstern,

Latinamerika och Asien (utom Japan, Kina, Korea, Hongkong, Macao

och Taiwan), inbegripet frågor rörande utvecklingsbistånd.

Martin Bangemann

Ledamot av kommissionen

Industrifrågor

Informations- och telekommunikationsteknik

Karel Van Miert

Ledamot av kommissionen

Konkurrens

Hans van den Broek

Ledamot av kommissionen

Yttre förbindelser med länderna i Öst- och Centraleuropa och de länder

som uppstått ur före detta Sovjetunionen samt Mongoliet; Turkiet,

Cypern, Malta och andra europeiska länder

Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken samt mänskliga

rättigheter (i samråd med ordföranden)

Utrikestjänsten

João de Deus Pinheiro

Ledamot av kommissionen

Yttre förbindelser med staterna i Afrika, Västindien och

Stillahavsområdet (AVS), Sydafrika, inbegripet frågor rörande

utvecklingsbistånd

Lomékonventionen

Pádraig Flynn

Ledamot av kommissionen

Sysselsättning och sociala frågor

Förbindelser med Ekonomiska och sociala kommittén

Marcelino Oreja

Ledamot av kommissionen

Förbindelser med Europaparlamentet

Förbindelser med medlemsstaterna vad avser öppenhet, kommunikation

och information

Kulturella och audiovisuella frågor

Publikationsbyrån

Institutionella frågor och förbindelser med regeringskonferensen 1996

 (i samråd med ordföranden)

Anita[REDACTED_EFTERNAMN]

Ledamot av kommissionen

Frågor om invandring samt rättsliga och inrikes frågor

Förbindelser med ombudsmannen

Ekonomisk styrning

Bedrägeribekämpning

Edith Cresson

Ledamot av kommissionen

Vetenskap, forskning och utveckling

Gemensamma forskningscentret

Utbildning, yrkesutbildning och ungdom

Ritt Bjerregaard

Ledamot av kommissionen

Miljö

Kärnsäkerhet

Monika Wulf-Mathies

Ledamot av kommissionen

Regionalpolitik

Förbindelser med Regionkommittén

Sammanhållningsfonden (i samråd med Neil Kinnock och Ritt

Bjerregaard)

Neil Kinnock

Ledamot av kommissionen

Transporter (inbegripet de transeuropeiska nätverken)

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

Den inre marknaden

Finansiella tjänster och ekonomisk integration

Tull och indirekta skatter

Direkta skatter

Frans Fischler

Ledamot av kommissionen

Jordbruk och landsbygdens utveckling

Emma Bonino

Ledamot av kommissionen

Fiske

Konsumentpolitik

Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd

Yves-Thibault de Silguy

Ledamot av kommissionen

Ekonomiska och finansiella frågor

Monetära frågor (i samråd med ordföranden)

Lån och investeringar

Statistikkontoret

Erkki Liikanen

Ledamot av kommissionen

Budget

Personal och administration

Översättning och informationsteknik

Christos Papoutsis

Ledamot av kommissionen

Energi och Euratoms försörjningskontor

Små och medelstora företag

Turism

Bilaga 16: Svenska ledamöter i Ekonomiska och

sociala kommittén

Ekonomiska och sociala kommittén har fr.o.m den 21 september 1998

följande svenska ledamöter:

Margareta Regnell, SAF

Göran Lagerholm, Sveriges Industriförbund

Christina[REDACTED_EFTERNAMN], Företagarnas Riksorganisation

Sture[REDACTED_EFTERNAMN], Grossistförbundet Svensk Handel

Lars Kritz, Industriförbundet

Leif[REDACTED_EFTERNAMN], LO

Lars[REDACTED_EFTERNAMN], LO

Uno[REDACTED_EFTERNAMN], TCO

Ernst Erik Ehnmark, SACO

Staffan[REDACTED_EFTERNAMN], LRF

Jan[REDACTED_EFTERNAMN], Kooperativa Institutet

Christina Wahrolin, Handikappförbundets Samarbetsorganisation

Anita Harriman, Sveriges Konsumentråd

Turid[REDACTED_EFTERNAMN], Sveriges Konsumentråd

Bilaga 17: Svenska ledamöter i Regionkommittén

Regionkommittén hade 1998 följande svenska ledamöter/ersättare

Ledamöter Ersättare

Roger Kaliff (s), Kalmar (ordf) Ann Beskow (s), Orsa

Evalisa Birath-Lindvall (s), Lars Bjurström (s), Örebro

Stenungsund

Göran Färm (s), Norrköping Endrick Nordvall (s), Göteborg

Bernth[REDACTED_EFTERNAMN] (s), Karlskrona Siwert Nordvall (s), Kiruna

Catharina Tarras-Wahlberg (s), Ulla[REDACTED_EFTERNAMN] (s), Skövde

Stockholm

Margot[REDACTED_EFTERNAMN] (s), Umeå Ulla[REDACTED_EFTERNAMN] (s), Visby

 t.o.m. 1998-09-30

Christina Tallberg (s), Stockholm Per-Olof[REDACTED_EFTERNAMN] (s)[REDACTED_EFTERNAMN]

 t.o.m. 1998-09-30

Anders Gustâv (m), Solna (vice ordf) Catarina Segersten-Larsson (m), Kil

Henrik[REDACTED_EFTERNAMN] (m), Kristianstad Bengt-Anders[REDACTED_EFTERNAMN] (m),

