Regeringens proposition

1993/94:245

Folkomröstning om EU medlemskap

Prop.

1993/94:245

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 21 april 1994

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Gun[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Justitiedepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen läggs fram förslag till lag om folkomröstning om EU-medlemskap.

Omröstningen föreslås äga rum den 13 november 1994. Lagförslaget behandlar i

övrigt den fråga som omröstningen gäller och vissa valtekniska frågor i samband

med denna.

 I propositionen läggs också fram förslag rörande vissa anslag som har samband

med folkomröstningen.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut . . . . . . . . . . . . . . . . 3

2 Förslag till lag om folkomröstning om EU-medlemskap . . . . 3

3 Ärendet och dess beredning . . . . . . . . . . . . . . . . .5

4 Allmänna föreskrifter om folkomröstning . . . . . . . . . . 7

5 Folkomröstning om EU-medlemskap . . . . . . . . . . . . . . 8

6 Anslagsfrågor . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .10

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 21 april 1994 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .13

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

 1. antar regeringens förslag till lag om folkomröstning om EU-medlemskap,

 2. till Folkomröstning om svenskt medlemskap i EU för budgetåret 1994/95 under

andra huvudtiteln anvisar ett förslagsanslag på 124 840 000 kr,

 3. till Kampanjkostnader m.m. för folkomröstning om EU-medlemskap på

tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret 1993/94 under andra huvudtiteln

anvisar ett reservationsanslag på 60 000 000 kr,

 4. till Europainformation m.m. för budgetåret 1994/95 under tredje huvudtiteln

anvisar ett reservationsanslag på 21 000 000 kr.

 Med hänsyn bl.a. till att lagförslaget föreslås träda i kraft den 1 juli 1994

bör ärendet behandlas under innevarande riksmöte.

2 Förslag till lag om folkomröstning om EU-medlemskap

 Härigenom föreskrivs följande.

1 § Den 13 november 1994 skall folkomröstning hållas i hela landet om svenskt

medlemskap i Europeiska unionen.

 Omröstningen gäller ja eller nej till följande fråga:

 "Riksdagen har beslutat att det skall hållas en folkomröstning om svenskt

medlemskap i Europeiska unionen (EU). Omröstningen gäller om Sverige skall bli

medlem i EU i enlighet med det avtal som förhandlats fram mellan Sverige och

EU:s medlemsstater.

 Anser Du att Sverige bör bli medlem i EU i enlighet med avtalet mellan Sverige

och EU:s medlemsstater?"

2 § För folkomröstningen gäller folkomröstningslagen (1979:369) och de

föreskrifter som finns i 3 - 5 §§.

3 § Röstsedlarna skall vara försedda med rubriken "Folkomröstning om

EU-medlemskap".

 På röstsedlarna skall efter rubriken återges den i 1 § angivna frågan.

Därefter skall anges något av svarsalternativen "Ja" eller "Nej".

 På de blanka röstsedlarna skall dock förutom rubriken endast finnas orden

"Blank röstsedel".

4 § En röstsedel för svarsalternativet ja och en för svarsalternativet nej

skall sändas till varje röstberättigad.

 Partier som är representerade i riksdagen och kampanjorganisationer som verkar

för något av svarsalternativen ja eller nej och som får statsbidrag för sin

verksamhet kan hos Riksskatteverket beställa röstsedlar till det antal partiet

eller organisationen önskar. Staten svarar därvid för kostnaderna till ett antal

som för varje beställare motsvarar högst två gånger antalet röstberättigade i

landet. Varje parti och organisation får dessutom på begäran kostnadsfritt

röstkuvert och ytterkuvert för röstsedelsförsändelse i den utsträckning som

Riksskatteverket anser behövlig.

 De lantbrevbärare som tar emot röstsedelsförsändelser bör medföra röstsedlar

för de två svarsalternativen och blanka röstsedlar.

5 § Riksskatteverket bestämmer den sista dag då beställning av röstsedlar skall

ha gjorts för att leverans skall kunna ske 30 dagar före dagen för omröstningen.

I övrigt tillämpas 6 kap. 8 § vallagen (1972:620).

