Regeringens proposition

 1993/94:122

 Skärpta åtgärder mot immaterialrättsliga

 intrång

 __________________________________________

 Regeringen överlämnar denna proposition

 till riksdagen.

 Stockholm den 2 december 1993

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Reidunn Laurén

 (Justitiedepartementet)

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås skärpta åtgärder

 mot intrång i de immateriella

 ensamrätterna. Förslagen har till syfte

 att ge ett förbättrat skydd inom hela det

 immaterialrättsliga området, det vill

 säga för så väl rättigheter inom det

 upphovsrättsliga området som för

 rättigheter inom det industriella rätts-

 skyddets område.

 När intrång görs i en immateriell

 ensamrätt är det ett primärt intresse för

 rättighetshavaren att snabbt få slut på

 intrånget. I propositionen föreslås

 därför att domstolarna skall få möjlighet

 att vid vite förbjuda fortsatt intrång

 (vitesförbud) inom hela det immaterial-

 rättsliga området. Ett sådant förbud

 skall kunna meddelas interimistiskt.

 Beträffande skadeståndsbestämmelserna

 på det industriella rättsskyddets område

 föreslås åtgärder som stärker

 rättighetshavarnas ställning vid intrång.

 Genomgående föreslås att ersättning skall

 betalas för utnyttjandet av ensamrätten

 och för den ytterligare skada som

 intrånget kan ha medfört. Skadeståndets

 storlek skall kunna bestämmas även med

 hänsyn till omständigheter av annan än

 rent ekonomisk betydelse. Nuvarande

 möjlighet till jämkning vid intrång som

 grundas på ringa oaktsamhet skall inte

 finnas kvar.

 I propositionen föreslås också vissa

 förändrade straffbestämmelser m.m.

 Straffmaximum för intrång i rättigheter

 enligt det industriella rättsskyddet höjs

 från fängelse i sex månader till fängelse

 i två år. Vidare föreslås regler om

 straff för försök och förberedelse till

 intrång i en sådan rättighet.

 Slutligen föreslås vissa förändringar i

 reglerna om säkerhetsåtgärder för

 olagliga varor.

 De nya reglerna är avsedda att träda i

 kraft den 1 april 1994.

 Innehållsförteckning

 1 Förslag till riksdagsbeslut 5

 2 Lagtext 5

 2.1 Förslag till lag om ändring i varu-

 märkeslagen (1960:644) 5

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen

 om upphovsrätt till litterära och

 konst-

 närliga verk (1960:729) 10

 2.3 Förslag till lag om ändring i

 patent-

 lagen (1967:837) 14

 2.4 Förslag till lag om ändring i

 mönster-

 skyddslagen (1970:485) 18

 2.5 Förslag till lag om ändring i växt-

 förädlarrättslagen (1971:392) 22

 2.6 Förslag till lag om ändring i

 firma-

 lagen (1974:156) 26

 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1986:1425) om skydd för

 kretsmönster

 i halvledarprodukter 31

 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen

 (1992:1685) om skydd för

 kretsmönster

 i halvledarprodukter 34

 3 Ärendet och dess beredning 37

 4 Nuvarande ordning 38

 4.1 Grundläggande drag i det nuvarande

 sanktionssystemet 38

 4.2 Straffbestämmelser 38

 4.3 Vitesförbud 39

 4.4.Skadeståndsbestämmelser 39

 4.5 Åtgärder med olagliga varor och

 verk m.m. 40

 5 Behov av förändringar 42

 6 Vitesförbud vid intrång i de

 immateriella

 ensamrätterna 44

 7 Skadestånd vid intrång i de

 immateriella

 rättigheterna 49

 8 De subjektiva rekvisiten för

 straffen 54

 9 Höjning av straffmaximum 55

 10 Straff för försök och förberedelse

 56

 11 Förutsättningarna för allmänt åtal

 57

 12 Kopiering av datorprogram för

 enskilt bruk 59

 13 Effektivare åtgärder med olagliga

 varor på

 varumärkes, växtförädlar- och

 firma-

 rättens områden 61

 14 Ikraftträdande m.m. 63

 15 Kostnadsaspekter 64

 16 Specialmotivering 65

 16.1Förslaget till lag om ändring i

 varu-

 märkeslagen (1960:644) 65

 16.2Förslaget till lag om ändring i

 lagen

 om upphovsrätt till litterära och

 konst-

 närliga verk (1960:729) 72

 16.3Förslaget till lag om ändring i

 patent-

 lagen (1967:837) 74

 16.4Förslaget till lag om ändring i

 mönster-

 skyddslagen (1970:485) 77

 16.5Förslaget till lag om ändring i

 växt-

 förädlarrättslagen (1971:392) 80

 16.6Förslaget till lag om ändring i

 firma-

 lagen (1974:156) 83

 16.7Förslaget till lag om ändring i

 lagen

 (1986:1425) om skydd för

 kretsmönster i

 halvledarprodukter 87

 16.8Förslaget till lag om ändring i

 lagen

 (1992:1685) om skydd för

 kretsmönster i

 halvledarprodukter 88

 Bilaga 1Sammanfattning av promemorian 90

 Bilaga 2Promemorians lagförslag 91

 Bilaga 3Förteckning över

 remissinstanserna 120

 Bilaga 4Lagrådsremissens lagförslag121

 Bilaga 5Lagrådets yttrande 155

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde 156

 1 Förslag till riksdagsbeslut

 Regeringen föreslår att riksdagen antar

 regeringens förslag till

 1. lag om ändring i varumärkeslagen

 (1960:644),

 2. lag om ändring i lagen (1960:729) om

 upphovsrätt till litterära och

 konstnärliga verk,

 3. lag om ändring i patentlagen

 (1967:837),

 4. lag om ändring i mönsterskyddslagen

 (1970:485),

 5. lag om ändring i

 växtförädlarrättslagen (1971:392),

 6. lag om ändring i firmalagen

 (1974:156),

 7. lag om ändring i lagen (1986:1425)

 om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter,

 8. lag om ändring i lagen (1992:1685)

 om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter.

 2 Lagtext

 Regeringen har följande förslag till

 lagtext.

 2.1 Förslag till

 Lag om ändring i varumärkeslagen

 (1960:644)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 varumärkeslagen (1960:644)

 dels att 37, 38 och 41 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 37 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §1

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i rätt till varu- i rätten till ett

 kännetecken enligt varukännetecken

 4 - 10 §§ enligt 4 - 10 §§

 (varumärkesintrång), (varumärkesintrång)

 och sker det och sker det

 uppsåtligen, uppsåtligen eller

 straffes med böter av grov oaktsamhet,

 eller fängelse i skall han dömas

 högst sex månader. till böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 37 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 1 Senaste lydelse

 1967:841 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket

 döms till ansvar

 enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 Brottet må åtalas Åklagaren får

 av allmän åklagare väcka åtal för

 endast om brott som avses i

 målsägande angiver första eller andra

 det till åtal och stycket endast om

 åtal av särskilda målsäganden anger

 skäl finnes brottet till åtal

 påkallat ur allmän och åtal av

 synpunkt. särskilda skäl är

 påkallat från

 allmän synpunkt.

 37 a §

 På yrkande av den

 Nuvarande lydelse som innehar ett

 varukännetecken

 enligt 1 - 3 §§

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 varukännetecken får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 gör varumär-

 kesintrång att

 fortsätta in-

 trånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 ensamrätten till

 varukännetecknet,

 får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 Föreslagen lydelse

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 38 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 sig skyldig till varumärkesintrång

 varumärkesintrång skall betala skälig

 skall ersätta av ersättning för

 intrånget föranledd utnyttjandet av

 skada. Föreligger varukännetecknet

 endast ringa samt ersättning för

 oaktsamhet, må den ytterligare

 ersättningen skada som intrånget

 därefter jämkas. har medfört. Vid

 bestämmande av

 ersättningens

 storlek skall

 hänsyn tas även

 till rättig-

 hetshavarens

 intresse av att

 varumärkesintrång

 inte begås och till

 övriga om-

 ständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk be-

 tydelse.

 Den som utan

 Nuvarande lydelse uppsåt eller oakt-

 samhet gör

 varumärkesin-

 Föreslagen lydelse

 trång skall betala

 ersättning för

 utnyttjandet av

 varukännetecknet,

 om och i den mån

 det är skäligt.

 41 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har

 varumärkesintrång lidit varumär-

 äger rätten kesintrång får

 efter vad som domstolen efter vad

 finnes skäligt för- som är skäligt till

 ordna, att förebyggande av

 varukännetecken som fortsatt intrång

 obehörigen anbragts besluta att var-

 på vara, ukännetecken som

 förpackning, olovligen förekom-

 reklamtryck, mer på varor,

 affärshandling förpackningar,

 eller dylikt skall reklamtryck,

 utplånas eller så affärshandlingar

 ändras, att miss- eller liknande

 bruk därav ej kan skall utplånas

 ske. Kan sådan eller ändras. Kan

 åtgärd ej ske en sådan åtgärd

 annorledes, må inte ske utan att

 förordnas, att den egendomen på vilken

 märkta egendomen kännetecknet

 skall förstöras förekommer förstörs

 eller på visst sätt eller på visst sätt

 ändras. I sådant ändras får doms-

 fall äger rätten tolen besluta om

 ock, på yrkande, detta. I ett sådant

 förordna, att fall får domstolen

 egendomen skall mot också, på yrkande,

 lösen utlämnas till besluta att egen-

 den som lidit domen skall mot

 intrånget. lösen lämnas ut

 till den som har

 lidit intrånget.

 På yrkande av den

 som lidit intrånget

 får domstolen efter

 vad som är skäligt

 till förebyggande

 av fortsatt intrång

 besluta att före-

 mål, vars

 användande skulle

 innebära

 varumärkesintrång,

 skall förstöras

 eller ändras på

 visst sätt.

 Här avsedd Sådan egendom som

 egendom må, där avses i första och

 brott som avses i andra styckena får

 37 § skäligen kan tas i beslag om det

 antagas föreligga, skäligen kan antas

 tagas i att ett brott

 beslag; därvid enligt 37 § har

 skall vad om beslag begåtts. I fråga om

 i brottmål i ett sådant beslag

 allmänhet är tillämpas reglerna

 stadgat äga om beslag i brott-

 motsvarande mål i allmänhet.

 tillämpning.

 Bestämmelserna i

 första - tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök och

 förberedelse enligt

 37 § andra stycket.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994. Den gäller inte i fråga om intrång

 som har gjorts innan dess.

 2.2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:729)

 om upphovsrätttill litterära och

 konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1960:729) om upphovsrätt till litterära

 och konstnärliga verk

 dels att 53 och 57 §§ skall ha följande

 lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 53 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §1

 Den som beträffande ett litterärt eller

 konstnärligt verk vidtar åtgärder, som

 innebär intrång i den till verket enligt

 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller

 som strider mot föreskrift enligt 41 §

 andra stycket eller mot 50 §, döms, om

 det sker uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet, till böter eller fängelse i

 högst två år.

 Den som för sitt Den som för sitt

 enskilda bruk enskilda bruk

 kopierar ett kopierar ett

 datorprogram som är datorprogram som är

 utgivet eller varav utgivet eller av

 exemplar har vilket exemplar har

 överlåtits med överlåtits med

 upphovsmannens upphovsmannens

 samtycke, skall samtycke, skall

 inte dömas till inte dömas till

 straff, om förlagan ansvar, om förlagan

 för kopieringen för kopieringen

 inte används i inte används i nä-

 näringsverksamhet ringsverksamhet

 eller offentlig eller offentlig

 verksamhet och han verksamhet och han

 inte utnyttjar inte utnyttjar

 framställda framställda

 exemplar av exemplar av dator-

 datorprogrammet för programmet för

 annat ändamål än annat ändamål än

 sitt enskilda bruk. sitt enskilda bruk.

 Vad som sägs i Vad som sägs i

 första stycket första stycket

 gäller också, om gäller också, om

 någon till riket någon till Sverige

 för spridning till för spridning till

 allmänheten inför allmänheten för in

 exemplar av verk, exemplar av verk,

 där exemplaret där exemplaret

 framställts utom framställts utom-

 riket under sådana lands under sådana

 omständigheter, att omständigheter att

 en sådan en sådan fram-

 framställning här i ställning här

 riket skulle ha skulle ha varit

 varit straffbar straffbar enligt

 enligt vad som sägs vad som sägs i det

 i det stycket. stycket.

 Den som har

 överträtt ett

 vites-

 1 Senaste lydelse förbud enligt 53 a

 1992:1687 § får inte

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i första och tredje

 styckena döms till ansvar enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 53 a §

 På yrkande av

 upphovsmannen eller

 hans

 rättsinnehavare

 eller av den som på

 Nuvarande lydelse grund av upplåtelse

 har rätt att

 utnyttja verket får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 vidtar en åtgärd

 som innebär intrång

 eller överträdelse

 som avses i 53 §

 att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 som avses i 53 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 ensamrätt som

 upphovsrätten

 medför, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har beslu-

 tats. Innan ett

 sådant förbud med-

 delas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om

 Föreslagen lydelse

 den inte har god-

 känts av sva-

 randen.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 57 §2

 Vad i 53 - 56 §§ Vad som sägs i 53

 sägs skall äga - 56 §§ skall också

 motsvarande tillämpas på

 tillämpning med rättighet som skyd-

 avseende å das genom före-

 rättighet, som skrift i 5 kap.

 skyddas genom

 föreskrift i 5 kap.

 Straff som Till ansvar som

 föreskrivs i 53 § föreskrivs i 53 §

 första stycket första stycket

 skall ådömas också skall också den

 den som uppsåtligen dömas som

 eller av grov uppsåtligen eller

 oaktsamhet till av grov oaktsamhet

 försäljning till försäljning

 utbjuder eller i bjuder ut eller i

 övrigt till allmän- övrigt till allmän-

 heten sprider heten sprider

 grammofonskiva, grammofonskivor,

 film eller annan filmer eller andra

 anordning som avses anordningar som

 i 45, 46 eller 48 § avses i 45, 46

 och som har eller 48 § och som

 framställts i strid har framställts i

 mot någon av dessa strid mot någon av

 bestämmelser eller dessa bestämmelser

 framställts utom eller framställts

 riket under sådana utomlands under

 omständigheter att sådana om-

 en dylik

 2 Senaste lydelse Föreslagen lydelse

 1982:284

 Nuvarande lydelse ständigheter att en

 motsvarande

 framställning här i framställning här

 riket skulle ha skulle ha varit

 varit straffbar straffbar enligt

 enligt denna lag. denna lag. Den som

 har överträtt ett

 vitesförbud enligt

 53 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av för-

 budet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i andra stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i Bestämmelserna i

 54 - 56 §§ skall 53 a - 56 §§

 äga motsvarande tillämpas också när

 tillämp- någon till allmän-

 ning när någon till heten sprider

 allmänheten sprider anordningar som

 anordning som avses avses i andra

 i andra stycket. stycket. Ersättning

 Ersättning enligt enligt 54 § första

 54 § första stycket stycket skall dock

 skall dock betalas endast

 betalas endast om om spridningen har

 spridningen skett uppsåt-

 har skett ligen eller av

 uppsåtligen eller oaktsamhet.

 av oaktsamhet.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 2.3 Förslag till

 Lag om ändring i patentlagen

 (1967:837)

 Härigenom föreskrivs att 57, 57 a och

 59 §§ patentlagen (1967:837) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 57 §1

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i den ensamrätt som i den ensamrätt som

 patent medför patent medför

 (patentintrång) och (patentintrång) och

 sker det upp- sker det

 såtligen, skall han uppsåtligen eller

 dömas till böter av grov oaktsamhet,

 eller fängelse i skall han dömas

 högst sex månader. till böter eller

 Den som har fängelse i högst

 överträtt ett två år. Den som har

 vitesförbud enligt överträtt ett

 57 a § får inte vitesförbud enligt

 dömas till straff 57 a § får inte

 för intrång som dömas till ansvar

 omfattas av för intrång som

 förbudet. omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Brottet må åtalas Åklagaren får

 av allmän åklagare väcka åtal för

 endast om brott som avses i

 målsägande anger första eller andra

 det till åtal och stycket endast om

 åtal av särskilda målsäganden anger

 skäl finnes brottet till åtal

 påkallat ur allmän och åtal av

 synpunkt. särskilda skäl är

 påkallat från

 allmän synpunkt.

 57 a §2

 På yrkande av På yrkande av

 patenthavaren eller patenthavaren eller

 den som på grund av den som på grund av

 licens har rätt att licens har rätt att

 utnyttja utnyttja

 uppfinningen får uppfinningen får

 rätten vid vite domstolen vid vite

 förbjuda den som förbjuda den som

 gör patentintrång gör patentintrång

 att fortsätta att fortsätta

 intrånget. intrånget.

 Om käranden visar Om käranden visar

 sannolika skäl för sannolika skäl för

 att intrång att intrång

 föreligger och det förekommer och om

 skäligen kan det skäligen kan

 befaras att sva- befaras

 1Senaste lydelse

 1991:296

 2Senaste lydelse

 1986:233 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse att svaranden genom

 att fortsätta

 randen genom att intrånget förringar

 fortsätta värdet av

 intrånget förringar ensamrätten till

 värdet av den patentet, får

 ensamrätt som domstolen meddela

 patentet medför, vitesförbud

 får rätten meddela för tiden intill

 vitesförbud dess att målet

 för tiden intill slutligt har

 dess att målet avgjorts eller

 slutligt har annat har

 avgjorts eller beslutats. Innan

 annat har ett sådant förbud

 förordnats. Innan meddelas skall

 ett sådant förbud svaranden ha fått

 meddelas skall tillfälle att yttra

 svaranden ha fått sig, om inte ett

 tillfälle att yttra dröjsmål skulle

 sig, om det inte är medföra risk för

 fara i dröjsmål. skada.

 Förbud enligt

 Förbud enligt andra stycket får

 andra stycket får meddelas endast om

 meddelas endast om käranden ställer

 käranden ställer säkerhet hos

 säkerhet hos rätten domstolen för den

 för skada som kan skada som kan

 tillfogas svaran- tillfogas

 den. Saknar svaranden. Saknar

 käranden förmåga käranden förmåga

 att ställa sådan att ställa sådan

 säkerhet, får säkerhet, får

 rätten befria honom domstolen befria

 från detta. I fråga honom från detta. I

 om beskaffenheten fråga om slaget av

 av säkerheten säkerheten gäller 2

 gäller 2 kap. 25 § kap. 25 §

 utsökningsbalken. utsökningsbalken.

 Säkerheten skall Säkerheten skall

 prövas av rätten, prövas av

 om den ej har god- domstolen, om den

 känts av svaranden. inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs När målet avgörs

 skall rätten pröva skall dom-

 om förbud som har stolen pröva om

 meddelats enligt förbud som har med-

 andra stycket fort- delats enligt andra

 farande skall stycket fortfarande

 bestå. skall bestå.

 I fråga om I fråga om

 överklagande av överklagande av

 beslut enligt andra beslut enligt andra

 eller tredje eller tredje

 stycket samt i stycket samt i

 fråga om hand- fråga om hand-

 läggningen i högre läggningen i högre

 domstol gäller vad domstol gäller vad

 som föreskrivs i som föreskrivs i

 rättegångsbalken om rättegångsbalken om

 talan mot beslut överklagande av

 enligt 15 kap. beslut enligt 15

 rättegångsbalken. kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om Talan om

 utdömande av vite utdömande av vite

 förs av den som har förs av den som har

 ansökt om förbudet. ansökt om förbudet.

 I samband med sådan I samband med sådan

 talan får talan talan får talan

 föras om nytt föras om nytt

 vitesförbud. vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 Nuvarande lydelse innehåll gäller

 Föreslagen lydelse

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1960:755).

 59 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har lidit

 patentintrång äger patentintrång får

 rätten efter vad domstolen efter vad

 som är skäligt till som är skäligt till

 förebyggande av förebyggande av

 fortsatt intrång fortsatt intrång

 förordna, att besluta att ett

 patentskyddat patentskyddat

 alster, som alster, som har

 tillverkats utan tillverkats utan

 patenthavarens lov, patenthavarens lov

 eller föremål, vars eller ett föremål,

 användande skulle vars användande

 innebära patentin- skulle innebära

 trång, skall på patentintrång,

 visst sätt ändras skall ändras på

 eller sättas i visst sätt eller

 förvar för sättas i förvar för

 återstoden av återstoden av

 patenttiden eller patenttiden eller

 förstöras förstöras eller, i

 eller, ifråga om fråga om ett pa-

 patentskyddat tentskyddat alster,

 alster, mot lösen mot lösen lämnas ut

 lämnas ut till till den som har

 den som lidit lidit intrånget.

 intrånget. Vad nu Vad nu har sagts

 sagts gäller ej mot gäller inte mot den

 den som i god tro som i god tro har

 förvärvat egendomen förvärvat egendomen

 eller särskild rätt eller särskild rätt

 därtill och själv till den och själv

 icke begått inte har begått

 patentintrång. patentintrång.

 Egendom som avses Egendom som avses

 i första stycket må i första stycket

 tagas i beslag, om får tas i beslag,

 brott som anges i om det skäligen kan

 57 § skäligen kan antas att ett brott

 antagas föreligga. enligt 57 § har

 Vad som är begåtts. I fråga om

 föreskrivet om ett sådant beslag

 brottmål i tillämpas reglerna

 allmänhet äger om beslag i

 därvid tillämpning. brottmål i allmän-

 het.

 Utan hinder av Trots vad som

 vad som sägs i sägs i första

 första stycket må stycket får

 rätten, om domstolen, om det

 synnerliga skäl finns synnerliga

 föreligga, på skäl, på yrkande

 yrkande förordna besluta att en

 att innehavare av innehavare av

 egendom som avses i egendom som avses i

 första stycket första stycket

 skall äga förfoga skall få förfoga

 över egendomen över egendomen

 under återstoden av under återstoden av

 patenttiden eller patenttiden eller

 del därav , mot del av den, mot

 skäligt vederlag skälig ersättning

 och på skäliga och på skäliga

 villkor i övrigt. villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i

 Nuvarande lydelse första -

 Föreslagen lydelse

 tredje styckena

 tillämpas också i

 fråga om försök

 eller förberedelse

 enligt 57 § andra

 stycket.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 2.4 Förslag till

 Lag om ändring i mönsterskyddslagen

 (1970:485)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 mönsterskyddslagen (1970:485)

 dels att 35, 36 och 37 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 35 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i mönsterrätt i en mönsterrätt

 (mönsterintrång) (mönsterintrång)

 och sker det och sker det

 uppsåtligen, dömes uppsåtligen eller

 till böter eller av grov oaktsamhet,

 fängelse i högst skall han dömas

 sex månader. till böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 35 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av för-

 budet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl finnes och åtal av

 påkallat från särskilda skäl är

 allmän synpunkt påkallat från

 allmän synpunkt.

 35 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse mönsterhavaren

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 mönstret får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 gör mönsterintrång

 att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta

 Föreslagen lydelse

 intrånget förringar

 värdet av

 ensamrätten till

 mönstret, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller be-

 Nuvarande lydelse stämmelserna i

 radiolagen

 Föreslagen lydelse

 (1966:755).

 36 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 mönsterintrång mönsterintrång

 skall utge skälig skall betala skälig

 ersättning för ersättning för

 utnyttjandet av utnyttjandet av

 mönstret samt mönstret samt

 ersättning för den ersättning för den

 ytterligare ytterligare skada

 skada som intrånget som intrånget har

 medfört. medfört. Vid

 Föreligger endast bestämmande av

 ringa oaktsamhet, ersättningens

 kan ersättningen storlek skall

 jämkas. hänsyn tas även

 till

 mönsterhavarens

 intresse av att

 mönsterintrång inte

 begås och till

 övriga om-

 ständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Gör någon Den som gör

 mönsterintrång utan mönsterintrång utan

 uppsåt eller uppsåt eller

 oaktsamhet, skall oaktsamhet skall

 han utge ersättning betala ersättning

 för utnyttjande av för utnyttjande av

 mönstret, om och i mönstret, om och i

 den mån det finnes den mån det är

 skäligt. skäligt.

 Talan om Rätten till

 ersättning för ersättning för

 mönsterintrång mönsterintrång

 skall väckas inom preskriberas, om

 fem år från det talan inte väcks

 skadan uppkom vid inom fem år från

 påföljd att rätten det skadan uppkom.

 till ersättning

 annars är förlorad.

 37 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har lidit

 mönsterintrång kan mönsterintrång får

 rätten efter vad dom-

 som är skäligt till stolen efter vad

 förebyggande av som är skäligt till

 fortsatt intrång förebyggande av

 förordna, att vara, fortsatt intrång

 som tillverkats besluta att en vara

 eller förts in till som tillverkats

 riket i strid mot eller förts in till

 annans mönsterrätt, Sverige i strid mot

 eller föremål, vars annans mönsterrätt

 användande skulle eller ett föremål

 innebära mönsterin- vars användande

 trång, skall på skulle innebära

 visst sätt ändras mönsterintrång,

 eller sättas i skall ändras på

 förvar för visst sätt eller

 återstoden av sättas i förvar för

 skyddstiden eller återstoden av

 förstöras eller, skyddstiden eller

 ifråga om olovligen förstöras eller, i

 tillverkad eller fråga om olovligen

 till riket införd tillverkad eller

 vara, mot lösen till Sverige införd

 utlämnas till den vara, mot lösen

 som lidit lämnas ut till

 intrånget. Detta Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 den som har lidit

 gäller icke mot den intrånget.

 som i god tro Detta gäller inte

 förvärvat egendomen mot den som i god

 eller särskild rätt tro har förvärvat

 därtill och själv egendomen eller

 icke gjort särskild rätt till

 mönsterintrång. den och själv inte

 har gjort mönster-

 intrång.

 Egendom som avses Egendom som avses

 i första stycket i första stycket

 kan tagas i beslag, får tas i beslag,

 om brott som anges om det skäligen kan

 i 35 § skäligen kan antas att ett brott

 antagas föreligga. enligt 35 § har

 Vad som är begåtts. I fråga om

 föreskrivet om ett sådant beslag

 brottmål i tillämpas reglerna

 allmänhet äger om beslag i brott-

 därvid tillämpning. mål i allmänhet.

 Utan hinder av Trots vad som

 vad som sägs i sägs i första

 första stycket kan stycket får

 rätten, om domstolen, om det

 synnerliga skäl finns synnerliga

 föreligger, på skäl, på yrkande

 yrkande förordna besluta att en

 att innehavare av innehavare av

 egendom som avses i egendom som avses i

 första stycket första stycket

 skall äga förfoga skall få förfoga

 över egendomen över egendomen

 under återstoden av under återstoden av

 skyddstiden eller skyddstiden eller

 del därav, mot del av den, mot

 skäligt vederlag skälig ersättning

 och på skäliga och på skäliga

 villkor i övrigt. villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i

 första - tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök eller

 förberedelse enligt

 35 § andra stycket.

 ______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 2.5 Förslag till

 Lag om ändring i

 växtförädlarrättslagen (1971:392)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 växtförädlarrättslagen (1971:392)

 dels att 36, 37 och 38 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 36 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 36 §

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i växtförädlarrätt i en växtförädla-

 och sker det rrätt och sker det

 uppsåtligen, dömes uppsåtligen eller

 till böter eller av grov oaktsamhet,

 fängelse i högst skall han dömas

 sex månader. till böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 36 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl är och åtal av

 påkallat från all- särskilda skäl är

 män synpunkt. påkallat från

 allmän synpunkt.

 36 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse sortinnehavaren

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 växtsorten får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 gör intrång i

 växtförädlarrätten

 att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 ensamrätten till

 växtsorten, får

 Föreslagen lydelse

 domstolen meddela

 vitesförbud för-

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 intrång i växt- intrång i en växt-

 förädlarrätt skall förädlarrätt skall

 utge skälig betala skälig

 ersättning för ersättning för

 utnyttjandet av utnyttjandet av

 växtsorten samt växtsorten samt

 ersättning för den ersättning för den

 ytterligare skada ytterligare skada

 som in som intrånget har

 trånget medfört. medfört. Vid be-

 Föreligger endast stämmande av

 ringa oaktsamhet, ersättningens

 kan ersättningen storlek skall

 jämkas. hänsyn tas även

 till

 sortinnehavarens

 intresse av att

 intrång inte begås

 och till övriga

 omständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Gör någon intrång Den som gör

 i växtförädlarrätt intrång i en växt-

 utan uppsåt eller förädlarrätt utan

 oaktsamhet, skall uppsåt eller

 han utge ersättning oaktsamhet, skall

 för utnyttjande av betala ersättning

 sorten, om och i för utnyttjande av

 den mån det är sorten, om och i

 skäligt. den mån det är

 skäligt.

 Talan om Rätten till

 ersättning för ersättning för in-

 intrång i trång i en

 växtförädlarrätt växtförädlarrätt

 skall väckas inom preskriberas, om

 fem år från det talan inte väcks

 skadan uppkom vid inom fem år från

 påföljd att rätten det skadan uppkom.

 till ersättning

 annars är förlorad.

 38 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har

 intrång i lidit intrång i en

 växtförädlarrätt växtförädlarrätt

 kan rätten efter kan domstolen efter

 vad som är skäligt vad som är skäligt

 till förebyggande till förebyggande

 av fortsatt intrång av fortsatt intrång

 förordna, att besluta att växt-

 växtmaterial med material med

 avseende å vilket avseende på vilket

 intrång föreligger intrång föreligger

 skall mot lösen skall lämnas ut mot

 utlämnas till den lösen till den som

 som lidit intrånget har lidit intrånget

 eller ock eller förstöras

 förstöras. Detta samt att ett

 gäller icke mot den föremål vars an-

 som i god tro vändande skulle

 förvärvat innebära intrång

 materialet eller skall på visst sätt

 särskild rätt till ändras eller för-

 detta och ej själv störas. Vad som nu

 gjort intrång i har sagts gäller

 växtförädlarrätten. inte mot den som i

 god tro har

 förvärvat

 materialet eller

 särskild rätt till

 Nuvarande lydelse detta och inte

 själv gjort intrång

 i växtFöreslagen

 lydelse

 förädlarrätten.

 Material som Egendom som avses

 avses i första i första stycket

 stycket får tagas i får tas i beslag,

 beslag, om brott om det skäligen kan

 som anges i 36 § antas att ett brott

 skäligen kan enligt 36 § har

 antagas föreligga. begåtts. I fråga om

 Vad som ett sådant beslag

 är föreskrivet om tillämpas reglerna

 beslag i brott om beslag i brott-

 mål i allmänhet mål i allmänhet.

 äger därvid till-

 lämpning.

 Utan hinder av Trots vad som

 vad som sägs i sägs i första

 första stycket kan stycket kan

 rätten på yrkande domstolen på yr-

 förordna att kande besluta att

 innehavare av innehavare av

 material som avses material som avses

 där skall äga där skall få

 förfoga över förfoga över

 materialet mot materialet mot

 skäligt vederlag skälig ersättning

 och på skäliga och på skäliga

 villkor i övrigt. villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i

 första - tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök eller

 förberedelse enligt

 36 andra stycket.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994. Den gäller inte i fråga om intrång

 som har gjorts innan dess.

 2.6 Förslag till

 Lag om ändring i firmalagen

 (1974:156)

 Härigenom föreskrivs att 15, 18, 19 och

 20 §§ firmalagen (1974:156) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 §

 Om Om ett

 näringskännetecken näringskännetecken

 eller dess eller dess

 användning strider användning strider

 mot goda seder mot goda seder

 eller allmän eller allmän

 ordning eller är ordning eller är

 vilseledande, kan vilseledande, får

 domstol vid vite domstolen vid vite

 förbjuda in- förbjuda in-

 nehavaren att nehavaren att

 använda använda känne-

 kännetecknet. tecknet.

 Sådant förbud får Ett sådant förbud

 även meddelas, om får även meddelas,

 någon gör intrång i om någon gör

 annans rätt till intrång i någon

 näringskännetecken annans rätt till

 (firmaintrång). näringskännetecken

 (firmaintrång).

