Regeringens proposition 1992/93:127

om vissa frågor om beskattning av inkomst av tjänst

Regeringen föreslår riksdagen att ante de förslag som har tegits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 10 november 1992.

På regeringens vägnar

Bengt ysterberg

Bo[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

Förslagen i propositionen berör i huvudsak olika frågor i inkomstslaget tjänst. Dessutom föreslås att lagen (1980:865) mot skatteflykt upphävs fr.o.m. den 1 januari 1993.

Förslagen rörande inkomst av tjänst innebär bl.a. skattefrihet för fri kost som åtnjuts på allmänna transportmedel vid tjänsteresa och för fri fmkost som åtajuts på hotell eller liknande inrättning om kosten obligatoriskt ingår i priset för resan eller rammet.

Avdraget för ökade levnadskostnader skall inte behöva reduceras för tillhandahållna förmåner på allmänna transportmedel, men däremot skall det reduceras för övriga tillhandahållna måltider och således bl.a. för hotell fmkoster och representetionsmåltider.

Reseförsäkringar som tecknats av en arbetsgivare för anställds tjänsteresor blir undantegna från beskattning. En motsvarande be­stämmelse införs i inkomstslaget näringsverksamhet beträffande egenföretogares reseförsäkringar.

Schablonbeloppen för avdrag för ökade levnadskostnader relateras till basbeloppet.

Regleraa för värdering av förmån av räntefria eller lågförräntode lån ändras i flera avseenden.

För lån med fäst ränto eller för räntefria lån införs en ny värderings­princip som innebär att värderingen skall ske med utgångspunkt i förhållandena vid lånetillfället. Förmånen skall sålunda beräknas på grundval av skillnaden mellan å ena sidan stotslåneräntan vid lånetillfället

1 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 127

Prop. 1992/93:127

med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtolade räntesat-    Prop. 1992:127 sen.

För övriga lån behålls nuvarande värderingsprincip men en jämknings­regel införs.

Bestämmelsema om beskattning av hobbyinkomster ändras på så sätt att avdragsrätten for kostaader i hobbyverksamheten sora betolats före beskattningsåret utvidgas tidsmässigt till de fem år som närmast föregått beskatmingsåret.

Regleraa om hemresor för den som på grund av sitt arbete vistas på annan ort än sin hemort ändras på så sätt att den särskilda avståndsgräns som gäller för flygresor slopas och att avdragsrätten för kostnader för tågresor utvidgas nägot.

Skattefriheten för vissa utbildningsstipendier inskränks.

Avdraget för kostnader för bilresor mellan hosteden och arbetsplatsen föreslås bli 12 kr per mil även för inkomståret 1993.

Vissa raindre justeringar görs i regleraa om skattefrihet för barapension och om särskilt grandavdrag för pensionärer.

Den s.k. sexmånadersregeln för sjömän på utländska fartyg föreslås få fortsatt giltighet t.o.m, 1994 års texering.

1  Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att punkteraa 3, 10 och 14 av anvisningaraa till 32 §, punkteraa 3, 3 a och 3 b av anvisningaraa till 33 §, punkt 3 av anvisningaraa till 42 §, punkt 1 av anvisningaraa till 48 § samt punkt 3 av anvisningama till 54 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:127

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Anvisningar fill 32 §

3. Såsom intäkt av tjänst skall upptegas, bland annat, hyresvärdet av bostad, som kan vara åt den anställde upplåten. För den, som är anställd och såsom löneförmån åtnjuter bostad, skall alltså värdet av denna bostedsförmån medräk­nas vid löneförmåneraas uppskatt­ning. Såsom intäkt skall även upptegas exempelvis värdet av fri kost och fna resor ävensom skat­ter, försäkringar o.d., som arbets­givaren betolat för den anställdes räkning eller eljest tillhandahållit. Arbetsgivares kostaader för tryg­gande av arbetstegares pension genom avsättning eller pensions­försäkring utgör dock icke skatte­pliktig intäkt för den anställde.

3. Såsom intäkt av tjänst skall upptegas, bland annat, hyresvärdet av bosted, som kan vara åt den anställde upplåten. För den, som är anställd och såsom löneförmån åtnjuter bosted, skall alltså värdet av denna bostedsförmån medräk­nas vid löneförmåneraas uppskatt­ning. Såsom intäkt skall även upptegas exempelvis värdet av fri kost och fria resor ävensom skat­ter, försäkringar o.d., som arbets­givaren betolat för den anställdes räkning eller som den anställde annars tillhandahållits på grund av anställningen. Skatteplikt föreligger dock inte för värdet av fri kost som åtnjuts på allmänna transport­medel vid tjänsteresa eller för värdet av fri frukost som åtnjuts på hotell eller liknande inrättning i samband med övernattning där under tjänsteresa, allt under förut­sättning att kosten obligatoriskt ingår i priset för transporten eller övernattningen ifråga. Värdet av fri kost som åtnjuts vid representa­tion utgör inte heller skattepliktig intäkt. Såvitt avser intern repre­sentation gäller detta endast om sammankomsten är tillfällig och av kort varaktighet. Arbetsgivares kostnader för tryggande av arbets-togares pension genom avsättaing

'Senaste lydelse 1990:1140,

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop, 1992/93:127

eller    pensionsförsäkring    utgör m/eskattepliktig intäkt för den an­ställde. Förmån av fri försäkring avseende  reseskydd  utider  tjäns­teresa är inte heller skattepliktig. Angående värdesättningen å bostadsförmån och andra nataraförmåner, som kunna ingå i avlöningen, meddelas bestämmelser i 42 § och därtill hörande anvisningar. Ar tjänstebosted med hänsyn till vederbörande tjänstinnehavare i tjänsten åliggande representotionsskyldighet större än som skäligen kan anses erforderligt för en person i motsvarande ställning men utan särskild, med tjänsten förenad representotionsskyldighet, skall såsom värde å bostodsförmånen upptegas allenast vad som kan anses motsvara en bosted av sistaämnda beskaffenhet. Motsvarande gäller, därest tjänstebostod av aiman anledning är större än som kan anses erfor­derligt för tjänstinnehavarens och hans familjs behov. Har tjänstinneha­vare fått utgiva ersättaing för bostedsförmån, skall givetvis hostedens uppskattode värde därmed minskas.

10. Har arbetsgivare eller uppdragsgivare länmat arbelstogare eller uppdragstogare förmån av räntefritt lån eller lån där räntan understiger marknadsräntan skall arbetstogaren eller uppdragstegaren beskattas för värdet av förmånen som intäkt av tjänst. Belopp motsvarande värdet av förmånen skall anses som en beteld ränteutgift.

Med lån från arbetsgivare eller uppdragsgivare likställs annat lån om det finns anledning anto att arbetsgivaren eller uppdragsgivaren förmedlat det.

Förmånens värde skall beräknas Förmånens värde skall för så-

till skillnaden mellan ä ena sidan dant lån i svensk valuta beträffan-

stotslåneräntan vid utgången av de vilket räntan bestämts an utgå

november året före beskattnings- efter en fast räntesats eller i fast

året med tillägg av en procenten- förhållande till marknadsräntan för

het och å andra sidan den avtolade lån av ifrågavarande slag, beräk-

räntan.

nas   på   grundval   av   skillnaden

mellan å ena sidan stotslåneräntan vid lånetillfället med tillägg av en procentenhet och ä andra sidan den avtolade räntesatsen. I fråga om lån av nu angivet slag som upp­tagits före den 5 december 1986 skall, i stället för statslåneräntan vid lånetillfället, tillämpas när­mast motsvarande ränta.

För annat lån i svensk valuta än

lån som avses i tredje stycket skall

förmånens värde beräknas på

grundval av skillnaden mellan å

ena sidan statslåneräntan vid

Senaste lydelse 1990:1421.

utgången  av november året före

beskattningsåret med tillägg av en

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Såvitt avser lån som upptegits i uUändsk valute skall förmånens värde beräknas till skillnaden mellan å ena sidan marknadsrän­tan i den aktuella valutan -vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtalade räntan.

Det som sagts i denna punkt gäller ej i fall som avses i pimkt 14 sjätte stycket av anvisningaraa.

procentenhet och å andra sidan den avtalcuie räntan för beskatt­ningsåret. Har vid utgången av maj under beskattningsåret stats­låneräntan ändrats med minst två procentenheter i förhållande till dess storlek vid utgången av no­vember året före beskattningsåret, skall förmånens värde för tiden juli-december beskattningsåret be­stämmas till skillnaden mellan å ena sidan statslåneräntan vid utgången av maj beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtalcuie räntan. Såvitt avser lån som upptogits i utländsk valuto tillämpas vad som sagts i tredje och fiärde styckena med den ändringen att vad som där sagts om statslåneräntan i stället skall avse närmast motsvarande ränta för lån i den aktuella valu­tan.

Det som sagts i denna punkt första och atidra styckena gäller ej i fall som avses i punkt 14 sjätte stycket av anvisningama. 14. Anskaffar ett fämansföreteg frän annan än delägare eller delägare närstående person egendom, som uteslutande eller så gott som uteslu­tande är avsedd för privat bruk för företogsledare i företoget eller företogsledare närstående person, skall ett belopp motsvarande an-skafihingskostaaden för egendomen tas upp som intäkt av tjänst hos företogsledaren. Vad nu sagts gäller inte anskaffhing av bil som föranleder beskattmng av bilförmån.

Avyttrar delägare i fämansföreteg eller delägare närstående person egendom till företeget skall, om priset är högre än egendomens mark­nadsvärde, det överskjutande beloppet beskattas hos överlåteren som intäkt av tjänst. Av 24 § 6 mom. lagen (1947:576) om steUig in-, komstskatt framgår att återstående del av vederlaget skall beaktas vid beräkning av realisationsvinst samt att vid denna beräkning särskilda undantegsregler gäller för fasfighet och bostodsrätt. Avser avyttringen sådan egendom som avses i 31 § nämnda lag gäller dock, oavsett hur priset förhåller sig till marknadsvärdet, att hela vederlaget, utan avdrag för något omkostaadsbelopp, skall beskattas hos överlåtoren som intäkt av tjänst, såvida inte egendomen är eller kan väntas bli till nytto för företoget.

'Senaste lydelse 1991:982.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Vad som i andra stycket sägs om bostedsrätt gäller endast sådan bostedsrätt som avses i 26 § 1 mom. förste stycket lagen om stetlig inkomstskatt men tillämpas även i fråga om andel eller aktie som avses i andra stycket av samma moment.

Förvärvar delägare i fåmansföreteg eller delägare närstående person egendom från företeget till lägre pris än egendomens marknadsvärde, skall ett belopp motsvarande skillnaden beskattas hos förvärvaren som intäkt av tjänst. Vad nu sagts gäller också när delägare i fåmansägt handelsbolag eller delägare närstående person förvärvar egendom från handelsbolaget, om egendomen omfatter sådant hus eller avser sådan lägenhet som i och med förvärvet blir eller kan antas komina att bli privatbosted enligt 5 § andra eller Qärde stycket eller tomtmark som avses bli bebyggd med sådan bosted.[REDACTED_EFTERNAMN] meningen tillämpas mte när det är företegsledaren som förvärvar egendomen och denne har beskattets enligt förste stycket vid företegets förvärv av egendomen.

Har företegsledare i ett fämansföreteg eller ett fåmansägt handelsbolag eller företogsledare närstående person uppburit hyra eller annan ersättning från företeget för lokal, som ägs eller disponeras av företegsledaren eller den honom närstående, skall ersättaingen, såvida den inte skall beskattas såsom intakt av näringsverksamhet, hos mottegaren beskattas som intäkt av tjänst. Mottegaren får dock åtajute skäligt avdrag för den kostaad som han fått vidkännas pä grund av att företoget utnyttjat lokalen i fråga.

Har fåmansföreteg lämnat före-       Har fåmansföreteg lämnat före­tegsledare     eller     företegsledare    tegsledare     eller     företegsledare närstående person förmån av ränte-    närstående person förmån av ränte­fritt lån eller lån där räntan under-    fritt län eller län där räntan under­stiger marknadsräntan, skall länto-    stiger marknadsräntan, skall lånto­garen beskattas för värdet av för-    garen beskattas för värdet av för­månen som intäkt av tjänst. För-    manen som intäkt av tjänst. För­månens värde skall beräknas till    manens värde skall beräknas på skillnaden   mellan   å   ena  sidan    sätt som anges i punkt 10 tredje-statslåneräntan   vid  utgången  av   femte styckena, november året före beskattnings­året med tillägg av en procenten­het och å atuira sidan den avtalade räntan. Såvitt avser lån som upp­tagits i utländsk valuta skall för­månens värde beräknas till skillna­den mellan å ena sidan marknads­räntan i den aktuella valutan vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtalade räntan.

Har fåmansföreteg lämnat län till företegsledare eller företegsledare närstående person och har länet skrivits ned i företegets räkenskaper, skall det nedskrivna beloppet beskattas hos låntegaren som intäkt av tjänst. Vad nu sagts gäller dock uite län som avses i punkt 15.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:127

Som fåmansföreteg räknas

a)

aktiebolag och ekonomisk förening, vari en fysisk person eller ett fåtel fysiska personer äger sä många aktier eller andelar att dessa personer har mer än hälften av röstema för aktieraa eller andelaraa i företoget; samt

b)

aktiebolag och ekonomisk förening vars verksamhet är uppdelad pä verksamhetsgrenar, som är oberoende av varandra, sävida en person genom aktie- eller andelsinnehav, avtol eller pä därmed jämförligt sätt har den reella bestämmanderätten över sådan verksamhetsgren och själv­ständigt kan förfoga över dess resultot.

Som fåraansföretog räknas dock inte aktiemarknadsbolag enligt in­siderlagen (1990:1342). Som fåmansföreteg räknas inte heller bo-stedsföreningar och bostedsaktiebolag som avses i 2 § 7 mom. förste stycket lagen om stetlig inkorastskatt.

Som fåmansägt handelsbolag räknas

a)

handelsbolag, vari en fysisk person eller ett fåtel fysiska personer genom sitt andelsinnehav eller pä annat sätt har ett bestäraraande inflytande; samt

b)

handelsbolag, vars verksamhet är uppdelad pä verksamhetsgrenar som är oberoende av varandra, sävida en person genom andelsinnehav, avtel eller pä därmed jämförligt sätt har den reella bestämmanderätten över sädan verksamhetsgren.

Med ägare enligt åttonde och tionde styckena avses den som - direkt eller genora förmedling av juridisk person - äger eller pä därmed jämförligt sätt innehar aktie eller andel i företoget.

Som företogsledare i fåraansföretog eller fåmansägt handelsbolag skall anses den eller de personer som till följd av eget eller närstående persons aktie- eller andelsinnehav i företoget eller annan liknande grand har ett väsentligt inflytande i företoget eller - där fräga är ora företog som avses i åttonde stycket b eller tionde stycket b - den sora har den reella be­stämmanderätten över viss verksamhetsgren och självständigt kan förfoga över dess resultot.

Vid tillämpning av denna anvisningspunkt skall säsom närstående per­son räknas föräldrar, far- och raorföräldrar, make, avkomling eller av­komlings make, syskon eller syskons make eller avkomling samt dödsbo vari den skattskyldige eller någon av nänrnda personer är delägare. Med avkomling avses jämväl styvbara och fosterbara.

fill 33 § 3.* Har skattskyldig i sitt arbete företogit resor som varit förenade med överaattning utom den vanliga verksamhetsorten, äger han rätt till avdrag för den ökning i levnadskostnaden, som han har haft pä grand av att han vistets utom sin vanliga verksamhetsort.

Renaste lydelse 1990:650.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Den vanliga verksamhetsorten utgörs av ett omräde inom ett avstånd av 50 kilometer från den skattskyldiges tjänsteställe. Med vanlig verksam­hetsort likställs ett omräde inom ett avstånd av 50 kilometer frän den skattskyldiges bosted. Tjänsteställe är den plats där en arbetstegare fullgör huvuddelen av sitt arbete. Om dette sker under förflyttning eller pä arbetsplatser som hela tiden växlar, anses som tjänsteställe i regel den plats där arbetstegaren fiillgör en del av sitt arbete, säsom att hämte och läinna arbetsmaterial eller utföra förberedande och avslutande arbets­uppgifter. Om arbete pä varje arbetsplats pägär begränsad tid enligt de villkor som gäller för vissa arbetstegare inom byggnads- och anläggnings­branschen eller därmed jämförliga branscher skall den skattskyldiges bosted anses som tjänsteställe.

Kostaadsökning enligt förste stycket kan avse utlägg för logi, merkost­nad för maltider samt diverse smäutgifter.

Har arbetsgivare för förrättning Har arbetsgivare för förrättning inom riket utgivit ersättning för att    inom riket utgivit ersättning för att

täcka kosmadsökningen för målti­der och smäutgifter - dagtrak­tamente -, och visar den skatt­skyldige inte större ökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburaa ersättningen, dock högst 150 kronor per dag (helt maximibelopp för dag). Detto maximibelopp avser kost­nadsökning för måltider och små­utgifter under varje hel dag som har tegits i anspråk för resan. Som hel dag anses även avresedag om resan har påbörjats före kl. 12.00 och hemkorastdag om resan har avslutets efter kl. 19.00. Om resan har påbörjats senare eller avslutets tidigare skall avdraget bestämmas till högst ett halvt maximibelopp. Ora den skattskyldige inte fått ersättning frän arbetsgivaren för att täcka kostaadsökning för måltider och smäutgifter men gör sannolikt att han haft sådana merkostaader raedges avdrag enligt schablon med 75 kronor per dag.

täcka kostaadsökningen för malti­der och smäutgifter (dagtrakta­mente), och visar den skattskyl­dige inte större ökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburaa ersättningen, dock högst med ett belopp per dag som motsvarar 0,5 procent av det för beskattningsåret gällande bas­beloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kro­nor (helt maximibelopp). Dette maximibelopp avser kost­nadsökning för måltider och smä­utgifter under varje hel dag som har tegite i anspråk för resan. Som hel dag anses även avresedag om resan har påbörjate före kl. 12.00 och hemkorastdag ora resan har avslutets efter kl. 19.00. Om resan har påbörjats senare eller avslutete tidigare skall avdraget bestäramas till högst ett halvt maximibelopp.

Om den skattekyldige inte fått ersättning frän arbetegivaren för att täcka kostaadsökning för maltider och småutgifter men gör sannolikt att han haft sådana merkostaader medges avdrag enligt schablon med ett halvt maximibelopp per dag. Vill skattskyldig visa att kostaadsökningen i en och samma anställning varit större än avdrag som beräknate i enlighet med vad nu sagts, skall

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

utredningen avse hans samtliga förrättningar inom riket i nämnda anställning under beskattningsåret.

Avdrag för kostaad för logi vid Avdrag för kostaad för logi vid

förrättaing inom riket medges med förrättning inom riket medges med

belopp motsvarande den faktiska belopp motsvarande den faktiska

utgiften. Kan den skattekyldige inte utgiften. Kan den skattekyldige inte

visa logikostaaden medges avdrag visa logikostaaden medges avdrag

med belopp motsvarande ersättning med belopp motsvarande ersätt-

som uppburite frän arbetegivaren ning som uppburite från arbete-

nattraktamente. Dette avdrag givaren (nattraktamente).

får dock inte överstiga 75 kronor Dette avdrag får dock inte över­

per natt (/wax imi-

stiga ett halvt maximibelopp per

belopp för natt),                        natt.