________________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994.

3 Ärendet och dess beredning

Bakgrund

Efter andra världskrigets slut växte en vision fram om ett allt närmare

samarbete mellan Europas folk. Genom en ökad integration mellan staterna skulle

man undvika fler krig i Europa. Därför skapades de europeiska gemenskaperna (EG)

bestående av Kol- och stålgemenskapen, Europeiska ekonomiska gemenskapen och

Euratom. Det europeiska samarbetet berörde under lång tid främst det ekonomiska

och handelspolitiska området, men hade alltså som yttersta syfte att säkerställa

freden.

 Sverige har sedan 1960-talet strävat efter bredaste möjliga medverkan i den

europeiska integrationen. Detta har bl.a. skett genom att Sverige deltog i

grundandet av Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) år 1960. I samband

med EG:s första utvidgning år 1973 eftersträvade Sverige ett nära, omfattande

och varaktigt samarbete med EG. Förhandlingarna resulterade i ett

frihandelsavtal. Strävan efter ett brett samarbete fortsatte även efter det att

frihandelsavtalet kommit till stånd, fr.o.m. år 1984 i växande utsträckning

tillsammans med de andra EFTA-länderna. År 1984 tillkom den s.k.

Luxemburg-deklarationen, där målet om ett EES-samarbete lades fast. När EG

sedermera beslöt skapa "den inre marknaden" till år 1993 stod det klart för

EFTA-länderna att de behövde fördjupa detta samarbete. Förhandlingarna om ett

europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) inleddes sommaren 1990. EES-avtalet,

med fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital, trädde i kraft den

1 januari 1994. Under den period EES-avtalet färdigförhandlades uttalade

Sveriges riksdag att ett medlemskap i EG är ett nationellt intresse. Den 1 juli

1991 ansökte Sverige om medlemskap och den 1 februari 1993 kunde de formella

medlemskapsförhandlingarna inledas.

 Perioden den 1 februari 1993 till början av april 1994 blev en tid av

intensiva förhandlingar mellan Sverige och EG (fr.o.m. den 1 november 1993 den

europeiska unionen, EU). Det kunde under de inledande expertsamtalen snabbt

konstateras att den dominerande delen av EG:s regelverk var oproblematisk för

Sverige. Flera problemområden som identifierades behandlades och löstes på olika

nivåer i förhandlingsorganisationen under sommaren, hösten och vintern 1993. I

och med att förhandlingarna avslutades den 30 mars 1994 kunde lösningar på de

sista utestående problemen redovisas. Avtalstexten slutjusterades den 12 april

1994.

 Regeringskansliet har ställt samman en departementspromemoria (Ds 1994:48) som

redovisar innebörden för Sverige av ett medlemskap i EU. Särskilt redovisas de

förhandlingslösningar som överenskommits. Promemorian har remitterats till

myndigheter och organisationer. Remissvaren kommer att utgöra underlag för den

proposition om svenskt medlemskap i EU som regeringen avser att lägga fram för

riksdagen senare i år.

 Redan EES-avtalet som trädde i kraft den 1 januari 1994 innebär en

långtgående ekonomisk integration mellan Sverige och EU-länderna. Genom det

avtalet skapades grundförutsättningarna för de s.k. fyra friheterna. Den fria

rörligheten för varor, tjänster, kapital och personer har därför i många

avseenden redan kunnat förverkligas.

 Ett svenskt medlemskap i EU innebär att dessa friheter kan realiseras i full

utsträckning. Förutsättningarna för ett gränslöst Europa skapas. Sverige kommer

genom ett EU-medlemskap att delta fullt ut i unionens beslutsfattande genom

representation i alla EU:s institutioner (ministerrådet, parlamentet,

kommissionen, domstolen etc.).

 Förhandlingsresultatet innebär att Sverige som medlem i EU deltar fullt ut och

aktivt i:

- den gemensamma inre marknaden med fri rörlighet för varor, tjänster, personer

och kapital,

- tullunionen och den gemensamma handelspolitiken,

- den gemensamma jordbruks- och fiskeripolitiken,

- samarbetet om rättsliga och inrikes frågor, den s.k. tredje pelaren, som avser

bl.a. kamp mot internationell brottslighet och narkotikasmuggling samt

samordning av flykting- och invandrarpolitiken,

- unionens samtliga gemensamma program rörande forskning, utbildning, teknologi,

småföretagande, konsumentskydd, turism, statistik, miljövård etc.,

- den fortsatta utvecklingen av unionens sociala dimension,

- den ekonomiska och monetära unionen (EMU) som är i vardande, varvid riksdagen

kommer att ta ställning till frågorna om en gemensam valuta och centralbank när

dessa aktualiseras,

- den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, men med alltjämt bibehållen

militär alliansfrihet.