 Talan om förbud Talan om förbud

 får föras av var får föras av var

 och en som lider och en som lider

 förfång av skada av

 kännetecknet eller kännetecknet eller

 dess användning. dess användning.

 Talan om förbud Talan om förbud

 enligt första enligt första

 stycket får föras stycket får föras

 även av myndighet även av den

 som Konungen be- myndighet som

 stämmer och av regeringen be-

 sammanslutning av stämmer och av

 berörda sammanslutning av

 näringsidkare. berörda

 näringsidkare.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 Nuvarande lydelse att firmaintrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 ensamrätten till

 näringskänneteck-

 net, får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har beslu-

 tats. Innan ett

 sådant förbud med-

 delas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Föreslagen lydelse

 Förbud enligt

 fjärde stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt fjärde

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt

 fjärde eller femte

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om Talan om

 utdömande av vite utdömande av vite

 föres av den som förs av den som har

 ansökt om förbudet ansökt om förbudet

 eller, om detta eller, om detta

 meddelats enligt meddelats enligt

 första stycket, av första stycket, av

 myndighet som den myndighet som

 Konungen bestämmer. regeringen be-

 stämmer. I samband

 med sådan talan får

 talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 18 §

 Den som Gör någon firma-

 uppsåtligen gör intrång och sker

 firmaintrång dömes det uppsåtligen

 till böter eller eller av grov

 fängelse i högst oaktsamhet, skall

 sex månader. han dömas till

 böter eller fängel-

 Nuvarande lydelse se i Föreslagen

 lydelse

 högst två år.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Avser intrånget Avser intrånget

 firma som är en firma som är

 skyddad enbart på skyddad enbart på

 grund av grund av

 registrering, skall registrering, skall

 icke dömas till inte dömas till

 straff för det ansvar för det

 intrång som skett intrång som gjorts

 före före

 registreringsdagen. registreringsdagen.

 Den som överträtt Den som har

 vitesförbud överträtt ett

 som meddelats vitesförbud enligt

 enligt 15 andra 15 § andra

 stycket får ej stycket får inte

 dömas till straff dömas till ansvar

 för intrång som för intrång som

 omfattas av förbu- omfattas av

 det. förbudet.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl är och åtal av

 påkallat från all- särskilda skäl är

 män synpunkt. påkallat från

 allmän synpunkt.

 19 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 firmaintrång skall firmaintrång skall

 ersätta den skada betala skälig

 som intrånget ersättning för

 medfört. Föreligger utnyttjandet av nä-

 endast ringa ringskännetecknet

 oaktsamhet, kan samt ersättning för

 ersättningen den ytterligare

 jämkas. skada som intrånget

 har medfört. Vid

 bestämmande av

 ersättningens

 storlek skall

 hänsyn tas även

 till rättighets-

 havarens intresse

 av att firmaintrång

 inte begås och till

 övriga

 omständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Den som gör

 firmaintrång utan

 uppsåt eller oakt-

 samhet, skall

 betala ersättning

 för utnyttjandet av

 näringskänneteck-

 net, om och i den

 mån det är skäligt.

 Avser intrånget Avser intrånget

 firma som är en firma som

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 skyddad enbart på är skyddad enbart

 grund av på grund av

 registrering, skall registrering, skall

 ersättning för det ersättning för det

 intrång som skett intrång som skett

 före registre- före registre-

 ringsdagen utgå ringsdagen betalas

 endast om intrånget endast om intrånget

 gjorts uppsåtligen. gjorts uppsåtligen.

 Rätt till Rätten till

 ersättning för ersättning för

 skada preskriberas, skada preskriberas,

 om talan ej väckes om talan inte väcks

 inom fem år från inom fem år från

 det skadan uppkom. det att skadan upp-

 Rätten till kom. Rätten till

 ersättning med ersättning med

 anledning av anledning av

 intrång i firma som intrång i firma som

 är skyddad enbart är skyddad enbart

 på grund av regi- på grund av

 strering registrering pre-

 preskriberas dock skriberas dock inte

 icke i något fall i något fall tidi-

 tidigare än ett år gare än ett år från

 från registreringsdagen.

 registreringsdagen.

 20 §

 Vid överträdelse Vid överträdelse

 av vitesförbud som av ett vitesförbud

 meddelats enligt 15 som meddelats

 § första stycket enligt 15 § första

 kan domstol efter stycket kan domstol

 vad som är skäligt efter vad som är

 förordna att nä- skäligt besluta att

 ringskännetecken, näringskännetecken,

 som i strid mot som i strid mot

 förbudet anbragts förbudet förekommer

 på skylt, vara, på skyltar, varor,

 förpackning, förpackningar, rek-

 reklamtryck, lamtryck, affärs-

 affärshandling handlingar eller

 eller dylikt, skall liknande skall

 utplånas eller utplånas eller

 ändras så att det ändras så att det

 ej längre strider inte längre

 mot goda seder strider mot goda

 eller allmän seder eller allmän

 ordning eller är ordning eller är

 vilseledande. Kan vilse-

 sådan åtgärd ej ske ledande. Kan en

 utan att egendomen sådan åtgärd inte

 på vilket ske utan att

 kännetecknet egendomen på vilket

 anbragts förstöres kännetecknet

 eller ändras på förekommer förstörs

 visst sätt, får eller ändras på

 förordnas därom. visst sätt, får

 domstolen besluta

 om detta.

 Vid överträdelse Vid överträdelse

 av vitesförbud som av ett vitesförbud

 meddelats enligt 15 som meddelats

 § andra stycket enligt 15 § andra

 eller annars vid stycket eller

 firmaintrång kan annars vid firma-

 domstol på yrkande intrång kan domstol

 av den som lidit på yrkande av den

 intrånget efter vad som har lidit in-

 som är skäligt till trånget efter vad

 förebyggande av som är skäligt till

 fortsatt intrång förebyggande av

 besluta om åtgärd fortsatt intrång

 som anges i besluta om en åt-

 Nuvarande lydelse gärd Föreslagen

 lydelse

 första stycket

 eller förordna att som anges i första

 egendomen skall mot stycket eller

 lösen utlämnas till besluta att egen-

 den som lidit in- domen skall lämnas

 trånget. ut mot lösen till

 den som har lidit

 intrånget, samt att

 ett föremål vars

 användande skulle

 innebära firma-

 intrång, skall för-

 störas eller ändras

 på visst sätt.

 Om vitesförbud Om ett

 överträtts eller om vitesförbud

 brott enligt 18 § överträtts eller om

 skäligen kan det skäligen kan

 antagas föreligga, antas att ett brott

 får egendom som enligt 18 § har

 avses i första begåtts, får egen-

 eller andra stycket dom som avses i

 tagas i beslag i första eller andra

 avbidan på stycket tas i

 förordnande som beslag. I fråga om

 sägs där. Därvid ett sådant beslag

 gäller i tillämpas reglerna

 tillämpliga delar om beslag i brott-

 föreskrifterna om mål i allmänhet.

 beslag i brottmål.

 Bestämmelserna i

 andra och tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök eller

 förberedelse till

 brott.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994. Den gäller inte i fråga om intrång

 som har gjorts innan dess.

 2.7 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1986:1425)

 om skydd förkretsmönster i halvledarpro-

 dukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1986:1425) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter

 dels att 6 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet av grov oaktsamhet

 vidtar en åtgärd vidtar en åtgärd

 som innebär intrång som innebär intrång

 i rätten enligt 1 § i rätten enligt 1 §

 skall dömas till döms till böter

 böter eller eller fängelse i

 fängelse i högst högst två år. Till

 två år. Till samma samma straff döms

 straff döms den som den som uppsåtligen

 uppsåtligen eller eller av grov oakt-

 av grov oaktsamhet samhet för

 för spridning till spridning till

 allmänheten hit allmänheten till

 inför exemplar av Sverige för in

 kretsmönster som exemplar av krets-

 har framställts mönster som har

 utomlands under framställts

 sådana om- utomlands under

 ständigheter att sådana om-

 motsvarande ständigheter att

 framställning här motsvarande

 skulle ha varit framställning här

 straffbar. skulle ha varit

 straffbar. Den som

 har överträtt ett

 vitesförbud enligt

 6 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 6 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse innehavaren av

 kretsmönstret eller

 den som på grund av

 licens har rätt att

 utnyttja

 kretsmönstret får

 dom-

 stolen vid vite

 förbjuda den som

 vidtar en åtgärd

 som innebär in-

 Föreslagen lydelse

 trång eller

 överträdelse enligt

 6 § att fortsätta

 Nuvarande lydelse med åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 6 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av

 ensamrätten till

 kretsmönst-

 ret, får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas sva-

 randen. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten

 skall prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Föreslagen lydelse

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 april

 1994.

 2.8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1685)

 om skydd förkretsmönster i halvledarpro-

 dukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1992:1685) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter

 dels att 9 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 9 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet av grov oaktsamhet

 vidtar en åtgärd vidtar en åtgärd

 som innebär intrång som innebär intrång

 i rätten enligt 2 § i rätten enligt 2 §

 skall dömas till döms till böter

 böter eller eller fängelse i

 fängelse i högst högst två år. Den

 två år. som har överträtt

 ett vitesförbud

 enligt 9 a § får

 inte dömas till

 ansvar för intrång

 som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 9 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse innehavaren av

 kretsmönstret eller

 den som på grund av

 licens har rätt att

 utnyttja

 kretsmönstret får

 dom-

 stolen vid vite

 förbjuda den som

 vidtar en åtgärd

 som innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 9

 § att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 9 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet Föreslagen

 lydelse

 av ensamrätten till

 kretsmönst-

 ret, får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas sva-

 randen. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio-

 och trådsändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 ______________

 Denna lag träder i kraft den dag

 regeringen bestämmer.

 3 Ärendet och dess beredning

 Möjligheterna att på ett effektivt sätt

 skydda och hävda immateriella rättigheter

 mot intrång har under senare tid kommit

 att diskuteras allt mer i berörda

 kretsar. Bakgrunden är det ökande

 olovliga kommersiella utnyttjandet av

 andras verk, produkter och varumärken,

 som - efter internationell förebild -

 benämns piratverksamhet eller

 "counterfeit"-verksamhet. Med

 piratverksamhet (piracy) brukar i första

 hand åsyftas intrång i upphovsrättsligt

 skyddade verk och andra prestationer.

 Beteckningen "counterfeit" syftar

 vanligen på den förfalskningsverksamhet

 som främst brukar drabba varumärkes-

 rättsligt skyddade produkter.

 Det har från flera håll hävdats att de

 svenska sanktionsbestämmelserna mot

 intrång i de immateriella ensamrätterna

 har brister och inte ger det skydd som

 många andra europeiska länders lag-

 stiftningar ger. Också på det

 internationella planet är frågan om

 metoder för att bekämpa s.k. "counterfei-

 ting" och "piracy" föremål för

 diskussion. Bl.a. kan det nämnas att

 dessa frågor för närvarande behandlas i

 förhandlingar om det Allmänna tull- och

 handelsavtalet (GATT) inom ramen för den

 pågående s.k. Uruguay-rundan. För-

 handlingarna har dock ännu inte kunnat

 slutföras.

 Mot denna bakgrund utarbetades inom

 Justitiedepartementet departementsmorian

 Skärpta åtärder mot immaterialrättsliga

 intrång (Ds 1993:24). I promemorian

 föreslogs ändringar i det immaterial-

 rättsliga sanktionssystemet för att öka

 möjligheterna att komma till rätta med

 intrång och för att allmänt främja

 skyddet för rättighetshavarna.

 Promemorian remissbehandlades under våren

 1993. En sammanfattning av promemorian

 finns i bilaga 1. De lagförslag som lades

 fram i promemorian finns i bilaga 2 . En

 förteckning över remissinstanserna finns

 i bilaga 3. En sammanställning av

 remissyttrandena finns tillgänglig i

 lagstiftningsärendet (Justitiede-

 partementet dnr 93-1438).

 Lagrådet

 Regeringen beslutade den 28 oktober 1993

 att inhämta Lagrådets yttrande över de

 lagförslag som finns i bilaga 4.

 Lagrådet har lämnat förslagen utan

 erinran. Lagrådets yttrande finns i

 bilaga 5.

 Vissa redaktionella ändringar har

 gjorts i lagtexten.

 Regeringen har denna dag i prop.

 1993/94:109 Fotografirättens integration

 i upphovsrättslagen föreslagit att lagen

 (1960:730) om rätt till fotografisk bild

 skall upphävas från den 1 april 1994.

 Rätten till en fotografisk bild skall i

 stället regleras i lagen om upphovsrätt

 till litterära och konstnärliga verk. Mot

 denna bakgrund har lagrådsremissens

 förslag om ändringar i lagen om rätt till

 fotografisk bild inte tagits med i denna

 proposition.

 4 Nuvarande ordning

 4.1 Grundläggande drag i det nuvarande

 sanktionssystemet

 Immaterialrätten är den del av

 civilrätten som behandlar rättsskyddet

 för intellektuella prestationer och för

 kännetecken. Rättsskyddet är utvecklat i

 de immaterialrättsliga lagarna, dvs. i

 varumärkeslagen (1960:644), lagen

 (1960:729) om upphovsrätt till litterära

 och konstnärliga verk, lagen (1960:730)

 om rätt till fotografisk bild,

 patentlagen (1967:837),

 mönsterskyddslagen (1970:485), växtföräd-

 larrättslagen (1971:392), firmalagen

 (1974:156) och lagen (1986:1425) om skydd

 för kretsmönster i halvledarprodukter.

 Gemensamt för dessa lagar är

 ensamrättskonstruktionen. Lagarna är

 uppbyggda så att de slår fast att en

 närmare angiven person, t. ex. en

 författare eller en uppfinnare, får en

 viss bestämd ensamrätt till verket eller

 uppfinningen. Ensamrätten kan avse

 exempelvis tillverkning, import,

 försäljning eller uthyrning.

 Rätten till en immateriell ensamrätt

 skyddas genom ett system av olika

 sanktioner av såväl straff- som

 civilrättslig karaktär. Den som begår

 intrång i ensamrätten exempelvis genom

 att utan rättighetshavarens samtycke

 tillverka eller försälja en vara som

 rättighetshavaren har ensamrätt till kan

 därför drabbas av påföljder i form av

 straff och skadestånd. En domstol kan

 vidare förordna om vissa åtgärder för att

 förebygga fortsatt intrång.

 4.2 Straffbestämmelser

 I de lagstiftningar som rör det

 industriella rättsskyddet - dvs. i

 varumärkeslagen (37 §), patentlagen (57

 §), mönsterskyddslagen (35 §),

 växtförädlarrättslagen (36 §) och

 firmalagen (18 §) - föreskrivs att den

 som uppsåtligen gör intrång i en

 ensamrätt som skyddas av de nämnda

 lagarna straffas med böter eller fängelse

 i högst sex månader. För försök och

 förberedelse till brott mot intrång i de

 industriella rättigheterna kan ansvar

 inte ådömas.

 Intrång i de industriella ensamrätterna

 får åtalas av åklagaren bara om intrånget

 anges till åtal av målsäganden och åtal

 av särskilda skäl anses påkallat från

 allmän synpunkt.

 Inom området för upphovsrätten och

 närbesläktade ensamrätter, dvs.

 upphovsrättslagen (53 §), fotolagen (16

 §) och kretsmönsterlagen (6 §) gäller att

 den som uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet gör intrång i en sådan

 rättighet straffas med böter eller

 fängelse i högst två år.

 Straffbestämmelsen i 53 §

 upphovsrättslagen gäller också vid

 handlande i strid mot sådana föreskrifter

 i testamente som anges i 41 § andra

 stycket upphovsrättslagen eller mot det

 s.k. titelskyddet enligt 50 § upphovs-

 rättslagen. Enligt 57 § första stycket

 upphovsrättslagen gäller

 straffbestämmelserna i 53 § också i fråga

 om intrång i de s.k. närstående

 rättigheterna, dvs. utövande konstnärers,

 film- och fonogramproducenters och radio-

 och TV-företags rättigheter samt

 katalogskyddet enligt 45 - 49 §§

 upphovsrättslagen. Enligt 57 § andra

 stycket gäller straffbestämmelsen i 53 §

 upphovsrättslagen också i fråga om

 spridning till allmänheten av ljud- eller

 bildupptagningar som har framställts utan

 tillstånd av berörda utövande konstnärer,

 film- och fonogramframställare eller

 radio- eller TV-företag. Dessa har inte

 som upphovsmännen en egen ensamrätt att

 kontrollera spridningen till allmänheten

 och skulle alltså utan denna straff-

 bestämmelse inte ha någon egen möjlighet

 att straffrättsligt ingripa mot spridning

 av olovliga inspelningar.

 För försök och förberedelse till brott

 mot upphovsrätten och denna närstående

 ensamrätter döms till ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Enligt lagarna på upphovsrättsområdet

 gäller vidare att åklagaren får väcka

 åtal endast om målsäganden anger brottet

 till åtal eller åtal är påkallat från

 allmän synpunkt (59 § upphovsrättslagen,

 21 § fotolagen och 6 § kretsmönsterla-

 gen).

 4.3 Vitesförbud

 Vitesförbud vid intrång förekommer på

 patent- och firmarättens områden (57 a §

 patentlagen och 15 § andra stycket

 firmalagen). Vitesförbudet innebär att en

 domstol kan - när ett intrång har begåtts

 - förbjuda fortsatt intrång vid äventyr

 av vite. Ett sådant förbud kan -enligt

 uttryckligt stadgande i patentlagen -

 meddelas interimistiskt.

 Av rättspraxis (NJA 1990 s. 338) följer

 att vid firmaintrång ett vitesförbud kan

 meddelas interimistiskt enligt 15 kap. 3

 § rättegångsbalken.

 4.4 Skadeståndsbestämmelser

 Skadeståndsbestämmelser finns i samtliga

 lagar som berör de immateriella

 ensamrätterna (38 § varumärkeslagen, 54

 och 57 §§ upphovsrättslagen, 17 §

 fotolagen, 58 § patentlagen, 36 §

 mönsterskyddslagen, 37 §

 växtförädlarrättslagen, 19 § firmalagen

 och 7 § kretsmönsterlagen).

 För det industriella rättsskyddet

 gäller på varumärkes- och firmarättens

 områden att den som uppsåtligen eller av

 oaktsamhet gör sig skyldig till intrång

 skall ersätta den skada som intrånget har

 medfört. Om bara ringa oaktsamhet

 föreligger kan skadeståndet jämkas.

 På mönster- och växtförädlarrättens

 områden gäller att den som uppsåtligen

 eller av oaktsamhet gör intrång i dessa

 ensamrätter skall betala skälig

 ersättning för utnyttjandet av

 rättigheten samt ersättning för den

 ytterligare skada som intrånget har

 medfört. Föreligger endast ringa

 oaktsamhet kan ersättningen jämkas. Om

 någon gör intrång i en mönster- eller

 växtförädlarrätt utan uppsåt eller

 oaktsamhet - dvs. i god tro - skall han

 utge ersättning för utnyttjandet av

 rättigheten om och i den mån det är

 skäligt.

 På patenträttens område gäller i

 princip motsvarande regler som på

 mönster- och växtförädlarrättens områden,

 men med det undantaget att möjligheten

 till jämkning saknas vid ringa

 oaktsamhet. Vid bestämmande av

 skadeståndets storlek vid patentintrång

 gäller också en särskild regel som

 föreskriver att hänsyn skall tas även

 till patenthavarens intresse av att

 patentintrång inte begås och till övriga

 omständigheter av annan än rent ekonomisk

 betydelse.

 Enligt upphovsrättslagen och fotolagen

 skall den som i strid mot dessa lagar

 utnyttjar ett verk eller en annan skyddad

 prestation betala skälig ersättning

 (vederlag) för utnyttjandet. Enligt

 kretsmönsterlagen gäller att ersättning

 skall lämnas om och i den mån det är

 skäligt. Detta betyder - i likhet med vad

 som gäller på patent-, mönsterskydds- och

 växtförädlarrättens områden - att den som

 gör intrång i god tro blir skyldig att

 betala ersättning endast om och i den mån

 det är skäligt (se bet. 1986/87:LU10 s.

 6).

 Sker intrång i en upphovsrätt, fotorätt

 eller kretsmönsterrätt uppsåtligen eller

 av oaktsamhet har rättighetshavaren

 dessutom rätt till ersättning också för

 annan förlust än utebliven ersättning för

 utnyttjandet samt - såvitt avser

 upphovsrätten och fotorätten - också för

 lidande eller annat förfång. Vid

 bestämmande av ersättningen för intrång i

 en kretsmönsterrätt skall hänsyn tas även

 till innehavarens intresse av att intrång

 inte begås och till övriga omständigheter

 av annan än rent ekonomisk betydelse,

 vilket betyder att även för sådana

 intrång kan ersättning betalas för

 lidande eller annan skada (bet.

 1986/87:LU10 s. 5).

 4.5 Åtgärder med olagliga varor och

 verk m.m.

 Utöver de straff- och

 skadeståndsbestämmelser som gäller finns

 också regler om vissa åtgärder i fråga om

 olovligt framställda varukännetecken,

 produkter och exemplar m.m. (41 §

 varumärkeslagen, 55 och 57 §§

 upphovsrättslagen, 18 § fotolagen, 59 §

 patentlagen, 37 § mönsterskyddslagen, 38

 § växtförädlarrättslagen, 20 § andra

 stycket firmalagen och 8 §

 kretsmönsterlagen).

 Gemensamt för dessa bestämmelser är att

 villkoret att intrång skall ha begåtts

 innebär att det räcker att intrång i

 objektiv mening föreligger. Intrånget

 behöver alltså inte vara straffbart eller

 kunna föranleda skadeståndsskyldighet.

 Den som har lidit intrånget kan

 framställa yrkande vid domstol om att

 förordnande meddelas om viss åtgärd.

 Yrkandet kan framställas i mål om påföljd

 för intrång eller i särskild rättegång.

 Reglerna har främst tillkommit i

 rättighetshavarnas intresse och de är att

 beteckna som säkerhets- eller skydds-

 åtgärder. Fastän det förutsätts att

 intrång i någon form har begåtts innan

 åtgärden kan vidtas är åtgärderna inte

 att anse som förverkande eller annan

 rättsverkan av brott. I fråga om talan

 som förs med stöd av dessa bestämmelser i

 mål om påföljd för intrång gäller vad som

 i allmänhet är föreskrivet om talan för

 enskilt anspråk. Det betyder att reglerna

 i 22 kap. rättegångsbalken (RB) blir

 tillämpliga. Det enskilda anspråket och

 ansvarsfrågan bör då som huvudregel hand-

 läggas i samma rättegång (22 kap. 1 §

 RB). I allmänhet skall åklagaren hjälpa

 målsäganden med att framställa anspråket

 (22 kap. 2 § RB). Enligt 22 kap. 5 § RB

 har domstolen en fri möjlighet att när

 som helst under handläggningen avskilja

 det enskilda anspråket för handläggning i

 vanlig tvistemålsordning. I 22 kap. 7 §

 RB finns en bestämmelse om att det

 enskilda anspråket får prövas av

 domstolen utan hinder av att den

 misstänkte frikänns från ansvar.

 Egendom som avses med

 säkerhetsåtgärderna kan tas i beslag, om

 brott som avses i de olika bestämmelserna

 om intrång skäligen kan antas föreligga.

 Härigenom säkerställs en framtida

 verkställighet av ett beslut om

 säkerhetsåtgärd. Beslag kan alltså ske

 endast i brottmål, dvs. i mål om ansvar

 för intrång. Om däremot endast

 skadeståndstalan eller talan om

 säkerhetsåtgärd förs, kan i motsvarande

 fall reglerna i 15 kap. 3 § RB om lämplig

 åtgärd för att säkerställa sökandens rätt

 tillämpas. Förordnande som avses i 15

 kap. 3 § RB -liksom av ett slutligt

 beslut om säkerhetsåtgärd - kan bli

 föremål för verkställighet enligt 16 kap.

 utsökningsbalken (UB). Sådan verkställig-

 het söks hos den kronofogdemyndighet i

 vars distrikt svaranden (den som gör

 intrång) har sitt hemvist eller egendom

 som är i fråga finns eller där verk-

 ställigheten annars med fördel kan äga

 rum (16 kap. 10 § UB). Innan

 verkställighet sker av förordnande enligt

 15 kap. 3 § RB för att säkerställa

 säkerhetsåtgärd, som ofta är mycket

 brådskande, behöver svaranden inte

 underrättas (16 kap. 11 § UB). I

 brådskande fall får alltså

 kronofogdemyndigheten ingripa omedelbart

 t.ex. om det är fara att egendomen först

 bort. Myndigheten får då genast vidta

 behövlig åtgärd som att ta egendomen om

 hand (jfr Walin m.fl., Utsökningsbalken,

 andra uppl., s. 577).

 Den egendom som kan bli föremål för

 säkerhetsåtgärd är den egendom som

 omfattas av rättsskyddet. Därutöver

 gäller enligt patenträtten och

 mönsterrätten att också apparater,

 redskap m.m. som, utan att själva vara

 föremål för rättsskyddet, använts vid

 olovlig tillverkning kan bli föremål för

 säkerhetsåtgärd. Enligt varumärkes-och

 firmarätten gäller däremot att sådan

 egendom som använts för framställning

 eller applicering av kännetecknet inte

 kan bli föremål för säkerhetsåtgärd.

 Samma förhållande gäller inom

 växtförädlarrätten.

 Inom upphovsrätten och närbesläktade

 ensamrätter gäller att också hjälpmedel

 som har använts för framställningen,

 exempelvis trycksatser, klichéer etc.,

 och som kan användas endast för den

 ifrågavarande framställningen kan bli

 föremål för säkerhetsåtgärd.

 Huvudprincipen för reglerna om

 säkerhetsåtgärder är att den som vidtar

 en åtgärd som innebär intrång i en

 immateriell ensamrätt är skyldig att, om

 det anses skäligt, med avseende på

 egendom på vilken intrång eller

 överträdelse föreligger eller med

 avseende på egendom, som utan att

 omfattas av det immaterialrättsliga

 skyddet använts för att åstadkomma

 intrånget eller överträdelsen, tåla att

 egendomen ändras, sätts i förvar,

 förstörs eller mot lösen lämnas ut till

 den som har lidit intrånget.

 Utöver detta finns i upphovsrättslagen,

 fotolagen och kretsmönsterlagen

 bestämmelser om förverkande av egendom i

 de fall som inte omfattas av

 bestämmelserna om avstående mot lösen

 m.m. Eftersom lösenbestämmelserna inte

 anses omfatta apparater, t.ex.

 inspelningsapparater, som har använts vid

 olaglig framställning av exemplar av

 visst verk men som kan användas även för

 framställning av exemplar av andra verk

 har förverkandebestämmelser införts som

 öppnar en möjlighet att förklara egendom

 av detta slag förverkad (55 § fjärde

 stycket upphovsrättslagen, 18 § fjärde

 stycket fotolagen och 10 §

 kretsmönsterlagen, jfr även prop.

 1981/82:152 s. 24 f.).

 5 Behov av förändringar

 Som framhållits i avsnitt 3 har

 möjligheterna att på ett effektivt sätt

 skydda de immateriella rättigheterna

 under senare tid kommit att diskuteras

 allt mer i berörda kretsar mot bakgrund

 av det ökande olovliga kommersiella

 utnyttjandet av andras produkter och

 varumärken.

 De avsiktliga intrången i de

 industriella rättigheterna och i upp-

 hovsrätterna anses ha ökat markant i

 världen under de senaste åren. Det

 kopierande som alltid förekommit, men som

 tidigare inte i allmänhet nödvändigtvis

 varit ett avsiktligt eftergörande av

 andras produkter på kommersiell basis har

 i dag i stor utsträckning ersatts av en

 massiv professionell kopieringsverksamhet

 som helt baserar sig på affärsmässiga

 överväganden. Medan de som gjorde intrång

 började med att enbart kopiera varumärken

 eller vissa särskilt kända märkesvaror,

 omfattar i dag kopieringsverksamheten

 alla typer av varor, även sådana som

 brukar betecknas som massproducerade och

 används i det dagliga livet. Det hävdas

 från rättighetshavarnas sida att inte

 bara lyxartiklar utan även många olika

 typer av industriprodukter är berörda av

 kopiering som exempelvis reservdelar till

 bilar och flygplan, läkemedel, elektriska

 utrustningar och audiovisuella produkter.

 Omfattningen av verksamheten är

 självfallet svår att ange, men enligt

 vissa källor anses pirathandeln omfatta 3

 - 5 procent av världshandeln, vilket

 värdemässigt skulle vara ungefär 70

 miljarder US Dollars eller mer än 500

 miljarder kronor (jfr Committee Against

 Counterfeiting, COLC International).

 Andra källor uppger omfattningen av

 handeln till så mycket som 10 procent av

 världshandeln (SOU 1987:1 s. 170 f.).

 Från fonogramindustrins sida anges

 vanligen att värdet av piratkopierad

 musik uppgår till över en miljard US

 Dollars per år.

 En av huvudorsakerna till denna ökande

 kopieringsverksamhet är den utveckling

 som skett inom teknologin för

 reproducering. Med användning av dagens

 teknologi är det förhållandevis enkelt

 att kopiera en vara, dess förpackning

 eller dess varumärke, att producera en

 piratupplaga av en bok, en musikkassett

 eller en videoinspelning eller att

 kopiera ett datorprogram. Genom att

 kopiering till allt övervägande del sker

 av produkter som visat sig vara

 framgångsrika på marknaden sparar den som

 gör intrång inte bara kostnaderna för att

 utveckla en produkt utan också

 marknadsförings- och reklamkostnader.

 Otillåten kopiering skadar självfallet

 producenten av den äkta varan, vilket i

 många fall är särskilt kännbart för en

 innovativ småföretagare. Billigt

 producerade kopior orsakar förluster inte

 bara i form av förlorade marknadsandelar

 utan skadar också den goodwill som

 tillverkaren av den äkta varan har,

 eftersom konsumenterna kommer att

 förknippa den bristfälliga kvaliteten på

 en kopierad vara med den tillverkare som

 svarar för den äkta varan. Det skall

 heller inte bortses från att företagare

 kan förlora sin vilja att åstadkomma

 innovationer om en ny produkt kan bli

 föremål för olovlig kopiering så snart

 den släppts ut på marknaden efter

 omfattande utvecklings- och marknads-

 föringskostnader utan att verkningsfulla

 sanktioner mot sådana intrång kan vidtas.

 Även för konsumenterna kan olovlig

 koperingsverksamhet vara till nackdel.

 Visserligen kan konsumenten köpa en

 kopierad vara billigt i tron att han

 köper en märkesprodukt. I verkligheten

 får emellertid konsumenten många gånger

 en vara som i kvalitetshänseende

 understiger den kvalitet som

 märkesprodukten har. I vissa fall kan den

 kopierade produkten rent av vara så

 bristfällig att den inte uppfyller de

 säkerhetskrav som man förknippar med den

 motsvarande äkta produkten.

 Det finns därför från flera

 utgångspunkter anledning att med oro se

 på den omfattande kopieringsverksamhet

 som förekommer beträffande vissa varor.

 I olika sammanhang har också önskemål

 framförts om förstärkningar av

 sanktionssystemet. Denna fråga har

 diskuterats bl.a. vid en hearing i

 Justitiedepartementet i januari 1993 med

 företrädare för berörda organisationer,

 industrin och myndigheter. Ett allmänt

 önskemål som framfördes vid hearingen var

 att en domstol på begäran av

 rättighetshavaren bör ha möjlighet att

 vid vite kunna förbjuda den som gör

 intrång i rättigheten att fortsätta med

 detta. Vidare framfördes önskemål om en

 översyn av skadeståndsreglerna för att

 åstadkomma en förstärkning av

 skadeståndets reparativa funktion samt en

 förstärkning av straffbestämmelserna,

 däri inbegripet åtalsreglerna, på det

 industriella rättsskyddets område. Frågan

 om åtgärder mot olagliga varor och verk

 m.m. berördes däremot bara sporadiskt.