 Gislaved

Anders Knape (m), Karlstad Agneta[REDACTED_EFTERNAMN] (m), Göteborg

Lars[REDACTED_EFTERNAMN] (fp), Göteborg Ulla[REDACTED_EFTERNAMN] (fp), Sundsvall

Kent[REDACTED_EFTERNAMN] (c), Skara Arne[REDACTED_EFTERNAMN] (c), Norrköping

Bilaga 18: Samarbetet inom EU skillnaden mellan

EG och EU

Samarbetet inom Europeiska unionen (EU) brukar beskrivas som ett

samarbete inom tre pelare.

Det traditionella gemenskapssamarbetet inom Europeiska

gemenskapen (EG) återfinns i den första pelaren och grundar sig på EG-

fördraget. I denna pelare finns även samarbetet inom de övriga

gemenskaperna, dvs. det samarbete som grundas på Kol- och

stålfördraget och Euratomfördraget. Sålunda hör samarbetet i bl.a. tull-

och handelspolitiska frågor, den inre marknaden, den ekonomiska och

monetära unionen (EMU), konsumentpolitiken och miljöpolitiken

hemma i första pelaren. På dessa områden kan gemenskapen lagstifta

genom t.ex. förordningar och direktiv.

Samarbetet i den första pelaren skiljer sig från sedvanligt

internationellt samarbete genom att medlemsstaterna i de grundläggande

fördragen har överlåtit vissa beslutsbefogenheter till gemenskaps-

institutionerna. Det gäller bl.a. befogenheten att besluta bindande

föreskrifter och att ingå internationella överenskommelser på vissa

områden. På grundval av fördragen och gemenskapslagstiftningen har en

särskild rättsordning, EG-rätten eller gemenskapsrätten, utvecklats.

Samarbetet i första pelaren betecknas som överstatligt bl.a. genom att

medlemsstaterna har överlämnat vissa beslutsbefogenheter till

gemenskapsinstitutionerna.

Samarbetet i den andra pelaren rör den gemensamma utrikes- och

säkerhetspolitiken (GUSP). Samarbetet i den tredje pelaren rör inrikes

och rättsliga frågor. Samarbetet i dessa pelare grundas på

Unionsfördraget.

I andra och tredje pelaren har inga beslutsbefogenheter förts över från

medlemsstaterna till EU. Medlemsstaterna är bundna av de gemensamma

besluten på samma sätt som normalt följer av ett internationellt

samarbete enligt folkrättens regler. Det är alltså fråga om ett mellan-

statligt samarbete i dessa pelare.

Bilaga 19: Förkortningslista

ACP African, Carribbean and Pacific countries,

 se AVS

AMI Multilaterala investeringsavtal

APEC Ekonomiska samarbetet i Asien och

 Stillahavsområdet

ARF ASEAN Regional Forum

ASEAN Association of South East Asian Nations

ASEAN PMC Post-Ministrial Conference

ASEM Asia Europe Meeting

AVS Afrika, Västindien och Stilla havsområdet

BEST Business Environment Simplification Task

 Force

BNI Bruttonationalinkomst

BNP Bruttonationalprodukt

BSE Bovine Spongiform Encefalopati (galna

 ko-sjukan)

CAP (common agricultural policy), se GJP

CBC Cross border cooperation, gränsöverskridande

 regionalt samarbete i Östersjöregionen

CBSS Council of Baltic Sea States, Östersjöstaternas

 råd

CCAMLR Kommissionen för bevarande av marina

 levande tillgångar i Antarktis

CE-märkt Europeisk standardmärkning

CECA se EKSG

CEEP Arbetsgivarorganisation på europanivå

Celex Databas över gemenskapsrätten (Communitatis

 Europeae Lex)