När arbete utom den vanliga verksamhetsorten varit förlagt till en och samma ort inom riket under längre tid än tre månader i en följd bedöms rätten fill avdrag och beräknas dette enligt bestämmelseraa i punkt 3 a. En löpande förrättning anses braten endast av uppehäll som beror pä att arbetet förläggs fill annan ort under minst fyra veckor.

Har skattekyldig som har rätt till Har skattekyldig som har rätt till

avdrag för ökade levnadskostaader avdrag för ökade levnadskostaader

enligt denna punkt erhållit kost- enligt denna punkt tillhandahållits

förmän skall avdraget reduceras kostförmän skall avdraget reduce-

med hänsyn härtill.

ras med hänsyn härtill, såvida inte

förmånen avser fri kost som till­handahållits på allmänna trans­portmedel vid tjänsteresa och som inte utgör skattepliktig intäkt.

Kostaadsökning under förrättning som varit förenad med överaattning pä utrikes ort, får beräknas för varje förrättning för sig. Avdraget skall även här, om den skattekyldige inte visar större ökning, anses ha uppgått till belopp som motsvarar den kostaadsersättning som arbetegivaren givit ut, dock högst med belopp som kan anses motsvara störste normala ökning i levnadskostaaden under ett dygn för respektive förrättningsland.

3 a. En avdragsgill fördyring avseende ökade levnadskostnader kan inte anses föreligga enbart av den anledningen att den skattekyldige arbeter på annan ort än den där han har sin bosted. Avdrag medges dock i följande fall, nämligen om

arbetet avser endast en kortere fid,

arbetet visserligen inte kan betecknas som kortvarigt men ändå typiskt sett är tidsbegränsat till sin natur eller sädant att en fäst anknytning till den tidigare bostedsorten krävs,

arbetet skall bedrivas på flera olika platser eller

det av annan anledning inte skäligen kan ifrågasättas att flyttning bör ske till arbetsorten.

Senaste lydelse 1990:650.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Oavsett vad som ovan sagte har en skattekyldig, som på grund av sitt arbete flyttet till ny bostadsort, rätt till avdrag för ökade levnadskostaader om bostod för den skattekyldige, dennes make, sambo eller familj behållite pä den tidigare bostedsorten och sädan dubbel bosättning är skälig pä grund av

makes eller sambos förvärvsverksamhet,

svärighet att anskaffa fast bostod på verksaraheteorten eller

annan särskild omständighet.

Avdrag enligt denna punkt medges endast om övemattning på arbeteor­ten äger ram.

Avdrag medges endast om avståndet mellan bostodsorten och arbeteor­ten är längre än 50 kilometer.

Avdrag enligt försto stycket medges under längst tvä år och i övrigt under längst tre år för gifta eller samboende par och under längst ett är för ensamsfående skattekyldiga. I den angivna tiden skall inräknas tid under vilken avdrag för samma förrättning medgette enligt punkt 3. Avdrag medges dock för längre tid än som sagte nu, om anställningens natar eller andra särskilda skäl telar för det.

Avdrag för kostaad för logi be- Avdrag för kostaad för logi be­räknas till belopp motsvarande den    räknas till belopp motsvarande den

faktiska utgiften. För skattekyldiga som avses i punkt 3 ovan medges dock avdrag enligt bestämmelserna i punkt 3 sjunde stycket. Ökningen i kostaaderaa för måltider och smäutgifter på arbeteorten beräknas antmgen enligt utredning om den faktiska kostaadsökningens storlek eller schablonmässigt. Den scha­blonmässiga ökningen beräknas

1.

för skattekyldiga som under de förste tre månaderaa av borto­varon medgivite avdrag enligt punkt 3 ovan och som alltjämt uppbär kostaadsersättning frän arbetegivaren till 100 kronor per dag,

2.

för skattekyldiga som medges avdrag enligt förste stycket till 75 kronor per dag (en halvt maximi­belopp) under de förste tre måna­deraa av bortovaron och därefter samt i fall av dubbel bosättning till 50 kronor per dag (en tredjedeb maximibelopp).

Har skattekyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostaader enligt denna punkt erhållit kost­förmän skall avdraget reduceras med hänsyn härtill.

faktiska utgiften. För skattekyldiga som avses i punkt 3 ovan medges dock avdrag enligt bestämmelseraa i punkt 3 sjunde stycket. Ökningen i kostaaderaa för måltider och smäutgifter pä arbeteorten beräknas antingen enligt utredning om den faktiska kostaadsökningens storlek eller schablonmässigt. Den scha­blonmässiga ökningen beräknas

1.

för skattekyldiga som under de förste tre månaderaa av borto­varon medgivite avdrag enligt punkt 3 ovan och som alltjämt uppbär kostaadsersättning frän arbetegivaren till 70 procent av helt maximibelopp per dag,

2.

för skattekyldiga som medges avdrag enligt förste stycket till ett halvt maximibelopp per dag under de förste tre månaderaa av borto­varon och därefter samt i fell av dubbel bosättning till 30 procent av helt maximibelopp per dag.

Har skattekyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostaader enligt denna punkt tillhandahållits kostförmån skall avdraget reduce­ras med hänsyn härtill, såvida inte

10

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

förmånen avser fri kost som till­handahållits på allmänna trans­portmedel vid tjänsteresa och som inte utgör skattepliktig intäkt. 3 b.*" Den som på grund av sitt arbete vistas på annan ort än sin eller sm familjs hemort, äger rätt till skäligt avdrag för kostaad för en hemresa varje vecka om avståndet mellan hemorten och arbetsorten är längre än 50 kilometer. Avdraget gäller endast kostaad för resa inom riket.

Avdraget skall i regel beräknas efter kostaad för billigaste fårdsätt. Om avståndet mellan hemorten och arbetsorten överstiger sjuhun­dra kilometer eller resan företagits till eller från Gotland medges dock avdrag för kostnad för flygresa. Om godtegbara allmänna kom­munikationer saknas får avdrag medges för kostaader för resa med egen bil enligt den schablon sora anges i punkt 4.

Avdraget skall i regel beräknas efter kostaad för billigaste fårdsätt. Aidrag medges dock för kostnad som inte är oskälig för tåg- eller flygresa. Om godtegbara allraänna kommunikationer saknas får avdrag medges för kostaader för resa med egen bil enligt den schablon som anges i punkt 4.

till 42 §

3. Förmänsvärdet &\ fri måltid bestående av ett mål om dagen (lunch eller middag) är lika med genomsnittepriset i riket för en lunchmåltid av nonnal beskaffen­het. Förmånsvärdet av helt fri kost är lika med 250 procent av nämn­da genomsnittspris.

3. Förmänsvärdet av helt fri kost beräknas per dag till ett belopp -avrundat till närmaste tiotal kro­nor - som motsvarar 250 procent av genomsnittspriset i riket för en lunchmältid av normal beskaffen­het. Förmånsvärdet av en fri måltid bestående av ett mål om dagen (lunch eller middag) är lika med 40 procent av förmånsvärdet för helt fri kost. Förmånsvärdet av fri frukost är lika med 20 procent av förmånsvärdet för helt fri kost. Bidrar arbetegivaren till kostaaderaa för anställds måltid och koraraer härigenom den anställdes kostaad för måltiden att understiga genom­snittepriset skall skillnaden tas upp som förraån av delvis fri måltid.

till 48 § 1.' Vid tillämpningen av 48 § 4 mom. och denna anvisningspunkt iakttas följande. Som folkpension räknas inte barapension eller värd­bidrag. Folkpension skall anses utgöra en inte obetydlig del av den skattekyldiges mkomst, om den uppgått till minst 6 000 kronor eller minst en femtedel av den sammanräknade inkomsten. Som folkpension

*Senaste lydelse 1990:650. Senaste lydelse 1990:650.

'Senaste lydelse 1992:487.

11

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

behandlas även tilläggspension i den mån den enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott föranlett avräkning av pensionstillskott. Har folkpension enligt bestämmelseraa i 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring samordnate med yrkesskadelivränte eller annan i nänrnda lagram angiven livränte skall vid tillämpning av förste, andra respektive tredje stycket förste meningen b det särskilda grandavdraget beräknas med ledning av den folkpension som skulle ha utgått om sädan samord­ning inte skett.

För gift skattekyldig, som För gift skattekyldig, som

uppburit folkpension med belopp uppburit folkpension med belopp

som tillkommer gift vars me som tillkommer gift vars make

uppbär folkpension, uppgår det uppbär folkpension, uppgår det

särskilda grundavdraget till 1,325 särskilda grandavdraget till 1,325

basbelopp. För övriga skattekyldiga särskilt basbelopp enligt 1 kap. 6 §

uppgår avdraget till 1,5 basbelopp, lagen (1962:381) om allmän

För gift skattekyldig, som under försäkring. För övriga skattekyl-

viss del av beskattningsåret diga uppgår avdraget fill 1,5 sär-

uppburit folkpension med belopp skilt basbelopp. För gift skattekyl-

som tillkommer gift vais make dig, som under viss del av be­

uppbär folkpension och under skattningsåret uppburit folkpension

återstoden av året uppburit folk- med belopp som tillkommer gift

pension med belopp som tillkom- vars make uppbär folkpension och

mer gift vars make saknar folkpen- under återstoden av året uppburit

sion, uppgår avdraget till 1,5 bas- folkpension med belopp som

belopp.

tillkommer gift vars make saknar

folkpension,  uppgår avdraget till

1,5 särskilt basbelopp. Det särskilda grundavdraget fär dock inte överstiga

a)

för skattekyldig som vid utgången av året före beskattningsåret och utgången av beskattningsåret uppbar folkpension samt under hela beskattningsåret bott i Sverige: summan av uppburen sådan pension som enligt Qärde stycket reducerar det särskilda grandavdraget särat

b)

för skattekyldig som inte avses i a eller som under beskattningsåret uppburit folkpension i form av förtidspension, halv eller en Qärdedels ålderspension enligt lagen om allraän försäkring eller som avlidit: uppburen folkpension och pensionstillskott som uppburite enligt 2 § eller 2 a § lagen om pensionstillskott. För skattekyldig som har livränte som avses i förste stycket siste meningen tillämpas i stället för bestämmelsen i föregående mening a bestämmelsen i föregående meningen b om det är till fördel för den skattekyldige.

Det särskilda grundavdraget reduceras med 65 procent av den del av uppburen pension som överstiger det för den skattekyldige enligt andra stycket gällande avdragsbeloppet. Pension som utgår pä grund av annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring reducerar dock inte det särskilda gmndavdraget.

För den som vid utgängen av året före beskattningsåret inte uppbar folkpension reduceras det särskilda grandavdraget i stället med 65 procent av den del av texerad inkomst som överstiger det för den skattekyldige enligt andra stycket gällande avdragsbeloppet.

12

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Oavsett vad som i det föregående sagte om reducering föreligger alltid rätt till särskilt grandavdrag med sä stort belopp som den skattekyldige skulle ha fått i grundavdrag enligt 48 § 2 eller 3 mom. om dessa bestämmelser i stället hade tillämpate.

till 54 §

3.'Skattefrihet enligt 54 § förste stycket föreligger om anställningen och vistelsen utomlands varat minst sex månader i den mån inkomsten beskattete i verksamhetelandet. Om anställningen och vistelsen utomlands varat minst ett år i samma land och avsett anställning hos annan än svenska steten, svensk kommun, svensk landstingskomraun eller svensk församling medges dock sädan befrielse även om inkorasten inte beskattete i verksamhetelandet pä gmnd av lagstiftning eller administrativ praxis i dette land eller annat avtel än avtel för undvikande av dubbelbe-skattaing som dette land ingått.

Vad nu sagte gäller dock inte vid Vad nu sagte gäller dock inte vid

anställning orabord pä utiändskt anställning ombord på utländskt

fartyg. I fråga om sådan anställ- fartyg. I fråga ora sådan anställ­

ning gäller vid 19%61993 års ning gäller vid 19861994 års

texeringar att skattefrihet föreligger texeringar att skattefrihet föreligger

om anställningen och vistelsen om anställningen och vistelsen

utomlands varat minst sex månader utomlands varat minst sex månader

och avsett anställning hos ar- och avsett anställning hos ar­

betegivare, sora är en inländsk betegivare, som är en inländsk

juridisk person eller en här i riket juridisk person eller en här i riket

bosatt fysisk person, och anställ- bosatt fysisk person, och anställ­

ningen utövate ombord pä utländskt ningen utövate ombord på utländskt

fartyg sora huvudsakligen går i fartyg sora huvudsakligen går i

sådan oceanfart som avses i 1 kap. sådan oceanfart som avses i I kap.

7 § 8 fartygssäkerheteförordningen 7 § 8 fartygssäkerheteförordnmgen

(1988:594).

(1988:594).

I tid för vistelse som avses i förste och andra styckena får inräknas kortere avbrott för semester, tjänsteuppdrag eller liknande, sora inte är förlagda till början eller slutet av anställningen utomlands. Uppehäll i Sverige för här avsedda ändamål får inte sträcka sig längre än som raotsvarar högst sex dagar för varje hel månad som anställningen utomlands varar eller under ett och sararaa anställningsår till mer än 72 dagar.

Har den skattekyldige påbörjat anställningen och kunde det därvid på goda grunder antas att inkorasten av anställningen skulle komma att undantas från skatt i Sverige enligt 54 § förste stycket f men mträffar under anställningstiden ändrade förhållanden som medför att villkoren för att undante inkomsten från skatt i Sverige inte föreligger, skall inkorasten

'Senaste lydelse 1991:1866.

13

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

likväl undantas frän beskattning i Sverige ora de ändrade förhållandena beror på omständigheter över vilka den skattekyldige inte kunnat räda och en beskattning skulle te sig uppenbart oskälig.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillärapas försto gängen vid 1994 ärs toxering.

14

2   Förslag till

Prop. 1992/93:127

Lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs

deb att 19 § kommunalskattelagen (1928:370) i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:651) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse,

deb att öveigängsbestämmelseraa till lagen (1992:651) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

19 § Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

vad sora vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som förvärvate genom arv, testemente, fördel av oskift bo eller gåva;

vinst i svenskt lotteri eller vinst vid vinstdragning pä här i riket utfårdade premieobligationer och ej heller sädan vinst i utländskt lotteri eller vid vinstdragning pä utländska premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor;

ersättning, sora pä grand av försäkring jämlikt lagen (1962:381) ora allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om arbeteskadeföisäkring tillfallit den försäkrade, ora icke ersättningen grandas pä förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så ock sådan ersättning enligt annan lag eller särskild författning, som utgått annorledes än pä gmnd av sjukförsäkring, sora nyss sagte, till någon vid sjukdora eller olycksfall i arbete eller under militärtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977:265) ora stetligt personskadeskydd eller lagen (1977:267) om krigsskadeersättaing fill sjömän ora icke ersättningen grundas pä förvärvsinkomst, ävensom ersättning, vilken vid sjukdom eller olycksfall tillfallit någon pä grand av annan försäkring, som icke tegite i saraband raed tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i form av pension eller i förra av livränte i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., sä ock ersättning sora utgår på grand av trafikförsäkring eller annan ansvarigheteförsäkring eller på grand av skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkorast av skatteplik­tig natar;

belopp, som fill följd av försäkringsfall eller äterköp av försäkringen utgått pä grund av kapitelförsäkring, samt belopp som arbetegivare utan att försäkring har tecknate för anställdas räkning betelar ut och sora raotsvarar ersättning på grand av grapplivförsäkring, i den män beloppet

'Lydelse enligt bet. 1992/93:SfUl.

15

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

inte väsentligt överstiger vad som utgår för befattningshavare i stetens tjänst;

försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendora, dock att skatteplikt föreligger dels i den mån ersättningen avser annan byggnad än privatbosted eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som skulle ha influfit om den försäkrade eller skadade egendomen i stället hade sälte, hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den män ersättningen eljest motsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill omkostaad för näringsverksamhet;

vinstandel, återbäring eller premieåterbetelning, som utgått på grund av annan personförsäkring än pensionsförsäkring eller sädan sjuk- eller olycksfallsförsäkring som tegite i samband med tjänst, samt vinstandel, sora utgått på grand av skadeförsäkring, och preraieäterbetolning pä grund av skadeförsäkring, för vilken rätt fill avdrag för premie icke förelegat;

ersättnmg jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke ersättningen grundas pä förvärvsinkomst;

periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk intäkt, som icke utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 § eller punkt 5 av anvisningaraa till 46 § icke är berättigad till avdrag för utgivet belopp;

stipendium som är avsett för stipendium som är avsett för

mottogarens utbildning och inte mottogarens utbildning och inte

utgör ersättning för arbete som har utgör ersättning för arbete eller

utförts eller skall utföras för ut- annan prestation som har utförte

givarens räkning;

eller skall utföras för utgivarens

räkning eller eljest i dennes in­tresse;

stipendium som är avsett för andra ändaraål och sora inte utgår periodiskt och inte utgör ersättning för arbete sora har utförte eller skall utföras för utgivarens räkning;

stadiestöd enligt 3 eller 4 kap. stadiestödslagen (1973:349), internat­bidrag, stadielån och resekostaadsersättning enligt 6 och 7 kap. samma lag samt sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller stetlig myndighet meddelade bestämmelser utgår till deltegare i arbetemark­nadsutbildning samt med dem i fräga om sådant bidrag likställda, och äger i följd härav de bidragsberättigade icke göra avdrag för kostnader som avsette skola bestridas med bidrag av förevarande slag;

introduktionsersättning enligt lagen (1992:000) om ratroduktions-ersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar;

allmänt barabidrag och förlängt allmänt barabidrag och förlängt

barabidrag, samt bampension barabidrag, samt barapension

enligt lagen om allmän försäkring enligt lagen om allmän försäkring

till den del pensionen efter varje till den del pensionen för varje

avliden förälder inte överstiger 0,4 månad den avser inte överstiger en

basbelopp;

tolftedel av fyrtio procent eller, vid

pension  efter  båda föräldrarna,

16

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

åttio procent, av basbeloppet den månad pensionen avser samt sådan i 17 kap. 2% lagen (1962:381) om allmän försäkring angiven livränta i form av erlevandelivränta till bam enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller enligt annan i nämnda lagrum angiven författning till den del livräntan föranlett minskning av sådan del av barnpension som inte är skatteplik­tig; lön eller annan gottgörelse, för vilken skall erläggas skatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt;

kontantunderstöd, som utgives av arbetelöshetenämnd med bidrag av stetemedel;

handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen om allmän försäkring, sådan del av värdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ samma lag som utgör ersättning för merkostaader, ersättning för meratgifter för resor enligt 3 kap. 7 a § samma lag eller enligt 3 kap. 5 d § lagen om arbeteskadeförsäkring eller 10 § lagen om stetligt personskadeskydd, särskilt pensionstillägg enligt lagen (1990:773) om särskilt pensionsfillägg fill folkpension för långvarig värd av sjukt eller handikappat bara samt hemsjukvärdsbidrag och hemvärdsbidrag, sora utgär av kommunala eller landstmgskonununala medel till den vårdbehövande;

kommunalt bostadsfillägg enligt lagen (1962:392) om hustratillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension; kommunalt bostedsfillägg fill handikappade; bostadsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostadsbidrag; bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska bara;

bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag fill ensamsfående med bara;

ersättning som fästetällte av allmän domstol eller utgått av allraänna raedel till den som utan att det skett yrkesraässigt insfållt sig inför domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning, trakteraente eller ersättmng för tidsspillan;

hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person eller egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person som begått brott; sedvanlig ersättaing till den som lämnat organ, blod eller modersmjölk; tävlingsvinst som inte hänför sig till ansfållning eller uppdrag och som utgår i annan form än kontant eller därmed likställd ersättning, om vinsten avser minnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrandat till närmaste hundratel kronor;

2 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 127

17

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

sådan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetegivare uppburit från personalstiftelse ur medel, för vilka avdrag icke medgivite vid texering, vid förste tillfålle dylika medel finnas i stiftelsen;

gottgörelse som arbetegivare uppburit från pensionsstiftelse, till den del stiftelsen ej ägt andra medel för att läinna gottgörelsen än sådana för vilka avdrag icke ätajutite vid avsättning till stiftelsen;

intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kotter som den skattekyldige själv plockat till den del intäktema under ett beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmän;

ränte enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 69 § 1 och 2 mom., 69 a § tredje stycket eller 75 a § fjärde stycket uppbördslagen (1953:272), 36 § 3 mom. lagen (1958:295) ora sjöraans­skatt, 50 § lagen (1968:430) ora mervärdeskatt, 22 § tullagen (1973:670), 20 § lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgifteskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar, 5 kap. 13 § lagen (1984:151) om punktekatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen (1984:404) om sfåmpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 24 § lagen (1984:668) ora uppbörd av socialavgifter från arbetegivare eller 32 och 34 §§ tullagen (1987:1065);

ränte som enligt besfåmmelseraa i 3 kap. 23 § 4 och 5 lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroUuppgifter inte redovisas i kontrolluppgift ora sådan ränte för den skattekyldige under ett beskatt­ningsår sammanlagt inte uppgår till 500 kronor.