 I det följande föreslår regeringen

 vissa förändringar av sanktionsbe-

 stämmelserna i de immaterialrättsliga

 lagarna med anledning av vad som särskilt

 uppmärksammades vid hearingen. Därutöver

 tas vissa frågor med anknytning till

 åtgärder mot olagliga varor och verk upp.

 6 Vitesförbud vid intrång i de

 immateriellaensamrätterna

 Promemorians förslag: Överenstämmer med

 regeringens (se promemorian s. 41 f.).

 Remissinstanserna: Det helt övervägande

 antalet remissinstanser har tillstyrkt

 att möjligheten till vitesförbud finns

 att tillgå vid intrång i de immateriella

 ensamrätterna samt att domstolarna ges

 möjlighet att utfärda ett sådant förbud

 interimistiskt. Svenska kommunförbundet

 har dock menat att främst förslaget om

 vitesförbud inte bör genomföras utan att

 ytterligare överväganden görs om dess

 inverkan på förhandlingssystemet vid

 ingående av kollektiva upphovsrättsavtal

 eftersom detta har särskild betydelse

 inom det kommunala området. Sveriges

 Radio AB har framfört tveksamhet mot att

 i upphovsrättslagen införa möjligheten

 till vitesförbud efter mönster från

 patent- eller firmarätten med hänvisning

 till risken att komma i konflikt med

 andra väsentliga intressen som rätten att

 enligt radiolagen (1966:755) sända

 radioprogram och att ensam bestämma över

 programinnehållet (jfr 5 och 19 §§

 radiolagen). Vissa remissinstanser har

 framfört synpunkter på utformningen av

 och innebörden av de föreslagna reglerna

 om vitesförbud.

 Skälen för regeringens förslag: I

 situationer av intrång i de immateriella

 ensamrätterna är det i regel ett primärt

 intresse för rättighetshavaren att snabbt

 få ett slut på det pågående intrånget.

 Det är därför angeläget att finna medel

 som på ett effektivt sätt kan få ett

 olovligt utnyttjande att upphöra.

 Ett sådant medel är, som har

 föreslagits i promemorian, att förbjuda

 den som gör intrång vid vite att

 fortsätta med intrånget. De erfarenheter

 som hittills har vunnits av systemet med

 vitesförbud inom patent- och firmarätten

 torde visa på värdet av bestämmelser som

 möjliggör att fortsatt intrång snabbt och

 verkningsfullt kan förbjudas.

 Ett vitesförbud innebär från rättig-

 hetshavarens synpunkt den fördelen att

 han inte, som vid straff eller

 skadestånd, behöver styrka vare sig

 uppsåt eller oaktsamhet hos den som gör

 intrång och att han inte heller behöver

 föra bevisning om intrångets skadeverk-

 ningar. Han kan helt inrikta sitt

 handlande direkt på frågan om det

 föreligger ett intrång i den immateriella

 ensamrätten i objektiv mening.

 Det kan särskilt framhållas att ett

 införande av möjligheten till vitesförbud

 på upphovsrättens område också kommer att

 innebära att bestämmelser om vitesförbud

 finns att tillgå för intrång i vissa

 upphovsrätten närstående rättigheter

 enligt 5 kap. upphovsrättslagen och vid

 fall av spridning av olovligt tillverkade

 inspelningar samt att möjligheten till

 vitesförbud också kommer att stå till

 buds vid olaglig kopiering av datorpro-

 gram för enskilt bruk (jfr även nedan

 under avsnitt 12).

 Regeringen anser i likhet med det helt

 övervägande antalet remissinstanser, att

 övervägande skäl talar för att

 möjligheten till vitesförbud bör finnas

 att tillgå vid intrång mot immateriella

 ensamrätter.

 Ett par remissinstanser har ifrågasatt

 om ett undantag bör göras vad gäller

 upphovsrätten. Enligt Svenska kommunför-

 bundet bör möjligheten till vitesförbud

 inte finnas om medling har begärts enligt

 lagen (1980:612) om medling i vissa

 upphovsrättstvister. Förbundet har anfört

 att upphovsrätten i allt större ut-

 sträckning har "kollektiviserats" och att

 det ligger i sakens natur att konflikter

 kan uppkomma vid ingående av kollektiva

 avtal rörande exempelvis skolkopiering.

 Enligt förbundet kan intrång inte helt

 undvikas i ett sådant skede och det

 framstår, menar förbundet, inte som

 rimligt att den ena sidan då skall kunna

 tillgripa vitesföreläggande för att komma

 i en bättre förhandlingsposition.

 Regeringen är inte beredd att ansluta

 sig till kommunförbundets uppfattning.

 Den omständigheten att det pågår

 kollektiva förhandlingar får inte

 innebära att det i någon mening skulle

 vara "fritt fram" för intrång eller att

 det upphovsrättsliga skyddet skulle vara

 begränsat under sådana perioder. Enligt

 regeringens mening saknas det anledning

 att undanta möjligheten till vitesförbud

 i de fall kommunförbundet har berört.

 Ett annat spörsmål som har tagits upp

 av en remissinstans är förhållandet

 mellan möjligheten till vitesförbud

 enligt immaterialrätten och tryck-

 friheten. Intrång i en immaterialrätt kan

 ju i vissa fall ske i tryckt skrift och

 enligt 1 kap. 2 § tryckfrihetsför-

 ordningen får det inte förekomma någon

 föregående granskning av en skrift eller

 något av det allmänna uppställt hinder

 mot tryckning (det s.k. censurförbudet).

 Sanktioner på grund av innehållet i

 utgivna skrifter får i princip endast ske

 om skriften innefattar brott enligt

 tryckfrihetsförordningen.

 Tryckfrihetsförordningen är emellertid

 inte exklusivt tillämplig på skrifter som

 har rent kommersiella framställningar

 till föremål. Det har därför ansetts

 möjligt att utan hinder av tryckfrihets-

 förordningen införa bestämmelser i

 marknadsföringslagen (1975:1418) om

 förbud mot otillbörlig reklam. Det har

 också godtagits att det har införts en

 bestämmelse i varumärkeslagen om rätt för

 domstol att vid vite förbjuda någon att

 använda ett vilseledande varukännetecken

 också i tryckt skrift utan att

 tryckfrihetsförordningen utgjort något

 hinder däremot (jfr Lagrådet angående

 marknadsföringslagens förhållande till

 tryckfriheten i prop. 1970:57, s. 130).

 Det är i dessa fall fråga om en reaktion

 som grundas på ett tidigare förfarande

 men som skall motverka ett upprepande

 eller undanröja en skadlig effekt av det

 tidigare förfarandet.

 Över huvud taget torde det på det

 industriella rättsskyddets område vara

 möjligt att tillgripa vitesförbud i syfte

 att förhindra upprepat intrång även när

 det gäller tryckt skrift i de fall där

 detta kan vara praktiskt nödvändigt.

 För upphovsrättens del är

 utgångspunkten delvis en annan. Vid

 upphovsrättsligt intrång torde det

 nämligen i regel vara fråga om sådant som

 faller inom tryckfrihetsförordningens

 räckvidd. Det har dock inte varit

 avsikten att rätten att i tryckt skrift

 yttra sina tankar och åsikter eller

 meddela uppgifter och underrättelser

 skall kunna kränka exempelvis någon

 annans författarrätt (jfr SOU 1947:60 s.

 218). Det föreskrivs därför i 1 kap. 8 §

 tryckfrihetsförordningen att för en

 upphovsrätt eller en rätt till

 fotografisk bild gäller vad som är

 bestämt i lag. Det är därmed möjligt att

 i den upphovsrättsliga lagstiftningen

 föreskriva om sanktioner mot intrång i

 sådana rättigheter även om intrånget sker

 genom tryckt skrift. När det gäller

 möjligheten att vid vite förbjuda

 fortsatt intrång inom upphovsrätten torde

 vad som nyss har anförts om möjligheten

 att vid vite förbjuda en viss

 marknadsföringsåtgärd ha samma

 tillämplighet.

 Enligt 1 kap. 12 §

 yttrandefrihetsgrundlagen gäller på den

 lagens tillämpningsområde samma regler i

 nu berörda avseenden som på

 tryckfrihetens område.

 Sammanfattningsvis torde sålunda,

 vilket också är utgångspunkten för

 promemorians resonemang, reglerna om

 tryckfrihet och yttrandefrihet inte resa

 några problem vad gäller möjligheten att

 tillgripa vitesförbud enligt immate-

 rialrättslig lagstiftning (angående för-

 hållandet allmänt mellan upphovsrätt och

 tryckfrihet, se Lagutskottets betänkande

 1986/87:LU11).

 Sveriges Radio AB har i sitt remissvar

 varit inne på frågan om vitesförbud

 beträffande ljudradio- och TV-sändningar.

 För sådana sändningar är bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755) tillämpliga. Den

 lagen innehåller bl.a. regler om till-

 ståndskrav för rundradiosändning. Vid la-

 gens tillkomst bestämdes att sändningarna

 inte skulle få förhandsgranskas av någon

 myndighet och att inte heller någon

 myndighet skulle få förbjuda en sändning

 på grund av dess innehåll (censurförbud).

 Bestämmelsen om förbud mot censur finns i

 19 § och gäller sändningars innehåll.

 Radiolagens censurförbud täcker alltså

 ett i viss mån större område än

 tryckfrihetsförordningens och

 yttrandefrihetsgrundlagens censurförbud

 (jfr SOU 1990:7 s. 83 f. och s. 124 f.).

 Bl.a. omfattar det kommersiell reklam och

 förbudet har ansetts utgöra hinder mot

 meddelande av vitesförbud angående

 otillbörlig reklam i radio och TV. En

 särskild regel har därför införts i

 radiolagen om att i fråga om marknads-

 föring gäller föreskrifterna i

 marknadsföringslagen (prop. 1990/91:149

 s. 55 f.)

 Med den snäva utformning som

 radiolagens censurregel har getts torde

 man få utgå från att det inte utan en

 ändring eller ett tillägg i radiolagen är

 möjligt att - med stöd av vitesregler i

 immaterialrättslig lagstiftning -

 förbjuda sändning av något som kan

 innefatta intrång i en immaterialrättslig

 ensamrätt. Däremot kan naturligtvis

 intrånget beivras i efterhand i sedvanlig

 ordning.

 En utredning (radiolagsutredningen)

 arbetar för närvarande med att se över

 radiolagen. Översynen omfattar bl.a.

 lagens censurregel. När resultatet av

 översynen föreligger kan frågan om

 vitesförbud vid intrång i en immaterial-

 rättslig ensamrätt tas upp på nytt.

 De i detta lagstiftningsärende

 föreslagna vitesreglerna kommer alltså

 inte att träffa sändningar enligt

 radiolagen. En uttrycklig bestämmelse om

 detta bör tas in i de aktuella

 författningarna.

 Fråga uppkommer därefter vilka närmare

 principer som bör gälla för ett

 vitesförbud.

 För att ett vitesförbud skall bli

 effektivt och verka avhållande också i

 sådana situationer där starka ekonomiska

 intressen gör sig gällande bör i likhet

 med vad som gäller på patent- och

 firmarättens områden någon högsta gräns

 för vitesbeloppets storlek inte

 föreskrivas. Genom en lämplig anpassning

 av vitesbeloppets storlek kan det för den

 som gör intrång göras klart att fortsatt

 missbruk inte lönar sig. Det innebär att

 mycket höga vitesbelopp bör kunna komma i

 fråga. Vid behov bör också s.k. löpande

 vite enligt 4 § lagen (1985:206) om viten

 kunna användas. Det innebär bl.a. att

 vitet kan dömas ut vid varje överträdelse

 av förbudet.

 Enligt allmänna principer kan ett vite,

 när straff är utsatt, föreläggas endast

 med stöd av ett särskilt stadgande.

 Vidare får samma gärning inte föranleda

 både straff och vite. Syftet är att

 förhindra att någon drabbas av dubbla

 sanktioner för samma gärning. För att

 tillgodose detta syfte bör en bestämmelse

 tas in i de berörda lagarna om att straff

 inte får dömas ut för ett intrång som

 omfattas av vitesförbudet. Ett par

 remissinstanser har påpekat att ett

 intrång i en immateriell ensamrätt kan

 bestå av flera skilda gärningar. Upphovs-

 rättsintrång kan t.ex. bestå i intrång i

 rätten att framställa exemplar eller i

 rätten att göra verket tillgängligt för

 allmänheten (spridning av verket). Om en

 domstol vid vite enbart förbjudit någon

 att framställa exemplar av verket och

 denne därefter börjar försälja de

 olagligt framställda exemplaren bör det

 inte finnas något hinder mot att han

 senare fälls till ansvar för

 upphovsrättsintrånget i den del det avser

 den olagliga försäljningen. Vitesförbudet

 har ju i det fallet inte omfattat det

 intrång som utgörs av den olagliga för-

 säljningen.

 I likhet med vad som gäller för

 vitesförbud vid patentintrång bör det

 finnas en möjlighet att besluta om

 vitesförbud under pågående rättegång,

 s.k. interimistiskt förbud. Härigenom får

 rättighetshavaren möjlighet att så snart

 som möjligt få ett slut på intrånget. Det

 bör samtidigt medverka till att svaranden

 i intrångsmålet inte har något att vinna

 på att förhala processen. För att göra

 det interimistiska förbudet så effektivt

 som möjligt bör det finnas en möjlighet

 att meddela förbudet utan att svaranden

 fått tillfälle att yttra sig, om ett

 dröjsmål skulle medföra risk för skada.

 Förutsättningarna för att meddela ett

 interimistiskt förbud bör vara desamma

 som gäller vid beslut enligt 15 kap.

 rättegångsbalken om processuella

 säkerhetsåtgärder i tvistemål. Detta

 betyder att käranden måste visa sannolika

 skäl för att intrång föreligger och för

 att det finns en risk att intrånget

 fortsätter. Det bör krävas att käranden

 ställer säkerhet för den ersättning som

 han kan bli skyldig att utge om det

 senare visar sig att något intrång inte

 har ägt rum. I sådana fall där

 rättighetshavaren saknar ekonomiska

 möjligheter att ställa säkerhet bör han

 kunna befrias från detta krav. I likhet

 med vad som redan gäller på patenträttens

 område (jfr 57 a § tredje stycket andra

 meningen) bör det inte krävas att

 käranden visat synnerliga skäl för sin

 talan för att han skall kunna befrias

 från skyldigheten att ställa säkerhet.

 Domstolen bör vidare ha en möjlighet

 att vid bifall till en förbudstalan låta

 förordnandet gälla utan hinder av att

 domen inte vunnit laga kraft. Förbudet

 kvarstår då även om motparten fullföljer

 talan mot domen i högre instans. Den

 högre instansen har dock en möjlighet att

 förordna om inhibition, dvs. upphäva det

 interimistiska förordnandet. Som har

 nämnts i avsnitt 4.3 har i rättspraxis

 slagits fast att vitesförbud enligt 15 §

 andra stycket firmalagen kan meddelas

 interimistiskt med stöd av 15 kap. 3 §

 rättegångsbalken. Med hänsyn till att

 uttryckliga regler om interimistiska

 förbud redan finns i patentlagen och

 föreslås bli införda i den övriga

 immaterialrättsliga lagstiftningen

 framstår det som lämpligt att också

 införa sådana regler när det gäller

 firmaintrång. Interimistiska förordnanden

 i sådana fall som avses i 15 § första

 stycket firmalagen, dvs. om näringskänne-

 tecken eller dess användning strider mot

 goda seder eller allmän ordning eller är

 vilseledande, torde kunna meddelas enligt

 allmänna regler om civilprocessuella

 säkerhetsåtgärder.

 7 Skadestånd vid intrång i de

 immateriellarättigheterna

 Promemorians förslag: Överensstämmer

 med regeringens (se promemorian s. 44

 f.).

 Remissinstanserna: Det övervägande

 antalet remissinstanser har tillstyrkt

 förslagen eller lämnat dem utan

 invändning. Sveriges advokatsamfund har

 ställt sig tveksam till och Sveriges

 Köpmannaförbund har avstyrkt förslaget

 att möjligheten till jämkning skall tas

 bort vid fall som grundas på ringa

 oaktsamhet. Behovet av en särskild regel

 om bestämmandet av ersättningens storlek

 har allmänt accepterats. Flera

 remissinstanser har dock kritiserat

 promemorians grunder för detta förslag.

 En remissinstans har befarat att den

 särskilda regeln om bestämmandet av

 ersättningens storlek kan bli

 verkningslös eftersom bevisbördan

 fortfarande till fullo skall ligga på

 rättighetshavaren.

 Skälen för regeringens förslag:

 Skadeståndsreglerna inom immaterialrätten

 syftar till att den skadelidande skall få

 full ersättning för sin skada. Häri

 ligger skadeståndets reparativa funktion.

 Vad gäller upphovsrätten synes de

 nuvarande ersättningsbestämmelserna (54 §

 upphovsrättslagen) i allt väsentligt

 uppfattas som tillfredsställande.

 Reglerna innebär att ersättning alltid

 skall betalas då intrånget har bestått i

 att verket har utnyttjats i strid mot

 lagen. Om intrånget har skett uppsåtligen

 eller av oaktsamhet, skall ersättning

 dessutom betalas dels för annan förlust

 än utebliven ersättning, dels för lidande

 och annat förfång (ideell skada). Av

 uttalanden i förarbetena (prop. 1960:17

 s. 294) till denna lagstiftning framgår

 att man vid skadeståndsberäkningen vid

 intrång till fullo skall beakta vad

 intrånget har betytt för målsäganden i

 såväl ekonomiskt som ideellt avseende.

 När det därefter gäller lagstiftningen

 på det industriella rättsskyddets område

 är bilden en annan. Reglerna är många

 gånger mera allmänt utformade och det

 hävdas ofta att det skadestånd som döms

 ut sällan ger rättighetshavarna full

 ersättning för den skada som intrånget

 har medfört.

 Ett generellt problem i detta

 sammanhang torde vara svårigheten att

 styrka en skadas omfattning. Detta hänger

 samman bl.a. med den osäkerhet som

 allmänt är förenad med att göra

 antaganden om den förlust som ett intrång

 medför. På ett par områden har man

 försökt komma till rätta med detta

 problem genom regler som innebär att den

 som begår intrång uppsåtligen eller av

 oaktsamhet alltid skall betala, förutom

 ersättning för den skada som intrånget

 har medfört, skälig ersättning för

 utnyttjandet av rättigheten. Med skälig

 ersättning för utnyttjande avses därvid

 närmast den licensavgift som borde ha

 betalats om licens hade upplåtits.

 Reglerna innebär en minimiregel för

 skadeståndets beräkning. Ersättning skall

 betalas även om rättighetshavaren

 faktiskt inte har lidit någon förlust

 till följd av intrånget.

 Regler av detta slag finns i

 patentlagen (58 §), mönsterskyddslagen

 (36 §) och växtförädlarrättslagen (37 §).

 Däremot finns det inte någon sådan regel

 i varumärkeslagen. Detta har ansetts

 medföra att man på varumärkesområdet inte

 har stöd för att ge rättighetshavaren

 ersättning med t.ex. motsvarande skälig

 licensavgift i de fall då han faktiskt

 inte har lidit någon skada på grund av

 intrånget. Det torde emellertid knappast

 finnas några sakliga skäl till varför man

 inte också på varumärkesrättens område

 skall ge rättighetshavaren möjlighet att

 få sådan ersättning. Varumärkeslagens

 skadeståndsbestämmelse bör därför, i

 likhet med vad som har föreslagits i

 promemorian och som har godtagits av

 flertalet remissinstanser, ändras i detta

 avseende så att den får samma utformning

 och betydelse som motsvarande

 bestämmelser i patent-, mönsterskydds-

 och växtförädlarrättslagarna.

 Motsvarande ändring bör göras i

 firmalagen, som också saknar denna

 minimiregel för ersättningens

 bestämmande. En firmahavare anses i

 princip kunna upplåta sin rätt åt annan

 att använda firman (licens). Utrymmet för

 detta är visserligen begränsat eftersom

 likalydande firmor inte tillåts bestå vid

 sidan av varandra inom samma bransch men

 licensupplåtelser förekommer ändå i viss

 utsträckning. Det framstår som lämpligt -

 också för att uppnå enhetlighet - att

 även firmalagens skadeståndsregler ges

 den utformning och betydelse som ovan

 sagts.

 Det kan tilläggas att i den mån det

 finns en licensmarknad för det varu-

 eller näringskännetecken som olovligen

 används torde det ligga närmast till

 hands att anse att den skäliga

 ersättningen för det olovliga

 utnyttjandet skall motsvara vad som

 skulle ha betaltas i licensavgift om

 parterna kommit överens om utnyttjandet.

 I annat fall får domstolen - med

 beaktande av vad parterna i målet har

 lagt fram för utredning - bestämma en

 skälig ersättning för det olovliga

 utnyttjandet.

 Ett par remissinstanser har tagit upp

 frågan om ersättning för good-will vid

 varumärkesintrång. Den frågan kommer att

 beröras närmare i specialmotiveringen.

 Om varumärkes- och firmalagarnas

 skadeståndsbestämmelser utformas i

 enlighet med de övriga lagar som reglerar

 det industriella rättsskyddet, bör det

 inom varumärkes- och firmarätten, i

 likhet med vad som gäller enligt patent-,

 mönsterskydds- och växtförädlarrätts-

 lagarna, gälla att den som begår intrång

 i god tro skall betala ersättning om och

 i den mån det är skäligt.

 För att få ersättning utöver den

 miniminivå som ovan har berörts krävs att

 rättighetshavaren visar att ytterligare

 skada föreligger. Exempel på sådan skada

 är kostnad för produktionsmedel som på

 grund av intrånget inte har kunnat tas i

 anspråk, nedgång i rättighetshavarens

 försäljning och uteblivna beställningar.

 Enligt allmänna bevisregler måste

 rättighetshavaren styrka skadans

 omfattning. Som redan har berörts är

 detta i intrångsmål ofta förenat med

 stora svårigheter. I de fall då

 rättighetshavaren inte kan prestera full

 bevisning om skadans storlek får

 domstolen med stöd av 35 kap. 5 §

 rättegångsbalken uppskatta skadan till

 ett "skäligt" belopp. Bestämmelsen är

 avsedd att förhindra det oskäliga

 resultatet att domstolen, trots att den

 finner att skadeståndsskyldighet före-

 ligger, ogillar ett framfört

 skadeståndskrav därför att full bevisning

 om skadans omfattning eller värde inte

 kan förebringas.

 Dessa svårigheter skulle till stor del

 kunna elimineras om man när ersättningen

 bestäms kunde ta hänsyn till också andra

 omständigheter än sådana som har rent

 ekonomisk betydelse för

 rättighetshavaren. Det kan vara fråga om

 rättighetshavarens intresse av att ensam-

 rätten respekteras. Vidare bör den vinst

 som den som har begått intrånget

 har gjort genom att missbruka en

 ensamrätt kunna tillmätas betydelse. Det

 bör t.ex. vara möjligt att bestämma

 skadeståndet under hänsynstagande till

 denna vinst. I många fall torde det

 nämligen vara lättare att utreda om-

 fattningen av denna vinst än att beräkna

 rättighetshavarens uteblivna vinst. På

 samma sätt bör skadeståndet kunna sättas

 i relation också till ersättningen för

 det olovliga utnyttjandet.

 En rätt till ersättning på de grunder

 som nu har redovisats kan jämföras med

 den rätt till ersättning för lidande och

 annat förfång som finns i

 upphovsrättslagen. Med hänsyn till den

 koppling till upphovsmannen som det

 ideella skadeståndet enligt denna lag har

 kan det dock inte gärna komma i fråga att

 överföra sådana regler till området för

 det industriella rättsskyddet.

 På patentområdet har man infört en

 regel (58 §) som gör det möjligt att vid

 bestämmandet av skadeståndet beakta även

 patenthavarens intresse av att

 patentintrång inte begås och omständig-

 heter av annan än rent ekonomisk natur.

 Regeln, som infördes år 1986 (prop.

 1985/86:86 s. 29 f.), syftar till att

 förbättra patenthavarens möjlighet att få

 full ersättning för den skada han lider.

 En omständighet som därvid enligt

 förarbetena särskilt bör beaktas är om

 patenthavaren allmänt befinner sig i ett

 underläge mot den som gör intrång. Det

 kan exempelvis röra sig om en situation

 där ett stort företag har använt ett

 patent som innehas av en uppfinnare med

 små ekonomiska resurser. I sådana fall

 kan det vara svårt att bedöma

 omfattningen av patenthavarens eventuella

 uteblivna vinst. Skadeståndet kan då

 bestämmas under hänsynstagande till

 vinsten av missbruket av patentet. Andra

 omständigheter som kan påverka skade-

 ståndets storlek är intrångets

 varaktighet och graden av skuld hos den

 som gör intrånget. Uppsåtliga eller grovt

 oaktsamma angrepp kan föranleda högre

 skadestånd än gärningar som framstår som

 mindre allvarliga. Utgångspunkten är

 emellertid alltjämt att patenthavaren

 skall ha full ersättning för sin skada,

 men inte mer. Lagändringen innebär endast

 att skadan kan bestämmas med beaktande av

 sådana omständigheter av annat än

 ekonomiskt slag som nu har beskrivits

 (prop. 1985/86:86 s. 44).

 I promemorian har det föreslagits att

 en motsvarande regel förs in i

 varumärkeslagen, mönsterskyddslagen,

 växtförädlarrättslagen och firmalagen.

 Förslaget har vunnit gehör hos många

 remissinstanser medan andra har ställt

 sig mera tveksamma och menat att

 bestämmelsen i 58 § patentlagen inte är

 en lämplig förebild.

 Det bör emellertid framhållas att

 patentlagens reglering svarar mot en

 ordning som är väl känd på skilda

 rättsområden. Bestämmelser med motsva-

 rande innehåll finns sålunda i 7 §

 kretsmönsterlagen och 9 § lagen (1990:-

 409) om skydd för företagshemligheter.

 Också i 3 § lagen (1978:800) om namn och

 bild i reklam, 23 § namnlagen (1982:670),

 23 § datalagen (1973:289), 21 § kredit-

 upplysningslagen (1973:173) och 18 §

 inkassolagen (1974:182) finns be-

 stämmelser om att vid bestämmande av

 skadestånd hänsyn skall tas även till

 omständigheter av annan än rent ekonomisk

 betydelse. Inom arbetsrätten gäller detta

 regelmässigt, se exempelvis 55 § lagen

 (1976:580) om medbestämmande i arbets-

 livet och 38 § lagen (1982:80) om

 anställningsskydd. Detta s.k. allmänna

 skadestånd inom arbetsrätten infördes

 ursprungligen bl.a. på grund av

 svårigheten att bevisa vilken ekonomisk

 skada som ett avtalsbrott hade medfört.

 Dessa bestämmelser har tillkommit bl.a.

 där det har framstått som angeläget att

 finna en lösning som gör det möjligt att

 underlätta beräkningen av ekonomisk

 skada. De skäl som bär upp bestämmelsen

 torde gälla också på det industriella

 rättsskyddets område.

 Regeringen föreslår därför att det i

 varumärkeslagen, mönsterskyddslagen,

 växtförädlarrättslagen och firmalagen

 införs motsvarande regel som den i

 patentlagen.

 De ändringar i grunderna för beräkning

 av skadestånd som nu har förordats bygger

 på en medveten strävan att bättre än vad

 nuvarande regler medger markera intresset

 av att kompensera rättighetshavaren fullt

 ut för varje intrång. Mot denna bakgrund

 finns det, enligt regeringens mening,

 skäl att avskaffa den nuvarande

 möjligheten till jämkning vid fall av

 ringa oaktsamhet. Denna möjlighet finns i

 varumärkeslagen, mönsterskyddslagen och

 växtförädlarrättslagen men saknas i

 patentlagen, liksom i upphovsrättslagen

 och kretsmönsterlagen. Enligt dessa

 senare lagar medför varje form av

 uppsåtligt eller oaktsamt intrång rätt

 till full ersättning. Detta bör alltså

 gälla också för de övriga industriella

 rättigheterna.

 8 De subjektiva rekvisiten för straff

 Promemorians förslag: Överensstämmer

 med regeringens (se promemorian s. 48

 f.).

 Remissinstanserna: Det övervägande

 antalet remissinstanser har tillstyrkt

 förslaget eller lämnat det utan

 invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt

 nu gällande bestämmelser kan straff dömas

 ut för intrång i de industriella rättig-

 heterna endast om gärningen begåtts

 uppsåtligen. Däremot kan enligt den upp-

 hovsrättsliga lagstiftningen - däri

 inbegripet kretsmönsterlagen, vilken har

 nära anknytning till det industriella

 rättsskyddet - också gärning som begåtts

 av grov oaktsamhet straffas.

 Det är inte ovanligt att den som gör

 intrång medvetet håller sig okunnig om de

 rätta förhållandena eller medvetet under-

 låter att undersöka hur saker och ting

 förhåller sig. I dessa fall kan ansvar

 för uppsåtligt handlande inte komma i

 fråga. Gärningarna ter sig emellertid

 lika straffvärda som om uppsåt hade före-

 legat.

 I promemorian har därför föreslagits

 att intrång som sker av grov oaktsamhet

 skall vara straffbara även på det

 industriella rättsskyddets område.

 Förslaget har tillstyrkts eller lämnats

 utan invändning av det stora flertalet

 remissinstanser och också regeringen

 anser att goda skäl talar för en sådan

 ordning.

 En utvidgning av det straffrättsliga

 ansvaret till att omfatta inte bara

 uppsåt utan även grovt oaktsamt handlande

 torde få sin största betydelse när det

 gäller distribution av produkter som

 någon fått in till försäljning. Särskilt

 kan det förekomma på varumärkesrättens

 eller mönsterskyddets områden.

 Omständigheterna i samband med att sådana

 varor tas emot till försäljning kan vara

 sådana att mottagaren rimligen måste

 misstänka att det rör sig om olovligen

 framställda produkter eller varor. Priset

 på varan kan vara osedvanligt lågt eller

 kvaliteten undermålig. Om mottagaren då

 inte vidtar någon åtgärd utan trots

 misstanken håller sig okunnig om de rätta

 förhållandena, bör grov oaktsamhet kunna

 anses föreligga (jfr prop. 1981/82:152 s.

 16 f.). Likaså bör grov oaktsamhet kunna

 anses föreligga om den källa varifrån

 produkterna kommer är sådan att en

 granskning av om produkterna är lovligen

 framställda ter sig motiverad, men

 mottagaren underlåter att ta reda på hur

 det verkligen förhåller sig.

 Den nu föreslagna ordningen innebär att

 de subjektiva rekvisiten för straffbarhet

 kommer att bli desamma inom hela

 immaterialrätten.

 9 Höjning av straffmaximum

 Promemorians förslag: Överensstämmer

 med regeringens (se promemorian s. 50

 f.).

 Remissinstanserna: Remissinstanserna

 har tillstyrkt förslaget eller lämnat det

 utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Som

 redan tidigare har framhållits finns det

 anledning att se allvarligt på

 förfaranden som innebär intrång i de

 immateriella ensamrätterna. Möjligheter

 bör därför finnas att i svåra fall döma

 ut kännbara frihetsstraff. För närvarande

 gäller ett straffmaximum om två år vid

 intrång i en upphovsrättslig ensamrätt

 men ett straffmaximum om sex månader vid

 intrång i en industriell ensamrätt. Någon

 anledning att i detta sammanhang

 särbehandla innehavare av en industriell

 ensamrätt i förhållande till innehavare

 av en upphovsrättslig ensamrätt torde

 dock inte finnas. Att ha olika straff-

 satser mellan de upphovsrättsliga och de

 industriella rättigheterna framstår

 därför som svårt att förklara. Särskilt

 svårförståeligt torde vara att intrång i

 en kretsmönsterrätt kan straffas med två

 års fängelse medan som påföljd för

 intrång i en patenträtt enbart kan följa

 fängelse i sex månader. Det straff om sex

 månader, som för närvarande kan dömas ut

 för intrång i de industriella

 rättigheterna, kan dessutom vid en

 internationell jämförelse te sig lågt.