 På en rad områden har Sverige förhandlat fram särlösningar, som tillgodoser

svenska nationella intressen. Dessa gäller bl.a. miljön, handelspolitiken,

regionalpolitiken, jordbruket, veterinära och växtskyddsbestämmelser, fisket,

indirekta skatter, införselbestämmelser, alkoholmonopolen, Euratomreglerna och

budgeten.

Överläggningar mellan riksdagspartierna, m.m.

Företrädare för riksdagspartierna har vid överläggningar den 18 mars 1994 enats

om att en rådgivande folkomröstning i EU-frågan skall äga rum den 13 november

1994.

 Med utgångspunkt i denna överenskommelse uppdrog regeringen den 24 mars 1994

åt Riksskatteverket att vidta de förberedande åtgärder som behövs inför

folkomröstningen och därvid utgå från följande förutsättningar enligt

partiöverenskommelsen, nämligen

 att endast svenska medborgare som har rösträtt vid val till riksdagen skall ha

rösträtt vid folkomröstningen,

 att svarsalternativen skall vara ja eller nej och att förutom möjligheten att

rösta blankt något tredje alternativ inte skall finnas,

 att röstsedlarna skall vara försedda med en rubrik och därefter i två

meningar återge dels att riksdagen har beslutat att en folkomröstning skall

hållas den 13 november 1994, dels den egentliga frågeställningen,

 att en röstsedel för varje förslag som omröstningen gäller genom

omröstningsmyndigheternas försorg sänds till varje röstberättigad och att detta

helst bör ske i samband med att röstkorten sänds ut,

 samt att Riksskatteverket till varje hushåll skall sända ut en infor-

mationsbroschyr som beskriver röstningsförfarandet och i vilken det skall

beredas plats för information på tillsammans ca tolv sidor i A 4-format om det

avtal regeringen träffat med EU:s medlemsstater om medlemskap i EU.

 Vid fortsatta överläggningar mellan företrädare för riksdagspartierna har

överenskommelser träffats om vilka medel som bör anslås till kampanjverksamhet

inför folkomröstningen och om principer för hur medlen skall fördelas.

 Inför folkomröstningen har ett antal skrivelser inkommit i frågor som rör

folkomröstningsdagen, rösträtt för invandrare, kostnader för kommunerna,

fördelningen av kampanjmedel, m.m.

 För att en rådgivande folkomröstning skall kunna genomföras krävs enligt 8

kap. 4 § regeringsformen att riksdagen fattar beslut därom i form av lag. På

grundval av den mellan riksdagspartierna träffade överenskommelsen lägger

regeringen nu fram nödvändiga lagförslag samt förslag om vissa anslagsfrågor.

4 Allmänna föreskrifter om folkomröstning

Föreskrifter om förfarandet vid folkomröstningar i hela riket finns i

folkomröstningslagen (1979:369, senast ändrad 1993:1696). Lagen innehåller alla

de regler som har bedömts erforderliga för att hålla en beslutande

folkomröstning i en grundlagsfråga. Däremot innehåller den inte alla

föreskrifter som behövs för att en rådgivande folkomröstning skall kunna äga

rum. Bl.a. skall enligt 18 § tidpunkten för omröstningen och den fråga som skall

ställas till folket anges i en särskild lag. Vidare kan i den särskilda lagen

meddelas bestämmelser som avviker från eller kompletterar folkomröstningslagens

föreskrifter, t.ex. bestämmelser om röstsedlarnas utformning och

tillhandahållandet av röstsedlar (prop. 1978/79:195 s. 84). En sådan särskild

lag är lagen (1980:7) om folkomröstning i kärnkraftsfrågan (prop. 1979/80:75,

bet. 1979/80:NU26, rskr. 1979/80:141).

 Folkomröstningslagen hänvisar i stor utsträckning till bestämmelser i vallagen

(1972:620, omtryckt 1991:95). Härutöver finns i folkomröstningslagen

föreskrifter som på olika punkter avviker från eller kompletterar vallagens

bestämmelser.