Beträffande ersättning som utfaller på grand av avtelsgrappsjuk-försäkring gäller särskilda besfåmmelser i 32 § 3 a raora. och punkt 12 av anvisningama till 22 §.

(Se vidare anvisningaraa.)

Denna lag träder i kraft den 1 Denna lag träder i kraft den 1

januari 1993. De nya besfåramel- januari 1993. De nya bestämmel­

sema om introduktionsersättning i seraa om introduktionsersättning,

19 § tillärapas förste gången vid stipendium och barnpension i 19 §

1994 års texering. De nya be- tillämpas förste gången vid 1994

sfåmraelseraa ora ränte i 20 § års texering. De nya besfåniraelser-

tillämpas på ränte som belöper på na om ränte i 20 § tillämpas på

tid efter ikraftträdandet.

ränte  sora  belöper  på  tid  efter

ikraftträdandet. Efterlevandelivrän­ta till barn enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller annan / 17 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring angiven livränta räknas dock vid 1993 års taxering inte som skatte­pUktig inkomst till den del livrän­tan föranlen an barnpension under 1992 utbetalats med lägre belopp

18

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop, 1992/93:127

än 0,4 basbelopp vid pension efter en förälder och 0,8 basbelopp vid pension efter båda föräldrarna.

19

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1992:841) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att 33 § 1 mom. och punkt 23 av anvisningaraa till 23 § kommunalskattelagen (1928:370) i paragrafens och anvis­ningspunktens lydelse enligt lagen (1992:841) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:127

33 §

1 mom. Med den begränsning som följer av 2 mom, får frän intäkt av tjänst avdrag göras för samtliga utgifter, vilka är att anse som kostnader för fullgörande av tjänsten, såvitt inte för samma kostaader anvisate särskilt anslag, som, pä sätt i 32 § 3 mom, är sagt, ej skall tas upp såsom intäkt.

Avdrag får i enlighet härmed ske för, bland annat:

avgifter sora den skattekyldige i samband med tjänsten erlagt för egen eller efterlevandes pensionering annorledes än genora försäkring;

hyra eller annan kostaad för tjänste- eller arbetelokal, för vilken den skattekyldige haft att själv vidkännas utgift;

kostaad för arbetebiträde, sora den skattekyldige använt för tjänste utförande och som han själv avlönat;

förlust å medel, för vilka den skattekyldige varit pä grand av sin tjänst redovisningsskyldig;

ökad levnadskostaad vid resa i tjänsten utora den vanliga verksam­heteorten som varit förenad raed överaattaing;

fårdkostnad vid resa i tjänsten;

kostaad för facklitteratar, instrament och dylikt, som varit nödigt för tjänstens fiiUgörande,

I fräga ora en inkoinstgivande självständigt bedriven verksarahet som ej skall hänföras till närings­verksamhet gäller följande. Avdrag får göras för utgifter som är att anse som kostaader för intäktens förvärvande om de betelate under beskattningsåret. Avdrag får också ske för sädana kostaader om de betelate under året före beskatt­ningsåret i den mån de överstiger det årets intäkter. Avdrag får inte ske raed större belopp än sora raotsvarar beskattaingsärete intäkt av verksamheten. Underskott av en verksamhet får inte dras av mot överskott i en annan verksainhet.

I fråga om en inkomstgivande självständigt bedriven verksarahet sora ej skall hänföras till närings­verksamhet gäller följande. Avdrag får göras för utgifter som är att anse sora kostaader för intäktens förvärvande ora de betelate under beskattningsåret. Avdrag fär ocksä ske för sädana kostnader ora de betelate under något av de fem år som närmast föregått beskatt­ningsåret i den raån de överstiger respektive års intäkter. Avdrag fär inte ske med större belopp än som motsvarar beskattningsårete intäkt av verksamheten. Underskott av en verksamhet fär inte dras av mot överskott i en annan verksamhet.

20

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop, 1992/93:127

Ränte på skuld som den skattekyldige ådragit sig för sin utbildning eller annars i och för tjänsten hänförs till inkomst av kapitel enligt lagen (1947:576) om stetiig inkomstekatt.

Anvisningar

till 23 

§

23. Avdrag får göras för fastigheteskatt och särskild löneskatt på pensionskostaader och speciella för näringsverksamheten utgående skatter och avgifter till det allmänna. Däremot får svenska allmänna skatter inte dras av (se 20 §).

Premie för grapplivförsäkring. Premie för grapplivförsäkring,

sora tecknate av fysisk person i som tecknate av fysisk person i

hans egenskap av utövare av viss hans egenskap av utövare av viss

näringsverksamhet, utgör avdrags- näringsverksamhet, utgör avdrags­

gill omkostnad i näringsverksam- gill omkostnad i närings- verksam­

heten. Om den ersättning, som kan heten. Om den ersättning, som kan

korama att utfalla på grand av för- korama att utfalla pä grund av för­

säkringen, utgår efter väsentligt säkringen, utgår efter väsentligt

förmånligare grander än vad som förmånligare gnmder än vad som

gäller enligt grappliv- försäkring gäller enligt grapplivförsäkring för

för befattningshavare i stetens befattningshavare i stetens tjänst,

tjänst, skall dock endast den del av skall dock endast den del av pre-

premien som kan anses motsvara mien som kan anses motsvara

förmåner enligt grapplivförsäkring förmåner enligt grapplivförsäkring

för nämnda befattningshavare för nämnda befattningshavare

räknas som omkostaad i närings- räknas som omkostnad i närings­

verksamheten,

verksamheten. Premie för rese­

skyddsförsäkring avseende resa i

verksamheten utgör avdragsgill

omkostnad i näringsverksamheten.

Avdrag medges för kostaader för egen hälsovård i den mån förmån av fri sådan vård för anställd är skattefri enligt 32 § 3 b mora. försto stycket.

Besfåmmelseraa i punkt 6 av anvisningaraa till 33 § om avdrag för avgift till erkänd arbetelöshetekassa gäller också beträffande inkorast av näringsverksamhet.

Besfåmmelseraa i punkt 4 av anvisningaraa till 33 § om avdrag för kostaader för resor till och frän arbeteplatsen och i 33 § 2 mora. om begränsning i rätten till avdrag för sådana kostnader gäller också beträffande inkoinst av näringsverksamhet. Om den skattekyldige har kostnader för sådana resor både i inkomstelaget tjänst och i inkomstelaget näringsverksamhet skall begränsningen avse de sammanlagda kostaaderaa och i förste hand medföra en minskning av avdraget i mkomstelaget tjänst.

21

4   Förslag till

Prop. 1992/93:127

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs att 8 § uppbördslagen (1953:272)' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

se

Åtajuter skattekyldig jämte kontant inkomst andra förmåner skall preliminär A-skatt beräknas efter inkomstförmäneraas sammanlagda värde. Har den skattekyldige utgett ersättning för en förmän skall förmånsvärdet sättas ned med ersättningens belopp.

Värdet av bilförmån skall beräk- Värdet av bilförmån skall beräk­

nas enligt punkt 2 av anvisningar- nas enligt punkt 2 av anvisningar­

na till 42 § kommunalskattelagen na till 42 § kommunalskattelagen

(1928:370). Tredje stycket andra (1928:370). Tredje stycket andra

meningen av nänrnda anvisnings- meningen av nänrnda anvisnings­

punkt skall dock tillämpas endast i punkt skall dock tillämpas endast i

fall som avses i sjätte stycket ne- fall sora avses i sjätte stycket ne­

dan,

dan. Värdet av förmån av ränte-

frin lån eller lån där räntan un­derstiger marknadsräntan skall beräknas enligt punkt 10 tredje­femte styckena av anvisningarna till 32 § kommunabkattelagen.

Värdet av förmän av bosted som är belägen här i riket och som inte är seraesterbosted skall beräknas enligt följande grander. Riket delas in i områden som är väsentligen enhetliga i fråga om boendekostaader. Förmånsvärdet av en bosted inom varje omräde skall besfåmmas till det genomsnittliga värdet för jämförbara bosfåder inora orarådet. Ora hosteden är belägen utom fåtort med närmaste omgivning skall dock värdet besfåmmas till det lägste av nämnda genomsnittsvärden reducerat med fio procent.

Värdet av annan förmän än som avses i andra och tredje styckena skall beräknas enligt 42 § andra stycket kommunalskattelagen samt punkt 1 andra och tredje styckena och punkt 3 av anvisningaraa till den paragra­fen.

Föreligger fall som avses i punkt 4 andra stycket av anvisningaraa fill 42 § kommunalskattelagen får skattemyndigheten besfånuna värdet av förmånen med hänsyn härtill.

'Lagen omtryckt 1991:97. Senaste lydelse 1992:489.

22

Prop. 1992/93:127

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydelse

Om skatterayndigheten besfårat värdet av förmånen enligt besfåm­melseraa i 5 § andra stycket lagen (1984:668) ora uppbörd av social­avgifter från arbetegivare skall dette värde användas även vid beräkning av prelirainär A-skatt,

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas förste gången i fråga om preliminär skatt för är 1993.

23

5  Förslag till

Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 § lagen (1990:325) om självdeklara-fion och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:127

2 kap. 6§'

skattekyldig 1,5 särskilt basbelopp. Som folkpension räknas inte barapension och vårdbidrag.

För den som inte haft inkomst av akfiv näringsverksamhet eller an­nan inkomst av tjänst än folkpen­sion och pensionstillskott enligt 2 § lagen (1969:205) om pensionstill­skott eller allmän tilläggspension som föranlett avräkning av sådant pensionstillskott gäller i sfållet för vad som sägs i 4 § förste stycket 1 följande. Skyldighet att läinna självdeklaration föreligger endast om den uppburna pensionen över­stiger för gift skattekyldig som inte under någon del av året uppburit pension med belopp som tillkom­mer gift vais make saknar folkpen­sion 1,325 basbelopp och för an­nan skattekyldig 1,5 basbelopp.

För den som inte haft inkomst av aktiv näringsverksamhet eller an­nan inkomst av tjänst än folkpen­sion och pensionstillskott enligt 2 § lagen (1969:205) om pensionstill­skott eller allmän tilläggspension som föranlett avräkning av sådant pensionstillskott gäller i sfållet för vad som sägs i 4 § förste stycket 1 följande. Skyldighet att lämna självdeklaration föreligger endast om den uppburaa pensionen över­stiger för gift skattekyldig som inte under nägon del av året uppburit pension med belopp som tillkom­mer gift vars make saknar folkpen­sion 1,325 särskilt basbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och för annan

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas förste gängen vid 1994 års texering.

'Senaste lydelse 1990:1136.

24

6   Förslag till

Prop. 1992/93:127

Lag om upphävande av lagen (1980:865) mot skatteflykt

Härigenom föreskrivs att lagen (1980:865) mot skatteflykt' skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt på rättehandlingar sora företegite under tiden den 1 januari 1981-den 31 december 1992.

'Senaste lydelse av lagen 1990:302 och

ikraflträdandebestämmel serna 1990:1464.

25

7   Förslag till

Prop. 1992/93:127

Lag om avdrag för kostnader för bilresor till och från arbets­platsen vid 1994 års taxering

Härigenom föreskrivs följande.

Avdrag för kostaad för resa med egen bil till och från arbeteplateen enligt punkt 4 av anvisningaraa till 33 §§ kommunalskattelagen (1928:370) skall vid 1994 års texering raedges, i sfållet för enligt schablon som anges i  andra stycket nämnda anvisningspunkt,  med 1 krona 20 öre per kilometer.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.

26

Finansdepartementet

pp- 

1992/93:127

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 10 november 1992

Närvarande: steterådet B.[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och steteråden Laurén, Höralund,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Lund­gren

Föredragande: steterådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om vissa frågor om beskattning av inkomst av tjänst m.m.

1  Ärendet och dess beredning

1 januari 1992 tillkallades efter regeringens bemyndigande en särskild utredare, regeringsrådet Ame Baekkevold, med uppdrag att se över vissa regler i inkorastelaget tjänst. Bakgranden var att vissa inslag i 1990/91 års skattereform kritiserate för att bl.a. ge upphov till administrativt krångel. En huvuduppgift för utredaren har därför varit att se över vissa materiella regler och försöka åstedkoraraa regler som är enklare att hantera för skattekyldiga och arbetegivare. Utredningen har antegit nam­net Utredningen om tjänsteinkorastbeskattning.

Vissa frågor har i enlighet med direktiven förtarsbehandlate och redo­visate i ett i juni 1992 avgivet befånkande, (SOU 1992:57) Beskattmng av vissa nataraförmåner m.ra.

Betänkandet har remissbehandlate. En förteckning över remissinstanser­na bör fogas till protokollet i dette ärende som bilaga 1. En samman­sfållning av remissyttrandena har upprättete inom Finansdeparteraentet och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dm 3323/92),

Jag skall i det följande behandla de frågor sora tas upp i betänkandet.

Jag komraer dessutora att föreslå några andra förändringar än de sora föranleds av förslagen i betänkandet.

En gäller en inskränkning i skattefriheten för vissa utbildningsstipen­dier. En annan är att regleraa ora avdrag för kostnader för hemresor för den som på grand av sitt arbete vistes pä annan ort än sin eller sin fa­miljs heraort ändras pä så sätt att det i större uteträckning blir raöjligt att få avdrag för kostnader för fåg- och flygresor.

Därefter föreslår jag som ett led i regeringens arbete för att öka rätte­säkerheten att lagen (1980:865) mot skatteflykt, den s.k, generalklau­sulen, slopas fr.o.m. den 1 januari 1993.

Jag ter slutiigen upp följande frågor, nämligen avdrag för kostnader för resor mellan bosted och arbeteplate med egen bil, mindre justeringar i regleraa om skattefrihet för bampension och särskilt gmndavdrag för pensionärer samt en förlängmng av den s.k. sexmånadersregeln för sjömän.

27

Lagrådet

Prop. 1992/93:127

Regeringen beslutade den 15 oktober 1992 att inhämte Lagrädete yttrande över vissa lagförslag. De till Lagrådet reraitterade lagförslagen bör fogas till protokollet sora bilaga 2. Lagrådete yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 3.

Lagrädet har kommit med vissa synpunkter rörande utformningen av besfåmmelseraa beträffande beskattningen av representetionsmåltider och skattefriheten för vissa utbildningsstipendier. Jag återkommer till Lag­rädete synpunkter i specialraotiveringen (avsnitt 9.1 och 9.2).

Vissa ändringar av redaktionell karakfår har företegite i förhållande till de till Lagrådet remitterade förslagen.

2  Förändringar i inkomstslaget tjänst 2.1  Allmänna synpunkter

I samband med skattereformen företogs orafattande förändringar i in­komstelaget tjänst. Förändringaraa berörde bl.a. traktementebeskatt-ningsregleraa samt värderingen av vissa förmåner såsom fria måltider och lån på förmånliga villkor. De nya regleraa som i huvudsak tillämpas fr.o.m. 1992 års texering, har i vissa delar kritiserate för att ge upphov till administrativt krångel för ansfållda och arbetegivare. Andra inslag i skattereformen har kritiserate för att medföra beskattningseffekter som i vissa fall inte kan anses skäliga. Det sistaämnda gäller t.ex. regleraa om lån från arbetegivaren på förmånliga villkor.

Mot bakgrund av bl.a. denna kritik tillkallades den inledningsvis nämnde särskilde utredaren. Huvuduppgiften för utredningen är enligt direktiven att se över regleraa i inkorastelaget tjänst i syfte att åsted­komma enklare och mer lättillämpade regler så att administrativt krångel och olikformig regeltillämpning minimeras för såväl enskilda som arbete­givare.

I det nu avgivna delbetänkandet redovisas vissa frågor som behandlate med förtur. Dessa gäller beskattning av kostförmäner, vissa traktementen m.ra,, personalvårdsfönnåner, förmånliga län och hobbyinkomster, I fråga om traktementen och avdrag för ökade levnadskostaader har för-tafsbehandtingen i huvudsak begränsate till frägor som har samband med kostförmåner vid tjänsteresor.

Utredningens förslag har överlag fått ett positivt bemötande av remiss­instanseraa. Även för egen del kan jag, på något undanteg när, anslute mig till utredningens förslag. Dessa bör därför i allt väsentligt genom­föras. Pä ett par punkter, somjag återkommer till i det följande, anser jag emellertid att det finns anledmng att awika från vad utredningen föreslagit.

Innan jag går in pä förslagen i detelj vill jag mot bakgrund av ett uttelande av Kammarrätten i Stockholm te upp en principiell fråga. Kammarrätten påpekar att skattereformen har varit i kraft så kort tid att det är natariigt att en mer fördjupad erfarenhet avbidas innan större

28

ändringar vidtas. Kammarrätten uttelar vidare att den kritik som enligt    Prop. 1992/93:127 utredningsbetänkandet riktete mot vissa inslag i reformen väsentligen bygger på önskemål som syftar till att tillgodose olika särintressen.

Jag vill framhålla att jag för egen del kan insfåmma i vad Kammar­rätten framfört. I bl.a, direktiven till utredningen har jag också påpekat att en hel del av de svärigheter av administrativ art som uppsfått i sara­band raed skattereformen kan antas vara av övergängskarakfår och därför kommer att minska när ratiner och praxis utbildate- Jag har i direktiven vidare understrakit att principen att olika typer av förmåner skall be­skattas likformigt, oavsett om de utgär i form av kontantlön eller natara­förmåner, ligger fäst. Det finns därför anledning att nu vara återhållsam raed förändringan De förslag sora läggs fram i det följande har enligt min bedömning karakfår av deteljjusteringar i regelsystemet vilka inte rabbar de grundläggande principeraa. Det finns således enligt rain mening från principiella utgångspunkter inga liinder mot att genoraföra dem.

2,2  Kostförmån, traktamenten m.m.