 I promemorian har därför föreslagits

 att straffsatserna för intrång i de in-

 dustriella ensamrätterna höjs i sådan

 grad att straffsatserna för intrång i

 dessa rättigheter kommer i nivå med de

 straff som gäller för upphovsrätten och

 denna närbesläktade ensamrätter, dvs. två

 års fängelse. Därmed görs också

 straffsatserna lika för intrång i alla de

 immateriella ensamrätterna. Förslaget har

 genomgående tillstyrkts eller lämnats

 utan invändning av remissinstanserna.

 Också regeringen anser att det bör

 genomföras.

 Avsikten med en sådan straffhöjning på

 det industriella rättsskyddets område är

 inte att de straff som döms ut generellt

 skall höjas. Vad det handlar om är i

 stället att ge domstolarna ett större

 spelrum så att de verkligt klandervärda

 intrången kan bestraffas på en lämplig

 nivå.

 Det bör framhållas att en höjning av

 straffmaximum till två år även får en del

 andra betydelsefulla effekter som är

 ägnade att underlätta samhällets åtgärder

 mot olovligt eftergörande. Förutom att

 åtalsprövningen kommer att ske utifrån en

 ny syn på brottets svårighetsgrad kommer

 en effekt att bli att den nuvarande tiden

 för åtalspreskription förlängs från två

 till fem år (35 kap. 1 § brottsbalken).

 Även möjligheterna att tillgripa

 tvångsmedel blir större. Sålunda kan

 häktning komma i fråga (24 kap. 1 §

 rättegångsbalken). Detta medför även att

 anhållande kan ske i större omfattning än

 nu. Dessa möjligheter torde kunna ha stor

 betydelse i utredningar om intrång i de

 industriella rättigheterna, eftersom det

 också där gäller att kunna handla så att

 den misstänkte inte får möjlighet att

 röja undan bevis.

 10 Straff för försök och förberedelse

 Promemorians förslag: Överenstämmer med

 regeringens (se promemorian s. 51 f.).

 Remissinstanserna: Remissinstanserna

 har tillstyrkt förslaget eller lämnat det

 utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt

 de regler som nu gäller kan den som gör

 sig skyldig till försök och förberedelse

 till brott mot upphovsrätten och

 kretsmönsterrätten dömas till straffan-

 svar enligt 23 kap. brottsbalken. På det

 industriella rättsskyddets område saknas

 däremot regler om straff för försök och

 förberedelse. På samma sätt som när det

 gäller intrång i en upphovsrätt kan

 emellertid intrång i en industriell

 ensamrätt ofta föregås av omfattande

 investeringar. Det kan gälla

 förberedelser för en regelrätt tillverk-

 ning av skyddade produkter eller falska

 varumärken. Det kan också gälla

 förberedelser för försäljning såsom

 anskaffande av försäljningslokal,

 annonsering eller liknande åtgärder.

 Det kan inte anses vara

 tillfredsställande att det i dessa fall

 saknas möjlighet till straffrättsliga

 ingripanden innan tillverkningen har

 påbörjats eller försäljningen kommit

 igång. Goda skäl talar för att ansvar, i

 likhet med vad som gäller för upp-

 hovsrätten och kretsmönsterrätten, skall

 kunna dömas för försök och förberedelse

 till intrång också i de industriella

 ensamrätterna. Med stöd av sådana regler

 skulle ingripande kunna ske mot den som

 har vidtagit förberedelser för att sätta

 igång verksamhet som bygger på olovlig

 framställning av skyddade varor.

 Ingripande skulle också kunna ske mot

 t.ex. en medhjälpare som under ett upp-

 byggnadsskede tagit sådan befattning med

 pengar eller hjälpmedel som omfattas av

 bestämmelserna om förberedelse till

 brott.

 I promemorian har lagts fram förslag

 till bestämmelser om straffansvar för

 försök och förberedelse införs i

 varumärkes-, patent-, mönster-, skydds-,

 växtförädlarrätts- och firmalagarna.

 Förslaget har tillstyrkts eller lämnats

 utan invändning av samtliga

 remissinstanser. Regeringen har ingen

 annan uppfattning utan ansluter sig till

 promemorians förslag.

 11 Förutsättningarna för allmänt åtal

 Promemorians förslag: Åtalsprövningen

 vid intrång i de industriella

 rättigheterna skall ske mot bakgrund av

 om åtal var påkallat från allmän synpunkt

 och inte om åtal av särskilda skäl var

 påkallat från allmän synpunkt (se

 promemorian s. 52 f.).

 Remissinstanserna: Majoriteten av

 remissinstanserna har lämnat

 promemorians förslag utan invändning.

 Riksåklagaren har avstyrkt förslaget

 medan några näringslivsorganisationer har

 kritiserat förslaget som varande för

 restriktivt.

 Skälen för regeringens bedömning:

 Enligt gällande rätt får intrång i de

 industriella rättigheterna åtalas av

 allmän åklagare bara om brottet anges

 till åtal och åtal av särskilda skäl är

 påkallat från allmän synpunkt. Intrång i

 upphovsrätten och den närbesläktade

 ensamrätter får däremot åtalas efter

 angivelse eller om åtal är påkallat från

 allmän synpunkt.

 Möjligheten för en åklagare att enligt

 den upphovsrättsliga lagstiftningen

 självständigt väcka åtal - dvs. utan

 angivelse från målsäganden - tillkom

 genom lagstiftning år 1982 (jfr prop.

 1981/82:152 s. 20 f.). Som skäl för

 åklagarens rätt att självständigt väcka

 åtal för upphovsrättsintrång angavs att

 den personliga anknytningen till

 upphovsrätten gör sig mindre starkt

 gällande vid omfattande kommersiellt

 bedriven kopieringsverksamhet samt att

 samhället av kulturpolitiska skäl har ett

 självständigt intresse av att det upp-

 hovsrättsliga systemet efterlevs. Dessa

 skäl har inte samma bärkraft på det

 industriella rättsskyddets område.

 Däremot kan det i ett annat avseende

 finnas anledning att överväga en

 modifiering av åtalsreglerna på det

 området.

 Som redan har nämnts innebär

 åtalsreglerna på det industriella

 rättsskyddets område, förutom att det

 krävs att målsäganden angett brottet till

 åtal, att åtal av särskilda skäl är

 motiverat från allmän synpunkt. Denna

 åtalsprövningsregel kan i princip

 härledas till tiden för patentlagens

 tillkomst, dvs. till år 1967. Det

 övervägdes då om ett patentintrång

 alltjämt skulle vara undandraget allmänt

 åtal och bara kunna väckas av

 patenthavaren. Föredragande departements-

 chefen (prop. 1966:40 s. 205 f.) fann

 emellertid - mot bakgrund av att

 patentintrång, liksom intrång i

 varumärkesrätt, står nära de egentliga

 förmögenhetsbrotten och därför borde ha

 det förhöjda skydd som ett läggande under

 allmänt åtal medförde - att övervägande

 skäl talade för att patentintrång i form

 av angivelsebrott borde läggas under

 allmänt åtal men att samtidigt den

 begränsningen borde göras att allmänt

 åtal endast fick ske om detta av

 särskilda skäl var påkallat från allmän

 synpunkt. Motsvarande överväganden

 gjordes för varumärkesrättens del (prop.

 1966:40 s. 277) och senare även för

 övriga industriella ensamrätter (prop.

 1969:168 s. 236 och prop. 1971:40 s.

 146). Några närmare uttalanden om

 innebörden av att åtal av särskilda skäl

 skall vara påkallat från allmän synpunkt

 gjordes däremot inte i dessa lagstift-

 ningsärenden.

 En åtalsprövningsregel som den som

 gäller på det industriella rättsskyddets

 område medför normalt en mycket stor

 restriktivitet vid åtalsprövningen.

 Riksåklagaren har också i ett

 överprövningsbeslut (Riksåklagarens

 beslut den 2 januari 1992 i dnr ÅD 551,

 596, 608-91) funnit att de principer som

 bör vara vägledande vid prövning av om

 allmänt åtal mot varumärkesintrång skall

 ske, måste grunda sig på att det är fråga

 om en åtalsprövningsregel av det mest

 restriktiva slag som förekommer i

 lagstiftningen för fall där allmänt åtal

 över huvud taget kan förekomma. Med den

 innebörd som åtalsprövningsregeln har

 framstår det därför, enligt

 Riksåklagaren, som otänkbart att tillämpa

 regeln så att allmänt åtal i praktiken

 kommer att bli den normala åtgärden vid

 brott av det slag som regeln tar sikte

 på. Detta innebär att de särskilda skäl

 som från allmän synpunkt gör allmänt åtal

 påkallat måste hänföra sig till

 omständigheterna i det enskilda fallet

 och inte kan utgöras av omständigheter

 som regelmässigt eller mycket frekvent

 förekommer vid brottstypen.

 De senaste årens utveckling mot en

 ökande kommersiell olovlig kopiering av

 produkter som är skyddade genom

 industriella rättigheter har gjort det

 alltmer angeläget att också kunna

 utnyttja de straffrättsliga sanktioner

 som finns för att komma åt dessa olovliga

 förfaranden. Det måste sägas vara ett

 allmänt intresse att om intrång begås i

 stor omfattning eller avser betydande

 värden det också kan beivras

 straffrättsligt. Det måste också uppmärk-

 sammas att sådan olovlig kopiering som

 sker på helt affärsmässiga grunder anses

 särskilt klandervärd i de internationella

 strävanden som går ut på att stärka de

 immaterialrättsliga skyddssystemen. Vid

 en internationell jämförelse kan den

 åtalsprövningspraxis som vuxit fram i

 Sverige te sig så sträng att den

 uppfattas som att allmänt åtal för

 intrång i de industriella rättigheterna

 aldrig skall ske.

 I promemorian har föreslagits att

 kravet på "särskilda skäl" vid

 åtalsprövningen skall slopas. I likhet

 med vad som gäller på upphovsrättsområdet

 skulle då åtalsprövningen få gå ut på om

 åtal är påkallat från allmän synpunkt. De

 flesta remissinstanser har biträtt pro-

 memorians förslag i denna del. Mot en

 sådan ändring har Riksåklagaren

 emellertid invänt att den skulle få

 konsekvenser i form av ett ökat antal

 utredningar avseende brott mot

 lagstiftningen om det industriella

 rättsskyddet och därmed också leda till

 ett ökat antal insatser av polis- och

 åklagarmyndigheter. De förundersökningar

 som det här är fråga om kräver enligt

 Riksåklagaren inte sällan ganska stora

 insatser och kan bli omfattande eftersom

 de ofta innehåller teknisk bevisning

 eller kräver juridiskt komplicerade

 bedömningar. Riksåklagaren har beräknat

 att den föreslagna ordningen skulle kräva

 tre nya årsarbetskrafter till

 åklagarmyndigheterna.

 I dagens statsfinansiella läge kan det

 inte bli aktuellt med nya

 kostnadskrävande åtgärder. Det finns

 heller inte någon sektor från vilken

 motsvarande resurser kan tas. Under dessa

 förhållanden anser regeringen att det

 inte är möjligt att för närvarande lägga

 fram ett förslag om ändring i

 åtalsreglerna inom immaterialrätten.

 12 Kopiering av datorprogram för en-

 skilt bruk

 Promemorians bedömning: Överenstämmer

 med regeringens (se promemorian s. 55

 f.).

 Remissinstanserna: Av de

 remissinstanser som har yttrat sig har

 Riksåklagaren uttalat stöd för

 promemorians bedömning medan ett antal

 upphovsmanna- och

 näringslivsorganisationer anfört att en

 straffbestämmelse för olovlig kopiering

 för enskilt bruk av datorprogram bör

 införas.

 Skälen för regeringens bedömning: Genom

 lag (1989:396) om ändring i upp-

 hovsrättslagen, som trädde i kraft den 1

 juli 1989, slogs det uttryckligen fast

 att datorprogram kan vara att anse som

 verk i upphovsrättslagens mening.

 Samtidigt infördes en särskild be-

 stämmelse om exemplarframställning för

 enskilt bruk i fråga om datorprogram som

 uppnått verkshöjd (11 § tredje stycket).

 Denna bestämmelse innebar att den som

 ville kopiera ett datorprogram i

 maskinläsbar form fick göra detta bara om

 programmet var utgivet och endast för

 sitt enskilda bruk. Som förlaga för

 kopieringen fick inte användas ett

 exemplar som användes i näringsverksamhet

 eller i offentlig verksamhet.

 Genom lag (1992:1687) om ändring i up-

 phovsrättslagen, som trädde i kraft den 1

 januari 1993, har den svenska

 upphovsrättslagen anpassats till bestäm-

 melserna i ett direktiv från Europeiska

 gemenskapernas (EG) råd om rättsligt

 skydd för datorprogram (direktiv

 91/250/EEG). Bestämmelserna i EG-direk-

 tivet innehåller bl.a. att kopiering utan

 rättighetshavarens samtycke av ett

 datorprogram i maskinläsbar och skriftlig

 form även för enskilt bruk skall anses

 utgöra intrång i upphovsrätten till

 datorprogrammet. Enligt upphovsrättslagen

 i dess lydelse efter den 1 januari 1993

 är därför kopiering för enskilt bruk inte

 i något fall tillåten (jfr prop.

 1992/93:48 s. 132 f.).

 I artikel 7.1 i EG-direktivet

 föreskrivs att lämpliga skyddsåtgärder

 (sanktioner), i enlighet med nationell

 lagstiftning, skall kunna vidtas mot

 personer som omsätter eller i

 kommersiellt syfte innehar kopior av

 datorprogram som innebär intrång i

 upphovsrätten till programmet. I

 regeringens förslag (prop. 1992/93:48 s.

 134 f.) om införlivandet av EG-direktivet

 om rättsligt skydd för datorprogram

 anfördes att artikel 7 i direktivet inte

 i och för sig innehåller något krav på

 kriminalisering och den bedömningen

 gjordes att kopiering för enskilt bruk

 skulle vara straffritt fast den är

 otillåten. Bestämmelserna i 54 och 55 §§

 upphovsrättslagen om skadestånd och

 säkerhetsåtgärd skulle dock vara

 tillämpliga och erbjuda sanktioner vid

 intrång i upphovsrätten.

 Vid lagstiftningsärendets behandling i

 lagutskottet framhöll Föreningen Svensk

 Programvaruindustri m.fl.

 intresseorganisationer för upphovsmän

 till datorprogram att det för

 rättighetshavarna är angeläget att

 förbudet mot enskild kopiering av

 datorprogram kompletteras med en

 straffbestämmelse. Förbudet skulle

 annars, enligt organisationernas

 uppfattning, inte komma att respekteras

 eller ens uppfattas som ett förbud.

 Utskottet (bet. 1992/93:LU17 s. 13)

 uttalade en viss förståelse för

 organisationernas uppfattning men ansåg

 att någon straffsanktion för enskilt bruk

 inte borde införas i nuläget. Utskottet

 godtog därför förslaget om att alltjämt

 låta kopiering av datorprogram för

 enskilt bruk vara straffritt samt att en

 ny bestämmelse om detta kunde tas in som

 ett nytt andra stycke till 53 § upphovs-

 rättslagen. Utskottet uttalade emellertid

 att frågan om kopiering av datorprogram

 för enskilt bruk borde övervägas inom

 ramen för en pågående översyn av det im-

 materialrättsliga sanktionssystemet.

 Den ståndpunkt som intogs i 1992 års

 proposition att kopiering för enskilt

 bruk - om än otillåten - skulle vara

 straffri var huvudsakligen betingad av de

 uppenbara svårigheter som föreligger att

 kontrollera efterlevnaden av en

 straffrättslig sanktion på detta område.

 Det torde ligga i linje med allmänna

 kriminalpolitiska strävanden att inte

 införa straffbestämmelser på områden där

 någon kontroll av straffregelns

 efterlevnad i praktiken inte är möjlig

 och där straffbestämmelsen således inte

 kan effektueras. En sådan straff-

 bestämmelse skulle inte få någon straf-

 frättslig effekt utan tvärtom kunna bidra

 till att minska respekten för

 lagstiftningen i allmänhet.

 Någon omständighet som likväl ger

 anledning att införa regler om straff vid

 kopiering för enskilt bruk synes inte ha

 kommit fram. I enlighet med den bedömning

 som har gjorts i promemorian föreslår

 regeringen därför inte någon ändring av

 gällande regler på området. Det utesluter

 naturligtvis inte att frågan om en

 straffsanktion får prövas på nytt om

 förhållandena i framtiden skulle ge

 anledning till det.

 Det kan också framhållas att

 anpassningen till bestämmelserna i EG:s

 direktiv om rättsligt skydd för

 datorprogram inneburit den förändringen

 av rättsläget att all kopiering av

 datorprogram numera utgör intrång i upp-

 hovsrätten till programmet. Även om

 intrånget skett för enskilt bruk och

 därmed är straffritt innebär detta inte

 att den som gör intrång i den situationen

 kan komma att undgå ansvar helt och

 hållet. Den som gör intrång kan nämligen,

 till skillnad mot vad som gällde innan

 upphovsrättslagen anpassades till

 bestämmelserna i EG-direktivet, komma att

 drabbas av skadeståndsansvar för en

 kopiering som skett även för enskilt

 bruk. Det bör också understrykas - som

 redan har skett tidigare i avsnitt 6 -

 att möjligheten till vitesförbud också

 kommer att stå till buds vid olaglig

 kopiering av datorprogram för enskilt

 bruk.

 13 Effektivare åtgärder med olagliga

 varor påvarumärkes-, växtförädlar- och

 firmarättensområden

 Promemorians förslag: Överensstämmer

 med regeringens (se promemorian s. 57

 f.).

 Remissinstanserna: Flertalet

 remissinstanser har tillstyrkt förslaget

 eller lämnat det utan invändning.

 Skälen för regeringens förslag: Som har

 nämnts i avsnitt 4.5 finns det i de

 immaterialrättsliga lagarna regler om

 åtgärder i form av bl.a. ändring eller

 förstöring av den egendom med avseende på

 vilken intrång eller överträdelse före-

 ligger. Bestämmelserna är utformade som

 en rätt för den som innehar ensamrätten

 att begära att sådana åtgärder vidtas.

 För att åtgärderna skall kunna vidtas

 räcker det att intrång i objektiv mening

 föreligger. Dessa bestämmelser avser inte

 förverkande i straffrättslig mening.

 Enligt bestämmelserna har i stället

 ensamrättens innehavare ett enskilt - ett

 privaträttsligt - anspråk på att den

 egendom som det här gäller skall,

 exempelvis, ändras eller förstöras. Det

 kan sägas vara frågan om en speciell

 immaterialrättslig rättsverkan (prop.

 1969:168 s. 241, Ds Ju 1981:7 s.79 f.).

 Dessa bestämmelser har uppenbarligen

 ett stort värde. Allmänt sett tar de

 sikte på den egendom i fråga om vilken

 intrång eller överträdelse föreligger. På

 vissa områden finns emellertid också

 möjlighet att få föremål som har använts

 som "hjälpmedel" vid intrång ändrade

 eller förstörda. Så är fallet inom

 patent- och mönsterrätten liksom enligt

 upphovsrätten och denna närbesläktade

 ensamrätter. Reglerna innebär att

 apparater och redskap etc. som, utan att

 själva vara föremål för immaterialrätt-

 sligt rättsskydd, använts vid olovlig

 tillverkning kan bli föremål för

 säkerhetsåtgärd. Regler av detta slag

 fyller en praktisk funktion och det finns

 därför skäl att införa dem också inom de

 övriga industriella ensamrätterna. Inte

 minst gäller detta på varumärkesrättens

 område. Varumärkesintrång som försiggår i

 stor kommersiell skala kan nämligen också

 innebära förfaranden där varukännetecken

 behöver kopieras och särskilt sättas fast

 på varan med hjälp av särskilda föremål.

 Regeringen delar därför den uppfattning

 som har kommit till uttryck i promemorian

 och godtagits av flertalet

 remissinstanser att också föremål som

 används som hjälpmedel vid intrång i en

 ensamrätt på varumärkes-, växtförädlar-

 och firmarättens områden skall kunna bli

 föremål för säkerhetsåtgärd. Det framstår

 också som lämpligt att säkerhetsåtgärder

 också skall kunna vidtas vid försök eller

 förberedelse till intrångsbrott.

 I detta sammanhang bör även nämnas att

 riksdagen numera har antagit ett förslag

 till ny ordningslag (prop. 1992/93:210,

 bet. 1993/94:JuU1, rskr. 1993/94:1).

 Lagen - som träder i kraft den 1 april

 1994 - innebär bl.a. att om offentlig

 plats tagits i anspråk för varor eller

 någon annan egendom i strid mot kravet på

 tillstånd för att få använda sådan plats,

 får egendomen tas i beslag och förverkas,

 om det är uppenbart att detta behövs för

 att förebygga fortsatta överträdelser och

 förverkandet inte är oskäligt. Denna

 bestämmelse i ordningslagen har

 tillkommit mot bakgrund av de problem som

 otillåten gatuhandel vållar i vissa

 storstäder. Som exempel på när

 förverkande kan vara en uppenbart

 nödvändig åtgärd enligt den nya

 ordningslagen kan nämnas förhållandena på

 Drottninggatan i Stockholm. Under främst

 sommartid sker där gatuförsäljning i stor

 omfattning utan att gatuförsäljarna först

 ansökt om och fått tillstånd att ta

 platsen i anspråk. Det är inte ovanligt

 att denna försäljning omfattar

 varumärkesrättsligt skyddade produkter.

 En försäljare som av polisen har

 rapporterats för otillåten försäljning

 återvänder ofta till platsen redan kort

 efter det att han har rapporterats och

 återupptar den otillåtna försäljnings-

 verksamheten. I den situationen kan det

 vara behövligt att tillgripa förverkande

 av bl.a. försäljarens varor för att på så

 sätt söka förebygga fortsatta

 överträdelser av förbudet att ta platsen

 i anspråk.

 Denna förverkanderegel i ordningslagen

 kan alltså komma att innebära att

 exempelvis piratkopior av kläder och

 klockor - dvs. egendom som också skulle

 kunna bli föremål för privaträttsliga

 säkerhetsåtgärder enligt regler i den

 immaterialrättsliga lagstiftningen -

 förverkas. Bestämmelsen om förverkande i

 den föreslagna ordningslagen kan alltså

 innebära en ytterligare grund för att i

 vissa fall få t.ex. varumärkesförfalskad

 egendom förstörd.

 14 Ikraftträdande m.m.

 Lagändringarna bör träda i kraft så snart

 som möjligt. Med beaktande av den tid som

 kommer att förflyta innan riksdagen kan

 fatta beslut i lagstiftningsärendet torde

 en lämplig tidpunkt vara den 1 april

 1994. När det gäller kretsmönster-

 rätten bör dock uppmärksammas att en ny

 lag om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter (SFS 1992:1685) har

 utfärdats. Den lagen är avsedd att träda

 i kraft samtidigt som avtalet om det

 europeiska ekonomiska samarbetsområdet

 träder i kraft. Då skall lagen

 (1986:1425) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter upphöra att gälla. De

 föreslagna ändringarna i 1992 års

 kretsmönsterlag bör träda i kraft

 samtidigt som den lagen träder i kraft,

 om den träder i kraft efter den 1 april

 1994. Skulle 1992 års kretsmönsterlag ha

 kommit att träda i kraft före den 1 april

 1994 bör de nu föreslagna ändringarna i

 lagen träda i kraft den 1 april 1994.

 Det bör därför ankomma på regeringen att

 besluta om ikraftträdande av dessa

 ändringar.

 De nya straffbestämmelserna skall

 självfallet inte tillämpas för brottsliga

 intrång eller överträdelser som skett

 innan de nya bestämmelserna trätt i

 kraft. Av 5 § lagen (1964:163) om

 införande av brottsbalken följer att de

 nya strängare straffskalorna inte blir

 tillämpliga på brott som har begåtts

 innan de nya bestämmelserna träder i

 kraft.

 Av allmänna principer följer att de nya

 bestämmelserna om skadestånd vid

 ersättning inte blir tillämpliga på

 sådana intrång som har begåtts innan de

 nya bestämmelserna har trätt i kraft.

 Däremot bör den nya sanktionsformen

 vitesförbud kunna meddelas med anledning

 av sådana intrång som har påbörjats före

 ikraftträdandet.

 I fråga om de nu berörda situationerna

 behövs inte några övergångsbestämmelser

 (jfr prop. 1985/86:86 s. 38). En sådan

 bör däremot införas när det gäller

 möjligheten att med stöd av de nya

 reglerna påkalla säkerhetsåtgärder

 avseende hjälpmedel vid intrång. En sådan

 möjlighet bör inte stå till buds när

 intrång har skett innan de nya

 bestämmelserna har trätt i kraft. En

 övergångsbestämmelse behövs därför om att

 de nya reglerna om säkerhetsåtgärder inte

 gäller för intrång som har skett före

 ikraftträdandet (jfr prop. 1981/82:152 s.

 75).

 15 Kostnadsaspekter

 Förslagen om förändrade

 straffbestämmelser med dess höjning av

 straffmaximum torde kunna leda till ett

 något ökat antal insatser av polis,

 åklagare och domstolar på

 varumärkesrättens område. På övriga

 områden för det industriella rättsskyddet

 torde de föreslagna ändringarna endast

 marginellt påverka det allmännas

 insatser.

 De utökade möjligheterna till

 vitesförbud kommer sannolikt att leda

 till ett ökat antal krav på denna

 säkerhetsåtgärd och därmed ett ökat antal

 mål om vitesförbud. Å andra sidan skall

 beaktas att den bakomliggande tvisten (om

 intrång föreligger eller inte) i

 praktiken kan komma att avgöras redan

 genom förordnandet om vitesförbudet.

 Vitesförbudet bör nämligen bli effektivt

 i den meningen att käranden många gånger

 uppnår ett slut på intrånget redan i och

 med förbudsförordnandet. Därmed kan också

 verkningarna av intrånget bli begränsade

 och en efterföljande begäran om

 skadestånd för intrånget och eventuell

 begäran om förstörande av egendom kommer

 att framställas i färre fall.

 Vitesförbudet kan alltså komma att leda

 till en minskning av antalet ordinära

 tvistemål på immaterialrättens område.

 De föreslagna förändringarna om

 skadestånd vid intrång i de immateriella

 ensamrätterna torde inte leda till ett

 ökat antal mål. Förslagen i denna del

 innebär ju inte några förändringar av de

 grundläggande förutsättningarna för att

 få ersättning utan är begränsade till att

 förstärka denna sanktionsform när den

 kan tillämpas.

 Totalt sett torde belastningen på

 domstolsväsendet när det gäller

 civilrättsliga åtgärder minska något.

 Sammantaget bör effekten av de

 föreslagna ändringarna bli

 kostnadsneutral för det allmänna. De

 kostnadshöjningar som vissa av

 förändringarna kan medföra vägs upp av

 kostnadsminskningar på andra områden. Det

 finns alltså inte anledning att räkna med

 att förslagen kommer att leda till ökade

 utgifter för staten.

 16 Specialmotivering

 16.1 Förslaget till lag om ändring i

 varumärkeslagen(1960:644)

 37 §

 Gör någon intrång i rätten till ett

 varukännetecken enligt 4 - 10 §§

 (varumärkesintrång) och sker det

 uppsåtligen eller av grov oaktsamhet,

 skall han dömas till böter eller fängelse

 i högst två år. Den som har överträtt ett

 vitesförbud enligt 37 a § får inte dömas

 till ansvar för intrång som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagaren får väcka åtal för brott som

 avses i första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 och åtal av särskilda skäl är påkallat

 från allmän synpunkt.

 Första stycket

 I stycket har det införts bestämmelser

 som innebär dels att straffbarhet

 föreligger även vid grov oaktsamhet, dels

 att straffmaximum höjs från fängelse i

 sex månader till fängelse i två år. I

 fråga om innebörden av och syftet med

 dessa ändringar kan hänvisas till den

 allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9).

 I andra meningen har tagits in ett

 tillägg om att den som har överträtt ett

 vitesförbud inte får straffas för intrång

 som omfattas av förbudet. Bestämmelsen

 har tillkommit för att undvika att samma

 gärning föranleder dubbla sanktioner.

 Andra stycket

 I detta stycke, som saknar motsvarighet

 i gällande lag, har tagits in

 bestämmelser om ansvar för försök och

 förberedelse. Enligt de nya

 bestämmelserna skall ansvar kunna inträda

 för försök respektive förberedelse under

 de förutsättningar som anges i 23 kap. 1

 § respektive 2 § brottsbalken.

 Av hänvisningen till 23 kap.

 brottsbalken följer vidare att be-

 stämmelserna i kapitlets 3 § om

 frivilligt tillbakaträdande m.m. blir

 tillämpliga.

 Om ansvar för försök eller förberedelse

 kan komma i fråga, skall de särskilda

 straffmätningsbestämmelserna för försök i

 23 kap. 1 § andra stycket och för

 förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket

 beaktas.

 Tredje stycket

 Bestämmelsen har modifierats språkligt

 men överensstämmer i sak med nuvarande

 ordning.

 37 a §

 På yrkande av den som innehar ett

 varukännetecken enligt 1 - 3 §§ eller den

 som på grund av licens har rätt att ut-

 nyttja varukännetecken får domstolen vid

 vite förbjuda den som gör varumärkes-

 intrång att fortsätta intrånget.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att intrång förekommer och om det

 skäligen kan befaras att svaranden genom

 att fortsätta intrånget förringar värdet

 av ensamrätten till varukännetecknet, får

 domstolen meddela vitesförbud för tiden

 intill dess att målet slutligt har

 avgjorts eller annat har beslutats. Innan

 ett sådant förbud meddelas skall

 svaranden ha fått tillfälle att yttra

 sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra

 risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rättegångs-

 balken om överklagande av beslut enligt

 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen är ny och innehåller

 bestämmelser om meddelande av vitesförbud

 vid varumärkesintrång. Skälen för

 införandet av denna nya sanktionsform och

 huvuddragen av sanktionens utformning har

 redovisats i den allmänna motiveringen

 (avsnitt 6).

 Bestämmelsen är avsedd att kunna

 tillämpas såväl när särskild talan om

 vitesförbud förs, som när ett yrkande om

 vitesförbud framställs i ett mål om

 skadestånd för intrång. För att käranden

 i ett skadeståndsmål skall vara säker på

 att yrkandet om vitesförbud kommer att

 prövas måste han framställa yrkandet

 innan målet har företagits till huvudför-

 handling. Annars löper han risken att

 yrkandet avvisas (13 kap. 3 § andra

 stycket rättegångsbalken).

 Första stycket

 Inledningsvis anges vem som har rätt

 att framställa ett yrkande om vitesförbud

 vid varumärkesintrång. Den rätten har den

 som är innehavare av ett varukännetecken

 och den som på grund av licens äger rätt

 att utnyttja ett varukännetecken.

 Vitesförbudet måste vara klart

 avgränsat. Den som förbudet riktar sig

 mot skall veta vad han inte får göra.

 Yrkandet om vitesförbud måste därför vara

 klart preciserat och stå i relation till

 det påstådda intrånget. I sin begäran om

 vitesförbud har käranden att noga ange

 vari intrånget består och vilka

 förbudsåtgärder han önskar. Det är

 naturligtvis inte förenligt med kravet på

 precisering att låta yrkandet omfatta

 "liknande" eller "motsvarande" åtgärder.

 Inom ramen för kärandens yrkande är det

 domstolens uppgift att utforma förbudet

 så att det uppfyller kravet på entydighet

 och konkretisering. Det kan bli fråga om

 att exempelvis förbjuda svaranden att

 marknadsföra, sälja eller på annat sätt

 avhända sig varan under visst

 varukännetecken. Ett förbud bör dock inte

 gå längre än som är motiverat i det

 enskilda fallet. Domstolen är således

 oförhindrad att begränsa förbudet i

 förhållande till vad som yrkats.