CEN Europeiska standardiseringsorganisationen

CERN Europeiska atomforskningscentret

CIREFI Centrum för information, reflexion och utbyte i

 frågor som rör gränspassage och invandring

Coreper Ständiga representanternas kommitté

CSD Kommissionen för hållbar utveckling

De gröna De gröna i Europaparlamentet

EA Europeiska ideella föreningar

ECAC European Civil Aviation Conference

ECB Europeiska centralbanken

ECBS Europeiska centralbankssystemet

ECCA Europeiska avtal om ömsesidigt erkännande av

 bedömning om överensbestämmelse, European

 Conformity Assessment Agreements

ECE Ekonomiska kommittén för Europa

ECHO Europeiska byrån för humanitärt bistånd

ECMM European Commission Monitor Mission

EFS Europeiska fackliga samorganisationen

Efta Europeiska frihandelssammanslutningen

EG Europeiska gemenskapen

EHLASS EU:s skaderegestreringssystem för hem- och

 fritidsolycker

EIB Europeiska investeringsbanken

EIC Euro Info Centre

EIF Europeiska investeringsfonden

EKSG Europeiska kol- och stålgemenskapen

ELDR Europeiska liberala, demokratiska och

 reformistiska partiet

EMI Europeiska monetära institutet

EMU Ekonomiska och monetära unionen

ENE Europols narkotikaenhet

EPP European Peoples Party, Europeiska folkpartiet

ERM Exchange Rate Mechanism,

 växelkursmekanism

ESA Europeiska rymdstyrelsen

ESK Ekonomiska och sociala kommittén

ESP Europeiska socialdemokratiska partiet

EU Europeiska unionen

EUF Europeiska utvecklingsfonden

Euro-NCAP Krockprov av nya bilar

Europol Europeiska polisbyrån

EUROSTAT Europeiska statistikbyrån

EXPROM Exportfrämjande åtgärder och

 utbildningsprogram i Japan

FAO Förenta nationernas organ för livsmedel och

 jordbruk

FCCC FN:s klimatkonvention

FN Förenta nationerna

GCC Gulf Cooperation Council

GD Generaldirektorat

GMO Genetiskt modifierade organismer

GPA-reglerna Government Procurement Agreement

GSP Generalized System of Preferences

GTJ Gateway to Japan

GUE/NGL Europeiska enade vänstern/Nordisk grön

 vänster

GUSP Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik

HOGS High Officials Group for Standardization

 Policy

IAEA Internationella atomenergiorganet

IBSFC Fiskerikommissionen för Östersjön

ICRC Internationella röda korskommittén

IMF International Monetary Fund

ITA Informationsteknikavtalet

IGC Inter Governmental Conference,

 regeringskonferens

ITC International Trade Centre

KEDO Korean Peninsula Energy Development

 Organization

LIFE EU:s miljöfond

MAI Multilateralt investeringsavtal

ME Europeiska ömsesidiga bolag

MEDA Messures D`Appuissement, (stödåtgärder) för

 reform av ekonomiska och sociala strukturer

 inom ramen för det Euro-Mediterrana

 partnerskapet

MRA Mutual Recognition Agreements, avtal om

 ömsesidigt erkännande

NUTEK Närings- och teknikutvecklingsverket

OAU Organization for African Unity, Afrikanska

 enhetsorganisationen

OND Open Network Provision

OECD Organization for Economic Cooperation and

 Development

ONP- kommittén Rådgivande organ till kommissionen i

 telekommunikationsfrågor

OSSE Organisationen för säkerhet och samarbete i

 Europa

OTC Kapitaltäckningskrav för kreditrisken i

 råvaruderivat och möjlighet att undanta kontrakt

 som handlats utanför börsen

PHARE Poland and Hungary Aid for Restructuring of

 the Economies

PSA Parnterskaps- och samarbetsavtal

SAARC South Asian Association for Regional

 Cooperation

SADC Southern African Development Community

SEM Sound and Efficient Management

SCE Europeiska kooperativa föreningar

SIS Schengens informationssystem

SLIM Simpler Legislation for the Internal Market

SWEDAC Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll

TARGET Betalningssystem

TEN Transeuropeiska nät

TRIPS Handelsrelaterade immaterialrättsfrågor

UMTS Universal Mobile Telecommunications System

UNCTAD FNs konferens om handel och utveckling

UNDCP FN:s narkotikaprogram

UNDP FN:s utvecklingsprogram

UNEPA FN:s befolkningsfond

UNICE Arbetsgivarorganisation på europanivå

UNICEF FN:s barnfond

UNGASS FN:s generalförsamlings 19.e extra möte

UNTAES United Nations Transitional Administration for

 Eastern Slavonia, Baranja and Western

 Sirmium

VEU Västeuropeiska unionen

WTO World Trade Organization,

 Världshandelsorganisationen

WWF World Wildlife Fund, Världsnaturfonden

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4 mars 1999

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Engqvist,[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar skrivelse 1198/99:60 Berättelse om verksamheten i

Europeiska unionen under 1998.

 En redogörelse för skillnaden mellan EG och EU återfinns i bilaga 18

 En redogörelse för skillnaden mellan EG och EU återfinns i bilaga 18

Skr. 1998/99:60

1

206

299

312

316

319

338

342

388

392

396

397

401

402