Frågoraa om kostförmån och avdrag för ökade levnadskostnader har ett nära samband varför jag väljer att behandla dem i ett sammanhang.

Innan jag går in på förslagen till regeländringar skall jag först kortfattet redogöra för gällande regler på det aktaella omrädet.

2.2.1   Gällande rätt

Kostförmån

Besfåmmelseraa om beskattning av kostförmån återfinns i punkt 3 andra stycket av anvisningaraa till 32 §, 42 § tredje stycket och punkt 3 av anvisningaraa till 42 § kommunalskattelagen (1928:370), KL. Förmåns­värdet av fri måltid besfående av ett raål ora dagen (lunch eller middag) är lika med genomsnittepriset i riket för en lunchmåltid av normal beskaffenhet medan förmånsvärdet av helt fri kost är lika raed 250 % av näranda genomsnittepris. Bidrar arbetegivaren till kostaaderaa för ansfållds måltid och kommer härigenom den ansfålldes kostnad för måltiden att understiga genomsnittepriset skall skillnaden mellan vad den ansfållde betelar för måltiden och genomsnittepriset tas upp som förmån av fri måltid. Regleraa torde raedföra att även om arbetegivarens subvention av måltiden understiger skillnaden mellan genomsnittepriset och det pris den ansfållde betelar skall den ansfållde förmånsbeskattas för hela denna skillnad.

Riksskatteverket, RSV, har för är 1992 fästefållt genomsnittepriset för en lunchmältid till 44 kr 40 öre (RSFS 1991:27). Dette genomsnittepris representerar enligt RSV:s rekommendationer (RSV Dt 1991:24) en lunchmåltid av normal beskaffenhet med beaktande av olika måltidsalter­nativ, dvs. såväl med som utan måltidstillbehör. Förmånsbeskattaing blir aktaell endast om arbetegivaren lämnat någon form av subvention till den ansfållde. Det kan därför inte bli aktaellt att beskatte en ansfålld i den situationen att en personalresteurang på grand

29

av t.ex. stordriftsfördelar kan hålla ett pris sora understiger det genora-    Prop. 1992/93:127 snittliga lunchpriset och där marknadsmässiga villkor styr förhållandet mellan arbetegivare och resteuratören (se prop. 1989/90:110, s. 328).

Fri kost är en skattepliktig förmån oavsett om den tillhandahålls fortlöpande eller endast vid särskilda tillfållen, såsom under tjänste­resa/förrättaing, tjänstgöring på annan ort, kurser, kongresser, kon­ferenser, stadieresor o.d. medan fri måltid i samband med representetion (extera eller intera) och liknande enligt RSV:s rekommendationer inte är skattepliktig.

Begreppet representetion definieras inte i skattelagstiftningen men det återfinns i punkt 1 av anvisningaraa till 20 § KL. Där anges att utgifter för representetion och liknande ändamäl är att hänföra till omkostaader i förvärvskälla endast under föratsättaing att utgifteraa har ett omedelbart samband raed verksaraheten säsom då fråga uteslutande är om att inleda eller bibehälla affårsförbindelser och liknande eller då utgiftema avser jubileum för företeget, invigning av mera betydande anläggningar för verksamheten, stepelavlöpning eller jämförliga händelser eller då utgifteraa är att hänföra till personalvård.

RSV har utfårdat rekommendationer om avdrag för represen-tetionskostnader m.m, att tillämpas fr.o.m. 1992 års texering (RSV Dt 1991:20). Enligt dessa rekommendationer hör till extera representetion bl.a. affårsförhandlingar, jubileum, invigning av anläggningar, demon­strationer och visningar. Med intera representetion avses enligt RSV:s anvisningar (RSV Dt 1991:24) bl.a, personalfester, informationsmöten med personalen, interaa kurser och planeringskonferensen En förateätt­ning är att det är fråga om i huvudsak interaa möten, att sammankomsten har en varaktighet pä högst en vecka, att det inte är fråga ora möten som regelbundet hålls med kort mellanrara särat att det är gemensamma måltidsarrangemang.

Traktamenten och avdrag för ökade levnadskostnader

Med trakteraente avses sådan extra ersättning utöver lön som utgår för ansfålld vid resa i tjänsten utanför den vanliga verksamheteorten. Med dagtrakteraente avses ersättning som utgår för att fåcka kostnadsökningen för raåltider samt diverse småutgifter Med nattraktemente avses ersättning som utgår för logikostnaden Beskattningen av trakteraenten regleras i punkt 3 av anvisningaraa till 33 § KL.

Traktementeersättning är skattepliktig inkomst för den sora erhållit ersättningen. Avdrag medges dock för bl.a, ökade levnadskostnader vid resa i tjänsten utom den vanliga verksaraheteorten som varit förenad med överaattning. Med den vanliga verksamheteorten förstås i regel ett område inom ett avstånd av 50 kilometer från den skattekyldiges tjänstesfålle.

Om arbetegivaren utgett trakteraente för förrättning i Sverige medges den skattekyldige avdrag med belopp motsvarande den uppburaa ersättningen, dock högst med helt maximibelopp för dag som är 150 kr. Maximibeloppet avser kostnadsökning för måltider och småutgifter under varje hel dag sora tegite i anspråk för resan.

30

Har arbetegivaren inte utgett trakteraente har den skattekyldige rätt till schablonavdrag med 75 kr per dag, om han gör sannolikt att han har haft sådan merkostnad.

För att få avdrag med högre belopp än schablonavdragen krävs att den skattekyldige kan visa att kostaadsökningen varit större totelt sett vid samtliga förrättningar inom riket under hela året i sanuna ansfållning.

Avdrag för kostnad för logi vid förrättning inora riket raedges raed belopp raotsvarande den faktiska utgiften. Kan den skattekyldige inte visa logikostnaden raedges avdrag raed belopp raotsvarande ersättning som uppburite från arbetegivaren. Dette avdrag får dock inte överstiga maximibeloppet för natt som är 75 kr.

Avdrag för fördyrade levnadskostnader skall reduceras om den skattekyldige erhållit kostförmån samtidigt som han uppburit trakteraente. RSV har utfårdat rekommendationer om avdrag för ökade levnadskost­nader (RSV Dt 1992:2) och i dessa anges med vilka belopp schablonav­dragen bör reduceras när kostförmån erhållite.

Har arbetet varit förlagt till samma ort inora riket raer än tre månader i sträck bedöms avdragsrätten enligt regleraa för tillfålliga arbeten m.m. och för dubbel bosättning i punkt 3 a av anvisningaraa till 33 § KL.

Ökningen i kostnader för raåltider och smäutgifter pä arbeteorten beräknas efter de tre förste månadema, antingen enligt utredning om den faktiska kostnadsökningens storlek eller schablonmässigt, till 100 kr per dag för skattekyldig sora under de tre försfa raånaderaa av bortovaron medgette avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa utom den vanliga verksaraheteorten och sora alltjämt uppbär kostnadsersättaing frän arbetegivaren. Även efter tremånadersperioden skall avdrag för ökade levnadskostnader reduceras om den skattekyldige erhållit kostförmån.

Prop, 1992/93:127

2.2.2  Förenklingar av regelsystemet

Mitt förslag: Fri kost som åtnjute på allmänna transportraedel vid tjänsteresa och fri frakost som åtnjuts på hotell eller liknande inrättning blir skattefri ora kosten obligatoriskt ingår i priset för resan eller rammet.

Avdraget för ökade levnadskostnader skall inte reduceras för tillhandahållna förmåner på allmänna transportmedel, men det skall däremot reduceras för övriga tillhandahållna måltider och således även för skattefria hotellfrakoster och representetionsmåltider.

Skattefriheten för representationsniåltider lagregleras.

Schablonbeloppen för avdrag för ökade levnadskostnader relateras till basbeloppet.

Schablonvärderingen av kostförmån ändras så att öretel inte kan uppkomma vid värderingen.

31

Utredningens förslag: överenssfåmmer med mitt.

Prop. 1992/93:127

Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanseraa godter utred­ningens förslag. Flera remissinstanser, t.ex. Kbmmurtförbundet och SAV anser dock att även kostförmån i saraband raed s.k. extera utbildning skall vara skattefri. Riksgäldskontoret föreslär att traktementebeloppet för tjänsteresa skall justeras nedåt eftersom hotellfrukost nästan alltid ingär i priset för hotellrammet. RSV och Kammarrätten i Stockholm sfåller sig tveksamma till den av utredningen föreslagna lydelsen av punkt 3 av anvisningaraa till 32 § KL. De anser att det behövs ytterligare utredning innan beskattningsrätten vid nataraförmåner kan hänföras till åtajutandet i sfållet för som i dag till tillhandahållandet av förmånen. Överbefälhavaren föreslär att värdet av fri kost vid förbandsövningar skall reduceras till noll samt att begreppet "vanliga verksamheteorten" skall ändras för reservofficerare. Länsrätten i Kronobergs län och SAV anser inte att traktementebeloppen skall relateras fill basbeloppet, beloppen skall vara klart angivna i lagtexten. Lunchfrämjandet efterlyser en utvärdering om hur den slopade skattesubventionen av måltidsförmå­ner påverkat dels arbetetegaraas matvanor, dels resteurangbranschen. LO, Hotell- och Restauranganstälidas Förbund och Svenska Re­stauratörförbundets Arbetsgivareförening anser att värdet av kostförmån för resteurangansfållda skall sättas ned med hänsyn till att s.k. obligato­risk inackordering i kost ingär i de resteurangansfålldas ansfållningsavtel. SACO anser att maximibeloppet för dagtrakteraente skall höjas till 1 % av basbeloppet eftersora det nuvarande beloppet är för lågt. Or­ganisationerna (Svenska Banlföreningen, Bankinstitutens Arbetsgivareor­ganisation och Sveriges Föreningsbank) anser att avdraget för ökade levnadskostnader inte behöver reduceras pä grund av åtnjuten hotellfra-kost. Svenska revisorsanfundet SRS anser att nattraktementet behöver höjas. Länsrätten i Stockholms län anser slutligen att det är en risk för att skattefrihet för noältider på allraänna transportraedel och hotellfrakos­ter kan "sprida sig" med ytterligare erbjudanden om måltider och för­friskningar som ingår i priset för tjänsten.

Skälen för mitt förslag: En av utredningens uppgifter är att föreslå förenklingar av det rådande regelsystemet så att koraplikationer av administrativ art som skattereformen gett upphov till elimineras. Ett problem sora uppraärksaramate är att det är svårt för arbetegivare att kontrollera om kostförmån utayttjate eller inte vid tjänsteresor samt att det är administrativt krångligt att hantera den mängd av småbelopp som det här rör sig om. De fall sora orsakat mest problem i den praktiska tillämpningen är måltider på allmänna transportmedel samt hotellfrukos­tar

Vad först beträffar allmänna transportmedel ingår raåltider ofta i det pris som arbetegivaren betelar för fårdbiljetten och någon möjlighet att köpa en fårdbiljett som inte mkluderar måltideraa fmns inte. Framför allt gäller dette vid flygresor Till skillnad från de fleste fall när fri kost tillhandahålls av arbetegivaren har denne i dessa fall således inte någon valmöjlighet. Han ådrar sig automatiskt den administrativa hantering som följer med en kostförmån. När det gäller fri fmkost på hotell fmns vissa

32

likheter med måltider pä transportraedel. Förmånen är ofta förekorainan-    Prop. 1992/93:127 de och rör i det enskilda fallet endast ett mindre värde. Arbetegivaren kan inte heller här alltid välja att skaffa ett hotellram där frukost inte ingår i priset.

Skattefrihet för dessa förmåner kan antas medföra betydande ad­ministrativa lättnader utan att för den skull några påtegliga skatteförmåner uppkommer för de ansfållda. Jag föreslår därför att skattefrihet införs för fri kost som åtnjute på allmänna transportmedel vid tjänsteresa och för fri frakost som åtnjute pä hotell eller liknande inrättning om kosten obligatoriskt ingår i priset för resan eller rammet.

De principiella invändningar som kan riktas mot ett sådant undanteg väger enligt min raening inte särskilt tangt när det gäller förmåner som utgår under så pass speciella förhållanden. En viss "spridningsrisk" av det slag Länsrätten i Stockholms län ter upp i sitt yttrande torde i och för sig finnas. Jag bedömer emellertid denna risk som liten, bl.a. då det ligger i arbetegivarens intresse att hålla nere kostnadema. Det finns emellertid anledning att noga följa den fortsatte utvecklingen pä området.

Av principiella skäl bör avdraget för ökade levnadskostnader reduceras ora kostförmån tillhandahålls. Jag delar utredningens uppfattning att det i och för sig inte fmns anledmng till avsteg härifrån pä grand av att kostförmån undantas från beskattmng. Såsom utredningen påpekat torde det i regel också förhålla sig så att arbetegivare reducerar trak-tementeersättningen i den raån han tillhandahäller kostförmånen Någon svårighet för arbetegivaren att vete när en ansfålld tillhandahållite kostförmån föreligger ju normalt inte. Ett undanteg förefaller dock vara kostförmäner pä allmänna transportmedel - i förste hand vid flygresor Någon reduktion synes i dessa fall ofta inte ske i prakfiken. Anledningen till det torde främst vara att det, bl.a. pä grand av måltideraas skiftande karakfår, inånga gånger är oklart om en skatteplikfig förmån erhållite. Förenklingsskäl telar för att man i dessa avseenden så långt som raöjligt försöker anpassa skatteregleraa till de ratiner som gäller på ar-beteraarknaden. Jag föreslår därför att avdragsreduktion inte bör ske beträffande kostförmäner på allraänna transportmedel men att sådan reduktion däreraot bör ske i övrigt.

Enligt RSV:s rekoraraendafioner (RSV Dt 1991:24) är fri måltid i samband raed representation (extera eller intera) och liknande inte skattepliktig. Någon begränsning till representetion vid enstaka tilifållen har inte direkt uppsfållte. Såvitt gäller intera representetion har dock denna i rekommendationen definierate på ett sådant sätt att undanteget för kostförmån kommer att gälla i stort sett bara enstaka tillfållen eller kortare tidsperioden

Utredningen har föreslagit att RSV:s rekommendationer om undanteget från förmånsbeskattning beträffande representetionsmåltider skall kvarsfå oförändrade och att skattefriheten skall lagfästas. Jag insfåmmer i förslaget.

Några remissinstenser har föreslagit att skattefriheten för fri kost vid representetion skall sträckas ut till att gälla även vid exteraa kursen Jag anser emellertid  inte att  begreppet  representetion  bör ges  en  mer

3 Riksdagen 1992193. I saml. Nr 127

33

vidsträckt innebörd än sora nu skett i verkete rekoinraendationen Jag    Prop. 1992/93:127 återkommer till frågan i specialmotiveringen.

Förslaget föranleder ändringar i punkt 3 av anvisningaraa till 32 § KL.

Med nuvarande system kan värde av kostförmån korama att hamna på ett belopp som innehåller ören. Dette medför administrativt arbete sora inte framsfår som motiverat. En avrandning till närmaste hela krontel bör därför i vart fall ske. En avrandning av genomsnittepriset för en lunchmåltid till en hel krona eller feratel kronor raedför dock att värdet för helt fri kost kan komma att hamna pä värden med öretel. Om raan däremot först räknar ut värdet för helt fri kost och avrandar dette belopp till närmaste tiotel kronor och därefter bryter ut värdet av en måltid från dette belopp undviker man att harana pä öretel. Jag anser att en sådan avrandning är raotiverad ur förenklingssynpunkt. Dette föranleder en ändring i punkt 3 av anvisningaraa till 42 § KL.

Utredningen har föreslagit att schablonbelopp för avdrag för ökade levnadskostnader skall relateras fill basbeloppet i sfållet för sora i dag anges i nominella belopp i lagtexten. Fördelaraa med en sådan koppling är att man inte behöver göra lagändringar som endast har till syfte att justera avdragete nominella belopp. Maximibeloppet för dag skulle raed en konstraktion som anknyter till basbeloppet kunna besfåmmas till 0,5 % av det för beskatmingsåret gällande basbeloppet, avrandat till närmaste tiotel kronor och maximibeloppet för natt skulle i enlighet härraed besfåraraas till hälften härav. Det reducerade avdragsbeloppet efter de tre förste raånaderaa bör lämpligen besfåmmas till 70 % av helt maximibelopp och det i punkt 3 a av anvisningaraa till 33 § KL angivna avdraget uppgående till ett tredjedels maxiraibelopp, dvs. 50 kr, bör besfåmmas till 30 % av maximibeloppet. Procenteateema har besfåmte till hela tiotel för att inte schablonbeloppen skall hamna på öretel.

En nackdel raed en koppling till basbeloppet är att det inte lika lätt går att av lagtexten utläsa beloppete storlek. Jag anser eraellertid att fördelaraa raed att få en kontinuerlig automatisk omräkning av beloppen väger tyngre. Regleraa bör därför ändras i enlighet med utredningens förslag. Dette föranleder ändringar i punkteraa 3 och 3 a av anvisningar­na till 33 § KL.

Utredningen har föreslagit att punkt 3 av anvisningaraa till 32 § KL skall ändras pä sä sätt att kriteriet för att beskattning av en nataraförmån skall inträda ändrasån tillhandahållits till åtnjutits. Det skulle således inte vara tillräckligt för att beskattning skall ske att en förmån enbart tillhandahållite en skattekyldig utan den skattekyldige skall även ha åtnjutit förmånen för att förmånsbeskattning skall utlösas. RSV och Kammarrätten i Stockholra har i sina remissvar sfållt sig tvekande till den föreslagna ändringen. De anser att det behövs ytterligare utredning av konsekvenseraa av den föreslagna förändringen innan denna kan ske. Jag delar dessa remissinstansers uppfattning och är säledes inte beredd att nu föreslå en sådan förändring. Det förefaller lämpligt att utredningen ytterligare fär penetrera frågesfållningen.

Frägan om beskattning av kostförmån för restauranganställda och liknande grapper har tegite upp av flera remissinstansen Dessa har ansett

34

det felaktigt att resteurangansfållda skall beskattes för det av RSV    Prop. 1992/93:127 fastefållda schablonvärdet av måltidsförmän eftersom priset för luncheraa för  resteurangansfållda  oftast  endast   motsvarar  arbetegivarens   mar­ginalkostnader för lunchmåltiden

Det ligger i sakens natar att en schablonvärdering av förevarande slag i vissa fall innebär en övervärdering och i andra fall en undervärdering av den förmån som utgån Det är vidare att märka att utgångspunkten för schablonregeln är att värderingen skall ske - inte på grandval av arbete-givares kostaader för lunchförmånen - utan på grandval av genomsnitte­priset i riket för en lunchmåltid av normal beskaffenhet. Värderingen skall säledes ske med utgängspunkt i det pris som en måltid normalt betingar pä en lunchresteurang utan hänsyn till om måltiden tillhandahålls i en lunchmatsal hos arbetegivaren eller i en vanlig resteurang för all­mänheten och också utan hänsyn till priset i det enskilda fallet. Det kan mot denna bakgrand knappast komma i fråga att låte arbetegivarens kostaader för måltiden påverka värderingen av förmånen. Den omstän­digheten att kostförmänen reglerate i en grapp ansfålldas ansfållningsavtel bör inte heller påverka skatteregleraas utfornming. Utvecklingen har under senare år gått i raoteatt riktning. Exempel härpå är att kopplingen till de stetliga kollektivavtelen har slopate vad gäller traktementebeskatt-ningen.