 När det gäller vitesbeloppets storlek -

 som bestäms av domstolen - är grundregeln

 att vitet skall bestämmas till ett så

 högt belopp att det kan antas förmå

 svaranden att åtlyda det förbud som vitet

 avser (jfr 3 § lagen /1985:206/ om

 viten). I första hand bör svarandens

 ekonomiska förhållanden vara avgörande

 för bedömningen, men även kärandens

 intresse att förhindra fortsatt intrång

 bör beaktas. Någon övre gräns för

 beloppet gäller inte. I fall där ett

 grovt intrång har gjorts av en motpart

 med betydande ekonomiska resurser kan

 vitet behöva sättas till ett mycket högt

 belopp. Det kan alltså krävas att vitet i

 ett sådant fall bestäms till flera

 miljoner kronor för att det preventiva

 syftet skall kunna uppnås.

 Av 4 § viteslagen följer också att vite

 kan föreläggas som s.k. löpande vite. Det

 innebär att vitet bestäms till ett visst

 belopp för varje tidsperiod av viss längd

 under vilket förbudet har överträtts.

 Vitet kan också bestämmas så att det

 skall betalas för varje gång förbudet

 överträds.

 Andra stycket

 I andra stycket ges uttryckliga

 föreskrifter om att interimistiskt förbud

 kan meddelas.

 Förutsättningarna för att meddela ett

 sådant förbud har behandlats i den

 allmänna motiveringen (avsnitt 6). Om i

 det särskilda fallet förutsättningarna

 för ett interimistiskt förbud skulle

 ändras innan målet avgörs slutligt, kan

 domstolen ändra eller häva förbudet.

 Ett interimistiskt förbud kan även

 meddelas i samband med dom i saken. Det

 följer av möjligheten att meddela förbud

 att gälla intill dess att målet slutligt

 har avgjorts.

 För att ett interimistiskt förbud skall

 meddelas krävs givetvis att ett yrkande

 om det har framställts.

 Tredje stycket

 Som en ytterligare förutsättning för

 att ett interimistiskt beslut skall kunna

 ges, gäller att käranden ställer säkerhet

 för det skadestånd som han kan bli

 skyldig att ge ut om beslutet visar sig

 vara obefogat. Skadeståndsskyldigheten

 gäller - liksom när förordnande enligt 17

 kap. 14 § rättegångsbalken om omedelbar

 verkställighet upphävs - oberoende av

 vårdslöshet. Den omfattar all skada, även

 ren förmögenhetsskada (jfr 3 kap. 22 §

 utsökningsbalken, prop. 1980/81:8 s. 337

 f.).

 Hänvisningen till 2 kap. 25 §

 utsökningsbalken innebär att säkerheten

 skall bestå av pant eller borgen. Som

 borgen får godtas endast proprieborgen

 och, om borgensmännen är två eller flera,

 endast solidarisk borgen. Efter mönster

 från 15 kap. 6 § rättegångsbalken har

 domstolen getts befogenhet att i

 undantagsfall befria käranden från att

 ställa säkerhet om han inte förmår detta.

 Bestämmelsen tar sikte framför allt på

 sådana fall som när en innehavare av ett

 varukännetecken med begränsade ekonomiska

 resurser för talan mot den som gjort

 intrång för vilken skadan av ett

 interimistiskt förbud är ringa i

 jämförelse med den skada varumärkes-

 rättens innehavare åsamkas av intrånget.

 Fjärde stycket

 När rätten avgör målet skall den pröva

 om det interimistiska förbudet skall

 bestå. Om rätten beslutar att förbudet

 skall bestå, gäller det oberoende av om

 talan fullföljs mot domen.

 Av allmänna processuella principer

 följer att ett yrkande om interimistiskt

 beslut också kan framställas i högre

 rätt. En innehavare av ett

 varukännetecken eller en licenshavare som

 fullföljer talan mot en dom varigenom ett

 förbudsyrkande har avslagits och ett

 interimistiskt förordnande har upphävts

 kan således i samband med överklagandet

 framställa yrkande om ett interimistiskt

 beslut. Så kan också ske även om något

 yrkande om interimistiskt beslut inte har

 framställts tidigare.

 Femte stycket

 När det gäller överklagande av det

 interimistiska beslutet hänvisas till

 rättegångsbalkens bestämmelser om över-

 klagande av beslut som avses i 15 kap.

 Det innebär bl.a. att talan mot beslut

 som har meddelats under rättegången skall

 föras särskilt (49 kap. 4 § första

 stycket 6 och 54 kap. 3 §

 rättegångsbalken). Vidare medför det en

 möjlighet för högre rätt att meddela

 inhibition (50 kap. 8 § och 55 kap. 8 §

 rättegångsbalken).

 Att ett interimistiskt förordnande som

 har meddelats i samband med domen

 överklagas i samma ordning som gäller för

 överklagande av själva domen framgår av

 49 kap. 5 § andra stycket och 54 kap. 3

 § rättegångsbalken. Även för dessa fall

 finns det möjlighet för överinstansen att

 meddela inhibition (50 kap. 8 § och 55

 kap 8 § rättegångsbalken).

 Sjätte stycket

 Talan om utdömande av vitet får föras

 av den som har ansökt om vitesförbudet.

 Om varumärkesrätten har överlåtits eller

 licens upplåtits, får talan föras av den

 nye innehavaren respektive licenshavaren.

 Detta följer av allmänna processrättsliga

 regler (jfr 13 kap. 7 §

 rättegångsbalken).

 En särskild talan om utdömande av vite

 handläggs i tillämpliga delar enligt

 reglerna i rättegångsbalken som mål om

 åtal för brott för vilket svårare straff

 än böter inte är föreskrivet (8 § vites-

 lagen).

 Andra meningen i stycket innehåller en

 kumulationsregel som gör det möjligt att

 föra talan om föreläggande av nytt vite i

 ett mål om utdömande av vite. Vid

 kumulation bör reglerna i 22 kap. 1, 3

 och 5 §§ rättegångsbalken anses analogt

 tillämpliga. Det innebär bl.a. att rätten

 efter vad den anser lämpligt kan förordna

 att målen skall handläggas gemensamt

 eller var för sig.

 Av 1 § tredje stycket viteslagen

 jämfört med 25 kap. 7- 9 §§ brottsbalken

 följer att utdömt vite tillfaller staten.

 I fråga om uppbörd och indrivning samt

 förvandling av vite gäller att detta sker

 enligt de regler som har föreskrivits för

 böter.

 Sjunde stycket

 I stycket har tagits in en regel om att

 i fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755). Regeln innebär att

 vitesförbud inte får riktas mot

 innehållet i sådana sändningar. Denna

 fråga har berörts i avsnitt 6 i den

 allmänna motiveringen.

 38 §

 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

 gör varumärkesintrång skall betala skälig

 ersättning för utnyttjandet av varukänne-

 tecknet samt ersättning för den ytter-

 ligare skada som intrånget har medfört.

 Vid bestämmande av ersättningens storlek

 skall hänsyn tas även till rättig-

 hetshavarens intresse av att

 varumärkesintrång inte begås och till

 övriga omständigheter av annan än rent

 ekonomisk betydelse.

 Den som utan uppsåt eller oaktsamhet

 gör varumärkesintrång skall betala er-

 sättning för utnyttjandet av varukänne-

 tecknet, om och i den mån det är skäligt.

 Paragrafen, som innehåller bestämmelser

 om ersättningsskyldighet vid

 varumärkesintrång, har behandlats i

 avsnitt 7.

 Första stycket

 I första meningen föreskrivs - i likhet

 med vad som redan gäller för övriga

 industriella rättigheter - att den som

 begår varumärkesintrång skall betala

 skälig ersättning för utnyttjandet av

 varukännetecknet samt ersättning för den

 ytterligare skada som intrånget har

 medfört.

 Med skälig ersättning för utnyttjandet

 avses närmast den licensavgift som borde

 ha betalats om licens hade upplåtits.

 Föreskriften innebär i denna del en mini-

 miregel för ersättningens beräkning.

 Ersättning skall betalas även om

 kännetecknets innehavare faktiskt inte

 har lidit någon förlust till följd av

 intrånget. Storleken av den licensavgift

 som borde ha betalats får avgöras med

 hänsyn till omständigheterna i det

 enskilda fallet och efter grunder som

 vanligen tillämpas inom den aktuella

 branschen vid överenskommelser om l-

 icensavgift.

 För att innehavaren, när intrånget

 begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet,

 skall kunna få ersättning utöver

 miniminivån måste han visa att

 ytterligare skada föreligger. Som exempel

 på sådan ytterligare skada för vilken

 ersättning kan betalas kan nämnas

 förlorade kapitalkostnader för

 produktionsmedel som på grund av

 intrånget inte har kunnat utnyttjas,

 nedgång i rättighetshavarens egen

 försäljning och uteblivna beställningar.

 Ytterligare en skada för vilken ersätt-

 ning skall betalas är den försämring av

 varukännetecknets anseende (good-will)

 som intrånget kan ha medfört. Om intrång

 görs i ett varukännetecken kan man i de

 flesta fall utgå från att kännetecknet

 har en good-will; annars skulle det

 olovliga utnyttjandet av det inte komma i

 fråga.

 I andra meningen har tagits in en

 bestämmelse som ger domstolen möjlighet

 att när den bestämmer skadeståndets

 storlek ta hänsyn till rättighetshavarens

 intresse av att varumärkesintrång inte

 begås och övriga omständigheter av annan

 än rent ekonomisk betydelse. Avsikten med

 införandet av den bestämmelsen är inte

 att ändra de grundläggande reglerna om

 rätt till skadestånd som skall gälla

 enligt första meningen. Det betyder att

 utgångspunkten är att innehavaren av

 varumärkesrätten alltid skall ha rätt

 till full ersättning för utnyttjandet av

 varukännetecknet och, i den mån han kan

 visa det, den ytterligare skada som

 intrånget har medfört.

 Tillägget i stycket innebär emellertid

 att domstolen när den fastställer

 ersättningens storlek skall beakta även

 andra än rent ekonomiska omständigheter.

 De omständigheter som kan komma i fråga

 vid bedömningen hänför sig dels till

 parterna, dels till arten och graden av

 intrånget.

 Bestämmelsen har sin förebild i 58 §

 patentlagen. I fråga om bestämmelsens

 närmare innebörd kan därför i tillämpliga

 delar hänvisas till vad som anförts i

 specialmotiveringen till patentlagens

 regel (prop. 1985/86:86 s. 43 f.).

 Andra stycket

 Enligt detta stycke skall den som begår

 varumärkesintrång utan uppsåt eller

 oaktsamhet - dvs. i god tro - utge

 ersättning för utnyttjandet om och i den

 mån det bedöms skäligt. Ersättningen

 bestäms på samma sätt som enligt

 motsvarande bestämmelse i första stycket,

 dvs. närmast som skälig licensavgift. I

 vissa fall kan det vara rimligt att ingen

 ersättning alls betalas och i andra fall

 kan det finnas skäl att jämka

 ersättningen. Någon rätt till ersättning

 för annat än utnyttjandet av

 varukännetecknet föreligger inte i ett

 godtrosfall.

 41 §

 På yrkande av den som har lidit

 varumärkesintrång får domstolen

 efter vad som är skäligt till

 förebyggande av fortsatt intrång besluta

 att varukännetecken som olovligen

 förekommer på varor, förpackningar,

 reklamtryck, affärshandlingar eller lik-

 nande skall utplånas eller ändras. Kan en

 sådan åtgärd inte ske utan att egendomen

 på vilken kännetecknet förekommer

 förstörs eller ändras på visst sätt får

 domstolen besluta om detta. I ett sådant

 fall får domstolen också, på yrkande,

 besluta att egendomen skall mot lösen

 lämnas ut till den som har lidit int-

 rånget.

 På yrkande av den som lidit intrånget

 får domstolen efter vad som är skäligt

 till förebyggande av fortsatt intrång

 besluta att föremål, vars användande

 skulle innebära varumärkesintrång, skall

 förstöras eller ändras på visst sätt.

 Sådan egendom som avses i första och

 andra styckena får tas i beslag om det

 skäligen kan antas att ett brott enligt

 37 § har begåtts. I fråga om ett sådant

 beslag tillämpas reglerna om beslag i

 brottmål i allmänhet

 Bestämmelserna i första - tredje

 styckena tillämpas också i fråga om

 försök och förberedelse enligt 37 § andra

 stycket

 Paragrafen, som innehåller

 bestämmelserna om de privaträttsliga

 säkerhetsåtgärderna vid

 varumärkesintrång, har behandlats i den

 allmänna motiveringen avsnitt 13.

 Första stycket

 Den egendom som kan bli föremål för

 säkerhetsåtgärd är dels varukännetecken

 som satts fast på varor etc., dels den

 egendom som olovligen märkts. I övrigt

 har endast redaktionella ändringar gjorts

 i bestämmelsen.

 Andra stycket

 Med föremål vars användande skulle

 innebära varumärkesintrång avses

 apparater, redskap, klichéer, formar och

 liknande hjälpmedel som använts för

 framställning av varukännetecknet eller

 anbringande av detta på varan. Det krävs

 inte att föremålet uteslutande är

 användbart för det olovliga förfarandet.

 Åtgärd kan alltså ske även om föremålet

 möjligen kan användas också för annat

 ändamål.

 Tredje stycket

 Genom hänvisningen till andra stycket

 kommer också föremål vars användande

 skulle innebära varumärkesintrång att

 kunna tas i beslag.

 I övrigt har endast redaktionella

 ändringar gjorts i bestämmelsen.

 Fjärde stycket

 Regleringen innebär att bestämmelserna

 i paragrafen om utplåning av

 varukännetecken m.m. är tillämpliga också

 i fall av försök och förberedelse till

 brott.

 16.2 Förslaget till lag om ändring i

 lagen (1960:729) omupphovsrätt till

 litterära och konstnärliga verk

 53 §

 Den som beträffande ett litterärt eller

 konstnärligt verk vidtar åtgärder, som

 innebär intrång i den till verket enligt

 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller

 som strider mot föreskrift enligt 41 §

 andra stycket eller mot 50 §, döms, om

 det sker uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet, till böter eller fängelse i

 högst två år.

 Den som för sitt enskilda bruk kopierar

 ett datorprogram som är utgivet eller

 varav exemplar har överlåtits med

 upphovsmannens samtycke, skall inte dömas

 till ansvar, om förlagan för kopieringen

 inte används i näringsverksamhet eller

 offentlig verksamhet och han inte

 utnyttjar framställda exemplar av

 datorprogrammet för annat ändamål än sitt

 enskilda bruk.

 Vad som sägs i första stycket gäller

 också, om någon till Sverige för

 spridning till allmänheten för in

 exemplar av verk, där exemplaret

 framställts utomlands under sådana om-

 ständigheter, att en sådan framställning

 här skulle ha varit straffbar enligt vad

 som sägs i det stycket.

 Den som har överträtt ett vitesförbud

 enligt 53 a § får inte dömas till ansvar

 för intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i första och tredje

 styckena döms till ansvar enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 Paragrafen har, förutom redaktionella

 ändringar, kompletterats med ett fjärde

 stycke.

 Fjärde stycket

 Bestämmelsen, som föreskriver att den

 som har överträtt ett vitesförbud inte

 får straffas för intrång som omfattas av

 förbudet, har tillkommit för att undvika

 att samma gärning föranleder dubbla

 sanktioner.

 53 a §

 På yrkande av upphovsmannen eller hans

 rättsinnehavare eller av den som på grund

 av upplåtelse har rätt att utnyttja

 verket får domstolen vid vite förbjuda

 den som vidtar en åtgärd som innebär

 intrång eller överträdelse som avses i 53

 § att fortsätta med åtgärden. Om

 käranden visar sannolika skäl för att en

 åtgärd som innebär intrång eller

 överträdelse som avses i 53 § förekommer

 och om det skäligen kan befaras att

 svaranden genom att fortsätta med

 åtgärden förringar värdet av den

 ensamrätt som upphovsrätten medför, får

 domstolen meddela vitesförbud för tiden

 intill dess att målet slutligt har

 avgjorts eller annat har beslutats. Innan

 ett sådant förbud meddelas skall

 svaranden ha fått tillfälle att yttra

 sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra

 risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rättegångs-

 balken om överklagande av beslut enligt

 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen är ny och innehåller

 bestämmelser om meddelande av

 vitesförbud. På samma sätt som i 55 § tar

 paragrafen sikte på den som vidtar åtgärd

 som innebär intrång eller överträdelse

 som sägs i 53 §. Det kan alltså vara

 fråga om åtgärd som innebär intrång i den

 till verket enligt 1 och 2 kap. knutna

 upphovsrätten eller som strider mot

 föreskrift enligt 41 § andra stycket

 eller mot 50 §. Det kan också vara fråga

 om åtgärd som innebär överträdelse av

 regeln i 53 § tredje stycket.

 Vad som har anförts i

 specialmotiveringen till bestämmelsen om

 vitesförbud vid varumärkesintrång (37 a

 §) gäller i tillämpliga delar också för

 intrång i eller överträdelse av upp-

 hovsrätten.

 I sista stycket har tagits in en regel

 om att i fråga om radio- och trådsänd-

 ningars innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755). Regeln innebär att

 vitesförbud inte får riktas mot

 innehållet i sådana sändningar. Denna

 fråga har berörts i avsnitt 6 i den

 allmänna motiveringen.

 57 §

 Vad som sägs i 53 - 56 §§ skall också

 tillämpas på rättighet som skyddas genom

 föreskrift i 5 kap.

 Till ansvar som föreskrivs i 53 §

 första stycket skall ådömas också den som

 uppsåtligen eller av grov oaktsamhet till

 försäljning bjuder ut eller i övrigt till

 allmänheten sprider grammofonskivor,

 filmer eller andra anordningar som avses

 i 45, 46 eller 48 § och som har fram-

 ställts i strid mot någon av dessa

 bestämmelser eller framställts utomlands

 under sådana omständigheter att en

 motsvarande framställning här skulle ha

 varit straffbar enligt denna lag. Den som

 har överträtt ett vitesförbud enligt 53 a

 § får inte dömas till ansvar för intrång

 som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i andra stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i 53 a - 56 §§ tillämpas

 också när någon till allmänheten sprider

 anordningar som avses i andra stycket.

 Ersättning enligt 54 § första stycket

 skall dock betalas endast om spridningen

 har skett uppsåtligen eller av

 oaktsamhet.

 Första stycket

 Hänvisningen till att vad som sägs i 53

 - 56 §§ upphovsrättslagen skall ha

 motsvarande tillämpning på de närstående

 rättigheterna enligt 5 kap. innebär att

 också 53 a § blir tillämplig som en

 sanktionsform för dessa rättigheter.

 Andra stycket

 I andra meningen har tagits in ett

 tillägg om att den som har överträtt ett

 vitesförbud inte får straffas för intrång

 som omfattas av förbudet. Bestämmelsen

 har tillkommit för att undvika att samma

 gärning föranleder dubbla sanktioner.

 Fjärde stycket

 Bestämmelsen anger att också reglerna i

 53 a § skall tillämpas när någon till

 allmänheten sprider anordning som avses i

 andra stycket.

 16.3 Förslaget till lag om ändring i

 patentlagen

 (1967:837)

 57 §

 Gör någon intrång i den ensamrätt som

 patent medför (patentintrång) och sker

 det uppsåtligen eller av grov oaktsamhet,

 skall han dömas till böter eller fängelse

 i högst två år. Den som har överträtt ett

 vitesförbud enligt 57 a § får inte dömas

 till ansvar för intrång som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagaren får väcka åtal för brott som

 avses i första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 och åtal av särskilda skäl är påkallat

 från allmän synpunkt.

 Första stycket

 I stycket har tagits in bestämmelser

 som innebär dels att straffbarhet

 föreligger även vid grov oaktsamhet, dels

 att straffmaximum har höjts från sex

 månaders fängelse till fängelse i två år.

 I fråga om innebörden av och syftet med

 dessa ändringar hänvisas till den

 allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9).

 Andra stycket

 I detta stycke, som saknar motsvarighet

 i gällande lag, har tagits in be-

 stämmelser om straff för försök och

 förberedelse. Enligt de nya

 bestämmelserna skall ansvar kunna inträda

 för försök respektive förberedelse under

 de förutsättningar som anges i 23 kap. 1

 § respektive 2 § brottsbalken.

 Av hänvisningen till 23 kap.

 brottsbalken följer vidare att be-

 stämmelserna i kapitlets 3 § om

 frivilligt tillbakaträdande m.m. blir

 tillämpliga.

 Om ansvar för försök eller förberedelse

 kan komma i fråga skall de särskilda

 straffmätningsbestämmelserna för försök i

 23 kap. 1 § andra stycket och för

 förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket

 beaktas.

 Tredje stycket

 Bestämmelsen har modifierats språkligt

 men överensstämmer i sak med nuvarande

 ordning.

 57 a §

 På yrkande av patenthavaren eller den

 som på grund av licens har rätt att

 utnyttja uppfinningen får domstolen vid

 vite förbjuda den som gör patentintrång

 att fortsätta intrånget.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att intrång förekommer och om det

 skäligen kan befaras att svaranden genom

 att fortsätta intrånget förringar värdet

 av ensamrätten till patentet, får

 domstolen meddela vitesförbud för tiden

 intill dess att målet slutligt har

 avgjorts eller annat har beslutats. Innan

 ett sådant förbud meddelas skall

 svaranden ha fått tillfälle att yttra

 sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra

 risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rättegångs-

 balken om överklagande av beslut enligt

 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1960:755).

 Paragrafen har huvudsakligen ändrats i

 redaktionella hänseenden. I sista stycket

 har dock, på motsvarande sätt som i 37 a

 § varumärkeslagen, tagits in en

 bestämmelse om att i fråga om radio- och

 trådsändningars innehåll gäller

 bestämmelserna i radiolagen.

 59 §

 På yrkande av den som har lidit

 patentintrång får domstolen efter vad som

 är skäligt till förebyggande av fortsatt

 intrång besluta att ett patentskyddat

 alster, som har tillverkats utan

 patenthavarens lov eller ett föremål,

 vars användande skulle innebära patentin-

 trång, skall ändras på visst sätt eller

 sättas i förvar för återstoden av

 patenttiden eller förstöras eller, i

 fråga om ett patentskyddat alster, mot

 lösen lämnas ut till den som har lidit

 intrånget. Vad nu har sagts gäller inte

 mot den som i god tro har förvärvat

 egendomen eller särskild rätt till den

 och själv inte har begått patentintrång.

 Egendom som avses i första stycket får

 tas i beslag, om det skäligen kan antas

 att ett brott enligt 57 § har begåtts. I

 fråga om ett sådant beslag tillämpas

 reglerna om beslag i brottmål i allmän-

 het.

 Trots vad som sägs i första stycket får

 domstolen, om det finns synnerliga skäl,

 på yrkande besluta att en innehavare av

 egendom som avses i första stycket skall

 få förfoga över egendomen under

 återstoden av patenttiden eller del av

 den, mot skälig ersättning

 och på skäliga villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i första - tredje

 styckena tillämpas också i fråga om

 försök och förberedelse enligt 57 § andra

 stycket.

 Paragrafen innehåller bestämmelserna om

 de privaträttsliga säkerhetsåtgärderna

 vid patentintrång och har huvudsakligen

 ändrats i redaktionella hänseenden.

 Fjärde stycket

 Regleringen innebär att bestämmelserna

 i paragrafen om ändring av egendom m.m.

 är tillämpliga också i fall av försök

 eller förberedelse till brott.

 16.4 Förslaget till lag om ändring i

 mönsterskyddslagen(1970:485)

 35 §

 Gör någon intrång i en mönsterrätt

 (mönsterintrång) och sker det uppsåtligen

 eller av grov oaktsamhet, skall han dömas

 till böter eller fängelse i högst två år.

 Den som har överträtt ett vitesförbud

 enligt 35 a § får inte dömas till ansvar

 för intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagaren får väcka åtal för brott som

 avses i första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 och åtal av särskilda skäl är påkallat

 från allmän synpunkt.

 Första stycket

 I stycket har tagits in bestämmelser

 som innebär dels att straffbarhet

 föreligger även vid grov oaktsamhet, dels

 att straffmaximum har höjts från sex

 månaders fängelse till fängelse i två år.

 I fråga om innebörden av och syftet med

 dessa ändringar hänvisas till den

 allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9).

 I andra meningen har tagits in ett

 tillägg om att den som överträtt ett

 vitesförbud inte får straffas för intrång

 som omfattas av förbudet. Bestämmelsen

 har tillkommit för att undvika att samma

 gärning föranleder dubbla sanktioner.

 Andra stycket

 I detta stycke, som saknar motsvarighet

 i gällande lag, har tagits in

 bestämmelser om ansvar för försök och

 förberedelse. Enligt de nya

 bestämmelserna skall ansvar kunna inträda

 för försök respektive förberedelse under

 de förutsättningar som anges i 23 kap. 1

 § respektive 2 § brottsbalken.

 Av hänvisningen till 23 kap.

 brottsbalken följer vidare att be-

 stämmelserna i kapitlets 3 § om

 frivilligt tillbakaträdande m.m. blir

 tillämpliga.

 Om ansvar för försök eller förberedelse

 kan komma i fråga skall de särskilda

 straffmätningsbestämmelserna för försök i

 23 kap. 1 § andra stycket och för

 förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket

 beaktas.

 Tredje stycket

 Bestämmelsen har modifierats språkligt

 men överensstämmer i sak med nuvarande

 ordning.

 35 a §

 På yrkande av mönsterhavaren eller den

 som på grund av licens har rätt att

 utnyttja mönstret får domstolen vid vite

 förbjuda den som gör mönsterintrång att

 fortsätta intrånget.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att intrång förekommer och om det

 skäligen kan befaras att svaranden genom

 att fortsätta intrånget förringar värdet

 av ensamrätten till mönstret, får

 domstolen meddela vitesförbud för tiden

 intill dess att målet slutligt har

 avgjorts eller annat har beslutats. Innan

 ett sådant förbud meddelas skall

 svaranden ha fått tillfälle att yttra

 sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra

 risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rättegångs-

 balken om överklagande av beslut enligt

 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen är ny och innehåller

 bestämmelser om meddelande av vitesförbud

 vid mönsterintrång. Vad som anförts i

 specialmotiveringen till bestämmelsen om

 vitesförbud vid varumärkesintrång (37 a

 §) gäller i tillämpliga delar också för

 mönsterintrång.

 Den som äger rätt att framställa ett

 yrkande om vitesförbud vid mönsterintrång

 är den som har en på registrering grundad

 mönsterrätt (mönsterhavaren) eller den

 som på grund av licens har rätt att

 utnyttja mönstret. Med licens avses även

 tvångslicens.

 36 §

 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

 gör mönsterintrång skall betala skälig

 ersättning för utnyttjandet av mönstret

 samt ersättning för den ytterligare skada

 som intrånget har medfört. Vid bestämman-

 de av ersättningens storlek skall hänsyn

 tas även till mönsterhavarens intresse av

 att mönsterintrång inte begås och till

 övriga omständigheter av annan än rent

 ekonomisk betydelse.

 Den som gör mönsterintrång utan uppsåt

 eller oaktsamhet skall betala ersättning

 för utnyttjande av mönstret, om och i den

 mån det är skäligt.

 Rätten till ersättning för möns-

 terintrång preskriberas, om talan inte

 väcks inom fem år från det skadan uppkom.

 I första stycket andra meningen har, på

 motsvarande sätt som gäller för varumär-

 kesrätten (38 § varumärkeslagen), tagits

 in en bestämmelse varigenom domstolen ges

 möjlighet att när den bestämmer

 skadeståndets storlek ta hänsyn till

 mönsterhavarens intresse av att intrång

 inte begås och övriga omständigheter av

 annan än rent ekonomisk betydelse.

 I övrigt har endast redaktionella

 justeringar gjorts i paragrafen.

 37 §

 På yrkande av den som har lidit

 mönsterintrång får domstolen efter vad

 som är skäligt till förebyggande av

 fortsatt intrång besluta, att en vara som

 tillverkats eller förts in till Sverige i

 strid mot annans mönsterrätt eller ett

 föremål vars användande skulle innebära

 mönsterintrång, skall ändras på visst

 sätt eller sättas i förvar för återstoden

 av skyddstiden eller förstöras eller, i

 fråga om olovligen tillverkad eller till

 Sverige införd vara, mot lösen lämnas ut

 till den som har lidit intrånget. Detta

 gäller inte mot den som i god tro har

 förvärvat egendomen eller särskild rätt

 till den och själv inte har gjort

 mönsterintrång.

 Egendom som avses i första stycket får

 tas i beslag, om det skäligen kan antas

 att ett brott enligt 35 § har begåtts. I

 fråga om ett sådant beslag tillämpas

 reglerna om beslag i brottmål i allmän-

 het.

 Trots vad som sägs i första stycket får

 domstolen, om det finns synnerliga skäl,

 på yrkande besluta att en innehavare av

 egendom som avses i första stycket skall

 få förfoga över egendomen under

 återstoden av skyddstiden eller del av

 den, mot skälig ersättning och på skäliga

 villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i första - tredje

 styckena tillämpas också i fråga om

 försök och förberedelse enligt 35 § andra

 stycket.

 Paragrafen innehåller bestämmelserna om

 de privaträttsliga säkerhetsåtgärderna

 vid mönsterintrång och har huvudsakligen

 ändrats i redaktionella hänseenden.

 Fjärde stycket

 Regleringen innebär att bestämmelserna

 i paragrafen om ändring av vara m.m. är

 tillämpliga också i fall av försök eller

 förberedelse till brott.

 16.5 Förslaget till lag om ändring i

 växtförädlarrättslagen(1971:392)

 36 §

 Gör någon intrång i en växtförädla-

 rrätt och sker det uppsåtligen eller av

 grov oaktsamhet, skall han dömas till

 böter eller fängelse i högst två år. Den

 som har överträtt ett vitesförbud enligt

 36 a § får inte dömas till ansvar för

 intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagaren får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 och åtal av särskilda skäl är påkallat

 från allmän synpunkt.

 Första stycket

 I stycket har tagits in bestämmelser

 som innebär dels att straffbarhet

 föreligger även vid grov oaktsamhet, dels

 att straffmaximum har höjts från sex

 månaders fängelse till fängelse i två år.

 I fråga om innebörden av och syftet med

 dessa ändringar hänvisas till den

 allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9).

 I andra meningen har tagits in ett

 tillägg om att den som överträtt ett

 vitesförbud inte får straffas för intrång

 som omfattas av förbudet. Bestämmelsen

 har tillkommit för att undvika att samma

 gärning föranleder dubbla sanktioner.

 Andra stycket

 I detta stycke, som saknar motsvarighet

 i gällande lag, har tagits in

 bestämmelser om ansvar för försök och

 förberedelse. Enligt de nya

 bestämmelserna skall ansvar kunna inträda

 för försök respektive förberedelse under

 de förutsättningar som anges i 23 kap. 1

 § respektive 2 § brottsbalken.

 Av hänvisningen till 23 kap.

 brottsbalken följer vidare att be-

 stämmelserna i kapitlets 3 § om

 frivilligt tillbakaträdande m.m. blir

 tillämpliga.

 Om ansvar för försök eller förberedelse

 kan komma i fråga skall de särskilda

 straffmätningsbestämmelserna för försök i

 23 kap. 1 § andra stycket och för

 förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket

 beaktas.

 Tredje stycket

 Bestämmelsen har modifierats språkligt

 men överensstämmer i sak med nuvarande

 ordning.

 36 a §

 På yrkande av sortinnehavaren eller den

 som på grund av licens har rätt att

 utnyttja växtsorten får domstolen vid

 vite förbjuda den som gör intrång i

 växtförädlarrätten att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att intrång förekommer och om det

 skäligen kan befaras att svaranden genom

 att fortsätta intrånget förringar värdet

 av ensamrätten till växtsorten, får

 domstolen meddela vitesförbud för tiden

 intill dess att målet slutligt har

 avgjorts eller annat har beslutats. Innan

 ett sådant förbud meddelas skall

 svaranden ha fått tillfälle att yttra

 sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra

 risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rättegångs-

 balken om överklagande av beslut enligt

 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen är ny och innehåller

 bestämmelser om meddelande av vitesförbud

 vid intrång i en växtförädlarrätt. Vad

 som anförts i specialmotiveringen till

 bestämmelsen om vitesförbud vid varu-

 märkesintrång (37 a §) gäller i

 tillämpliga delar också för intrång i en

 växtförädlarrätt.