 Enligt 5 § första stycket folkomröstningslagen tillkommer rösträtt vid en

folkomröstning dem som är röstberättigade vid val till riksdagen. Föreskriften

innebär att rösträtten tillkommer svenska medborgare som är bosatta i Sverige (3

kap. 2 § regeringsformen) eller som någon gång har varit folkbokförda här (4

kap. 11 § vallagen). Vidare krävs för att någon skall ha rösträtt att han har

uppnått 18 års ålder senast på omröstningsdagen. Frågan huruvida rösträtt vid en

folkomröstning föreligger avgörs på grundval av en före omröstningen upprättad

röstlängd, nämligen den allmänna och den särskilda röstlängd som upprättas

enligt 4 kap. vallagen (5 § andra stycket folkomröstnings-lagen).

 I 7 och 8 §§ folkomröstningslagen finns bestämmelser om röstsedlar. De innebär

bl.a. att bara sådana röstsedlar som tillhandahålls av Riksskatteverket får

användas vid en folkomröstning. För varje förslag som är föremål för omröstning

skall det framställas röstsedlar som är försedda med en tryckt meningsyttring.

Dessutom skall det finnas blanka röstsedlar. Röstsedlarna för en omröstning

skall vara lika till storlek, färg och material. Staten svarar för kostnaderna

för framställningen av det antal röstsedlar som behövs.

 Bestämmelserna i 10 § folkomröstningslagen angående var röstning får äga rum

innebär att röstning kan ske - förutom i omröstningslokalen på dagen för

folkomröstningen - på Posten Aktiebolags postkontor i Sverige, hos svenska

utlandsmyndigheter och på svenska fartyg i utrikes fart. I fråga om röstningen

på annat ställe än i omröstningslokalen hänvisas till 10 kap. vallagen. Där

föreskrivs bl.a. att röstning på postkontor och hos svenska utlandsmyndigheter i

regel får ske fr.o.m. den 24:e dagen före valdagen (1 och 7 §§) och att

röstning på fartyg får påbörjas tidigast den 55:e dagen före valdagen (13 §).

5 Folkomröstning om EU-medlemskap

Regeringens förslag: Folkomröstningen skall hållas

den 13 november 1994. Svarsalternativen vid

omröstningen skall vara ja eller nej till frågan om

Sverige bör bli medlem i EU i enlighet med avtalet

mellan Sverige och EU:s medlemsstater.

Skälen för regeringens förslag: Beslut om att anordna en rådgivande

folkomröstning skall enligt regeringsformen fattas av riksdagen genom lag. I

lagen skall anges bl.a. tidpunkten för folkomröstningen och den fråga som skall

ställas. Riksdagspartierna har som tidigare nämnts kommit överens om att en

rådgivande folkomröstning rörande ett svenskt medlemskap i EU skall hållas den

13 november 1994.

 När det gäller hur den fråga som skall ställas i folkomröstningen bör

formuleras beaktar regeringen följande.

 Frågan om ett svenskt medlemskap i EU har väckt stor uppmärksamhet och

föranlett en debatt såväl hos de etablerade politiska organisationerna som i den

allmänna debatten. I debatten har skilda uppfattningar om innebörden och

konsekvenserna i olika avseenden av ett medlemskap framförts.

 Riksdagspartierna är överens om att svarsalternativen skall vara ja eller nej.

Förutom möjligheten att rösta blankt skall något tredje alternativ således inte

finnas. Eftersom det ansetts vara angeläget att medborgarna skall kunna ta

ställning till de närmare villkoren för medlemskapet har det varit nödvändigt

att invänta förhandlingarnas slut. Omröstningen bör därför gälla ett ja eller

nej till medlemskap i enlighet med det avtal om ett svenskt medlemskap som

förhandlats fram med EU:s medlemsstater.

 Ett medlemskap i EU öppnar möjligheter för de svenska politiska partierna att

i ett europeiskt sammanhang söka stöd för och genomföra sin politik. Vid ett

medlemskap kommer olika regeringar att driva olika frågor. Det är naturligt att

det såväl bland förespråkarna för ett medlemskap som bland motståndarna finns

skiftande motiv bakom ställningstagandet. Folkomröstningen bör därför inte

handla om vilka frågor Sverige som medlem skall driva. Deltagarna i

folkomröstningen skall inte kunna binda väljarna i framtida riksdagsval för en

viss politik.