Beträffande de frägor Överbefålhavaren ter upp i sitt yttrande vill jag uttela följande. Jag anser att det inte finns tillräckliga skäl att göra fri kost vid förbandsövningar skattefri. Den nedsättning till halvt förmåns­värde som nu sker enligt RSV:s rekommendationer får enligt min mening anses rimlig. Frågan om vanliga verksamheteorten för reservofficerare har samband med frågor rörande resor till arbetet vid tillfålliga ansfåll-ningar m.m. Det kan finnas anledning att återkomma till de problem som föreligger på dette område i ett aimat sammanhang.

Slutligen vill jag i dette sammanhang te upp en fräga som bl.a. Skatteutekottet aktualiserat.

Skatteutekottet har i betänkandet 1991/92:SkU20 uttelat att det är angeläget att utredningen också redovisar konsekvenserna av det nya systemet med avseende på hur lunchätandet påverkats och hur eventaella förändringar har påverkat branschen och de ansfållda. Flera re­raissinstanser har ocksä efterlyst denna undersökning.

Först vill jag påpeka att det inte ålegat utredningen enligt de direktiv (Din 1992:3) sora utfårdate att företo denna undersökning och utred­ningen har inte heller haft möjlighet att förete en sådan undersökning med hänsyn till den tid som sfått den till buds. Jag har emellertid inhämtet att utredningen haft ett stort antel överläggningar med företrä­dare för näringsliv och organisationer rörande bl.a. lunchsubventioneraa och härigenom fått en god inblick i de problem som de nuvarande regleraa gett upphov till. Dessa erfarenheter har legat till grand för de förslag utredningen nu lagt fram.

En undersökning av det slag Skatteutekottet efterfrågat förefaller enligt min bedömning vara förenad med flera svårigheten Många andra faktorer än de ändrade skatteregleraa har således sannolikt påverkat lunchätandet

35

efter skattereformens genoraförande såsora t.ex. den höjda raervärde­skatten för resteuranger, den allmänna lågkonjunktaren och den ökade arbetelösheten. Det torde säledes vara vanskligt att raed någon större säkerhet avgöra vilka efiekter som beror just pä de ändrade skatteregler­na.

Med hänsyn till vad skatteutekottet uttelat är jag eraellertid ändå beredd att te initiativ till att en sådan undersökning företes. Det är dock inte en uppgift sora lärapar sig för utredningen utan bör ske i annat samman­hang.

2.3  Förmån i form av reseförsäkring

Prop. 1992/93:127

Mitt förslag: Reseförsäkringar sora tecknats för ansfållds tjänstere­sor blir skattefria.

Premie för reseskyddsförsäkring avseende resa i verksamheten skall utgöra avdragsgill omkostnad i näringsverksamhet.

Utredningens förslag: Överenssfåmmer raed mitt såvitt avser reseför­säkringar i inkomstelaget tjänst.

Remissinstansemas inställning: RSV påpekar att regler raotsvarande skattefriheten för reseförsäkringar i inkorastelaget tjänst även bör införas i inkorastelaget näringsverksamhet.

Skälen för mitt förslag: Värde av försäkring som arbetegivaren betelar för den ansfållde är skattepliktig intäkt. Reseförsäkring sora arbetegivaren betelar för den ansfållde vid tjänsteresor är säledes en skattepliktig förmän.

Med hänsyn dels till det administrativa merarbete sora beskattning av förmån av reseförsäkring raedför och dels till att skatteintäkteraa från beskattningen av denna förmån är låga föreslår jag att reseförsäkringar som tecknate för ansfållds tjänsteresor blir skattefria. Dette föranleder en ändring i punkt 3 av anvisningaraa till 32 § KL. Jag delar RSV:s uppfattning att en motsvarande besfåmmelse också i likformighetens intresse bör införas såvitt avser egenföretogares reseförsäkringan Kostnad för en sådan reseförsäkring bör således bli avdragsgill i inkorastelaget näringsverksamhet. Detto föranleder en ändring i punkt 23 av anvis­ningaraa till 23 § KL.

2.4  Personalvårdsförmåner

Min bedömning: Nuvarande regler angående personalvårdsfönnåner behålls tills vidare oförändrade.

Utredningens förslag: Överenssfåmmer med mitt, Remissinstansema: Majoriteten av de remissinstanser som uttelat sig i denna fråga tillstyrker utredningens förslag att behålla nuvarande regien

36

Näringslivets Skattedelegation och Köpmannaförbundet anser dock att    Prop, 1992/93:127

personalrabatt skall få betelas ut i efterhand och inte endast vid inköpstill-

fållet  för att  vara  skattefri.   Organisationerna  hävdar att  lån  raed

förmånlig ränte är en personalvärdsförmån för ansfållda inom bankeraa.

Svenska Golfförbundet raenar att golf är en sport sora skall hänföras till

skattefri motionsidrott.

Skälen för min bedömning: Med personalvårdsförraäner avses förmåner sora inte är ett direkt vederlag för utfört arbete utan avser enklare ätgärder av mindre värde vilka syftar till att skapa trivsel i arbetet eller liknande eller utgår på grand av sedvänja inom det yrke eller den verksainhet som det är fräga om. Som personalvårdsfönnåner räknas dock inte förmåner som den ansfållde fär byte mot kontant ersättning, förraåner som inte rikter sig mot hela personalen samt andra förraåner sora den ansfållde får åtnjute utanför arbetegivarens arbeteplate raot betelning raed kupong eller annat raotsvarande betelningssystera (32 § 3 e raora. KL).

I punkt 3 b av anvisningaraa till 32 § KL lämnas exempel på per­sonalvårdsförmåner sora är skattefria. Dit räknas bl,a, sedvanliga rabatter vid inköp av varor och tjänster som ingär i arbetegivarens ordinarie utbud eller i ett annat företegs ordinarie utbud om företoget är närsfående arbetegivarens företeg och varoraa eller tjänsteraa har ett nära samband med arbetegivarens verksamhet samt möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård,

I viss mån kan regleraa om skattefrihet för personalvårdsförmåner sägas innebära ett avsteg frän principen om en neutral inkomstbeskatt­ning. Som argument för att behålla skattefriheten anfördes i samband med skattereforraen bl,a, att skatteregleraa inte i onödan borde lägga hinder i vägen för vad som kan ses sora god personalpolitik. Vidare anfördes kontroll aspekter för att behålla en viss skattefrihet (prop. 1989/90:110, s. 318 - 319), En viss skärpning av föratsättningama för att förmån skulle anses som skattefri personalvårdsförmån gjordes dock genora att det markerades att det skulle röra sig om förraån av mindre värde.

Det är enligt min mening uppenbart att regleraa ora beskattning av personalvårdsförraäner av raånga upplevs som orättvisa. Dette kan ha sin grand i att exempelvis personalrabatter av betydande värde i vissa fall kan undgå beskattaing medan i andra fall förmåner av begränsat värde, såsom tidningsprenuraerationer blir beskattede. Det är eraellertid svårt att finna godtogbara lösningar på dessa problem. En generell liberalisering av regleraa skulle säledes kunna strida mot den grandläggande principen om en likformig beskattning. Att gä den motsätto vägen, t.ex, genom att strama åt regleraa beträffande bl.a. personalrabatter, innebär också svårigheten Ett problera med en sädan lösning är exempelvis gränsdrag­ningen mot normala kundrabatten En åtetramning skulle förmodligen också kunna upplevas sora ett utelag av småaktighet från stotemakteraas sida.

För egen del anser jag att det finns behov av att försöka åstedkomma förbättringar i regelsystemet för personalvårdsförmånen Utredningen,

37

som i sitt delbetänkande diskuterat dessa frågor, har inte lagt fram förslag till förändringar men aviserat att man återkommer till frågoraa i det fortsatte arbetet.

Jag är inte beredd att nu föreslå några ändrade regler beträffande personalvårdsförmånen Frågan bör enligt min mening tas upp på nytt vid beredningen av utredningens slutbetänkande.

2.5 Förmånliga lån

Prop. 1992/93:127

Mitt förslag: En ny värderingsprincip införs för bundna lån med fast ränte (inkl. räntefria lån) och för sådana län med rörlig ränto där räntan skall utgå i fast förhållande till marknadsräntan.

För sådana lån skall värderingen ske med utgångspunkt i förhållan­dena vid länetillfållet. Förmånen skall beräknas på grundval av skill­naden mellan å ena sidan stotslåneräntan vid länetillfållet med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtelade räntesateen.

För övriga lån behälls nuvarande värderingsprincip. En jämknings­möjlighet införs dock av följande innehåll. Ora stotslåneräntan vid utgången av maj under beskattaingsäret har ändrats med minst två procentenheter i förhållande till dess storlek vid utgången av november året före beskattningsåret, skall förmånens värde för tiden juli - december beskattningsåret besfåmmas till skillnaden mellan å ena sidan stotelåneräntan vid utgången av maj under beskattaingsäret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtolade räntan.

Utredningens förslag: Överenssfåmmer med mitt.

Remissinstansema: Majoriteten av reraissinstanseraa har tillstyrkt utredningens förslag eller lämnat det utan erinran. Näringslivets Skattedelegation framför att särregleringen av ränteförmån till företogsle­dare i fåraansföretog borde slopas. Vissa remissinstanser, t.ex. Kam­marrätten i Göteborg och Länsrätten i Stockholms län anser att möjlighe­ten till jämkning har en komplicerande effekt på regeltillämpningen. Andra reraissinstanser, t.ex. SACO och Organisationerna anser att jämkningsraöjligheteraa bör utökas med fler avsfåmningstidpunkten Organisationerna framhäller vidare att begreppet marknadsränto har en annorlunda innebörd för bankansfållda än för andra kunden Jämförelse­räntan borde vara endast stotelåneräntan, stotelåneräntan plus 1 % är för högt. Jämkning borde endast kunna ske till den skattekyldiges fördel. Riksgäldskontoret föreslär dels att länesummans storlek skall besfånuna hur många värderingstidpunkter som skall föreligga, ju högre belopp desto fler jämförelsetidpunkter vid värderingen, dels att Riksbankens diskonto skall vara jämförelseränte i sfållet för stotelåneräntan.

38

Bakgrund och gällande rätt

Prop. 1992/93:127

Med förmänliga lån avses här sädana räntefria lån eller län där räntan understiger marknadsräntan som arbetetegare eller uppdragstegare erhåller av arbetegivaren resp. uppdragsgivaren. Förmånliga lån förekommer i stor uteträckning bland bankansfållda men också bland andra grappen Fönnån av räntefria eller lågförräntode lån intor i bl.a. ett avseende något av en särsfållning bland förmåneraa genora att förmånen gäller en kostnad för arbetetogaren som är avdragsgill för denne vid inkomsttoxeringen. Normalt gäller ju förmåneraa privato levnadskostaader - t.ex. för kost, bostod eller bil - som inte berättigar till avdrag.

Före 1990/91 års skattereform utgjorde förraån av räntefria eller lågförräntode lån inte en skattepliktig intäkt av tjänst. Förmånen påverkade i sfållet beräkningen av underlaget för tilläggsbelopp vid den stotiiga inkomsttoxeringen.

Genom skattereformen slopades regleraa om beräkning av tilläggs­belopp vid den stotiiga toxeringen. Värdet av ränteförmån skall i sfållet tas upp till beskattning i inkomstelaget tjänst, vilket raedför att socialav­gifter skall tas ut på förmånens värde. Det beskattede beloppet är avdragsgillt enligt vad som gäller för räntekostnaden

Förmånens värde skall beräknas till skillnaden raellan ä ena sidan steteläneräntan, SLR, vid utgängen av november året före beskatt­ningsåret raed tillägg av en procentenhet och ä andra sidan den avtelade räntan. Såvitt avser lån sora upptegite i utiändsk valuto skall förmånens värde beräknas till skillnaden raellan ä ena sidan marknadsräntan i den aktaella valutan vid utgängen av november året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtolade räntan.

Om företogsledare eller företogsledare närsfående person erhåller ett förmånligt lån frän fåraansföretog skall låntogaren beskattos för värdet av förmånen i inkomstelaget tjänst. Han har dock inte rätt till motsvarande avdrag i inkomstelaget kapitol.

För att beskattmng skall bli aktaell mäste det till att börja med föreligga en fönnån som utgår på grand av tjänsten. Dette innebär att den ansfållde behandlas mer gynnsamt än andra sora arbetegivaren erbjuder sina varor eller tjänsten För att bedöma om en fönnån föreligger måste man således göra en jämförelse mellan de villkor den ansfållde erbjuds och de villkor som allmänheten erbjuds. Ett lån som upptes till marknadsmässiga villkor är mte nägon fönnån och föranleder givetvis inte någon förmånsbeskatt­ning. Marknadsräntan skall således beaktas när man avgör om det föreligger en förmån eller ej. Finner man vid denna värdering att det föreligger en förmån skall denna värderas med hjälp av SLR. Förmånen beräknas till skillnaden mellan räntan enligt länevillkoren och en beräknad ränto motsvarande SLR vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet (jämförelseräntan).

SLR fastefålls regelbundet av Riksgäldskontoret och är den genom­snittliga marknadsräntan på obligationslån utgivna av Riksgäldskontoret med en löptid pä minst fera ån Den är således nägon procentenhet lägre

39

än den lägste marknadsränte som norraalt erbjuds allmänheten. Den    Prop. 1992/93:127 sistaämnda räntan föratsatte då vara fåst ränte på lån bundna i fem är med bäste säkerhet i permanent bostedsfastighet. Är det i sfållet fråga ora rörlig ränte på lån utan säkerhet blir marginalen mellan marknadsräntan och jämförelseräntan betydligt större.

Reglemas nuvarande konstruktion får olika konsekvenser för den skattekyldige beroende pä kommunalskattens storlek, de totela tjänstein-komsteraas storlek och storleken av den skattekyldiges totela ränteutgif­ten

Skälen för mitt förslag: Jag vill inledningsvis slä fast att jag vad beträffar förmån i form av förmånliga lån delar utredningens bedönming att denna förmån, bl.a. med hänsyn till att den kan ha ett betydande värde, inte bör hänföras till kategorin skattefria personalvårdsförmånen Förmånen bör därför bli föremål för beskattning.

Beskattningen av förmåner som rör stora grapper ansfållda, såsora ränteförmåner, måste i regel i viss uteträckning bygga pä en schablon­mässig värdering av förmånen. Därvid får en mänga gånger svår awägning göras mellan krav på enkelhet och ett i huvudsak rättvist beskattningsresultot.

Nuvarande regler för beskattaing av ränteförmåner har kritiserate för att i många fall inte ge rimliga beskattningseffekten Med endast en värderingsfidpunkt - utgängen av noveraber året före beskattningsåret -kan exempelvis ogynnsamma effekter uppsfå om ränteläget sjunker kraftigt från november till början av beskattningsåret. Å andra sidan medför ett system raed alltför många värderingstidpunkter att det blir administrativt tungrott och att uttogandet av preliminärskatt och ar­betegivaravgifter försväras. Nuvarande regler innebär också svårigheter att föratee skattekonsekvenserna för t.ex. skattekyldiga med förmånliga län raed fåst ränto. I sistaämnda fall växlar förmånens storlek frän är till år beroende på att SLR varierar

Utredningsförslaget innebär att man inför två olika värderingsprinciper beroende pä vilket slags län det är frägan om. Såvitt avser lån med fåst ränto, helt räntefria län eller sädana lån med rörlig ränto där räntan skall utgå i fast förhållande till marknadsräntan görs värderingen med utgångspunkt frän ränteläget när lånet tos upp. I fräga om län som löper med rörlig ränto behälls nuvarande värderingsregel men en jämknings­möjlighet införs.

Enligt min bedömning bör dessa förslag leda till att regleraa på detto omräde får en tillfredssfållande utformning. Dels blir det lättore för den skattekyldige att föratse skattekonsekvenseraa av förmånen när det gäller fasträntelån, dels bör oskäliga effekter av det slag nuvarande regler kritiserate för också kunna undvikas. De föreslagna förändringaraa innebär således enligt min bedömning också en rimlig awägning mellan kraven på rättvisa och administrativ hanterbarhet. Jag anser därför att förslagen bör genomföras.

Förslaget beträffande fasträntelån innebär att man fastefåller räntemar­ginalen redan vid länetillfållet och låter denna gälla för hela läneperioden.

40

Förmånen skall således i dessa fall värderas på grandval av skillnaden    Prop. 1992/93:127

mellan SLR vid länetillfållet med tillägg av en procentenhet och den

räntesate som besfåmte vid länetillfållet. För lån som togite innan SLR

tillskapades sora räntebegrepp skali närmast motsvarande ränto tillämpas.

Föratom att förslaget innebär en förenkling järafört raed nuvarande metod

med löpande värdering för varje år blir det sora nyss nämnte betydligt

lättere   för   den   skattekyldige   att   bedöraa   skattekonsekvenseraa   av

förmånen.

Det kan finnas anledning att här påpeka att ora villkoren för lånen ändras skall en ny bedömning av förmånsvärdet göras. Ora arbetegivaren t.ex. på grund av ett sjunkande ränteläge tillåter den ansfållde att i förtid lösa in ett bundet lån eller under bindningstiden sänker räntan bör dette i sig kunna ses som en förraån raed ett värde motsvarande den kostaad som längivaren vid marknadsraässiga villkor tor ut i sådana fall.

I fräga ora övriga län, dvs. de som löper raed rörlig ränto, skall nuvarande värderingsregel bibehållas. Detto innebär att förmånens värde beräknas till skillnaden mellan SLR vid utgången av noveraber året före beskattningsåret med fillägg av en procentenhet och den avtolade räntan. Ora det allmänna ränteläget ändras efter denna tidpunkt kommer värderingen emellertid att slå fel. En jämkningsmöjlighet som kan justera värderingen av förmånen är således befogad. Av förenklingsskäl måste emellertid en sådan jämkningsregel begränsas till mer betydande ränteförändringan Den får inte heller försvåra uppbörden av preliminär­skatt och arbetegivaravgiften Jag föreslår därför - för det fall SLR ändras med rainst två procentenheter från november året före beskattningsåret till utgängen av maj under beskattningsåret - att ränteförmånen för andra halvan av beskattningsåret skall beräknas pä grandval av SLR vid utgängen av raaj med tillägg av en procentenhet. Dette innebär en principiell nyhet såtillvida att olika värderingar skall gälla för olika delar av beskattningsåret. Nägot hinder för en sådan ordning synes dock inte föreligga. Det bör påpekas att jämkningsmöjligheten kan medföra att ränteförmånen värderas till ett högre belopp om räntenivån höjs under beskattningsåret.

I anslutning till att synpunkter på utredningens förslag lämnas tor några remissinstanser upp vissa angränsande frågon Förslag förs fram om att använda Riksbankens diskonto i sfållet för SLR och att slopa särregleraa för företogsledare i fåraansföretog. Jag är mte beredd att nu ompröva gällande besfåmmelser i dessa avseenden.

De föreslagna regleraa skall även gälla för förmånliga lån i utländsk valuto, raed det undantoget att järaförelseräntan skall - sora i dag är fallet - vara marknadsräntan för län av likartat slag sora ligger till grand för SLR i det länete valuto med tillägg av en procentenhet.

Förslaget föranleder ändringar av besfåmmelseraa i punkteraa 10 och 14 av anvisningaraa till 32 § KL.