 Den som äger rätt att framställa ett

 yrkande om vitesförbud vid intrång i en

 växtförädlarrätt är den som har en på

 registrering grundad växtförädlarrätt

 (sortinnehavaren) eller den som på grund

 av licens har rätt att utnyttja

 växtförädlarrätten. Med licens avses även

 tvångslicens.

 37 §

 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

 gör intrång i en växtförädlarrätt skall

 betala skälig ersättning för utnyttjandet

 av växtsorten samt ersättning för den

 ytterligare skada som intrånget har

 medfört. Vid bestämmande av ersättningens

 storlek skall hänsyn tas även till

 sortinnehavarens intresse av att intrång

 inte begås och till övriga omständigheter

 av annan än rent ekonomisk betydelse.

 Den som gör intrång i en växt-

 förädlarrätt utan uppsåt eller oaktsam-

 het, skall betala ersättning för

 utnyttjande av sorten, om och i den mån

 det är skäligt.

 Rätten till ersättning för intrång i en

 växtförädlarrätt preskriberas, om talan

 inte väcks inom fem år från det skadan

 uppkom.

 I första stycket andra meningen har, på

 motsvarande sätt som gäller för varumär-

 kesrätten (38 § varumärkeslagen), tagits

 in en bestämmelse varigenom domstolen ges

 möjlighet att när den bestämmer

 skadeståndets storlek ta hänsyn till

 sortinnehavarens intresse av att intrång

 inte begås och övriga omständigheter av

 annan än rent ekonomisk betydelse.

 I övrigt har endast redaktionella

 ändringar gjorts i paragrafen.

 38 §

 På yrkande av den som har lidit intrång

 i en växtförädlarrätt kan domstolen efter

 vad som är skäligt till förebyggande av

 fortsatt intrång besluta att växtmaterial

 med avseende på vilket intrång föreligger

 skall lämnas ut mot lösen till den som

 har lidit intrånget eller förstöras samt

 att ett föremål vars användande skulle

 innebära intrång skall på visst sätt

 ändras eller förstöras. Vad som nu har

 sagts gäller inte mot den som i god tro

 har förvärvat materialet eller särskild

 rätt till detta och inte själv gjort

 intrång i växtförädlarrätten.

 Egendom som avses i första stycket får

 tas i beslag, om det skäligen kan antas

 att ett brott enligt 36 § har begåtts. I

 fråga om ett sådant beslag tillämpas

 reglerna om beslag i brottmål i allmän-

 het.

 Trots vad som sägs i första stycket kan

 domstolen på yrkande besluta att

 innehavare av material som avses där

 skall äga förfoga över materialet mot

 skälig ersättning och på skäliga villkor

 i övrigt.

 Bestämmelserna i första - tredje

 styckena tillämpas också i fråga om

 försök eller förberedelse enligt 36 §

 andra stycket.

 Paragrafen, som innehåller

 bestämmelserna om de privaträttsliga

 säkerhetsåtgärderna vid intrång i en

 växtförädlarrätt har behandlats i avsnitt

 13.

 Första stycket

 Den egendom som kan bli föremål för

 säkerhetsåtgärd är dels det växtmaterial

 vars utnyttjande skulle innebära intrång,

 dels också, vilket är en nyhet,

 apparater, redskap och liknande föremål

 som kan ha använts för att framställa

 växtmaterialet. Det krävs inte att

 föremålet uteslutande är användbart för

 det olovliga förfarandet. Åtgärd kan

 alltså ske även om föremålet möjligen kan

 användas också för annat ändamål. I

 övrigt har endast redaktionella ändringar

 gjorts i bestämmelsen.

 Andra stycket

 Begreppet egendom i stycket syftar

 såväl på det olovligen framställda

 växtmaterialet som på eventuella föremål

 som använts för att åstadkomma

 materialet.

 Bestämmelsen har i övrigt ändrats

 endast i redaktionella avseenden.

 Fjärde stycket

 Regleringen innebär att bestämmelserna

 i paragrafen om förstöring m.m. är

 tillämpliga också i fall av försök eller

 förberedelse till brott.

 16.6 Förslaget till lag om ändring i

 firmalagen

 (1974:156)

 15 §

 Om ett näringskännetecken eller dess

 användning strider mot goda seder eller

 allmän ordning eller är vilseledande, får

 domstolen vid vite förbjuda innehavaren

 att använda kännetecknet.

 Ett sådant förbud får även meddelas, om

 någon gör intrång i någon annans rätt

 till näringskännetecken (firmaintrång).

 Talan om förbud får föras av var och en

 som lider skada av kännetecknet eller

 dess användning. Talan om förbud enligt

 första stycket får föras även av den

 myndighet som regeringen bestämmer och av

 sammanslutning av berörda näringsidkare.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att firmaintrång förekommer och om det

 skäligen kan befaras att svaranden genom

 att fortsätta intrånget förringar värdet

 av ensamrätten till näringskännetecknet,

 får domstolen meddela vitesförbud för

 tiden intill dess att målet slutligt har

 avgjorts eller annat har beslutats. Innan

 ett sådant förbud meddelas skall svaran-

 den ha fått tillfälle att yttra sig, om

 inte ett dröjsmål skulle medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt fjärde stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt fjärde

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt fjärde eller femte stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om överklagande av beslut

 enligt 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet eller, om

 detta meddelats enligt första stycket, av

 den myndighet som regeringen bestämmer. I

 samband med sådan talan får talan föras

 om nytt vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen, som handlar om vitesförbud,

 har kompletterats med nya bestämmelser i

 fjärde - nionde styckena om att vitesför-

 bud kan meddelas interimistiskt vid

 firmaintrång. Vad som har anförts i

 specialmotiveringen till bestämmelsen om

 vitesförbud vid varumärkesintrång (37 a

 §) gäller i tillämpliga delar också för

 intrång i firmarätten.

 18 §

 Gör någon firmaintrång och sker det

 uppsåtligen eller av grov oaktsamhet,

 skall han dömas till böter eller fängelse

 i högst två år.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Avser intrånget en firma som är skyddad

 enbart på grund av registrering, skall

 inte dömas till ansvar för det intrång

 som gjorts före registreringsdagen.

 Den som har överträtt ett vitesförbud

 enligt 15 § andra stycket får inte dömas

 till ansvar för intrång som omfattas av

 förbudet.

 Åklagaren får väcka åtal för brott som

 avses i första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 och åtal av särskilda skäl är påkallat

 från allmän synpunkt.

 Första stycket

 I stycket har tagits in en bestämmelse

 som innebär dels att straffbarhet

 föreligger även vid grov oaktsamhet, dels

 att straffmaximum har höjts från sex

 månaders fängelse till fängelse i två år.

 I fråga om innebörden av och syftet med

 dessa ändringar kan hänvisas till den

 allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9).

 Andra stycket

 I detta stycke, som saknar motsvarighet

 i gällande lag, har tagits in be-

 stämmelser om ansvar för försök och

 förberedelse. Enligt de nya

 bestämmelserna skall ansvar kunna inträda

 för försök respektive förberedelse under

 de förutsättningar som anges i 23 kap. 1

 § respektive 2 § brottsbalken.

 Av hänvisningen till 23 kap.

 brottsbalken följer vidare att be-

 stämmelserna i kapitlets 3 § om

 frivilligt tillbakaträdande m.m. blir

 tillämpliga.

 Om ansvar för försök eller förberedelse

 kan komma i fråga skall de särskilda

 straffmätningsbestämmelserna för försök i

 23 kap. 1 § andra stycket och för

 förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket

 beaktas.

 Tredje och fjärde styckena

 Dessa stycken har ändrats endast i

 redaktionella avseenden.

 Femte stycket

 Bestämmelsen har modifierats språkligt

 men överensstämmer i sak med nuvarande

 ordning.

 19 §

 Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

 gör firmaintrång skall betala skälig

 ersättning för utnyttjandet av nä-

 ringskännetecknet samt ersättning för den

 ytterligare skada som intrånget har

 medfört. Vid bestämmande av ersättningens

 storlek skall hänsyn tas även till

 rättighetshavarens intresse av att

 firmaintrång inte begås och till övriga

 omständigheter av annan än rent ekonomisk

 betydelse.

 Den som gör firmaintrång utan uppsåt

 eller oaktsamhet, skall betala ersättning

 för utnyttjandet av näringskännetecknet,

 om och i den mån det är skäligt.

 Avser intrånget en firma som är

 skyddad enbart på grund av registrering,

 skall ersättning för det intrång som

 skett före registreringsdagen betalas

 endast om intrånget gjorts uppsåtligen.

 Rätten till ersättning för skada

 preskriberas, om talan inte väcks inom

 fem år från det att skadan uppkom. Rätten

 till ersättning med anledning av intrång

 i firma som är skyddad enbart på grund av

 registrering preskriberas dock inte i

 något fall tidigare än ett år från

 registreringsdagen.

 Paragrafen, som innehåller

 bestämmelserna om ersättningsskyldighet

 vid firmaintrång har behandlats i avsnitt

 7.

 Första stycket

 I första meningen föreskrivs - i likhet

 med vad som redan gäller för övriga

 industriella rättigheter - att den som

 begår firmaintrång skall betala skälig

 ersättning för utnyttjandet av

 näringskännetecknet samt ersättning för

 den ytterligare skada som intrånget har

 medfört.

 I andra meningen har, på motsvarande

 sätt som gäller för varumärkesrätten (38

 §) tagits in en bestämmelse varigenom

 domstolen ges möjlighet att när den

 bestämmer skadeståndets storlek ta hänsyn

 till rättighetshavarens intresse av att

 firmaintrång inte begås och övriga

 omständigheter av annat än rent ekonomisk

 betydelse.

 Angående den närmare innebörden av

 dessa bestämmelser kan i tillämpliga

 delar hänvisas till vad som anförts i

 specialmotiveringen till 38 §

 varumärkeslagen.

 Andra stycket

 Enligt detta stycke skall den som begår

 firmaintrång utan uppsåt eller oaktsamhet

 - dvs. i god tro - betala ersättning för

 utnyttjandet om och i den mån det bedöms

 skäligt. I vissa fall kan det vara

 rimligt att ingen ersättning alls lämnas

 och i andra fall kan det finnas skäl att

 jämka ersättningen. Någon rätt till

 ersättning för annat än utnyttjande av

 näringskännetecknet föreligger inte i ett

 godtrosfall.

 Tredje och fjärde styckena

 Bestämmelserna har ändrats endast i

 redaktionella avseenden.

 20 §

 Vid överträdelse av ett vitesförbud som

 meddelats enligt 15 första stycket kan

 domstol efter vad som är skäligt besluta

 att näringskännetecken, som i strid mot

 förbudet förekommer på skyltar, varor,

 förpackningar, reklamtryck,

 affärshandlingar eller liknande skall

 utplånas eller ändras så att det inte

 längre strider mot goda seder eller

 allmän ordning eller är vilseledande. Kan

 en sådan åtgärd inte ske utan att

 egendomen på vilket kännetecknet

 förekommer förstörs eller ändras på visst

 sätt, får domstolen besluta om detta.

 Vid överträdelse av ett vitesförbud som

 meddelats enligt 15 § andra stycket eller

 annars vid firmaintrång kan domstol på

 yrkande av den som har lidit intrånget

 efter vad som är skäligt till före-

 byggande av fortsatt intrång besluta om

 åtgärd som anges i första stycket eller

 besluta att egendomen skall lämnas ut mot

 lösen till den som har lidit intrånget,

 samt att ett föremål vars användande

 skulle innebära firmaintrång, skall för-

 störas eller ändras på visst sätt.

 Om ett vitesförbud överträtts eller om

 det skäligen kan antas att ett brott

 enligt 18 § har begåtts, får egendom som

 avses i första eller andra stycket tas i

 beslag. I fråga om ett sådant beslag

 tillämpas reglerna om beslag i brottmål i

 allmänhet.

 Bestämmelserna i andra och tredje

 styckena tillämpas också i fråga om

 försök eller förberedelse till brott.

 Paragrafen, som innehåller

 bestämmelserna om de privaträttsliga

 säkerhetsåtgärderna vid firmaintrång har

 behandlats i avsnitt 13.

 Första stycket

 I detta stycke har gjorts enbart

 redaktionella ändringar.

 Andra stycket

 Den egendom som kan bli föremål för

 säkerhetsåtgärd är dels

 näringskännetecken som satts på en skylt

 etc, dels den egendom som olovligen

 märkts, dels också, vilket är en nyhet,

 apparater, redskap, klichéer, formar och

 liknande föremål som använts för frams-

 tällning av näringskännetecknet eller

 anbringande av detta på varan. Det krävs

 inte att föremålet uteslutande är

 användbart för det olovliga förfarandet.

 Säkerhetsåtgärd kan alltså ske även om

 föremålet möjligen kan användas också för

 annat ändamål.

 Tredje stycket

 Begreppet egendom i stycket syftar

 såväl på den olovligen märkta egendomen

 som på föremål vars användande skulle

 innebära firmaintrång.

 Fjärde stycket

 Regleringen innebär att bestämmelserna

 i paragrafen är tillämpliga också i fall

 av försök eller förberedelse till brott.

 16.7 Förslaget till lag om ändring i

 lagen (1986:1425)om skydd för

 kretsmönster i halvledarprodukter

 6 §

 Den som uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet vidtar en åtgärd som innebär

 intrång i rätten enligt 1 § döms till

 böter eller fängelse i högst två år. Till

 samma straff döms den som uppsåtligen

 eller av grov oaktsamhet för spridning

 till allmänheten till Sverige för in

 exemplar av kretsmönster som har

 framställts utomlands under sådana

 omständigheter att motsvarande

 framställning här skulle ha varit

 straffbar. Den som har överträtt ett

 vitesförbud enligt 6 a § får inte dömas

 till ansvar för intrång som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 Tredje meningen i första stycket är ny

 och har tillkommit för att undvika att

 samma gärning föranleder dubbla sanktio-

 ner.

 6 a §

 På yrkande av innehavaren av

 kretsmönstret eller den som på grund av

 licens har rätt att utnyttja

 kretsmönstret får domstolen vid vite

 förbjuda den som vidtar en åtgärd som

 innebär intrång eller överträdelse enligt

 6 § att fortsätta med åtgärden.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att en åtgärd som innebär intrång eller

 överträdelse enligt 6 § förekommer och om

 det skäligen kan befaras att svaranden

 genom att fortsätta med åtgärden för-

 ringar värdet av ensamrätten till

 kretsmönstret, får domstolen meddela

 vitesförbud för tiden intill dess att

 målet slutligt har avgjorts eller annat

 har beslutats. Innan ett sådant förbud

 meddelas skall svaranden ha fått

 tillfälle att yttra sig, om inte ett

 dröjsmål skulle medföra risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om överklagande av beslut

 enligt 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen är ny och innehåller

 bestämmelser om meddelande av vitesförbud

 vid intrång i kretsmönsterrätten. Vad som

 anförts i specialmotiveringen till

 bestämmelsen om vitesförbud vid varu-

 märkesintrång (37 a §) gäller i

 tillämpliga delar också för intrång i

 kretsmönsterrätten.

 16.8 Förslaget till lag om ändring i

 lagen (1992:1685)om skydd för

 kretsmönster i halvledarprodukter

 9 §

 Den som uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet vidtar en åtgärd som innebär

 intrång i rätten enligt 2 § döms till

 böter eller fängelse i högst två år. Den

 som har överträtt ett vitesförbud enligt

 9 a § får inte dömas till ansvar för

 intrång som omfattas av förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 Andra meningen i första stycket är ny och

 har tillkommit för att undvika att samma

 gärning föranleder dubbla sanktioner

 9 a §

 På yrkande av innehavaren av

 kretsmönstret eller den som på grund av

 licens har rätt att utnyttja

 kretsmönstret får domstolen vid vite

 förbjuda den som vidtar en åtgärd som

 innebär intrång eller överträdelse enligt

 9 § att fortsätta med åtgärden.

 Om käranden visar sannolika skäl för

 att en åtgärd som innebär intrång eller

 överträdelse enligt 9 § förekommer och om

 det skäligen kan befaras att svaranden

 genom att fortsätta med åtgärden för-

 ringar värdet av ensamrätten till

 kretsmönstret, får domstolen meddela

 vitesförbud för tiden intill dess att

 målet slutligt har avgjorts eller annat

 har beslutats. Innan ett sådant förbud

 meddelas skall svaranden ha fått

 tillfälle att yttra sig, om inte ett

 dröjsmål skulle medföra risk för skada.

 Förbud enligt andra stycket får

 meddelas endast om käranden ställer

 säkerhet hos domstolen för den skada som

 kan tillfogas svaranden. Saknar käranden

 förmåga att ställa sådan säkerhet, får

 domstolen befria honom från detta. I

 fråga om slaget av säkerheten gäller 2

 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten

 skall prövas av domstolen, om den inte

 har godkänts av svaranden.

 När målet avgörs skall domstolen pröva

 om förbud som har meddelats enligt andra

 stycket fortfarande skall bestå.

 I fråga om överklagande av beslut

 enligt andra eller tredje stycket samt i

 fråga om handläggningen i högre domstol

 gäller vad som föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om överklagande av beslut

 enligt 15 kap. rättegångsbalken.

 Talan om utdömande av vite förs av den

 som har ansökt om förbudet. I samband med

 sådan talan får talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om radio- och trådsändningars

 innehåll gäller bestämmelserna i

 radiolagen (1966:755).

 Paragrafen är ny och innehåller

 bestämmelser om meddelande av vitesförbud

 vid intrång i kretsmönsterrätten. Vad som

 anförts i specialmotiveringen till

 bestämmelsen om vitesförbud vid varu-

 märkesintrång (37 a §) gäller i

 tillämpliga delar också för intrång i

 kretsmönsterrätten.

 Bilaga 1

 Sammanfattning av departementspromemorian

 (Ds 1993:24) Skärpta åtgärder mot

 immaterialrättsliga intrång

 I promemorian läggs fram förslag om

 skärpta åtgärder mot intrång i de

 immateriella ensamrätterna. Förslagen har

 till syfte att ge ett förbättrat skydd

 inom hela det immaterialrättsliga

 området, det vill säga för så väl

 rättigheter inom det upphovsrättsliga

 området som för rättigheter inom det

 industriella rättsskyddets område.

 När intrång sker i en immateriell

 ensamrätt är det för rättighetshavaren

 ett primärt intresse att snabbt få slut

 på intrånget. I promemorian föreslås

 därför att domstolarna skall få möjlighet

 att förbjuda fortsatt intrång vid äventyr

 av vite (vitesförbud) inom hela det

 immaterialrättsliga området. Ett sådant

 förbud skall kunna meddelas

 interimistiskt.

 Beträffande skadeståndsbestämmelserna

 på det industriella rättsskyddets område

 föreslås åtgärder som stärker

 rättighetshavarnas ställning vid intrång.

 Genomgående föreslås att ersättning skall

 utgå för utnyttjandet av ensamrätten samt

 att ersättning skall utges för den

 ytterligare skada som intrånget kan ha

 medfört. Skadeståndets storlek skall

 kunna bestämmas även med hänsyn till

 omständigheter av annan än rent ekonomisk

 betydelse. Nuvarande möjlighet till

 jämkning vid intrång som grundas på ringa

 oaktsamhet skall inte finnas kvar.

 I promemorian föreslås vissa förändrade

 straffbestämmelser m.m. Straffmaximum för

 intrång i rättigheter enligt det

 industriella rättsskyddet höjs från

 fängelse i sex månader till fängelse i

 två år. Vidare föreslås regler om straff

 för försök och förberedelse till intrång

 i en sådan rättighet. Härutöver föreslås

 att möjligheterna till allmänt åtal vid

 intrång i de industriella ensamrätterna

 utökas.

 Slutligen föreslås vissa förändringar i

 reglerna om säkerhetsåtgärder för

 olagliga varor.

 De nya reglerna föreslås träda i kraft

 den 1 januari 1994.

 Bilaga 2

 Departementspromemorians lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i varumärkeslagen

 (1960:644)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 varumärkeslagen (1960:644)

 dels att 37, 38 och 41 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 37 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §

 Gör någon intrång Den som

 i rätt till varu- uppsåtligen eller

 kännetecken enligt av grov oaktsamhet

 4 - 10 §§ gör intrång i

 (varumärkesintrång), rätten till ett

 och sker det varukännetecken

 uppsåtligen, enligt 4 - 10 §§

 straffes med böter (varumärkes-

 eller fängelse i intrång), döms till

 högst sex månader. böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 37 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Brottet må åtalas Åklagaren får

 av allmän åklagare väcka åtal för

 endast om brott som avses i

 målsägande angiver första eller andra

 det till åtal och stycket endast om

 åtal av särskilda målsägande anger

 skäl finnes brottet till åtal

 påkallat ur allmän och åtal är

 synpunkt. påkallat från

 allmän synpunkt.

 37 a §

 På yrkande av den

 Nuvarande lydelse som innehar rätten

 till ett varukänne-

 tecken enligt 1 - 3

 §§ eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 varukännetecken får

 Föreslagen lydelse

 rätten vid vite

 förbjuda den som

 gör

 varumärkesintrång

 att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 föreligger och det

 skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 den ensamrätt som

 varukännetecknet

 medför, får rätten

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om det inte är

 fara i dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos rätten

 Nuvarande lydelse för skada som kan

 tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 rätten befria honom

 från detta. I fråga

 om beskaffenheten

 av säkerheten

 gäller 2 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av rätten,

 om den inte har

 godkänts av svaran-

 den.

 När målet avgörs

 skall rätten pröva

 om förbud som har

 meddelats enligt

 andra stycket fort-

 farande skall

 bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 rätt gäller vad som

 föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 Föreslagen lydelse

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 38 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 sig skyldig till varumärkesintrång

 varumärkesintrång skall betala skälig

 skall ersätta av ersättning för

 intrånget föranledd utnyttjandet av

 skada. Föreligger rätten till

 endast ringa varukännetecknet

 oaktsamhet, må samt ersättning för

 ersättningen den ytterligare

 därefter jämkas. skada som intrånget

 har medfört. Vid

 bestämmande av

 ersättningens

 storlek skall

 hänsyn tas även

 till rättig-

 hetshavarens

 intresse av att

 varumärkesintrång

 inte begås och till

 övriga om-

 ständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk be-

 tydelse.

 Den som utan

 uppsåt eller oakt-

 samhet gör

 varumärkesintrång

 skall betala er-

 sättning för

 utnyttjandet av

 varukännetecknet,

 om och i den mån

 det är skäligt.

 41 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har lidit

 varumärkesintrång varumärkesintrång

 äger rätten efter får rätten efter

 vad som finnes vad som är skäligt

 skäligt förordna, till förebyggande

 att varukännetecken av fortsatt intrång

 som obehörigen besluta att

 anbragts på vara, varukännetecken som

 förpackning, olovligen satts på

 reklamtryck, varor,

 affärshandling förpackningar,

 eller dylikt skall reklamtryck,

 utplånas eller så affärshandlingar

 ändras, att miss- eller liknande

 bruk därav ej kan skall utplånas

 ske. Kan sådan eller ändras. Kan

 åtgärd ej ske en sådan åtgärd

 annorledes, må inte ske utan att

 förordnas, att den egendomen på vilken

 märkta egendomen kännetecknet har

 skall förstöras satts fast förstörs

 eller på visst sätt eller ändras på

 ändras. I sådant visst sätt får

 fall äger rätten rätten besluta om

 ock, på yrkande, detta. I

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 förordna, att sådant fall får

 egendomen skall mot rätten också, på

 lösen utlämnas till yrkande, besluta

 den som lidit att egendomen skall

 intrånget. mot lösen lämnas ut

 till den som har

 lidit intrånget.

 På yrkande av den

 som lidit intrånget

 får rätten efter

 vad som är skäligt

 till förebyggande

 av fortsatt intrång

 besluta att före-

 mål, vars

 användande skulle

 innebära

 varumärkesintrång,

 skall förstöras

 eller på visst sätt

 ändras.

 Här avsedd Sådan egendom som

 egendom må, där avses i första och

 brott som avses i andra stycket får

 37 § skäligen kan tas i beslag om

 antagas föreligga, brott som avses i

 tagas i beslag; 37 § skäligen kan

 därvid skall vad om antas föreligga. I

 beslag i brottmål i fråga om sådant

 allmänhet är beslag tillämpas

 stadgat äga reglerna om beslag

 motsvarande i brottmål i

 tillämpning. allmänhet.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994. Den gäller inte i fråga om intrång

 som har skett dessförinnan.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:729) om

 upphovsrätt till litterära och

 konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1960:729) om upphovsrätt till litterära

 och konstnärliga verk

 dels att 53 och 57 §§ skall ha följande

 lydelse,

 dels att i lagen skall införas en en ny

 paragraf, 53 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §

 Den som beträffande ett litterärt eller

 konstnärligt verk vidtar åtgärder, som

 innebär intrång i den till verket enligt

 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller

 som strider mot föreskrift enligt 41 §

 andra stycket eller mot 50 §, döms, om

 det sker uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet, till böter eller fängelse i

 högst två år.

 Den som för sitt Den som för sitt

 enskilda bruk enskilda bruk

 kopierar ett kopierar ett

 datorprogram som är datorprogram som är

 utgivet eller varav utgivet eller varav

 exemplar har exemplar har

 överlåtits med överlåtits med

 upphovsmannens upphovsmannens

 samtycke, skall samtycke, skall

 inte dömas till inte dömas till

 straff, om förlagan ansvar, om förlagan

 för kopieringen för kopieringen

 inte används i inte används i nä-

 näringsverksamhet ringsverksamhet

 eller offentlig eller offentlig

 verksamhet och han verksamhet och han

 inte utnyttjar inte utnyttjar

 framställda framställda

 exemplar av exemplar av dator-

 datorprogrammet för programmet för

 annat ändamål än annat ändamål än

 sitt enskilda bruk. sitt enskilda bruk.

 Vad som sägs i första stycket gäller

 också, om någon till riket för spridning

 till allmänheten inför exemplar av verk,

 där exemplaret framställts utom riket

 under sådana omständigheter, att en sådan

 framställning här i riket skulle ha varit

 straffbar enligt vad som sägs i det

 stycket.

 Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 53 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i första och tredje

 styckena döms till ansvar enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 53 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse

 upphovsmannen

 Föreslagen lydelse

 eller hans

 rättsinnehavare

 eller av den som på

 grund av upplåtelse

 har rätt att

 utnyttja verket får

 rätten vid vite

 förbjuda den som

 vidtar åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 varom sägs i 53 §

 att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 varom sägs i 53 §

 förekommer och det

 skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 ensamrätt som

 upphovsrätten

 Nuvarande lydelse medför, får rätten

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har av-

 gjorts eller annat

 har beslutats.

 Innan ett sådant

 förbud meddelas

 skall svaranden ha

 fått tillfälle att

 yttra sig, om det

 inte är fara i

 dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos rätten

 för skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 rätten befria honom

 från detta. I fråga

 om beskaffenheten

 av säkerheten

 gäller 2 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av rätten,

 om den inte har

 godkänts av sva-

 randen.

 När målet avgörs

 skall rätten pröva

 om förbud som har

 meddelats enligt

 andra stycket fort-

 farande skall

 bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 Föreslagen lydelse

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 rätt gäller vad som

 föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 57 §

 Vad i 53 - 56 §§ Vad som sägs i 53

 sägs skall äga - 56 §§ skall också

 motsvarande tillämpas på

 tillämpning med rättighet, som

 avseende å skyddas genom före-

 rättighet, som skrift i 5 kap.

 skyddas genom

 föreskrift i 5 kap.

 Straff som Ansvar som

 föreskrivs i 53 § föreskrivs i 53 §

 första stycket första stycket

 skall ådömas också skall ådömas också

 den som uppsåtligen den som uppsåtligen

 eller av grov eller av grov

 oaktsamhet till oaktsamhet till

 försäljning ut- försäljning

 bjuder eller i utbjuder eller i

 övrigt till allmän- övrigt till allmän-

 heten sprider heten sprider

 grammofonskiva, grammofonskivor,

 film eller annan filmer eller andra

 anordning som avses anordningar som

 i 45, 46 eller 48 § avses i 45, 46

 och som har eller 48 § och som

 framställts i strid har framställts i

 mot någon av dessa strid mot någon av

 bestämmelser eller dessa bestämmelser

 framställts utom eller framställts

 riket under sådana utomlands under

 omständigheter att sådana omständighe-

 en dylik ter att en

 framställning här i motsvarande

 riket skulle ha framställning här

 varit straffbar skulle ha varit

 enligt denna lag. straffbar enligt

 denna lag. Den som

 har överträtt ett

 vitesförbud enligt

 53 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av för-

 budet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i andra stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i Bestämmelserna i

 54 - 56 §§ skall 53 a - 56 §§ skall

 äga motsvarande också tillämpas när

 tillämpning när någon till

 någon till allmänheten sprider

 allmänheten sprider anordning som avses

 anordning som avses i andra stycket.

 i

 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 Ersättning enligt

 andra stycket. 54 § första stycket

 Ersättning enligt skall dock betalas

 54 § första stycket endast om

 skall dock betalas spridningen har

 endast om skett uppsåtligen

 spridningen har eller av

 skett uppsåtligen oaktsamhet.

 eller av oakt-

 samhet.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:730) om rätt

 till fotografisk bild

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1960:730) om rätt till fotografisk bild

 dels att 16 § skall ha följande

 lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 16 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16 §

 Den som Den som

 beträffande en beträffande en

 fotografisk bild fotografisk bild

 vidtager åtgärd, vidtar åtgärd, som

 som innebär intrång innebär intrång i

 i den till bilden den till bilden

 jämlikt denna lag enligt denna lag

 knutna rätten, knutna rätten,

 eller till försäl- eller till

 jning utbjuder försäljning

 eller eljest till utbjuder eller

 allmänheten sprider eljest till

 exemplar av fotogr- allmänheten sprider

 afisk bild, som exemplar av

 framställts i strid fotografisk bild,

 mot lagen, döms, om som framställts i

 det sker uppsåtlig- strid mot lagen,

 en eller av grov döms, om det sker

 oaktsamhet, till uppsåtligen eller

 böter eller av grov oaktsamhet,

 fängelse i högst till böter eller

 två år. fängelse i högst

 två år.

 Samma lag vare, Vad som sägs i

 om någon till första stycket

 allmänheten sprider gäller också, om

 eller till riket någon till

 för sådan spridning allmänheten sprider

 inför exemplar av eller till Sverige

 fotografisk bild, för sådan spridning

 där exemplaret för in exemplar av

 framställts utom fotografisk bild,

 riket under sådana där exemplaret

 omständigheter, att framställts utom-

 en dylik lands under sådana

 framställning här i omständigheter, att

 riket skulle varit en motsvarande

 straffbar enligt framställning här

 vad i skulle varit

 första stycket straffbar enligt

 sägs.

 vad som sägs i det

 stycket.

 Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 16 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses som avses i första eller

 andra styckena döms till ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16 a §

 På yrkande av

 fotografen eller

 hans

 rättsinnehavare

 eller av den som på

 grund av upplåtelse

 har rätt att

 utnyttja en

 fotografisk bild

 får rätten vid vite

 förbjuda den som

 vidtar åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 Nuvarande lydelse varom sägs i 16 §

 att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 varom sägs i 16 §

 förekommer och det

 skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 ensamrätt som

 rätten till bilden

 medför, får rätten

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har av-

 gjorts eller annat

 har beslutats.

 Innan ett sådant

 förbud meddelas

 skall svaranden ha

 fått tillfälle att

 yttra sig, om det

 inte är fara i

 dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos rätten

 för skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 rätten befria honom

 från detta. I fråga

 om beskaffenheten

 av säkerheten

 gäller 2 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av rätten,

 om den inte har

 godkänts av sva-

 randen.