 Det finns inte heller anledning att utforma röstsedlarna på ett sådant sätt

att de anger varför väljaren säger ja eller nej. Varje väljare kommer att ha

gjort sin egen värdering av för- och nackdelar med ett medlemskap och skall ges

tillfälle till en viljeyttring; man bör däremot inte avkräva väljaren en

röstförklaring.

 Frågan till folket bör därför kunna ställas relativt kort. Röstsedlarna bör

också när det gäller allt annat än svaret kunna vara identiska. De bör beskriva

riksdagens beslut om att folkomröstning skall hållas samt innehålla den fråga

riksdagen beslutat ställa till folket. Detta bör framgå av den särskilda lagen.

På de blanka röstsedlarna bör, förutom rubriken, finnas orden "Blank röstsedel".

 När det gäller lagförslaget i övrigt kan följande noteras.

 Enligt 6 § folkomröstningslagen (1979:369) skall omröstningsmyndigheterna

sända ut röstkort med uppgifter om den röstberättigade m.m. till varje

röstberättigad. Även röstsedlar bör på detta sätt sändas ut till alla som skall

delta i folkomröstningen. Det bör däremot inte föreligga någon skyldighet att

sända ut röstsedlar till enskilda röstberättigade efter beställning eller i

samband med utfärdande av duplettröstkort. I sådana fall bör myndigheten kunna

hänvisa till att röstsedlar finns tillgängliga i röstningslokalerna.

 Riksdagspartierna och de kampanjorganisationer som verkar för något av

svarsalternativen och som erhåller statsbidrag för sin verksamhet bör emellertid

ges rätt att efter beställning erhålla röstsedlar för det förslag de verkar för

och till det antal som önskas. Riksskatteverket bör ges rätt att föreskriva att

en sådan beställning måste göras inom en viss tid före folkomröstningsdagen.

 Enligt 8 § folkomröstningslagen svarar staten för kostnaderna för

framställning av det antal röstsedlar som behövs. Varje parti eller

kampanjorganisation bör därför ha rätt att utan kostnad beställa röstsedlar för

det - eller i förekommande fall de - alternativ de verkar för. De bör därvid

gratis erhålla så många röstsedlar som motsvarar högst två gånger antalet

röstberättigade i riket. Något hinder mot att partierna och

kampanjorganisationerna, eller någon annan, beställer ytterligare röstsedlar mot

betalning föreligger dock inte. I sammanhanget bör erinras om att endast

röstsedlar som tillhandahålls av Riksskatteverket får användas vid

folkomröstningen (7 § folkomröstningslagen).

6 Anslagsfrågor

Den svenska medverkan i det europeiska integrationsarbetet har kommit att

engagera en bred opinion i vårt samhälle. Såväl EES-avtalet som ett svenskt

medlemskap i EG/EU och de frågor som dessa väcker kräver dels omfattande och

allsidig information till allmänheten, dels en genomlysande debatt kring

konsekvenserna av de förändringar som väntar. Riksdagen har mot denna bakgrund

anvisat 50 miljoner kronor per år under de två budgetåren 1992/93 och 1993/94

för informationsinsatser om europeisk integration.

 Medlen har dels fördelats till enskilda organisationer och studieförbund av

Delegationen för informationsinsatser om europeisk integration, dels disponerats

av Utrikesdepartementets Sekretariat för Europainformation. Detta sekretariat

samordnar regeringskansliets information om EES, EG och EU samt tillhandahåller

allmän information på detta område.

 Vid folkomröstningen kommer därtill kostnader att uppstå för själva

genomförandet av omröstningen och för de statliga bidrag som bör utgå till

kampanjverksamheten för de olika alternativen inför omröstningen.

Kostnader för folkomröstningens genomförande

Riksskatteverket har i en skrivelse som kom in till Justitiedepartementet den 13

april 1994 beräknat statens kostnader för folkomröstningen till sammanlagt 124

840 000 kr. Beräkningen grundas på de förutsättningar regeringen angett i sitt

uppdrag till verket den 24 mars 1994.