41

2.6 Hobbyverksamhet

Prop. 1992/93:127

Mitt forslag: Avdragsrätten för kostaader i hobbyverksamhet sora betolats före beskattningsåret utvidgas tidsmässigt. Avdrag får säledes göras för utgifter som är att anse som kostaader för intäkteraas förvärvande ora de betolate under beskattningsåret eller ora de betolats under något av de fem år som föregått beskatt­ningsåret i den mån de överstiger resp. års intäkter.

Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att nuvarande regler skall behällas oförändrade.

Remissinstansema: De flesto remissinstanser sora yttrat sig i denna fråga har tillstyrkt utredningens förslag. Sveriges Biodlares Riksförbund och Svenska Travsportens Centralförbund, Svenska Galoppsportens Centralförbund samt AB Trav och Galopp anser dock att utövare av resp. hobby borde skattebefrias för sma hobbyinkomsten Kammarrätten i Göteborg anser att det vore lämpligt att införa ett skattefritt belopp på 5 000 kr för inkomster av hobbybiodlmg. SACO föreslår att det borde införas en möjlighet att "ralla" ett underskott fraraför sig som i företogs-beskattningen och Svenska Revisorsamfundet SRS anför att möjlighetema att dra av underskott av hobbyverksamhet borde utökas.

Skälen for mitt förslag: Skattelagstiftningen saknar en definition av begreppet hobbyverksamhet. I allmänt språkbrak avses med hobby ett slags fritidssysselsättning eller ett intresse av något slag. Det utmärkande för en hobbyverksamhet är att den utövas av hobbyidkaren själv på dennes fritid och att vinstsyfte saknas.

Inkorastelaget tjänst har genom skattereforraen utvidgate och fungerar som uppsamlingsplate för sådana varaktiga och tillfålliga mkomster som inte kan hänföras till näringsverksamhet eller kapitol. Inkomst frän hobbyverksamhet som ger överskott beskattas numera i inkomstelaget tjänst om inkomsten inte är befriad från skatteplikt enligt 19 § KL. Frän beskattning undantas bl.a. intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar särat kotter sora den skattekyldige själv plockat till den del intäkteraa under ett beskattningsår inte överstiger 5 000 kr och inte kan hänföras till näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån.

I fråga om beskattning av hobbyverksamhet får avdrag göras för utgifter sora är att anse som kostnader för intäkteraas förvärvande om de betelate under beskattningsåret. Avdrag får ocksä göras för sädana kostnader om de betolate under året före beskattningsåret i den mån de överstiger det ärete intäkten Avdrag får inte medges raed större belopp än som motsvarar beskattningsårete intäkt av verksamheten. Underskottet av en verksainhet fär inte dras av mot överskott i en annan verksamhet (33 § 1 mom. tredje stycket KL). Besfåmmelsen har mofiverate med dels utrednings- och kontrollproblem, dels att utgifteraa för hobbyverksara-heten till sin natar är att anse som privato levnadskostaader ocb säledes inte avdragsgilla.

42

Införandet av en generell skatteplikt för hobby inkomster motiverades    Prop. 1992/93:127 med bl.a. neutralitetsaspekten Det ansågs sora en brist att överskott av hobbyverksamhet som bedrevs självständigt och varaktigt men utan påvisbart vinstsyfte undgick beskattning.

Nägon anledning att nu frångå de grundläggande principeraa och införa en generell skattefrihet för hobbyinkoraster föreligger enligt min mening inte. Jag är inte heller beredd att föreslå något skattefritt belopp för hobbyinkomsten Jag vill dock erinra ora att utredningen i sitt fortsatte arbete avser att återkoraraa till frägan om beloppsgränser i inkomstelaget tjänst.

Begränsningen att utnyttja gamla underskott till året före beskatt­ningsåret har kritiserate för att vara alltför restriktiv. Kritiken har kommit från flera håll men kanske främst frän företrädare för trav- och ga­loppsporten. Det har bl.a. framhållite att kostnaderaa för travsportverk-sarahet dels kan uppgå till höga belopp, dels till viss del belöpa pä tid längt före den då eventaella intäkter börjar flyte in. I sistaämnda avseende gäller exempelvis att en travhäst i regel inte börjar fåvla förrän tidigast två till tre är efter födseln och att det i vissa fall kan dröja ända upp till fem är innan nägra intäkter uppkommen

För egen del anser jag att det finns visst fog för kritiken och att det finns anledning att göra den aktaella regeln niindre restriktiv. För vissa verksamheter skulle en sädan utvidgning vara av påteglig betydelse. Bl.a. skulle de problera sora framhållite från bl.a. travsporthåll då minska.

Nackdelen med en utvidgad avdragsrätt torde främst ligga i att den, såsora utredningen påpekat, komplicerar systemet saratidigt som behovet av en utvidgad avdragsrätt är litet för de flesto hobbyverksamheten Vidare kråvs ökade kontrollinsateer från skatterayndigheteraa.

Dessa nackdelar är dock enligt min mening inte sä allvarliga att de utgör hinder mot en utvidgad avdragsrätt. Beträffande kontrollproblemen vill jag framhålla att det i enlighet raed allraänna skatterätteliga principer i förste hand måste ankomma på den skattekyldige att styrka sina avdragsyrkanden. Det ligger således i den enskildes intresse att prestera ett fullständigt deklarationsunderlag. Det torde dessutora röra sig ora ett förhållandevis begränsat antol fall där den utvidgade avdragsrätten kan bli aktaell att tillärapa.

Jag föreslår därför att avdragsrätten utvidgas med ytterligare fyra ån Avdrag bör sålunda få göras för utgifter sora betelate under beskatt­ningsåret särat under de fem år som föregått beskattningsåret i den mån de överstiger resp. års intäkten Avdrag får, liksom nu, inte medges med högre belopp än sora raotsvarar beskattningsårete intäkt av verksaraheten. Natarligtvis gäller detto all hobbyverksamhet och inte endast trav- eller galoppsportverksarahet. Förslaget föranleder en ändring i 33 § 1 raom, tredje stycket KL.

Vad gäller beskattningen av hobbyverksamhet avser jag att avslut­ningsvis to upp frågan om hobbybiodling.

Företrädare för hobbybiodlaraa har i olika sammanhang hävdat att skattereformen inneburit påtogliga nackdelar för hobbybiodlingen. Kritiken har framför allt riktot in sig på att biodlaraa nödgas föra anteckningar och deklarera blygsamma belopp, Sora en lösning på detto

43

problera har  föreslagite  att biodling  som omfattor  fem eller  fårre    Prop. 1992/93:127 bisamhällen skall vara skattefri. En aiman lösning som förespråkate av Kammarrätten i Göteboig är att det införs ett skattefritt belopp på 5 000 kr.

Den utvidgning av avdragsrätten för kostnader hänförliga fill tidigare år än beskattningsåret som jag föreslagit i det föregående måste anses förbättra även hobbybiodiaraas skattesituation i vissa fall. Den löser dock inte det problem som kritiken främst riktot in sig på, näraligen kravet pä att föra anteckningar m.m. För att helt korama till rätto med detto torde krävas att man inför en skattefrihet för mindre biodlingar antingen genora en beloppsgräns eller genom att ett visst antol bisamhällen undantas.

Jag är eraellertid inte beredd att nu föreslå särregler för biodling eller nägon annan typ av hobbyverksamhet. Såsom utredningen påpekat är särregler förknippade med inånga nackdelar Skattefrihet för en viss typ av verksarahet innebär avsteg frän en neutral beskattning samt raedför gränsdragningsproblem och risk för spridningseffekten

Jag tror dessutom att probleraen för biodlaraa i prakfiken inte bör bli alltför besvärande. Den typ av redovisning sora kan krävas är av enklaste slag. Normalt torde det räcka att notera vilka mtäkter man haft och spara de kvitton som avser kostaader för biodlingen. RSV har också uttelat att hobbyverksamhet som inte ger överskott inte behöver redovisas i själv­deklaration. Vidare kan nämnas att RSV i en information angående biodling (RSV Dt 1978:6) fuimit att det minste antolet bisamhällen som krävs för att vinst skall kunna uppkomma i vart fall snarare torde ligga över än under tio per odlare.

För biodlare med tio eller fårre bisamhällen torde det därför i praktiken sällan bli aktaellt att deklarera inkomster från biodlingen raed hänsyn till att verksaraheten i dessa fall normalt inte synes ge någon vinst.

Mot bakgrand av det anförda mäste det anses att biodlamas krav i stor uteträckning redan är tillgodosedda.

2.7 Hemresor

Mitt förslag: Regleraa om hemresor för den som pä grand av sitt arbete vistas pä annan ort än sin hemort ändras på så sätt att den särskilda avståndsgräns som gäller för flygresor slopas. Avdrags­rätten för fågresor utvidgas också nägot.

Utredningens förslag: Denna fråga har inte tegite upp av utredningen.

Skälen för mitt förslag: Vid vistelse för arbete på annan ort än hemorten har skattekyldig enligt punkt 3 b av anvisningarna till 33 § KL rätt till avdrag för kostnad för hemresor mellan arbeteorten och hemor­ten. Avdragsrätten för denna i och för sig privato levnadskostaad har införte av sociala skäl och för att inte försvåra rörligheten på ar-betemarknaden. Avdraget gäller för en hemresa varje vecka om avståndet mellan hemorten och arbeteorten är längre än 50 kilometen Avdraget skall normalt motsvara kostaaden för billigaste fårdsätt. Såvitt avser

44

kostaad för flygresa godtas den dock om avståndet raellan hemorten och    Prop. 1992/93:127 arbeteorten överstiger 700 kilometer eller resan företagite till eller från Gotland,   Saknas  godtogbara  allmänna  kommunikationer  får  avdrag medges för kostnader för resa raed egen bil enligt den schablon sora anges i punkt 4 av anvisningaraa till 33 § KL.

De inskränkningar i raöjlighetema att företo hemresor med flyg som nuvarande regler innebär är enligt min mening inte längre motiverade. Inrikesflyget har utvecklate kraftigt under senare är och används alltmer frekvent. Prisskillnaderaa mellan flyg- och fågbiljetter har också minskat och många gånger är det möjligt att flyga en sträcka för i stort sett samma kostnad som för fågbiljetten på motsvarande sträcka.

Nuvarande regler missgynnar på ett enligt rain raenmg inte försvarbart sätt de som har tidsmässigt långa resor på grand av stora avstånd eller bristande tillgång till andra kommunikationer än flyg. Jag anser raot bakgrand härav att avdrag för kostnader för hemresor med flyg bör medges även om dette inte är billigaste fårdsätt. Avdragsrätten bör dock begränsas till skälig kostaad för flyg. Därraed bör avses det billigaste till buds sfående alteraativet för den aktaella sträckan vid den ifrågavarande tidpunkten. Vidare bör förateättos att resan företas raed reguljär flygförbindelse och inte med t.ex. ett chartrat flygplan. Avdrag bör dock kunna medges i sistnämnda fall ora detto alteraativ är billigare.

Jag vill framhålla att det i realiteten torde bli sällsynt att flygresor utayttjas vid resor med kortore avstånd än 30 rail raed hänsyn till att det under detto avstånd knappast lönar sig tidsmässigt med flyg. En annan återhållande faktor är att det ligger i den enskildes intresse att hålla nere kostnaderaa för hemresoraa. Även om kostnaden är avdragsgill drabbar den till betydande del också den enskilde. Man kan därför förvänto sig att de skattekyldiga normalt väljer billigaste fårdsätt även i fortsättningen. Mot bakgrand härav och av vad jag tidigare framhållit om att prisskillna­deraa mellan flyg och fåg ofta inte är så stora bör förslaget inte raedföra några stotefinansiella konsekvenser av betydelse.

Av bl.a. miljöskäl är det angeläget att fågresor inte raissgyrmas i förhållande till flygresor Avdrag för kostnader för fågresor bör därför medges även om fåg inte skulle vara billigaste fårdsätt. Vidare bör beträffande fågresor inte krävas att billigaste alteraativ utnyttjas. Även kostaader för reguljär resa i försto klass eller med s.k. snabbfåg bör berättiga till avdrag, givetvis under förateättning att den skattekyldige vid påfordran kan styrka sina kostnaden

Jag föreslår mot bakgrand härav en justering av den aktaella be­sfåmmelsen i förhållande till lagrådsremissens förslag som innebär en utvidgad avdragsrätt för kostnader för fågreson

45

3  Beskattning av vissa utbildningsstipendier

Prop. 1992/93:127

Mitt förslag: Skattefriheten för vissa utbildningsstipendier slopas.

Skälen för mitt förslag: Enligt 19 § KL räknas inte till skattepliktig inkomst stipendium som är avsett för mottegarens utbildning och inte utgör ersättning för arbete som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkmng. Stipendium som är avsett för andra ändamål och som inte utgår periodiskt och inte utgör ersättmng för arbete som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning är inte heller skattepliktigt.

Besfåmmelsen om utbildningsstipendier har i sin nuvarande lydelse gällt fno.m. 1988 ärs texering och umebär en permanentning av en tidsbe­gränsad lagstiftning som avsåg 1983 - 1987 års texeringar Enligt den tidigare lydelsen av 19 § KL var stipendier skattefria om de utgått till staderande vid undervisningsanstolter eller annars varit avsedda för mottogarens utbildning. Syftet med 1983 års regeländring var att inkomstbeskattning inte längre skulle utiösas i de fall då mottogaren av stipendiet deltor i utbildning som stipendiegivaren visserligen har nytto av men där stipendiet inte utgör ersättning för en besfåmd prestetion. Stipendier som utgår till någon som är helt frisfående från stipen­diegivaren skulle inte heller i fortsättningen beskattos. Principen om beskattaing av stipendier till ansfållda eller som eljest kan antas utgöra ersättaing för nägon prestotion skulle således kvarsfå.

Ändringen innebar en viss utvidgning av skattefriheten och tog sikte på stipendier som utgår för deltogande i fackliga kursen Dessa stipendier avsåg att göra det raöjligt för ansfållda som inte har rätt till ledighet för stadier att raed bibehållen lön delto i fackliga kursen Stipendieraa avsåg allteå att fåcka inkomstbortfall.

Bakgranden till den ovan angivna lagändringen var en serie avgöranden från Regeringsrätten (RÅ 81 1:31) där det fastelogs att stipendier sora utgick för deltogande i fackliga kurser beskaffades ora raottogaren innehade ett förtroendeuppdrag inora den fackliga organisationen trote att något ansfållningförhållande inte förelåg. Om kursen däreraot hade till syfte att höja den allraänna kunskapsnivån var stipendiet skattefritt även ora det utgick till en förtroendeman. Den sora enbart var raedlera kunde utan skattekonsekvenser te eraot ett stipendium för deltegande i även fackligt orienterade kursen

Frågan ora beskattningen av stipendier har därefter vid ett par fillfållen togite upp i utredningssaramanhang.

I betänkandet (SOU 1989:33) Reformerad inkomstbeskattning som Utredningen om reformerad inkomstbeskattning, RINK, lade frara föreslogs att skattefriheten för stipendier borde slopas. RINK anförde vidare att skattefriheten för fackliga stipendier syntes från neutralitetesyn­punkt tveksam, med hänsyn dels till att dessa stipendier i realiteten ersätter misted inkomst, dels till uppdragsgivarens intresse av utbild­ningen. Utredningens slutsate var att flera skäl såsom neutralitete- och

46

enkelheteskäl samt krav på basbreddnmg tolade för att slopa skattefriheten    Prop. 1992/93:127 för stipendier RINK ansåg emellertid att det krävdes en del kartlägg­ningsarbete för att lösa de frägor som uppkom vid en ändring av regleraa och att det på denna grund var lämpligare att Stiftelse- och föreningsskat-tekommittén behandlade denna fråga.

Stiftelse- och föreningsskattekommittén avgav i maj 1990 ett betänkan­de, (SOU 1990:47) Beskattmng av stipendier Kommittén föreslog att huvudprincipen skulle vara att stipendier inkomstbeskattodes. Vad beträffar utbildningsstipendier skulle dock även i forteättningen stipendier avsedda för mottegarens grandutbildning vara skattefria. Skälen till förslaget var desamma som låg bakom skattereforraen, nämligen att beskattaingen skulle vara likformig och neutral.

Koraraitténs förslag ledde inte till lagstiftning.

En viss justering av stipendiebesfåmmelseraa företogs i samband med skattereforraen (prop. 1990/91:54, bet. SkU 10), Syftet härraed var att klargöra att stipendier och liknande bidrag skulle vara skattefria i sararaa uteträckning sora tidigare.

För egen del gör jag följande bedöraning i denna fråga.

För att en sora stipendiura betecknad ersättning skall undgå inkomstbe­skattning bör den vara av benefik karakfån Stipendier från arbetegivare eller honora närsfående samt frän uppdragsgivare till ansfållda resp. uppdragstegare liksom stipendier som eljest utgör ersättning för prestotion bör däremot inkomstbeskattas.

När ett direkt ansfållnings- eller uppdragstogarförhållande föreligger råder det normalt knappast någon tvekan om att en ersättning för en utförd prestotion skall beskattas, även om den betecknate som ett stipendiura.

I vissa fall kan dock gränsen raellan skattepliktiga och ej skattepliktiga stipendier vara svär att dra. Så har exempelvis varit fallet beträffande vissa utbildningsstipendier där mottogaren har någon form av förtroende­uppdrag för stipendiegivaren.

I de tidigare näranda avgörandena frän Regeringsrätten drogs i dessa fall gränsen mellan skattepliktiga och ej skattepliktiga stipendier på så sätt att ora mottogaren hade ett fackligt förtroendeuppdrag och kursen var inriktod pä den fackliga verksamheten bedömdes stipendiet sora skattepliktigt. Ora kursen däreraot hade raer allraänbildande karakfår ansågs skatteplikt inte föreligga.

Enligt min bedömning är den gränsdragning beträffande ut­bildningsstipendier som gjordes i praxis genora Regeringsrättens avgöranden riralig och i överenssfåraraelse raed inkorastbeskattningens granden Föreligger ett uppdragstogarförhållande raellan givaren av stipendiet och raottogaren, t.ex. i form av ett förtroendeuppdrag, och givaren har ett eget intresse av att mottogaren deltor i utbildningen bör således skatteplikt föreligga. 1 dessa fall kan det enligt min menmg hävdas att mottogaren utför en prestotion som är av direkt intresse för givaren och alltså ersättning för arbete. Den utvidgning av det skattefria området som skedde i och med 1983 års lagstiftning är mot bakgrand härav från principiella utgångspunkter alltför vidsträckt. En inskränkning

47

i skattefriheten till vad som gällde före denna lagändring bör därför ske. I övrigt finner jag inte anledning att nu föreslå några ändringar beträffan­de beskattningsreglerna för stipendier Förslaget föranleder en ändring i 19 §KL.

Prop, 1992/93:127

4 Upphävande av lagen mot skatteflykt

Mitt förslag: Lagen (1980:865) mot skatteflykt upphävs fr,o.m. den januari 1993. Den upphävda lagen skall dock alltjämt tillämpas på rättshandlingar som företogits under tiden den 1 januari 1981 - den 31 deceraber 1992.

Bakgrund

Lagen mot skatteflykt infördes genom lagstiftning år 1980 (prop. 1980/81:17, SkU 8, rskr. 27, SFS 1980:865). Lagen tidsbegränsades till att gälla i fråga om rättehandlingar som företogs under åren 1981 t.o.ra. 1985. Tidsbegränsningen motiverades med att klausulen mot slutet av femårsperioden skulle utvärderas från rättesäkerhetesynpunkt och kunna oraprövas på nytt. Justitiekanslera (JK) erhöll regeringens uppdrag att utföra en sådan värdering.