 När målet avgörs

 skall rätten pröva

 om förbud som har

 meddelats enligt

 andra stycket fort-

 farande skall

 bestå.

 Föreslagen lydelse

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 rätt gäller vad som

 föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i patentlagen (1967:837)

 Härigenom föreskrivs att 57 §

 patentlagen (1967:837) skall ha följande

 lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 57 §

 Gör någon intrång Den som

 i den ensamrätt som uppsåtligen eller

 patent medför av grov oaktsamhet

 (patentintrång) och gör intrång i den

 sker det upp- ensamrätt som

 såtligen, skall han patent medför

 dömas till böter (patentintrång),

 eller fängelse i döms till böter

 högst sex månader. eller fängelse i

 Den som har högst två år. Den

 överträtt ett som har överträtt

 vitesförbud enligt ett vitesförbud

 57 a § får inte enligt 57 a § får

 dömas till straff inte dömas till

 för intrång som ansvar för intrång

 omfattas av som omfattas av

 förbudet. förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Brottet må åtalas Åklagaren får

 av allmän åklagare väcka åtal för

 endast om brott som avses i

 målsägande anger första eller andra

 det till åtal och stycket endast om

 åtal av särskilda målsägande anger

 skäl finnes brottet till åtal

 påkallat ur allmän och åtal är

 synpunkt. påkallat från

 allmän synpunkt.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i mönsterskyddslagen

 (1970:485)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 mönsterskyddslagen (1970:485)

 dels att 35 och 36 §§ skall ha följande

 lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 35 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §

 Gör någon intrång Den som

 i mönsterrätt uppsåtligen eller

 (mönsterintrång) av grov oaktsamhet

 och sker det gör intrång i en

 uppsåtligen, dömes mönsterrätt

 till böter eller (mönsterintrång),

 fängelse i högst döms till böter

 sex månader. eller fängelse i

 högst två år. Den

 som har överträtt

 ett vitesförbud

 enligt 35 a § får

 inte dömas till

 ansvar för intrång

 som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsägande anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl finnes och åtal är

 påkallat från påkallat från

 allmän synpunkt allmän synpunkt.

 35 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse

 mönsterhavaren

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 mönstret får rätten

 vid vite förbjuda

 den som gör mönste-

 rintrång att

 fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 föreligger och det

 skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 den ensamrätt som

 mönstret medför,

 Föreslagen lydelse

 får rätten meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om det inte är

 fara i dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos rätten

 för skada som kan

 tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 rätten befria honom

 från detta. I fråga

 om beskaffenheten

 av säkerheten

 gäller 2 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av rätten,

 om den inte har

 godkänts av svaran-

 den.

 När målet avgörs

 skall rätten pröva

 om förbud som har

 meddelats enligt

 andra stycket fort-

 farande skall

 bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 rätt gäller vad som

 föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 36 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 mönsterintrång mönsterintrång

 skall utge skälig skall betala skälig

 ersättning för ersättning för

 utnyttjandet av utnyttjandet av

 mönstret samt mönstret samt

 ersättning för den ersättning för den

 ytterligare skada ytterligare skada

 som intrånget som intrånget har

 medfört. Nuvarande medFöreslagen

 lydelse lydelse

 Föreligger endast fört. Vid

 ringa oaktsamhet, bestämmande av

 kan ersättningen ersättningens

 jämkas. storlek skall

 hänsyn tas även

 till

 mönsterhavarens

 intresse av att

 mönsterintrång inte

 begås och till

 övriga om-

 ständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Gör någon Den som gör

 mönsterintrång utan mönsterintrång utan

 uppsåt eller uppsåt eller

 oaktsamhet, skall oaktsamhet skall

 han utge ersättning betala ersättning

 för utnyttjande av för utnyttjande av

 mönstret, om och i mönstret, om och i

 den mån det finnes den mån det är

 skäligt. skäligt.

 Talan om Rätten till

 ersättning för ersättning för

 mönsterintrång mönsterintrång

 skall väckas inom preskriberas, om

 fem år från det talan inte väcks

 skadan uppkom vid inom fem år från

 påföljd att rätten det skadan uppkom.

 till ersättning

 annars är förlorad.

 ______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i växtförädlarrättslagen

 (1971:392)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 växtförädlarrättslagen (1971:392)

 dels att 36, 37 och 38 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 36 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 36 §

 Gör någon intrång Den som

 i växtförädlarrätt uppsåtligen eller

 och sker det av grov oaktsamhet

 uppsåtligen, dömes gör intrång i en

 till böter eller växtförädlarrätt,

 fängelse i högst döms till böter

 sex månader. eller fängelse i

 högst två år. Den

 som har överträtt

 ett vitesförbud

 enligt 36 a § får

 inte dömas till

 ansvar för intrång

 som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsägande anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl är och åtal är

 påkallat från all- påkallat från

 män synpunkt. allmän synpunkt.

 36 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse

 sortinnehavaren

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 växtsorten får

 rätten vid vite

 förbjuda den som

 gör intrång i

 växtförädlarrätten

 att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 föreligger och det

 skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 den ensamrätt som

 växtsorten medför,

 får rätten meddela

 vites-

 Föreslagen lydelse

 förbud för tiden

 intill dess att

 målet slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om det inte är

 fara i dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos rätten

 för skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 rätten befria honom

 från detta. I fråga

 om beskaffenheten

 av säkerheten

 gäller 2 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av rätten,

 om den inte har

 godkänts av sva-

 randen.

 När målet avgörs

 skall rätten pröva

 om förbud som har

 meddelats enligt

 andra stycket fort-

 farande skall

 bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 rätt gäller vad som

 föreskrivs i rätte-

 gångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 37 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 intrång i växt- intrång i en växt-

 förädlarrätt skall förädlarrätt skall

 utge skälig betala skälig

 ersättning för ersättning för

 utnyttjandet av utnyttjandet av

 växtsorten samt växtsorten samt

 ersättning för den ersättning för den

 ytterligare skada ytterligare skada

 som in som in-

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 trånget medfört. trånget har

 Föreligger endast medfört. Vid be-

 ringa oaktsamhet, stämmande av

 kan ersättningen ersättningens

 jämkas. storlek skall

 hänsyn tas även

 till

 sortinnehavarens

 intresse av att

 intrång inte begås

 och till övriga

 omständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Gör någon intrång Den som gör

 i växtförädlarrätt intrång i en växt-

 utan uppsåt eller förädlarrätt utan

 oaktsamhet, skall uppsåt eller

 han utge ersättning oaktsamhet, skall

 för utnyttjande av betala ersättning

 sorten, om och i för utnyttjande av

 den mån det är sorten, om och i

 skäligt. den mån det är

 skäligt.

 Talan om Rätten till

 ersättning för ersättning för in-

 intrång i trång i en

 växtförädlarrätt växtförädlarrätt

 skall väckas inom preskriberas, om

 fem år från det talan inte väcks

 skadan uppkom vid inom fem år från

 påföljd att rätten det skadan uppkom.

 till ersättning

 annars är förlorad.

 38 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har

 intrång i lidit intrång i en

 växtförädlarrätt växtförädlarrätt

 kan rätten efter kan rätten efter

 vad som är skäligt vad som är skäligt

 till förebyggande till förebyggande

 av fortsatt intrång av fortsatt intrång

 förordna, att besluta, att växt-

 växtmaterial med material med

 avseende å vilket avseende på vilket

 intrång föreligger intrång föreligger

 skall mot lösen skall mot lösen

 utlämnas till den lämnas ut till den

 som lidit intrånget som har lidit

 eller ock intrånget eller

 förstöras. Detta förstöras samt att

 gäller icke mot den föremål vars

 som i god tro användande skulle

 förvärvat innebära intrång

 materialet eller skall på visst sätt

 särskild rätt till ändras eller för-

 detta och ej själv störas. Vad som nu

 gjort intrång i har sagts gäller

 växtförädlarrätten. inte mot den som i

 god tro har

 förvärvat

 materialet eller

 särskild rätt till

 detta och inte

 själv gjort intrång

 i växtförädlar-

 rätten.

 Material som Egendom som avses

 avses i första i första stycket

 stycket får tagas i får tas i beslag,

 beslag, om brott om brott som anges

 som anges i 36 § i 36 § skäligen kan

 skäligen kan antas föreligga. I

 antagas föreligga. fråga om så-

 Vad som

 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 dant beslag

 är föreskrivet om tillämpas reglerna

 beslag i brottmål i om beslag i brott-

 allmänhet äger mål i allmänhet.

 därvid tillämpning.

 Utan hinder av vad som sägs i första

 stycket kan rätten på yrkande förordna

 att innehavare av material som avses där

 skall äga förfoga över materialet mot

 skäligt vederlag och på skäliga villkor i

 övrigt.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994. Den gäller inte i fråga om intrång

 som har skett dessförinnan.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i firmalagen (1974:156)

 Härigenom föreskrivs att 15, 18, 19 och

 20 §§ firmalagen (1974:156) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 §

 Om näringskännetecken eller dess

 användning strider mot goda seder eller

 allmän ordning eller är vilseledande, kan

 domstol vid vite förbjuda innehavaren att

 använda kännetecknet.

 Sådant förbud får även meddelas, om

 någon gör intrång i annans rätt till

 näringskännetecken (firmaintrång).

 Talan om förbud Talan om förbud

 får föras av var får föras av var

 och en som lider och en som lider

 förfång av skada av

 kännetecknet eller kännetecknet eller

 dess användning. dess användning.

 Talan om förbud Talan om förbud

 enligt första enligt första

 stycket får föras stycket får föras

 även av myndighet även av myndighet

 som Konungen be- som regeringen be-

 stämmer och av stämmer och av

 sammanslutning av sammanslutning av

 berörda berörda

 näringsidkare. näringsidkare.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 föreligger och det

 skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 Nuvarande lydelse förringar värdet av

 den ensamrätt som

 näringskännetecknet

 medför, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har beslu-

 tats. Innan ett

 sådant förbud med-

 delas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om det inte är

 fara i dröjsmål.

 Förbud enligt

 fjärde stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för skada

 som kan tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från

 Föreslagen lydelse

 detta. I fråga om

 beskaffenheten av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt fjärde

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt

 fjärde eller femte

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om Talan om

 utdömande av vite utdömande av vite

 föres av den som förs av den som har

 ansökt om förbudet ansökt om förbudet

 eller, om detta eller, om detta

 meddelats enligt meddelats enligt

 första stycket, av första stycket, av

 myndighet som den myndighet som

 Konungen bestämmer. regeringen be-

 stämmer. I samband

 med sådan talan får

 talan föras om nytt

 vitesförbud.

 18

 §

 Den som Den som

 uppsåtligen gör uppsåtligen eller

 firmaintrång dömes av grov oaktsamhet

 till böter eller gör firmaintrång,

 fängelse i högst döms till böter

 sex månader. eller fängelse i

 högst två år.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Avser intrånget Avser intrånget

 firma som är firma som är

 skyddad enbart på skyddad enbart på

 grund av grund av

 registrering, skall registrering, skall

 icke dömas till inte dömas till

 straff för det ansvar för det

 intrång som skett intrång som skett

 före före

 registreringsdagen. registreringsdagen.

 Den som överträtt Den som har

 vitesförbud överträtt ett

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 som meddelats vitesförbud enligt

 enligt 15 andra 15 andra stycket

 stycket får ej får inte dömas till

 dömas till straff ansvar för intrång

 för intrång som som omfattas av

 omfattas av förbu- förbudet.

 det.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl är och åtal är

 påkallat från all- påkallat från

 män synpunkt. allmän synpunkt.

 19 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 firmaintrång skall firmaintrång skall

 ersätta den skada betala skälig

 som intrånget ersättning för

 medfört. Föreligger utnyttjandet av

 endast ringa rätten till nä-

 oaktsamhet, kan ringskännetecknet

 ersättningen samt ersättning för

 jämkas.

 den ytterligare

 skada som intrånget

 har medfört. Vid

 bestämmande av

 ersättningens

 storlek skall

 hänsyn tas även

 till rättighets-

 havarens intresse

 av att firmaintrång

 inte begås och till

 övriga

 omständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Den som gör

 firmaintrång utan

 uppsåt eller oakt-

 samhet, skall

 betala ersättning

 för utnyttjande av

 näringskänntecknet,

 om och i den mån

 det är skäligt.

 Avser intrånget firma som som är

 skyddad enbart på grund av registrering,

 skall ersättning för det intrång som

 skett före registreringsdagen utgå endast

 om intrånget gjorts uppsåtligen.

 Rätt till Rätten till

 ersättning för ersättning för

 skada preskriberas, skada preskriberas,

 om talan ej väckes om talan inte väcks

 inom fem år från inom fem år från

 det skadan uppkom. det att skadan

 Rätten till uppkom. Rätten till

 ersättning med ersättning med

 anledning av anledning av

 intrång i firma som intrång i firma som

 är skyddad enbart är skyddad enbart

 på grund av regi- på grund av

 strering registrering pre-

 preskriberas dock skriberas dock inte

 icke i något fall i något fall tidi-

 tidigare än ett år gare än ett år från

 från registrerings-

 registreringsdagen.

 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 dagen.

 20 §

 Vid överträdelse Vid överträdelse

 av vitesförbud som av ett vitesförbud

 meddelats enligt 15 som meddelats

 § första stycket enligt 15 § första

 kan domstol efter stycket kan domstol

 vad som är skäligt efter vad som är

 förordna att nä- skäligt besluta att

 ringskännetecken, näringskännetecken,

 som i strid mot som i strid mot

 förbudet anbragts förbudet satts på

 på skylt, vara, skyltar, varor,

 förpackning, förpackningar, rek-

 reklamtryck, lamtryck, affärs-

 affärshandling handlingar eller

 eller dylikt, skall liknande skall

 utplånas eller utplånas eller

 ändras så att det ändras så att det

 ej längre strider inte längre strider

 mot goda seder mot goda seder

 eller allmän eller allmän

 ordning eller är ordning eller är

 vilseledande. Kan vilse-

 sådan åtgärd ej ske ledande. Kan sådan

 utan att egendomen åtgärd inte ske

 på vilket utan att egendomen

 kännetecknet på vilket

 anbragts förstöres kännetecknet satts

 eller ändras på förstörs eller

 visst sätt, får ändras på visst

 förordnas därom. sätt, får rätten

 besluta om detta.

 Vid överträdelse Vid överträdelse

 av vitesförbud som av ett vitesförbud

 meddelats enligt 15 som meddelats

 § andra stycket enligt 15 § andra

 eller annars vid stycket eller

 firmaintrång kan annars vid firma-

 domstol på yrkande intrång kan domstol

 av den som lidit på yrkande av den

 intrånget efter vad som har lidit in-

 som är skäligt till trånget efter vad

 förebyggande av som är skäligt till

 fortsatt intrång förebyggande av

 besluta om åtgärd fortsatt intrång

 som anges i första besluta om åtgärd

 stycket eller som anges i första

 förordna att stycket eller be-

 egendomen skall mot sluta att egendomen

 lösen utlämnas till skall mot lösen

 den som lidit in- lämnas ut till den

 trånget. som har lidit

 intrånget, och att

 föremål vars använ-

 dande skulle

 innebära firma-

 intrång, skall för-

 störas eller på

 visst sätt ändras.

 Om vitesförbud Om ett

 överträtts eller om vitesförbud

 brott enligt 18 § överträtts eller om

 skäligen kan brott enligt 18 §

 antagas föreligga, skäligen kan antas

 får egendom som föreligga, får

 avses i första egendom som avses i

 eller andra stycket första eller andra

 tagas i beslag i stycket tas i

 avbidan på beslag. I fråga om

 förordnande som sådant beslag

 sägs där. Därvid tillämpas reglerna

 gäller i om beslag i brott-

 tillämpliga delar

 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 mål i allmänhet.

 föreskrifterna om

 beslag i brottmål.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994. Den gäller inte i fråga om intrång

 som har skett dessförinnan.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1986:1425) om

 skydd för kretsmönster i halvledarpro-

 dukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1986:1425) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter

 dels att 6 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet av grov oaktsamhet

 vidtar en åtgärd vidtar en åtgärd

 som innebär intrång som innebär intrång

 i rätten enligt 1 § i rätten enligt 1 §

 skall dömas till döms till böter

 böter eller eller fängelse i

 fängelse i högst högst två år. Till

 två år. Till samma samma straff döms

 straff döms den som den som uppsåtligen

 uppsåtligen eller eller av grov oakt-

 av grov oaktsamhet samhet för

 för spridning till spridning till

 allmänheten hit allmänheten hit

 inför exemplar av inför exemplar av

 kretsmönster som kretsmönster som

 har framställts har framställts

 utomlands under utomlands under

 sådana om- sådana om-

 ständigheter att ständigheter att

 motsvarande motsvarande

 framställning här framställning här

 skulle ha varit skulle ha varit

 straffbar. straffbar. Den som

 har överträtt ett

 vitesförbud enligt

 6 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 6 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse

 innehavaren av

 kretsmönstret eller

 den som på grund av

 licens har rätt att

 utnyttja

 kretsmönstret får

 dom-

 stol vid vite

 förbjuda den som

 vidtar åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 6

 Föreslagen lydelse

 § att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 Nuvarande lydelse sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 6 §

 förekommer och det

 skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 ensamrätt som

 kretsmönstret

 medför, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om det inte är

 fara i dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för skada

 som kan tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om

 beskaffenheten av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om

 Föreslagen lydelse

 förbudet. I samband

 med sådan talan får

 talan föras om nytt

 vitesförbud.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 januari

 1994.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1685) om

 skydd för kretsmönster i halvledarpro-

 dukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1992:1685) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter

 dels att 9 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall införas en

 ny paragraf, 9 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet av grov oaktsamhet

 vidtar en åtgärd vidtar en åtgärd

 som innebär intrång som innebär intrång

 i rätten enligt 2 § i rätten enligt 2 §

 skall dömas till döms till böter

 böter eller eller fängelse i

 fängelse i högst högst två år. Den

 två år. som har överträtt

 ett vitesförbud

 enligt 9 a § får

 inte dömas till

 ansvar för intrång

 som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 9 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse

 innehavaren av

 kretsmönstret eller

 den som på grund av

 licens har rätt att

 utnyttja

 kretsmönstret får

 dom-

 stol vid vite

 förbjuda den som

 vidtar åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 9 § att

 fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 9 §

 förekommer och det

 skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 Föreslagen lydelse

 ensamrätt som

 kretsmönstret

 medför, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om det inte är

 fara i dröjsmål.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för skada

 som kan tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om

 beskaffenheten av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 talan mot beslut

 enligt 15 kap.

 rättegångsbalken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 ______________

 Denna lag träder i kraft den dag

 regeringen bestämmer.

 Bilaga 3

 Förteckning över remissinstanser som har

 yttrat sig över departementspromemorian

 (Ds 1993:24) Skärpta åtgärder mot

 immaterialrättsliga intrång

 Efter remiss har yttranden över

 promemorian avgetts av Svea hovrätt,

 Stockholms tingsrätt,

 Patentbesvärsrätten, Justitiekanslern,

 Riksåklagaren, Rikspolisstyrelsen,

 Domstolsverket, Försvarets civilför-

 valtning, Generaltullstyrelsen,

 Kommerskollegium, Konkurrensverket,

 Patent- och registreringsverket, Statens

 växtsortnämnd, Universitetet i Stockholm,

 Juridiska fakultetsnämnden, Copyswede,

 Föreningen Svenska Tonsättares

 Internationella Musikbyrå (STIM),

 Företagarnas riksorganisation,

 Grossistförbundet Svensk Handel,

 Handelshögskolan i Stockholm,

 Konstnärliga och litterära yrkesutövares

 samarbetsnämnd,(KLYS), Kooperativa

 förbundet, KF, Siftelsen Svensk

 Industridesign, Stockholms

 handelskammare, Svalöf[REDACTED_EFTERNAMN] AB,

 Svenska artisters och musikers

 intresseorganisation (SAMI), Svenska

 Bokförläggareföreningen, Svenska

 Fotografernas Upphovsrättsråd, Svenska

 Föreningen för Industriellt Rättsskydd,

 Svenska gruppen av the International

 Federation of the Phonographic Industry

 (IFPI), Svenska Industriens

 Patentingenjörers Förening (SIPF),

 Svenska kommunförbundet, Svenska

 Patentombudsföreningen (SPOF), Svenska

 Uppfinnareföreningen, Sveriges

 advokatsamfund, Sveriges Handelsagenters

 Förbund, Sveriges Industriförbund,

 Sveriges Köpmannaförbund, Sveriges

 Marknadsförbund, Sveriges Radio AB och

 Sveriges Videodistributörers Förening.

 Riksåklagaren har till sitt yttrande

 fogat yttranden från Åklagarmyndigheten i

 Stockholm, från Åklagarmyndigheten i

 Göteborg och från

 Regionåklagarmyndigheten i Linköping.

 Yttranden har också kommit in från Jur.

 dr h.c. Claës Uggla, Business Software

 Alliance, Svenska Franchise Föreningen

 och Sveriges Författarförbund.

 Konsumentverket, Datorprogramföretagens

 Intresseförening mot Illegal Kopiering,

 Föreningen Svensk Form, Föreningen Svensk

 Programvaruindustri,

 Läkemedelsindustriföreningen och Svenska

 föreningen för upphovsrätt har beretts

 tillfälle att avge yttranden men har

 avstått från detta.

 Bilaga 4

 Lagrådsremissens lagförslag

 1 Förslag till

 Lag om ändring i varumärkeslagen

 (1960:644)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 varumärkeslagen (1960:644)

 dels att 37, 38 och 41 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 37 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i rätt till varu- i rätten till ett

 kännetecken enligt varukännetecken

 4 - 10 §§ enligt 4 - 10 §§

 (varumärkesintrång), (varumärkesintrång)

 och sker det och sker det

 uppsåtligen, uppsåtligen eller

 straffes med böter av grov oaktsamhet,

 eller fängelse i skall han dömas

 högst sex månader. till böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 37 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket

 döms till ansvar

 enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 Brottet må åtalas Åklagaren får

 av allmän åklagare väcka åtal för

 endast om brott som avses i

 målsägande angiver första eller andra

 det till åtal och stycket endast om

 åtal av särskilda målsäganden anger

 skäl finnes brottet till åtal

 påkallat ur allmän och åtal av

 synpunkt. särskilda skäl är

 påkallat från

 allmän synpunkt.

 37 a §

 På yrkande av den

 Nuvarande lydelse

 som innehar ett

 varukännetecken

 enligt 1 - 3 §§

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 varukännetecken får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 gör Föreslagen

 lydelse

 varumärkesintrång

 att fortsätta in-

 trånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 förekommer och om

 Nuvarande lydelse det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 ensamrätten till

 varukännetecknet,

 får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om

 Föreslagen lydelse

 förbudet. I samband

 med sådan talan får

 talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 38 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 sig skyldig till varumärkesintrång

 varumärkesintrång skall betala skälig

 skall ersätta av ersättning för

 intrånget föranledd utnyttjandet av

 skada. Föreligger varukännetecknet

 endast ringa samt ersättning för

 oaktsamhet, må den ytterligare

 ersättningen skada som intrånget

 därefter jämkas. har medfört. Vid

 bestämmande av

 ersättningens

 storlek skall

 hänsyn tas även

 till rättig-

 hetshavarens

 intresse av att

 varumärkesintrång

 inte begås och till

 övriga om-

 ständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk be-

 tydelse.

 Den som utan

 uppsåt eller oakt-

 samhet gör

 varumärkesintrång

 skall betala er-

 sättning för

 utnyttjandet av

 varukännetecknet,

 om och i den mån

 det är skäligt.

 41 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har

 varumärkesintrång lidit varumär-

 äger rätten kesintrång får

 efter vad som domstolen efter vad

 finnes skäligt för- som är skäligt till

 ordna, att förebyggande av

 varukännetecken som fortsatt intrång

 obehörigen anbragts besluta att var-

 på vara, ukännetecken som

 förpackning, olovligen förekom-

 reklamtryck, mer på varor,

 affärshandling förpackningar,

 eller dylikt skall reklamtryck,

 utplånas eller så affärshandlingar

 ändras, att miss- eller liknande

 bruk därav ej kan skall utplånas

 ske. Kan sådan eller ändras. Kan

 åtgärd ej ske en sådan åtgärd

 annorledes, må inte ske utan att

 förordnas, att den egendomen på vilken

 märkta egendomen kännetecknet

 skall förstöras förekommer förstörs

 eller på visst sätt eller på visst sätt

 ändras. I sådant ändras Föreslagen

 fall Nuvarande lydelse

 lydelse

 får domstolen

 äger rätten ock, på besluta om detta. I

 yrkande, förordna, ett sådant fall får

 att egendomen skall domstolen också, på

 mot lösen utlämnas yrkande, besluta

 till den som lidit att egendomen skall

 intrånget. mot lösen lämnas ut

 till den som har

 lidit intrånget.

 På yrkande av den

 som lidit intrånget

 får domstolen efter

 vad som är skäligt

 till förebyggande

 av fortsatt intrång

 besluta att före-

 mål, vars

 användande skulle

 innebära

 varumärkesintrång,

 skall förstöras

 eller på visst sätt

 ändras.

 Här avsedd Sådan egendom som

 egendom må, där avses i första och

 brott som avses i andra styckena får

 37 § skäligen kan tas i beslag om det

 antagas föreligga, skäligen kan antas

 tagas i att ett brott

 beslag; därvid enligt 37 § har

 skall vad om beslag begåtts. I fråga om

 i brottmål i ett sådant beslag

 allmänhet är tillämpas reglerna

 stadgat äga om beslag i brott-

 motsvarande mål i allmänhet.

 tillämpning.

 Bestämmelserna i

 första - tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök och

 förberedelse enligt

 37 § andra stycket.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 Den gäller inte i fråga om intrång som

 har gjorts innan dess.

 2 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:729)

 om upphovsrätttill litterära och

 konstnärliga verk

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1960:729) om upphovsrätt till litterära

 och konstnärliga verk

 dels att 53 och 57 §§ skall ha följande

 lydelse,

 dels att i lagen skall föras in en en

 ny paragraf, 53 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 53 §

 Den som beträffande ett litterärt eller

 konstnärligt verk vidtar åtgärder, som

 innebär intrång i den till verket enligt

 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller

 som strider mot föreskrift enligt 41 §

 andra stycket eller mot 50 §, döms, om

 det sker uppsåtligen eller av grov

 oaktsamhet, till böter eller fängelse i

 högst två år.

 Den som för sitt Den som för sitt

 enskilda bruk enskilda bruk

 kopierar ett kopierar ett

 datorprogram som är datorprogram som är

 utgivet eller varav utgivet eller av

 exemplar har vilket exemplar har

 överlåtits med överlåtits med

 upphovsmannens upphovsmannens

 samtycke, skall samtycke, skall

 inte dömas till inte dömas till

 straff, om förlagan ansvar, om förlagan

 för kopieringen för kopieringen

 inte används i inte används i nä-

 näringsverksamhet ringsverksamhet

 eller offentlig eller offentlig

 verksamhet och han verksamhet och han

 inte utnyttjar inte utnyttjar

 framställda framställda

 exemplar av exemplar av dator-

 datorprogrammet för programmet för

 annat ändamål än annat ändamål än

 sitt enskilda bruk. sitt enskilda bruk.

 Vad som sägs i Vad som sägs i

 första stycket första stycket

 gäller också, om gäller också, om

 någon till riket någon till Sverige

 för spridning till för spridning till

 allmänheten inför allmänheten för in

 exemplar av verk, exemplar av verk,

 där exemplaret där exemplaret

 framställts utom framställts utom-

 riket under sådana lands under sådana

 omständigheter, att omständigheter att

 en sådan en sådan fram-

 framställning här i ställning här

 riket skulle ha skulle ha varit

 varit straffbar straffbar enligt

 enligt vad som sägs vad som sägs i det

 i det stycket. stycket.

 Den som har

 överträtt ett

 vites-

 förbud enligt 53 a

 Nuvarande lydelse § får inte

 Föreslagen lydelse

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i första och tredje

 styckena döms till ansvar enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 53 a §

 På yrkande av

 upphovsmannen eller

 hans

 rättsinnehavare

 eller av den som på

 Nuvarande lydelse grund av upplåtelse

 har rätt att

 utnyttja verket får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 vidtar en åtgärd

 som innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 53 § att

 fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 53 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 ensamrätt som

 upphovsrätten

 medför, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har beslu-

 tats. Innan ett

 sådant förbud med-

 delas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om

 Föreslagen lydelse

 den inte har god-

 känts av sva-

 randen.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 57 §

 Vad i 53 - 56 §§ Vad som sägs i 53

 sägs skall äga - 56 §§ skall också

 motsvarande tillämpas på

 tillämpning med rättighet, som

 avseende å skyddas genom före-

 rättighet, som skrift i 5 kap.

 skyddas genom

 föreskrift i 5 kap.

 Straff som Till ansvar som

 föreskrivs i 53 § föreskrivs i 53 §

 första stycket första stycket

 skall ådömas också skall också den

 den som uppsåtligen dömas som

 eller av grov uppsåtligen eller

 oaktsamhet till av grov oaktsamhet

 försäljning till försäljning

 utbjuder eller i bjuder ut eller i

 övrigt till allmän- övrigt till allmän-

 heten sprider heten sprider

 grammofonskiva, grammofonskivor,

 film eller annan filmer eller andra

 anordning som avses anordningar som

 i 45, 46 eller 48 § avses i 45, 46

 och som har eller 48 § och som

 framställts i strid har framställts i

 mot någon av dessa strid mot någon av

 bestämmelser eller dessa bestämmelser

 framställts utom eller framställts

 riket under sådana utomlands under

 omständigheter att sådana omständighe-

 en dylik ter att en

 framställning här i motsvarande

 riket skulle ha

 Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 framställning här

 varit straffbar skulle ha varit

 enligt denna lag. straffbar enligt

 denna lag. Den som

 har överträtt ett

 vitesförbud enligt

 53 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av för-

 budet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i andra stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Bestämmelserna i Bestämmelserna i

 54 - 56 §§ skall 53 a - 56 §§

 äga motsvarande tillämpas också när

 tillämp- någon till allmän-

 ning när någon till heten sprider

 allmänheten sprider anordningar som

 anordning som avses avses i andra

 i andra stycket. stycket. Ersättning

 Ersättning enligt enligt 54 § första

 54 § första stycket stycket skall dock

 skall dock betalas endast

 betalas endast om om spridningen har

 spridningen skett uppsåt-

 har skett ligen eller av

 uppsåtligen eller oaktsamhet.

 av oaktsamhet.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 3 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1960:730)

 om rätt tillfotografisk bild

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1960:730) om rätt till fotografisk bild

 dels att 16 § skall ha följande

 lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 16 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16 §

 Den som Den som

 beträffande en beträffande en

 fotografisk bild fotografisk bild

 vidtager åtgärd, vidtar en åtgärd,

 som innebär intrång som innebär intrång

 i den till bilden i den till bilden

 jämlikt denna lag enligt denna lag

 knutna rätten, knutna rätten,

 eller till försäl- eller till

 jning utbjuder försäljning bjuder

 eller eljest till ut eller annars

 allmänheten sprider till allmänheten

 exemplar av fotogr- sprider exemplar av

 afisk bild, som foto-

 framställts i strid grafisk bild, som

 mot lagen, döms, om framställts i strid

 det sker uppsåtlig- mot lagen, döms, om

 en eller av grov det sker uppsåt-

 oaktsamhet, till ligen eller av grov

 böter eller oaktsamhet, till

 fängelse i högst böter eller fäng-

 två år. else i högst två

 år.

 Samma lag vare, Vad som sägs i

 om någon till första stycket

 allmänheten sprider gäller också, om

 eller till riket någon till

 för sådan spridning allmänheten sprider

 inför exemplar av eller till Sverige

 fotografisk bild, för sådan spridning

 där exemplaret för in exemplar av

 framställts utom fotografisk bild,

 riket under sådana där exemplaret

 omständigheter, att framställts utom-

 en dylik lands under sådana

 framställning här i omständigheter, att

 riket skulle varit en motsvarande

 straffbar enligt framställning här

 vad i skulle varit

 första stycket straffbar enligt

 sägs. vad som sägs i det

 stycket.

 Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 16 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott som avses i första eller andra

 styckena döms till ansvar enligt 23 kap.

 brottsbalken.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 16 a §

 På yrkande av

 fotografen eller

 hans

 rättsinnehavare

 eller av den som på

 grund av upplåtelse

 har rätt att

 utnyttja en

 fotografisk bild

 får domstolen vid

 vite förbjuda den

 som vidtar en

 åtgärd som innebär

 intrång eller över-

 trädelse enligt 16

 Nuvarande lydelse § att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 16 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av den

 ensamrätt som

 rätten till bilden

 medför, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har beslu-

 tats. Innan ett

 sådant förbud med-

 delas skall sva-

 randen ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden

 ställer säkerhet

 hos domstolen för

 den skada som kan

 tillfogas sva-

 randen. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket Föreslagen

 lydelse

 fortfarande skall

 bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 4 Förslag till

 Lag om ändring i patentlagen

 (1967:837)

 Härigenom föreskrivs att 57, 57 a och

 59 §§ patentlagen (1967:837) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 57 §

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i den ensamrätt som i den ensamrätt som

 patent medför patent medför

 (patentintrång) och (patentintrång) och

 sker det upp- sker det

 såtligen, skall han uppsåtligen eller

 dömas till böter av grov oaktsamhet,

 eller fängelse i skall han dömas

 högst sex månader. till böter eller

 Den som har fängelse i högst

 överträtt ett två år. Den som har

 vitesförbud enligt överträtt ett

 57 a § får inte vitesförbud enligt

 dömas till straff 57 a § får inte

 för intrång som dömas till ansvar

 omfattas av för intrång som

 förbudet. omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Brottet må åtalas Åklagaren får

 av allmän åklagare väcka åtal för

 endast om brott som avses i

 målsägande anger första eller andra

 det till åtal och stycket endast om

 åtal av särskilda målsäganden anger

 skäl finnes brottet till åtal

 påkallat ur allmän och åtal av

 synpunkt. särskilda skäl är

 påkallat från

 allmän synpunkt.

 57 a §

 På yrkande av På yrkande av

 patenthavaren eller patenthavaren eller

 den som på grund av den som på grund av

 licens har rätt att licens har rätt att

 utnyttja utnyttja

 uppfinningen får uppfinningen får

 rätten vid vite domstolen vid vite

 förbjuda den som förbjuda den som

 gör patentintrång gör patentintrång

 att fortsätta att fortsätta

 intrånget. intrånget.

 Om käranden visar Om käranden visar

 sannolika skäl för sannolika skäl för

 att intrång att intrång

 föreligger och det förekommer och om

 skäligen kan det skäligen kan

 befaras att sva- befaras

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 randen genom att att svaranden genom

 fortsätta att fortsätta

 intrånget förringar intrånget förringar

 värdet av den värdet av

 ensamrätt som ensamrätten till

 patentet medför, patentet, får

 får rätten meddela domstolen meddela

 vitesförbud vitesförbud

 för tiden intill för tiden intill

 dess att målet dess att målet

 slutligt har slutligt har

 avgjorts eller avgjorts eller

 annat har annat har

 förordnats. Innan beslutats. Innan

 ett sådant förbud ett sådant förbud

 meddelas skall meddelas skall

 svaranden ha fått svaranden ha fått

 tillfälle att yttra tillfälle att yttra

 sig, om det inte är sig, om inte ett

 fara i dröjsmål. dröjsmål skulle

 medföra risk för

 Förbud enligt skada.

 andra stycket får Förbud enligt

 meddelas endast om andra stycket får

 käranden ställer meddelas endast om

 säkerhet hos rätten käranden ställer

 för skada som kan säkerhet hos

 tillfogas svaran- domstolen för den

 den. Saknar skada som kan

 käranden förmåga tillfogas

 att ställa sådan svaranden. Saknar

 säkerhet, får käranden förmåga

 rätten befria honom att ställa sådan

 från detta. I fråga säkerhet, får

 om beskaffenheten domstolen befria

 av säkerheten honom från detta. I

 gäller 2 kap. 25 § fråga om slaget av

 utsökningsbalken. säkerheten gäller 2

 Säkerheten skall kap. 25 §

 prövas av rätten, utsökningsbalken.

 om den ej har god- Säkerheten skall

 känts av svaranden. prövas av

 domstolen, om den

 När målet avgörs inte har godkänts

 skall rätten pröva av svaranden.

 om förbud som har När målet avgörs

 meddelats enligt skall dom-

 andra stycket fort- stolen pröva om

 farande skall förbud som har med-

 bestå. delats enligt andra

 I fråga om stycket fortfarande

 överklagande av skall bestå.

 beslut enligt andra I fråga om

 eller tredje överklagande av

 stycket samt i beslut enligt andra

 fråga om hand- eller tredje

 läggningen i högre stycket samt i

 domstol gäller vad fråga om hand-

 som föreskrivs i läggningen i högre

 rättegångsbalken om domstol gäller vad

 talan mot beslut som föreskrivs i

 enligt 15 kap. rättegångsbalken om

 rättegångsbalken. överklagande av

 beslut enligt 15

 Talan om kap. rättegångs-

 utdömande av vite balken.

 förs av den som har Talan om

 ansökt om förbudet. utdömande av vite

 I samband med sådan förs av den som har

 talan får talan ansökt om förbudet.

 föras om nytt I samband med sådan

 vitesförbud. talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 Nuvarande lydelse I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 Föreslagen lydelse

 radiolagen

 (1960:755).

 59 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har lidit

 patentintrång äger patentintrång får

 rätten efter vad domstolen efter vad

 som är skäligt till som är skäligt till

 förebyggande av förebyggande av

 fortsatt intrång fortsatt intrång

 förordna, att besluta att ett

 patentskyddat patentskyddat

 alster, som alster, som har

 tillverkats utan tillverkats utan

 patenthavarens lov, patenthavarens lov

 eller föremål, vars eller ett föremål,

 användande skulle vars användande

 innebära patentin- skulle innebära

 trång, skall på patentintrång,

 visst sätt ändras skall ändras på

 eller sättas i visst sätt eller

 förvar för sättas i förvar för

 återstoden av återstoden av

 patenttiden eller patenttiden eller

 förstöras förstöras eller, i

 eller, ifråga om fråga om ett pa-

 patentskyddat tentskyddat alster,

 alster, mot lösen mot lösen lämnas ut

 lämnas ut till till den som har

 den som lidit lidit intrånget.

 intrånget. Vad nu Vad nu har sagts

 sagts gäller ej mot gäller inte mot den

 den som i god tro som i god tro har

 förvärvat egendomen förvärvat egendomen

 eller särskild rätt eller särskild rätt

 därtill och själv till den och själv

 icke begått inte har begått

 patentintrång. patentintrång.

 Egendom som avses Egendom som avses

 i första stycket må i första stycket

 tagas i beslag, om får tas i beslag,

 brott som anges i om det skäligen kan

 57 § skäligen kan antas att ett brott

 antagas föreligga. enligt 57 § har

 Vad som är begåtts. I fråga om

 föreskrivet om ett sådant beslag

 brottmål i tillämpas reglerna

 allmänhet äger om beslag i

 därvid tillämpning. brottmål i allmän-

 het.

 Utan hinder av Trots vad som

 vad som sägs i sägs i första

 första stycket må stycket får

 rätten, om domstolen, om det

 synnerliga skäl finns synnerliga

 föreligga, på skäl, på yrkande

 yrkande förordna besluta att en

 att innehavare av innehavare av

 egendom som avses i egendom som avses i

 första stycket första stycket

 skall äga förfoga skall få förfoga

 över egendomen över egendomen

 under återstoden av under återstoden av

 patenttiden eller patenttiden eller

 del därav , mot del av den, mot

 skäligt vederlag skälig ersättning

 och på skäliga och på skäliga

 villkor i övrigt. villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i

 första -

 Nuvarande lydelse

 Föreslagen lydelse

 tredje styckena

 tillämpas också i

 fråga om försök

 eller förberedelse

 enligt 57 § andra

 stycket.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 5 Förslag till

 Lag om ändring i mönsterskyddslagen

 (1970:485)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 mönsterskyddslagen (1970:485)

 dels att 35, 36 och 37 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 35 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 35 §

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i mönsterrätt i en mönsterrätt

 (mönsterintrång) (mönsterintrång)

 och sker det och sker det

 uppsåtligen, dömes uppsåtligen eller

 till böter eller av grov oaktsamhet,

 fängelse i högst skall han dömas

 sex månader. till böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 35 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av för-

 budet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl finnes och åtal av

 påkallat från särskilda skäl är

 allmän synpunkt påkallat från

 allmän synpunkt.

 35 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse mönsterhavaren

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 mönstret får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 gör mönsterintrång

 att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta

 Föreslagen lydelse

 intrånget förringar

 värdet av

 ensamrätten till

 mönstret, får

 domstolen meddela

 vitesförbud för

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas

 svaranden. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 36 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 mönsterintrång mönsterintrång

 skall utge skälig skall betala skälig

 ersättning för ersättning för

 utnyttjandet av utnyttjandet av

 mönstret samt mönstret samt

 ersättning för den ersättning för den

 ytterligare ytterligare skada

 skada som intrånget som intrånget har

 medfört. medfört. Vid

 Föreligger endast bestämmande av

 ringa oaktsamhet, ersättningens

 kan ersättningen storlek skall

 jämkas. hänsyn tas även

 till

 mönsterhavarens

 intresse av att

 mönsterintrång inte

 begås och till

 övriga om-

 ständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Gör någon Den som gör

 mönsterintrång utan mönsterintrång utan

 uppsåt eller uppsåt eller

 oaktsamhet, skall oaktsamhet skall

 han utge ersättning betala ersättning

 för utnyttjande av för utnyttjande av

 mönstret, om och i mönstret, om och i

 den mån det finnes den mån det är

 skäligt. skäligt.

 Talan om Rätten till

 ersättning för ersättning för

 mönsterintrång mönsterintrång

 skall väckas inom preskriberas, om

 fem år från det talan inte väcks

 skadan uppkom vid inom fem år från

 påföljd att rätten det skadan uppkom.

 till ersättning

 annars är förlorad.

 37 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har lidit

 mönsterintrång kan mönsterintrång får

 rätten efter vad dom-

 som är skäligt till stolen efter vad

 förebyggande av som är skäligt till

 fortsatt intrång förebyggande av

 förordna, att vara, fortsatt intrång

 som tillverkats besluta att en vara

 eller förts in till som tillverkats

 riket i strid mot eller förts in till

 annans mönsterrätt, Sverige i strid mot

 eller föremål, vars annans mönsterrätt

 användande skulle eller ett föremål

 innebära mönsterin- vars användande

 trång, skall på skulle innebära

 visst sätt ändras mönsterintrång,

 eller sättas i skall ändras på

 förvar för visst sätt eller

 återstoden av sättas i förvar för

 skyddstiden eller återstoden av

 förstöras eller, skyddstiden eller

 ifråga om olovligen förstöras eller, i

 tillverkad eller fråga om olovligen

 till riket införd tillverkad eller

 vara, mot lösen till Sverige införd

 utlämnas till den vara, mot lösen

 som lidit lämnas ut till den

 intrånget. Detta som har lidit

 gäller icke mot den intrånget.

 som i god tro Föreslagen lydelse

 Nuvarande lydelse

 Detta gäller inte

 förvärvat egendomen mot den som i god

 eller särskild rätt tro har förvärvat

 därtill och själv egendomen eller

 icke gjort särskild rätt till

 mönsterintrång. den och själv inte

 har gjort mönster-

 intrång.

 Egendom som avses Egendom som avses

 i första stycket i första stycket

 kan tagas i beslag, får tas i beslag,

 om brott som anges om det skäligen kan

 i 35 § skäligen kan antas att ett brott

 antagas föreligga. enligt 35 § har

 Vad som är begåtts. I fråga om

 föreskrivet om ett sådant beslag

 brottmål i tillämpas reglerna

 allmänhet äger om beslag i brott-

 därvid tillämpning. mål i allmänhet.

 Utan hinder av Trots vad som

 vad som sägs i sägs i första

 första stycket kan stycket får

 rätten, om domstolen, om det

 synnerliga skäl finns synnerliga

 föreligger, på skäl, på yrkande

 yrkande förordna besluta att en

 att innehavare av innehavare av

 egendom som avses i egendom som avses i

 första stycket första stycket

 skall äga förfoga skall få förfoga

 över egendomen över egendomen

 under återstoden av under återstoden av

 skyddstiden eller skyddstiden eller

 del därav, mot del av den, mot

 skäligt vederlag skälig ersättning

 och på skäliga och på skäliga

 villkor i övrigt. villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i

 första - tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök eller

 förberedelse enligt

 35 § andra stycket.

 ______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 6 Förslag till

 Lag om ändring i

 växtförädlarrättslagen (1971:392)

 Härigenom föreskrivs i fråga om

 växtförädlarrättslagen (1971:392)

 dels att 36, 37 och 38 §§ skall ha

 följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 36 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 36 §

 Gör någon intrång Gör någon intrång

 i växtförädlarrätt i en växtförädla-

 och sker det rrätt och sker det

 uppsåtligen, dömes uppsåtligen eller

 till böter eller av grov oaktsamhet,

 fängelse i högst skall han dömas

 sex månader. till böter eller

 fängelse i högst

 två år. Den som har

 överträtt ett

 vitesförbud enligt

 36 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl är och åtal av

 påkallat från all- särskilda skäl är

 män synpunkt. påkallat från

 allmän synpunkt.

 36 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse sortinnehavaren

 eller den som på

 grund av licens har

 rätt att utnyttja

 växtsorten får

 domstolen vid vite

 förbjuda den som

 gör intrång i

 växtförädlarrätten

 att fortsätta

 intrånget.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att intrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 ensamrätten till

 växtsorten, får

 Föreslagen lydelse

 domstolen meddela

 vitesförbud för-

 tiden intill dess

 att målet slutligt

 har avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall dom-

 stolen pröva om

 förbud som har med-

 delats enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 37 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 intrång i växt- intrång i en växt-

 förädlarrätt skall förädlarrätt skall

 utge skälig betala skälig

 ersättning för ersättning för

 utnyttjandet av utnyttjandet av

 växtsorten samt växtsorten samt

 ersättning för den ersättning för den

 ytterligare skada ytterligare skada

 som in som intrånget har

 trånget medfört. medfört. Vid be-

 Föreligger endast stämmande av

 ringa oaktsamhet, ersättningens

 kan ersättningen storlek skall

 jämkas. hänsyn tas även

 till

 sortinnehavarens

 intresse av att

 intrång inte begås

 och till övriga

 omständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Gör någon intrång Den som gör

 i växtförädlarrätt intrång i en växt-

 utan uppsåt eller förädlarrätt utan

 oaktsamhet, skall uppsåt eller

 han utge ersättning oaktsamhet, skall

 för utnyttjande av betala ersättning

 sorten, om och i för utnyttjande av

 den mån det är sorten, om och i

 skäligt. den mån det är

 skäligt.

 Talan om Rätten till

 ersättning för ersättning för in-

 intrång i trång i en

 växtförädlarrätt växtförädlarrätt

 skall väckas inom preskriberas, om

 fem år från det talan inte väcks

 skadan uppkom vid inom fem år från

 påföljd att rätten det skadan uppkom.

 till ersättning

 annars är förlorad.

 38 §

 På yrkande av den På yrkande av den

 som lidit som har

 intrång i lidit intrång i en

 växtförädlarrätt växtförädlarrätt

 kan rätten efter kan domstolen efter

 vad som är skäligt vad som är skäligt

 till förebyggande till förebyggande

 av fortsatt intrång av fortsatt intrång

 förordna, att besluta, att växt-

 växtmaterial med material med

 avseende å vilket avseende på vilket

 intrång föreligger intrång föreligger

 skall mot lösen skall lämnas ut mot

 utlämnas till den lösen till den som

 som lidit intrånget har lidit intrånget

 eller ock eller förstöras

 förstöras. Detta samt att ett

 gäller icke mot den föremål vars an-

 som i god tro vändande skulle

 förvärvat innebära intrång

 materialet eller skall på visst sätt

 särskild rätt till ändras eller för-

 detta och ej själv störas. Vad som nu

 gjort intrång i har sagts gäller

 växtförädlarrätten. inte mot den som i

 god tro har

 förvärvat

 materialet eller

 särskild rätt till

 Nuvarande lydelse detta och inte

 själv gjort intrång

 i växtFöreslagen

 lydelse

 förädlarrätten.

 Material som Egendom som avses

 avses i första i första stycket

 stycket får tagas i får tas i beslag,

 beslag, om brott om det skäligen kan

 som anges i 36 § antas att ett brott

 skäligen kan enligt 36 § har

 antagas föreligga. begåtts. I fråga om

 Vad som ett sådant beslag

 är föreskrivet om tillämpas reglerna

 beslag i brott om beslag i brott-

 mål i allmänhet mål i allmänhet.

 äger därvid till-

 lämpning.

 Utan hinder av Trots vad som

 vad som sägs i sägs i första

 första stycket kan stycket kan

 rätten på yrkande domstolen på yr-

 förordna att kande besluta att

 innehavare av innehavare av

 material som avses material som avses

 där skall äga där skall få

 förfoga över förfoga över

 materialet mot materialet mot

 skäligt vederlag skälig ersättning

 och på skäliga och på skäliga

 villkor i övrigt. villkor i övrigt.

 Bestämmelserna i

 första - tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök eller

 förberedelse enligt

 36 andra stycket.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 Den gäller inte i fråga om intrång som

 har gjorts innan dess.

 7 Förslag till

 Lag om ändring i firmalagen

 (1974:156)

 Härigenom föreskrivs att 15, 18, 19 och

 20 §§ firmalagen (1974:156) skall ha

 följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 15 §

 Om Om ett

 näringskännetecken näringskännetecken

 eller dess eller dess

 användning strider användning strider

 mot goda seder mot goda seder

 eller allmän eller allmän

 ordning eller är ordning eller är

 vilseledande, kan vilseledande, kan

 domstol vid vite domstol vid vite

 förbjuda in- förbjuda in-

 nehavaren att nehavaren att

 använda använda känne-

 kännetecknet. tecknet.

 Sådant förbud får Ett sådant förbud

 även meddelas, om får även meddelas,

 någon gör intrång i om någon gör

 annans rätt till intrång i någon

 näringskännetecken annans rätt till

 (firmaintrång). näringskännetecken

 (firmaintrång).

 Talan om förbud Talan om förbud

 får föras av var får föras av var

 och en som lider och en som lider

 förfång av skada av

 kännetecknet eller kännetecknet eller

 dess användning. dess användning.

 Talan om förbud Talan om förbud

 enligt första enligt första

 stycket får föras stycket får föras

 även av myndighet även av den

 som Konungen be- myndighet som

 stämmer och av regeringen be-

 sammanslutning av stämmer och av

 berörda sammanslutning av

 näringsidkare. berörda

 näringsidkare.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 Nuvarande lydelse att intrång

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att

 svaranden genom att

 fortsätta intrånget

 förringar värdet av

 ensamrätten till

 näringskänneteck-

 net, får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har beslu-

 tats. Innan ett

 sådant förbud med-

 delas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 fjärde stycket får

 Föreslagen lydelse

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas svaran-

 den. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt fjärde

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt

 fjärde eller femte

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om Talan om

 utdömande av vite utdömande av vite

 föres av den som förs av den som har

 ansökt om förbudet ansökt om förbudet

 eller, om detta eller, om detta

 meddelats enligt meddelats enligt

 första stycket, av första stycket, av

 myndighet som den myndighet som

 Konungen bestämmer. regeringen be-

 stämmer. I samband

 med sådan talan får

 talan föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 18

 §

 Den som Gör någon firma-

 uppsåtligen gör intrång och sker

 firmaintrång dömes det uppsåtligen

 till böter eller eller av grov

 fängelse i högst oaktsamhet, skall

 sex månader. han dömas till

 böter eller fängel-

 se i högst två år.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 För försök eller

 förberedelse till

 brott enligt första

 stycket döms till

 ansvar enligt 23

 kap. brottsbalken.

 Avser intrånget Avser intrånget

 firma som är en firma som är

 skyddad enbart på skyddad enbart på

 grund av grund av

 registrering, skall registrering, skall

 icke dömas till inte dömas till

 straff för det ansvar för det

 intrång som skett intrång som gjorts

 före före

 registreringsdagen. registreringsdagen.

 Den som överträtt Den som har

 vitesförbud överträtt ett

 som meddelats vitesförbud enligt

 enligt 15 andra 15 § andra

 stycket får ej stycket får inte

 dömas till straff dömas till ansvar

 för intrång som för intrång som

 omfattas av förbu- omfattas av

 det. förbudet.

 Allmänt åtal för Åklagaren får

 brott som avses i väcka åtal för

 första stycket får brott som avses i

 väckas endast om första eller andra

 målsägande anger stycket endast om

 brottet till åtal målsäganden anger

 och åtal av sär- brottet till åtal

 skilda skäl är och åtal av

 påkallat från all- särskilda skäl är

 män synpunkt. påkallat från

 allmän synpunkt.

 19 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av oaktsamhet gör av oaktsamhet gör

 firmaintrång skall firmaintrång skall

 ersätta den skada betala skälig

 som intrånget ersättning för

 medfört. Föreligger utnyttjandet av nä-

 endast ringa ringskännetecknet

 oaktsamhet, kan samt ersättning för

 ersättningen den ytterligare

 jämkas. skada som intrånget

 har medfört. Vid

 bestämmande av

 ersättningens

 storlek skall

 hänsyn tas även

 till rättighets-

 havarens intresse

 av att firmaintrång

 inte begås och till

 övriga

 omständigheter av

 annan än rent

 ekonomisk

 betydelse.

 Den som gör

 firmaintrång utan

 uppsåt eller oakt-

 samhet, skall

 betala ersättning

 för utnyttjandet av

 näringskänneteck-

 net, om och i den

 mån det är skäligt.

 Avser intrånget Avser intrånget

 firma som är en firma som är

 skyddad enbart på skyddad enbart på

 grund av Nuvarande grund av Föreslagen

 lydelse lydelse

 registrering, skall registrering, skall

 ersättning för det ersättning för det

 intrång som skett intrång som skett

 före registre- före registre-

 ringsdagen utgå ringsdagen betalas

 endast om intrånget endast om intrånget

 gjorts uppsåtligen. gjorts uppsåtligen.

 Rätt till Rätten till

 ersättning för ersättning för

 skada preskriberas, skada preskriberas,

 om talan ej väckes om talan inte väcks

 inom fem år från inom fem år från

 det skadan uppkom. det att skadan upp-

 Rätten till kom. Rätten till

 ersättning med ersättning med

 anledning av anledning av

 intrång i firma som intrång i firma som

 är skyddad enbart är skyddad enbart

 på grund av regi- på grund av

 strering registrering pre-

 preskriberas dock skriberas dock inte

 icke i något fall i något fall tidi-

 tidigare än ett år gare än ett år från

 från registreringsdagen.

 registreringsdagen.

 20 §

 Vid överträdelse Vid överträdelse

 av vitesförbud som av ett vitesförbud

 meddelats enligt 15 som meddelats

 § första stycket enligt 15 § första

 kan domstol efter stycket kan domstol

 vad som är skäligt efter vad som är

 förordna att nä- skäligt besluta att

 ringskännetecken, näringskännetecken,

 som i strid mot som i strid mot

 förbudet anbragts förbudet förekommer

 på skylt, vara, på skyltar, varor,

 förpackning, förpackningar, rek-

 reklamtryck, lamtryck, affärs-

 affärshandling handlingar eller

 eller dylikt, skall liknande skall

 utplånas eller utplånas eller

 ändras så att det ändras så att det

 ej längre strider inte längre

 mot goda seder strider mot goda

 eller allmän seder eller allmän

 ordning eller är ordning eller är

 vilseledande. Kan vilse-

 sådan åtgärd ej ske ledande. Kan en

 utan att egendomen sådan åtgärd inte

 på vilket ske utan att

 kännetecknet egendomen på vilket

 anbragts förstöres kännetecknet

 eller ändras på förekommer förstörs

 visst sätt, får eller ändras på

 förordnas därom. visst sätt, får

 domstolen besluta

 om detta.

 Vid överträdelse Vid överträdelse

 av vitesförbud som av ett vitesförbud

 meddelats enligt 15 som meddelats

 § andra stycket enligt 15 § andra

 eller annars vid stycket eller

 firmaintrång kan annars vid firma-

 domstol på yrkande intrång kan domstol

 av den som lidit på yrkande av den

 intrånget efter vad som har lidit in-

 som är skäligt till trånget efter vad

 förebyggande av som är skäligt till

 fortsatt intrång förebyggande av

 besluta om åtgärd fortsatt intrång

 som anges i första besluta om en åt-

 stycket eller gärd som anges i

 förordna att första stycket

 Nuvarande lydelse eller Föreslagen

 lydelse

 egendomen skall mot

 lösen utlämnas till besluta att egen-

 den som lidit in- domen skall lämnas

 trånget. ut mot lösen till

 den som har lidit

 intrånget, och att

 föremål vars använ-

 dande skulle

 innebära firma-

 intrång, skall för-

 störas eller ändras

 på visst sätt.

 Om vitesförbud Om ett

 överträtts eller om vitesförbud

 brott enligt 18 § överträtts eller om

 skäligen kan det skäligen kan

 antagas föreligga, antas att ett brott

 får egendom som enligt 18 § har

 avses i första begåtts, får egen-

 eller andra stycket dom som avses i

 tagas i beslag i första eller andra

 avbidan på stycket tas i

 förordnande som beslag. I fråga om

 sägs där. Därvid ett sådant beslag

 gäller i tillämpas reglerna

 tillämpliga delar om beslag i brott-

 föreskrifterna om mål i allmänhet.

 beslag i brottmål.

 Bestämmelserna i

 andra och tredje

 styckena tillämpas

 också i fråga om

 försök eller

 förberedelse till

 brott.

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 Den gäller inte i fråga om intrång som

 har gjorts innan dess.

 8 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1986:1425)

 om skydd förkretsmönster i halvledarpro-

 dukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1986:1425) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter

 dels att 6 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 6 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet av grov oaktsamhet

 vidtar en åtgärd vidtar en åtgärd

 som innebär intrång som innebär intrång

 i rätten enligt 1 § i rätten enligt 1 §

 skall dömas till döms till böter

 böter eller eller fängelse i

 fängelse i högst högst två år. Till

 två år. Till samma samma straff döms

 straff döms den som den som uppsåtligen

 uppsåtligen eller eller av grov oakt-

 av grov oaktsamhet samhet för

 för spridning till spridning till

 allmänheten hit allmänheten till

 inför exemplar av Sverige för in

 kretsmönster som exemplar av krets-

 har framställts mönster som har

 utomlands under framställts

 sådana om- utomlands under

 ständigheter att sådana om-

 motsvarande ständigheter att

 framställning här motsvarande

 skulle ha varit framställning här

 straffbar. skulle ha varit

 straffbar. Den som

 har överträtt ett

 vitesförbud enligt

 6 a § får inte

 dömas till ansvar

 för intrång som

 omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 6 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse innehavaren av

 kretsmönstret eller

 den som på grund av

 licens har rätt att

 utnyttja

 kretsmönstret får

 dom-

 stol vid vite

 förbjuda den som

 vidtar en åtgärd

 som innebär in-

 Föreslagen lydelse

 trång eller

 överträdelse enligt

 6 § att fortsätta

 Nuvarande lydelse med åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 6 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet av

 ensamrätten till

 kretsmönst-

 ret, får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas sva-

 randen. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten

 skall prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Föreslagen lydelse

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 _______________

 Denna lag träder i kraft den 1 mars 1994.

 9 Förslag till

 Lag om ändring i lagen (1992:1685)

 om skydd förkretsmönster i halvledarpro-

 dukter

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen

 (1992:1685) om skydd för kretsmönster i

 halvledarprodukter

 dels att 9 § skall ha följande lydelse,

 dels att det i lagen skall föras in en

 ny paragraf, 9 a §, av följande lydelse.

 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 9 §

 Den som Den som

 uppsåtligen eller uppsåtligen eller

 av grov oaktsamhet av grov oaktsamhet

 vidtar en åtgärd vidtar en åtgärd

 som innebär intrång som innebär intrång

 i rätten enligt 2 § i rätten enligt 2 §

 skall dömas till döms till böter

 böter eller eller fängelse i

 fängelse i högst högst två år. Den

 två år. som har överträtt

 ett vitesförbud

 enligt 9 a § får

 inte dömas till

 ansvar för intrång

 som omfattas av

 förbudet.

 För försök eller förberedelse till

 brott enligt första stycket döms till

 ansvar enligt 23 kap. brottsbalken.

 Åklagare får väcka åtal för brott

 enligt första eller andra stycket endast

 om målsäganden anger brottet till åtal

 eller åtal är påkallat från allmän

 synpunkt.

 9 a §

 På yrkande av

 Nuvarande lydelse innehavaren av

 kretsmönstret eller

 den som på grund av

 licens har rätt att

 utnyttja

 kretsmönstret får

 dom-

 stol vid vite

 förbjuda den som

 vidtar en åtgärd

 som innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 9

 § att fortsätta med

 åtgärden.

 Om käranden visar

 sannolika skäl för

 att en åtgärd som

 innebär intrång

 eller överträdelse

 enligt 9 §

 förekommer och om

 det skäligen kan

 befaras att svaran-

 den genom att

 fortsätta med

 åtgärden förringar

 värdet Föreslagen

 lydelse

 av ensamrätten till

 kretsmönst-

 ret, får domstolen

 meddela vitesförbud

 för tiden intill

 dess att målet

 slutligt har

 avgjorts eller

 annat har

 beslutats. Innan

 ett sådant förbud

 meddelas skall

 svaranden ha fått

 tillfälle att yttra

 sig, om inte ett

 dröjsmål skulle

 medföra risk för

 skada.

 Förbud enligt

 andra stycket får

 meddelas endast om

 käranden ställer

 säkerhet hos

 domstolen för den

 skada som kan

 tillfogas sva-

 randen. Saknar

 käranden förmåga

 att ställa sådan

 säkerhet, får

 domstolen befria

 honom från detta. I

 fråga om slaget av

 säkerheten gäller 2

 kap. 25 §

 utsökningsbalken.

 Säkerheten skall

 prövas av

 domstolen, om den

 inte har godkänts

 av svaranden.

 När målet avgörs

 skall domstolen

 pröva om förbud som

 har meddelats

 enligt andra

 stycket fortfarande

 skall bestå.

 I fråga om

 överklagande av

 beslut enligt andra

 eller tredje

 stycket samt i

 fråga om hand-

 läggningen i högre

 domstol gäller vad

 som föreskrivs i

 rättegångsbalken om

 överklagande av

 beslut enligt 15

 kap. rättegångs-

 balken.

 Talan om

 utdömande av vite

 förs av den som har

 ansökt om förbudet.

 I samband med sådan

 talan får talan

 föras om nytt

 vitesförbud.

 I fråga om

 radiosändningars

 innehåll gäller

 bestämmelserna i

 radiolagen

 (1966:755).

 ______________

 Denna lag träder i kraft den dag

 regeringen bestämmer.

 Bilaga 5

 Lagrådet

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde

 1993-11-18

 Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt

 Hamdahl, justitierådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN] och

 regeringsrådet Arne Baekkevold.

 Enligt en lagrådsremiss den 28 oktober

 1993 (justitiedepartementet) har

 regeringen beslutat inhämta Lagrådets

 yttrande över förslag till lag om ändring

 i varumärkeslagen (1960:644), m.m.

 Förslagen har inför lagrådet

 föredragits av kanslirådet Tomas

 Norström.

 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

 Justitiedepartementet

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 2 december 1993

 Närvarande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.

[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet Laurén

 __________________

 Regeringen beslutar proposition

 1993/94:122 Skärpta åtgärder mot

 immaterialrättsliga intrång.