 När det gäller kostnaderna för att genomföra själva omröstningen godtar

regeringen Riksskatteverkets beräkning. Kostnaderna för folkomröstningen bör

hållas i sär från kostnaderna för de ordinarie valen som belastar anslaget

Allmänna val. Ett tillfälligt anslag bör därför föras upp under andra

huvudtiteln, benämnt Folkomröstning om svenskt medlemskap i EU. Regeringen

förordar att anslaget förs upp med 124 840 000 kr i statsbudgeten för budgetåret

1994/95.

 De kostnader i anledning av folkomröstningen som uppkommer för kommunerna

skall de i vanlig ordning själva stå för.

Kampanjkostnader

Partierna är överens om att 60 miljoner kronor skall anslås för

kampanjverksamheten inför folkomröstningen. Beloppet bör anvisas över ett

särskilt anslag på statsbudgeten, benämt Kampanjkostnader m.m. för

folkomröstning om EU-medlemskap. Eftersom det kan bli aktuellt att betala ut

medel till kampanjverksamheten redan under innevarande budgetår bör anslaget

anvisas på tilläggsbudget för budgetåret 1993/94. Därmed kommer sammanlagt 181

miljoner kronor, inklusive de medel som föreslås bli anvisade över anslaget

Europainformation (se nedan), att under budgetåren 1992/93 - 1994/95 ha avsatts

för information och kampanjverksamhet inför folkomröstningen.

 Principiellt bör det nu aktuella beloppet om 60 miljoner kronor fördelas lika

på ja- respektive nej-sidan och skall enligt vad som överenskommits fördelas på

så sätt att 12 miljoner kronor skall utgå till de partier som är representerade

i riksdagen medan resterande medel fördelas på de kampanjorganisationer som

bildats för att verka för något av svarsalternativen.

 Fördelningen mellan partierna bör ske med utgångspunkt i den procentuella

röstfördelningen mellan dessa partier i riksdagsvalet år 1991. Med hänsyn till

att samtliga partier skall nå samma antal väljare bör fördelningen justeras

något så att de större partierna får något mindre utdelning och de små partierna

något större. En fördelning av 12 miljoner kronor mellan partierna enligt här

redovisade principer ger följande resultat:

 (s) 4 000 000 kr

 (m) 2 000 000 kr

 (fp) 1 500 000 kr

 (c) 1 500 000 kr

 (kds) 1 000 000 kr

 (nyd) 1 000 000 kr

 (v) 1 000 000 kr

 Medel som av riksdagspartierna avsätts för ja- respektive nej-kampanjen bör

beaktas vid fördelningen av resterande medel - 48 miljoner kronor - och således

belasta respektive sida. Eftersom 2/3 av det belopp som tilldelas

riksdagspartierna kan förväntas komma att tillfalla kampanjverksamheten för

ja-sidan bör av de resterande medlen 22 miljoner kronor tillfalla ja-sidan och

26 miljoner kronor nej-sidan.

 Resterande medel bör ställas till ja- och nej-sidans förfogande och på vardera

sidan fördelas av ett särskilt organ med ställning som juridisk person, vilket

företrädare för kampanjorganisationerna har förklarat sig beredda att bilda för

fördelning av kampanjmedlen. Några medel bör därför inte ställas direkt till

kampanjorganisationernas förfogande utan utbetalas av Justitiedepartementet till

de båda särskilda organen sedan dessa bildats. Regeringen utgår därvid från att

inga av dessa för de särskilda kampanjorganisationerna avsedda medlen ställs

till riksdagspartiernas förfogande; deras medelsbehov täcks ju i särskild

ordning.

Europainformation m.m.

Utrikesdepartementet har, i enlighet med riksdagens instruktioner, genom

Sekretariatet för Europainformation tillhandahållit allmän information om EES

och EU samt om det aktuella förhandlingsläget m.m. Verksamheten bör, inför

folkomröstningen, fortsätta under andra halvåret 1994. Ett belopp om 15 miljoner

kronor bör därför ställas till förfogande.

 Också efter folkomröstningen föreligger ett behov av dokumentation och

publikationer från regeringens sida om svensk EU-politik m.m. Bl.a. kommer s.k.

grönböcker med faktaredovisning och andra publikationer att utgöra en del av

denna verksamhet. Medelsbehovet uppskattas till 6 miljoner kronor. Medlen bör

disponeras av Utrikesdepartementet.

Justitiedepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21 april 1994

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1993/94:245 Folkomröstning om EU-medlemskap.