Generalklausulen tog sikte på sådana skatteflykteförfaranden som innebar att den skattekyldige vid genoraförandet av ekonomiska affårer skaffar sig skatteförmåner som inte är avsedda av lagstiftoren genora att använda förfaranden som frän kommersiella och liknande synpunkter utgör omvägar

Genom lagstiftning år 1983 (prop. 1982/83:84, SkU 20, rskr, 139, SFS 1983:75), som trädde i kraft den 1 mars 1983, utvidgades klausulens tillärapningsoraråde till att gälla även sädana förfaranden som - utan att kunna karakteriseras som omvägar - tillkommit uteslutande i avsikt att uppnå skatteförmånen Tidsbegränsningen av klausulens tillämpning gällde såväl den ursprangliga sora den utvidgade utforraningen av klausulen. Lagens giltighetetid förlängdes ytterligare ett år genora lagstiftning år 1988 (prop. 1987/88:150 (bil. 3), SkU 40, rskr, 397, SFS 1988:780), dvs. t.o.m. utgången av år 1989. Samma år tillsattes en särskild utredare för att göra en översyn av lagen eftersom den ansågs vara alltför snävt utformad för att utgöra ett tillräckligt instrament för att komma åt skatteflyktsåtgärder och att den därför borde ses öven

Betänkandet (SOU 1989:81) Ny generalklausul raot skatteflykt avgavs i oktober 1989. Giltighetetiden för skatteflyktelagen förlängdes ytterligare ett år, dvs. t.o.m, år 1990 eftersom lagen borde fortsatte att gälla under den tid som beräknades åtgå till remissbehandling och övrig beredning av befånkandet (prop. 1989/90:50, SkUlO, rskr. 96, SFS 1989:1037).

Remissopinionen var i de övervägande antelet fall avvaktande eller helt avvisande  till  utredningens  förslag.  Föredragande steterådet anförde

48

därför i prop. 1990/91:56 s. 17 att det lånns skäl att vänto med att pröva    Prop. 1992/93:127 skatteflyktelagens utformning till dess att erfarenheter från tillärapningen av skattereformens regler förelåg. Han föreslog att lagens giltighetetid skulle föriängas t.o.m. är 1993 (prop. 1990/91:56, SkUll, rskr. 105, SFS 1990:1464).

JK har haft till uppdrag att granska tillämpningen av skatteflyktelagen frän rättesäkerhetesynpunkt. JK har redovisat sitt uppdrag dels är 1985, dels år 1988. JK:s granskning upphörde år 1988. JK fann vid sin granskning att tillämpningen av lagen präglades av stor försiktighet och att det genomgångna materialet inte gav stöd för antegandet att lagen och dess tillämpning lett till att kraven på rättesäkerhet och förateebarhet för de skattekyldiga blivit åsidosatte. En genomgång av rättspraxis efter år 1988 ger även vid handen att tillämpningen av skatteflyktelagen synes vara fortsatt restriktiv.

Skälen for mitt förslag: När den nuvarande regeringen tillträdde fastelogs i regeringsförklaringen att en av den nya regeringens avsikter var att sfårka den enskildes rättesäkerhet. Detto har bl.a. kommit till uttryck i att regeringen tillkallat en parlamentorisk kommitté för att se över rättesäkerheten vid beskattningen. Kommitténs uppgift blir att belysa i vilka avseenden det flnns brister i rättesäkerheten vid beskattningen och att föreslå åtgärder för att avhjälpa dessa. 1 direktiven (Din 1992:27) till utredningen nämns lagen mot skatteflykt som ett exerapel på en lag som rör den enskildes rättesäkerhet.

Lagen mot skatteflykt har kritiserate från rättesäkerhetesynpunkt ända sedan dess tillkomst. Kritiken har bl.a. gällt att förekomsten av en sådan lagstiftning sfårker det allmannas sfållning gentemot den enskilde pä ett sätt sora inte är rimligt i ett rättesamhälle. Vidare medför lagen svårighe­ter för den enskilde att bedöma skattekonsekvenseraa av olika rättehand-lingan Den omständigheten att lagen hittills synes ha tillämpate med försiktighet förtor enligt min mening inte dessa principiella invändningan

De kraftiga sänkningar av skattesateeraa som skett genom skatterefor­men medför dessutom att intresset för skatteundandragande åtgärder minskat avsevärt. Motivet för skatteflyktelagen - att motverka skatte­flyktsåtgärder - har därför inte längre sararaa tyngd.

Jag anser med hänsyn till det ovan anförda att storka skäl tolar för att skatteflyktelagen skall upphävas så snart som möjligt. Det finns ingen anledning att avvakto att giltighetetiden löper ut den 31 december 1993 utan lagen bör upphöra att gälla redan vid utgängen av år 1992. Skatteflyktelagen bör således begränsas till att gälla rättehandlingar som företas t.o.m. den 31 december 1992.

4 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 127

49

5  Avdraget för kostnader för bilresor till och från arbetet

Prop, 1992/93:127

Mitt förslag: Avdrag för kostnader för resor mellan bostod och arbetsplats med bil skall raedges med 12 kr per rail vid 1994 års taxering. Beloppet skall gälla oavsett körsträckans längd.

Skälen för mitt förslag: Avdragsrätten för kostnader för resor till och frän arbeteplateen är reglerad i punkt 4 av anvisningaraa till 33 § KL. Enligt anvisningspunkten skall avdraget besfåmmas enligt schablon. Beräkningen av schablonavdragete storlek utförs av RSV.

Nämnda besfåmmelse lämnades oförändrad i 1991 års skattereforra. Avdragsbeloppet kora eraellertid att uttryckligen regleras - särat höjas -genora föreskrifter i en särskild lag, näraligen lagen (1990:1451) ora avdrag för kostnader för bilresor till och från arbeteplateen vid 1991 och 1992 års texeringar Som framgår var regleringen endast av tillfållig karakfån Avdragsbeloppet uppgick vid 1992 års toxering till 12 kr per rail, oavsett körsträckans längd. Genom lag (1991:1867) om avdrag för kostnader för bilresor till och från arbeteplateen vid 1993 ärs toxering stodgades att avdragsbeloppet för resor till och frän arbeteplateen med egen bil skulle medges med 12 kr per mil även för sistnämnda toxe-ringsån

Utredningen om beskattning av vissa nataraförmåner m.m, har fått till uppgift att lämna förslag till den fraratida utforraningen av kost­nadsavdraget för bilresor mellan bostod och arbeteplate, (Din 1992:3), Utredarens arbete bör i sin helhet vara slutfört senast den I april 1993, Om besfåraraelseraa i punkt 4 av anvisningaraa till 33 § KL skulle tillärapas vid 1994 ärs toxering skulle avdraget för kostnader för bilresor - enligt den uppskattaing ora prisutvecklingen sora nu kan göras - uppgå till strax under 12 kr per mil. Någon anledning att sänka avdragsbeloppet finns enligt min mening inte.

I awaktan på utredningens slutbetänkande anser jag därför att avdragsrätten bör regleras särskilt även vid 1994 års toxering på sarama sätt som skett vid de tre föregående toxeringaraa, Detto bör ske genom en särskild lag.

6  Övriga frågor 6,1  Bampension

Mitt förslag: Skattefriheten för barapension skall överenssfåmma med pensionens garantibelopp även i de fall utbetelningama avser del av är.

Skattefrihet införs för yrkesskadelivränto till den del den motsvarar nedsättning av skattefri barapension.

50

Skälen för mitt förslag: Partiell skattefrihet för barapension mfördes Prop. 1992/93:127 genom lagsfiftning år 1990 (prop. 1990/91:54, SkU12, rskr. 107, SFS 1990:1457). Skattefriheten gäller för bampension till den del den inte överstiger 40 % av basbeloppet (garantinivån för helt år). Barapension som utgär efter båda föräldraraa är skattefri till den del den inte överstiger 80 % av basbeloppet.

Skattefriheten, 40 eller 80 % av basbeloppet, avser barapension som utgår under hela beskattaingsäret. Regleraa medför att den avsedda skattefriheten för garantinivän inte uppnås i de fall som barapensionen utbetelas retroaktivt för år före beskattaingsäret. Vidare uppkommer en inte avsedd skattefrihet för det fall barapensionen utgär under endast en del av året. Reglernas nuvarande utformning medför också att den faktiska fördelmngen mellan skattepliktigt och skattefritt belopp inte kan beräknas med säkerhet förrän efter beskattningsårete utgång. I de fall byte av utbetelare skett under beskattningsåret måste dessa utbetolningar först summeras innan den skattefria delen kan beräknas. Kontrolluppgift har därför hittills länmate på hela den utbetelda barapensionen och beräkningen av den skattefria delen har gjorts av skattemyndigheteraa.

Mot bakgrand av nyssnämnda brister i nuvarande system föreslår jag att besfåmmelsen justeras på så sätt att den del av varje månads barapension som motsvarar den s.k. garantinivån den månaden omfattas av skattefriheten men att överskjutande belopp beskattas. Dette medför att såväl utbetelare som mottogare av barapension kan beräkna det skattepliktiga beloppet vid varje utbetolning och skattefrihetens omfatt­ning blir inte beroende av utbetelningstidpunkten. Korrekte skatteavdrag kan också verksfållas.

Enligt besfåmmelser i 17 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring samordnas bl.a. barapension med efterlevandelivränto enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring och vissa andra liknande livräntor, alla avseende skador som uppkommit före den 1 juli 1977 då bl.a. lagen (1976:380) om arbeteskadeförsäkring trädde i kraft. Saraordningen innebär att tre Qärdedelar av livräntans belopp avräknas från bl.a. barapension enligt vissa regien Detto medför i vissa fall att den barapension som utbetolas understiger garantinivån, 40 resp. 80 % av basbeloppet, samfidigt som livräntan helt beskattas. Den avsedda skattefriheten för barapensionen raotsvarande den s.k. garantinivån uppnås således inte i dessa fall.

Jag anser att hänsyn bör tas till samordningens negativa effekter för dem som uppbär säväl bampension som yrkesskadelivränte. Jag föreslår därför att sådan yrkesskadelivränte sora föranlett minskning av skattefri barapension inte skall beskattas. Skattefriheten skall alltså avse belopp motsvarande minskningen av den skattefria barapensionen. De båda förslagen föranleder ändringar i 19 § KL.

Besfåmmelseraa skall träda i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas, såvitt avser besfåmmelseraa om skattefrihet för viss del av efterlevan­delivränto, vid 1993 års toxering. Besfåmmelsen om beräkning av det skattefria garantibeloppet för viss del av år skall gälla fno.m. 1994 års toxering.

51

6.2 Det särskilda grundavdraget för pensionärer

Prop, 1992/93:127

Mitt förslag: Det särskilda grandavdraget för pensionärer beräknas enligt det särskilda basbeloppet i 1 kap, 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i sfållet för enligt det vanliga basbeloppet.

Skälen för mitt förslag: I prop, 1992/93:116 om ersättningsnivåer för vissa pensionsförmåner m.m, föreslås en förändring av basbeloppet vid beräkning av vissa sociala förmåner såsora folkpension.

1 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL, återfinns besfåmmelser om beräkningar inom den allmänna försäkringen med anknytning till basbeloppet, I propositionen föreslås att ett nytt s,k, särskilt basbelopp införs som skall användas vid beräkning av vissa i lagrammet angivna sociala förmåner t.ex, folkpension.

Det särskilda basbeloppet föreslås i propositionen bli två procent lägre än det ordinarie basbeloppet. Det innebär, avseende dessa sociala förmåner, att endast 98 % av det belopp som tidigare beräknate med hjälp av det vanliga basbeloppet betolas ut.

I punkt 1 av anvisningaraa till 48 § KL stodgas att skattekyldiga som uppburit folkpension kan erhålla ett s.k. särskilt grandavdrag vid toxeringen. Vid beräkningen av det särskilda grandavdraget relateras till basbeloppet. Med hänsyn till det särskilda grandavdragete konstraktion måste det anknytos till det nya särskilda basbeloppet. Detto föranleder en ändring i punkt 1 av anvisningaraa till 48 § KL. En konsekvensändring raåste även göras i 2 kap. 6 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgiften

6.3  Beskattning av sjömän

Mitt förslag: Den särskilda sexraånadersregeln för sjömän på ut­ländska fartyg ges fortsätt giltighet t.o.m, 1994 års toxering.

Skälen för mitt förslag: Inkomster sora åtnjutite under vistelse utomlands och som uppburite vid ansfållning hos arbetegivare som bedriver näringsverksamhet frän fest driftsfålle i det land där arbetet utförs är, t.o.ra 1991 års texering, skattefria ora ansfållningen och vistelsen utomlands varat minst sex raånader och inkomsten belastet driftsfållet som omkostaad. Sådan skattefrihet gäller normalt inte vid ansfållning ombord på utländskt fartyg.

Från denna huvudregel infördes dock genora lagstiftning år 1985 ett tidsbegränsat undantog (prop. 1984/85:175, SkU 59, rskr, 351, SFS 1985:362), Undantoget tor sikte på ombordansfållda på utländska fartyg, vilka huvudsakligen gär i sådan oceanfart som avses i 1 kap, 7 § 8 fartygssäkerheteförordningen (1988:594), och där ansfållningen och vistelsen utomlands varat rainst sex månader hos arbetegivare, som är

52

mländsk juridisk person eller en här i riket bosatt fysisk person. Regeln    Prop. 1992/93:127 avsågs gälla enbart  19861988 års toxeringan  Bakgranden  till be­sfåmmelsen var det s.k. interaationaliseringsavtolet sora kom till för att sfårka svensk sjöfarte konkurrenskraft. Regelns giltighetetid har dock förlängte till att gälla även 1989 t.o.m 1993 års texeringar

Inom regeringskansliet pågår arbete att se över sjöfartspolitiken, I awaktan på att en sädan översyn blir klar föreslär jag att giltighetetiden för den särskilda sexraånadersregeln för sjömän förlängs till att avse också 1994 års toxering.

Mitt förslag föranleder en ändring i punkt 3 av anvisningaraa till 54 § KL.

7 Budgeteffekter

Förslaget att under vissa förateättningar frän inkomstbeskattning undanto dels fri kost på transportraedel, dels fri frakost vid hotellöveraattningar kan antos leda till ett visst skattebortfall. Storleken av dette är dock svårt att beräkna. Enligt vad utredningen redovisat angående antelet överaatt-ningar på hotell skulle skattebortfallet pä grund av att frakosten undantes frän beskattning som mest kunna uppgå till 90 - 100 milj. kn Därtill koramer de minskade skatteintäkter sora blir följden av att fri kost på transportraedel undantes frän beskattning. Sora utredningen frarahåller torde det dock vara så att många av dessa fall av fri kost inte redovisas i dag. De minskade skatteintäkter som blir följden av förslaget i denna del torde därför vara marginella, I sammanhanget får ocksä vägas in de administrativa besparingar förslagen bör leda till för såväl näringsliv som stot och konununen Storleken av dessa besparingar är dock svår att uppskatto beloppsmässigt.

Beträffande den uppjustering av schablonbeloppen för traktementen som föreslås bör framhållas att även dagens regler förateätter att justeringar görs med jämna mellanrum. Förslaget bör därför, såsom utredningen framhållit, anses stetefinansiellt neutralt.

Förslaget rörande utbildningsstipendier torde kunna medföra en viss, om än raycket begränsad, ökning av skatteintäkteraa.

Övriga förslag torde ha i stort sett försurabara stetefinansiella effekten

8  Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu anfört har inom Finansdepartementet upprättete förslag till

1.

lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2.

lag om ändring i lagen (1992:651) ora ändring i koraraunalskatte­lagen (1928:370),

3.

lag ora ändring i lagen (1992:841) ora ändring i kommunalskatte­lagen (1928:370),

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.    lag  ora ändring  i  lagen  (1990:325)  ora  självdeklaration och

kontrolluppgifter,

53

6.

lag om upphävande av lagen (1980:865) mot skatteflykt,

Prop. 1992/93:127

7.

lag om avdrag för kostaader för bilresor till och från arbeteplateen vid 1994 års taxering.

Lagrådete yttrande har inhämtote beträffande förslagen under 1 (föratom punkt 1 av anvisningaraa till 48 § och punkt 3 av anvisningaraa till 54 §), förslagen under 2 (beträffande beskattning av vissa utbild­ningsstipendier) samt förslagen 3, 4 och 6.

De förslag som inte granskate av Lagrådet är av sådan beskaffenhet att Lagrådete hörande skulle sakna betydelse. Yttrande från Lagrådet behöver därför inte inhämtas över dessa lagförslag.

9  Specialmotivering

9.1  Kommunalskattelagen (1928:370)

Anvisningarna

//// 32 §

punkt 3

I punkt 3 förste stycket anges att värdet av förmån av bl.a. fri kost och fri försäkring skall tas upp som skattepliktig intäkt. De nya regleraa innebär vissa undantog frän skatteplikten.

Tvä typer av fri kost under tjänsteresa undantas, näraligen dels kost som åtajute under resa med allmänna transportmedel, dels frakost som åtnjute i samband med överaattning på hotell eller liknande inrättning. En grandläggande fömtsättning för att sådan kostförmån skall undantos från beskattning är att den skall obligatoriskt ingå i priset för tjänsten i fråga. För att fri frukost skall undgå skatteplikt skall den skattekyldige dessutora ha överaattet på hotellet eller inrättningen.

Med allmänna transportmedel avses flyg, fåg och andra kom­munikationsmedel som mot betolning är tillgängliga för allmänheten.

Vad sora avses med hotell och liknande inrättning bör inte vålla några problem. Med liknande inrättning förstås andra yrkesraässigt bedrivna ramsuthyrningar sora t.ex. pensionat, värdshus ra.m. Viss ledning kan här erhållas genom lagen (1966:742) om hotell- och pensionatrörelse.

Gemensamt för kostundantogen är som nämnte att de skall obligatoriskt ingå i priset för tjänsten i fråga. Härmed avses att resan eller rammet inte kan erhållas till ett lägre pris om man inte önskar erhålla kosten. För den som reser försto klass skall således en förstaklassbiljett inte kunna köpas till lägre pris utan kost. Motsvarande skall gälla för logi. Kan ram av sarama standard erhållas till lägre pris om kost inte önskas inträder inte skattefrihet.

Föratom undantogen för viss kost vid tjänsteresa införs undantog för fri kost som åtajute vid representotion. Som framgått av den allmänna motiveringen bör begreppet representotion ges den innebörd som det givite i RSV:s rekommendationen

54

Till s.k. extera representotion bör således räknas bl.a. representotion    Prop. 1992/93:127 i samband med affårsförhandlingar, jubileum, invigning av anläggningar, demonstrationer och visningar

Som s.k. intera representotion sora inte bör föranleda förmånsbeskatt­ning bör i förevarande sammanhang ses personalfester, informations­möten med personalen, interaa kurser, planeringskonferenser (t.ex. diskussioner om budgetering, personalfrågor, inköps- och försäljnings­politik). En förateättning för skattefrihet bör vara att det är fräga om i huvudsak interaa raöten (för företoget, koncemen eller dylikt), att saramankorasten har en varaktighet av högst en vecka, att det Late är fråga ora möten som regelbundet hålls med kort mellanrara (varje eller varannan vecka) samt att det är gemensamma måltidsarrangemang.

Lagrådet har beträffande intera representetion anfört att det inte förefaller lärapligt att en tidsbegränsning skall kunna utläsas enbart av själva begreppet representotion. Lagrädet vänder sig frärast eraot att de avsedda inskränkningaraa i skattefriheten vid representetion inte på något sätt antyds i författaingstexten. Lagrådet har därför föreslagit att i förhållande till lagrädsremissens lagtextförslag ett förtydligande görs så att det klart framgår av lagtexten att skattefriheten gäller endast ora sammankomsten är tillfållig och av kort varaktighet. Lagförslaget har därför kompletterate pä sätt Lagrådet föreslagit.

Skattefrihet införs för premie för av arbetegivaren togen försäkring avseende reseskydd under ansfållds tjänsteresa. Med reseskydd avses skydd mot skador på person eller egendom som uppkommer vid resa. Reseskyddet kan omfatte bl.a. stöld av och skador på resgods, ansvars­skada, rätteskydd, överfallsskydd, kostnader vid olycksfall eller akut sjukdom, invaliditete- och dödsfallsersättning på grand av olycks­fallsskada, hemresa vid t.ex. sjukdom eller dödsfall herama, strejk och andra förseningar

punkt 10

I denna punkt regleras värderingen av förmån av räntefria lån eller län där räntan understiger marknadsräntan, som lämnate av arbetegivare eller uppdragsgivare till arbetetegare eller uppdragstegare. Vid bedömningen av om ett förmånligt län föreligger skall, som hittills varit fallet, en Jämförelse göras raed marknadsräntan vid länetillfållet. Enligt gällande regler skall ett sådant förmånligt lån i svensk valuto alltid värderas till skillnaden mellan å ena sidan steteläneräntan vid utgängen av november året före beskattningsåret raed tillägg av en procentenhet och ä andra sidan den avtelade räntan. När det gäller värderingen införs delvis nya regien

I tredje stycket anges hur län i svensk valute, beträffande vilka räntan besfårate att utgå efter en fast räntesate eller i fast förhållande till marknadsräntan för lån av ifrägavarande slag, skall beräknas. Med lån för vilka räntan besfåmts att utgå efter en fast räntesate avses till att börja med lån som löper med en på förhand besfåmd ränte under hela lånetiden/lånete villkorstid. Ett typiskt exempel är ett femårigt bundet

55

bostedslån dar räntesatsen för hela femårsperioden anges vara t.ex. 12,50    Prop. 1992/93:127

procent. Även räntefria lån hör hit. Till denna grapp skall också räknas

län där räntan är besfåmd i en fast relation till marknadsräntan. Så kan

t.ex. vara fallet om det avtolate att räntan under en viss besfåmd period

skall utgå efter en räntesate som vid varje tillfålle ligger en procentenhet

under marknadsräntan för den typ av lån som är i fråga.

För dessa lånetyper skall värderingen göras utifrån en Järaförelse som avser länetillfållet. Den avtolade räntan vid länetillfållet skall jämföras raed den då gällande stotelåneräntan, SLR. Förmånens värde besfåms således pä grundval av skillnaden mellan ä ena sidan SLR vid länetill­fållet raed tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtelade räntesateen. Den räntemarginal som sålunda besfåms gäller under hela den tid som lånet löper med oförändrade villkon

Det kan uppkomma situationer där det bedöras föreligga ett förmånligt lån, eftersom den avtolade räntan understiger marknadsräntan, men där något förmånsvärde inte uppkommer på grund av att jämförelseräntan understiger den avtolade räntan. Om så är fallet uppkommer inte heller senare nägot förmånsvärde såvida inte lånevillkoren ändras så att ett nytt avtol får anses föreligga.

För lån som tillhör den grapp som skall värderas enligt tredje stycket

men som tecknate före det att SLR började fastefållas (den 5 december

1986) skall som jämförelseränte - i sfållet för SLR plus en procentenhet -

gälla den vid länetillfållet gällande marknadsräntan för lån av samma typ

som ligger till grund för SLR med tillägg av en procentenhet.

I ett nytt fiärde stycke regleras hur värderingen av övriga län i svensk valuto skall ske. Huvudregeln är att värderingen sker på samma sätt som hittills, nämligen genom en jämförelse mellan å ena sidan SLR vid utgången av november året före beskattaingsäret med tillägg av en procentenhet och ä andra sidan den avtolade räntan. Huvudregeln korapletteras dock med en regel sora innebär att raan vid en avsfåranings-tidpunkt, utgången av maj, under beskattningsåret kontrollerar ora SLR sedan utgången av november året före beskattningsåret har förändrate -uppåt eller nedåt - med minst två procentenheten Om en sådan förändring av SLR har inträtt skall förmånen för beskattningsårete andra halvår värderas till skillnaden mellan ä ena sidan SLR vid utgången av raaj under beskattaingsäret raed tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtolade räntan.

För förmånliga län i utländsk valute införs i femte stycket motsvarande värderingsregler med det undanteget att Jämförelseräntan, i likhet raed vad som i dag är fallet, skall vara marknadsräntan för lån av likartat slag som ligger till grund för SLR i det länete valuto med tillägg av en procentenhet,

I sjätte stycket görs en följdändring på grund av att regleraa i punkt 14 hänvisar till punkt 10 tredjefemte styckena.

punkt 14

Har fåraansföretog lämnat företogsledare eller företogsledare närsfående person ett förmånligt lån skall det värderas pä samma sätt som gäller för

56

arbetetegare eller uppdragstegare enligt punkt 10 tredje - femte styckena    Prop. 1992/93:127 av anvisningaraa till 32 §.

Denna besfåmmelse föreslås också ändrad i proposition 1992/93:108, Skattelättnader vid utekiftning av aktier i riskkapitelbolag m.m.

till 33 §

punkt 3

I anvisningspunkten finns regler om avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänstereson

I fiärde stycket anges maximibeloppet för dag till 0,5 procent av basbe­loppet för beskattningsåret avrandat till närmaste tiotel kr. Dette belopp kallas helt maximibelopp och motsvarar vad som tidigare kallate helt maxiraibelopp för dag.

Övriga belopp i anvisningspunkten anges i relation till det hela maximibeloppet.

Ytterligare en ändring görs, nämligen i nionde stycket. Enligt gällande lydelse skall skattekyldig som har rätt till avdrag för ökade lev­nadskostaader enligt denna punkt och som erhållit kostförmån reducera avdraget med hänsyn härtill. Sådan skyldighet skall i sfållet inträda så fort en kostförmån tillhandahållits. Härigenom tydliggörs att det för reduktion inte krävs att kostförmånen faktiskt åtnjutite. Undanteg görs dock för sådana kostförmåner på transportmedel som enligt punkt 3 försto stycket av anvisningaraa till 32 § inte är skattepliktiga. För sistaämnda kostförmåner behöver nägon reducering inte göras. För övriga kostförmåner skall avdraget däremot reduceras även om kostför­månen är skattefri - som t.ex. viss hotellfriikost vid tjänsteresa eller kost vid representotion. Detto gäller dock inte om den skattekyldige inte kunnat åtajute kostförmånen på grand av t.ex. fysiska hinder eller tidsmässiga skäl. I dessa fall kan det inte anses att kostförmånen tillhandahållite den skattekyldige.

punkt 3 a

I denna punkt regleras avdragsrätten för ökade levnadskostnader vid tillfållig ansfållning och dubbel bosättning. Ändringaraa i sjätte och sjunde styckena är i princip av sainma slag som ändringaraa i punkt 3.

punkt 3 b

I denna punkt regleras rätten till avdrag för kostaad för hemresor vid dubbel bosättning och har kommenterate i allmänmotiveringen (avsnitt 2.7).

till 42 §

punkt 3

Ändringen av denna punkt är föranledd av att värdet av fri kost skall avrandas så att öretel inte uppkommen Om raan först räknar ut värdet

57

av helt fri kost och avrandar dette belopp till närmast tiotol kronor -    Prop. 1992/93:127 belopp som avslutas med 14 avrandas nedåt och belopp som avslutos med 59 avrundas uppåt och därefter bryter ut värdet av en måltid från detta belopp undviker man att hanma på ören.

Förmånsvärdet av fri frakost bör också framgå av lagtexten och vara lika med 20 % av förmånsvärdet för helt fri kost.

9.2 Lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

19 §

I den föreslagna lydelsen av det led i paragrafen som reglerar skat­tefriheten för utbildningsstipendier har som villkor för skattefrihet angette att stipendiet inte får utgöra ersättaing för arbete eller annan prestation. Uttrycket prestetion måste anses ha en något vidare innebörd än begreppet arbete. Därigenom markeras att en viss inskränkning skett av det skattefria området.

Lagrådet har beträffande denna fräga anfört följande.

Besfåmmelsen om frihet från inkomstekatt i fråga om stipendium, som är avsett för mottogarens utbildning, föresläs i lagrådsremissen ändrad när det gäller undantog från skattebefrielsen. Till föreskriften att stipendiet inte får utgöra ersättning för "arbete, som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning" skall nu fogas en undantogsregel beträffande "annan prestotion" under sarama föratsättaing. I motiveringen till ändringen tolas i sfållet för om prestotioner "för utgivarens räkning" om prestetioner som är av "direkt intresse" för utgivaren. Eftersom begreppen "för utgivarens räkning" och "i utgivarens intresse" inte alltid torde sammanfalla har Lagrådet för att det senare alteraativet skall omfattas av besfåmmelsen, föreslagit en viss Justering av lagtexten.

Författningsbesfåramelsen har ändrate i enlighet raed Lagrådete förslag.

Vidare vidtas några justeringar i regleraa om skattefrihet för bampen­sion och om särskilt grandavdrag för pensionären Ändringaraa kom­raenteras närmare i den allraänna motiveringen, (avsnitten 6.1 och 6.2).

9.3 Lag om ändring i lagen (1992:841) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

33 § 1 mom.

Besfåmmelsen iimebär att det sker en tidsmässig utvidgning av avdrags-rätten för kostaader i hobbyverksamhet hänförliga till år före beskatt­ningsåret med ytterligare lyra ån Avdrag får göras för utgifter som är att anse som kostaader för intäkteraas förvärvande om de betelate under beskattningsåret, eller ora de betelate under något av de fem år som föregår beskattningsåret, i den mån de överstiger resp. års intäkten

Exempel. En travhäst vinner år 1992 ett lopp och hästens ägare erhåller 100 000 kr i prispengan De avdragsgilla kostnaderaa för trav­hästverksamheten har under året uppgått fill 40 000 kr varför det upp-

58

kommer en skattepliktig mkomst av hobbyverksamhet vid 1993 års toxe- Prop. 1992/93:127 ring raed 60 000 kr. År 1989 uppgick eraellertid ägarens avdragsgilla utgifter i hobbyverksamheten till 30 000 kr och inkomsteraa endast till 5 000 kr, varför det under detto är uppkom ett underskott på 25 000 kr. Detto underskott kan emellertid utayttjas vid 1993 års toxering. År 1990 gick verksamheten Jämnt ut och år 1991 redovisade ägaren ett underskott på 10 000 kr. Även dette underskott kan utayttjas vid 1993 års toxering. Inkomsten av hobbyverksamheten blir således för beskattaingsäret 1992 (60 000 - 25 000 - 10 000) = 25 000 kr. Enligt de äldre besfåraraelseraa skulle endast underskottet från år 1991 kunnat utayttjas. Eftersom de nya besfåmmelseraa skall träda i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas försto gången vid 1994 års toxering kommer underskott som gär att utayttja enligt de nya regleraa att hänföra sig tidigast till är 1988.

Anvisningama

till 23 §

punkt 23

Premie för reseskyddsförsäkring för egenföretogare blir avdragsgill i inkomstelaget näringsverksamhet. I inkomstelaget tjänst återflnns motsvarande besfåmmelse i punkt 3 av anvisningaraa till 32 §. Vad sora avses med reseskydd har närmare utvecklate i specialraotiveringen till sistaämnda anvisningspunkt.

9.4 Uppbördslagen (1953:272)

I paragrafens andra stycke görs ett tillägg som anger att värdering av förmånliga lån skall göras i enlighet med vad som gäller vid inkomsttoxe­ringen.

9.5 Lagen (1990:325) om självdeklaration och

kontrolluppgifter

Ändringen kommenteras i den allraänna motiveringen, (avsmtt 6.2).

9.6 Lagen (1980:865) mot skatteflykt

Lagen mot skatteflykt upphävs fno.m. den 1 januari 1993. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt på rättehandlingar som företegite under fiden den 1 Januari 1981 - den 31 december 1992.

Med hänsyn till de processuella besfåmmelseraa i lagen kan framsfållan om prövning göras inom fem år efter utgången av det ifrågavarande texeringsåret. Framsfållning om prövning avseende en rättehandling som företegite i december 1992 kan således göras före 1998 års utgång, eller vid bmtna räkenskapsår, 1999 års utgång.

59

9.7 Lag om avdrag för kostnader för bilresor till och från     Prop. 1992/93:127 arbetsplatsen vid 1994 års taxering

Lagen kommenteras i den allmänna motiveringen (avsmtt 5).

10 Hemställan

Jag hemsfåller att regeringen föreslår riksdagen att anto förslagen till

1.

lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),

2.

lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i kommunalskatte­lagen (1928:370),

3.

lag om ändring i lagen (1992:841) om ändring i kommunal skatte­lagen (1928:370),

4.

lag om ändring i uppbördslagen (1953:272),

5.    lag  om ändring  i  lagen  (1990:325)  om  självdeklarafion  och

kontrolluppgifter,

6.

lag om upphävande om lagen (1980:865) mot skatteflykt,

7.

lag om avdrag för kostaader för bilresor till och från arbeteplateen vid 1994 års toxering.

11  Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och besluter att genom proposition föreslå riksdagen att anto de förslag som föredragan­den har lagt fram.

60

Remissammanställning

Prop. 1992/93:127

Bilaga 1 Förteckning över de remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet

(SOU 1992:57) Beskattning av vissa nataraförmåner m.ra.

Efter reraiss har yttranden över betänkandet avgette av Riksförsäkrings­verket, Finansinspektionen, Riksskatteverket, Göte Hovrätt, Kammar­rätten i Stockholm, Kammarrätten i Göteborg, Länsrätten i Stockholras län. Länsrätten i Kronobergs län. Riksbanken, Riksgäldskontoret, Stetens Arbetegivarverk, Stetekontoret, Riksrevisionsverket, Centralorganisatio­nen SACO, Föreningen Auktoriserade Revisorer FAR, Företogaraas Riksorganisation, Kooperativa Förbundet, Landsorganisationen i Sverige, Sparbankeraas Bank, Svenska Arbetegivareföreningen, Svenska Bankföre­ningen, Sveriges Försäkringsförbund, Svenska Kommunförbundet, Svenska Revisorsamfundet SRS, Sveriges Föreningsbank, Sveriges Köp­raannaförbund, Sveriges Hotell- och Restourangförbund, Industriför­bundet, Tjänsteraännens Centralorganisation, Rikskuponger AB, Svenska Travsportens Centralförbund, Svenska Galoppsportens Centralförbund, AB Trav och Galopp, Bankinstitalens Arbetegivareorganisation, Sveriges Biodlares Riksförbund samt Lunchfrärajandet.

Reraissyttranden har dessutora inkorarait från Svenska Restouratör-förbundete Arbetegivareförening, Svenska Golfförbundet, Stockholras Handelskararaare, Hotell- och Resteurangansfålldas Förbund, Folkhälso-institatet samt Överbefålhavaren.

Riksbanken och Sveriges Försäkringsförbund har avsfått från att yttra sig. SACO har åberopat ett av Förbundet för Jurister, Samhällsvetere och Ekonomer (JUSEK) upprättet yttrande.

Företogaraas Riksorganisation, Stockholms Handelskammare, Svenska Arbetegivareföreningen, Sveriges Industriförbund samt Sveriges Köp­mannaförbund åberopar ett av Näringslivete Skattedelegation upprättot yttrande.

Svenska Bankföreningen och Bankinstitatens Arbetegi vareorganisation, (Organisationeraa), har avgett ett gemensamt yttrande. Sveriges Före­ningsbank har åberopat Organisationeraas yttrande.

61

Lagrådsremissens lagförslag

1   Förslag till

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att punkteraa 3, 10 och 14 av anvisningaraa till 32 §, punktema 3,3 a och 3 b av anvisningaraa till 33 § särat punkt 3 av anvisningaraa till 42 § koraraunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse.

Prop. 1992/93:127 Bilaga 2

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Anvisningar till 32 §

3.' Såsom intäkt av tjänst skall upptegas, bland annat, hyresvärdet av bostod, som kan vara åt den ansfållde upplåten. För den, som är ansfålld och såsom löneförmån åtnjuter bostod, skall alltså värdet av derma bostodsförmån medräk­nas vid löneförmåneraas uppskatt­ning. Såsom intäkt skall även upptogas exerapelvis värdet av fri kost och fria resor ävensom skat­ter, försäkringar o,d,, som arbete­givaren betelat för den ansfålldes räkning eller eljest tillhandahålUt. Arbetegivares kostnader för tryg­gande av arbetetogares pension genom avsättning eller pensions­försäkring utgör dock icke skatte­pliktig intäkt för den ansfållde.

'Senaste lydelse 1990:1140.

3. Såsom intäkt av tjänst skall upptogas, bland annat, hyresvärdet av bostod, sora kan vara åt den ansfållde upplåten. För den, som är ansfålld och såsom löneförmån åtnjuter bosted, skalt alltså värdet av denna bostedsförmån medräk­nas vid löneförmåneraas uppskatt­ning. Såsora intäkt skall även upptogas exerapelvis värdet av fri kost och fria resor ävensora skat­ter, försäkringar o.d., som arbete­givaren betelat för den ansfålldes räkning eller som den anställde annars tillhandahållits på grund av anställningen. Skatteplikt föreligger dock inte för värdet av fri kost som åtnjuts på allmänna transport­medel vid tjänsteresa eller för värdet av fri frukost som åtnjuts på hotell eller liknande inrättning i samband med övernattning där under tjänsteresa, allt under förut­sättning an kosten obligatoriskt ingår i priset för tjänsten i fråga. Värdet av fri kost som åtnjuts vid representation utgör inte heller skattepliktig intäkt. Arbetegivares kostnader för tryggande av arbet­stegares pension genom avsättning eller pensionsförsäkring utgör inte skattepliktig intäkt för den an­sfållde. Förmån av fri försäkring avseende reseskydd under tjäns­teresa är inte heller skattepliktig.

62

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Angående värdesättningen å bostodsförmån och andra nataraförmåner, som kunna ingå i avlöningen, meddelas besfåraraelser i 42 § och därtill hörande anvisningar Är tjänstebostod med hänsyn till vederbörande tjänstinnehavare i tjänsten åliggande representotionsskyldighet större än som skäligen kan anses erforderligt för en person i motsvarande sfållning men utan särskild, med tjänsten förenad representotionsskyldighet, skall såsora värde ä bostodsförmånen upptogas allenast vad som kan anses raotsvara en bostod av sistnänmda beskaffenhet. Motsvarande gäller, därest tjänstebostod av annan anledning är större än som kan anses erfor­derligt för tjänstinnehavarens och hans familjs behov. Har tjänstinneha­vare fått utgiva ersättning för bostodsförmån, skall givetvis bostodens uppskattode värde därmed minskas.

10. Har arbetegivare eller uppdragsgivare lämnat arbetetogare eller uppdragstogare förmån av räntefritt lån eller lån där räntan understiger marknadsräntan skall arbetetogaren eller uppdragstegaren beskattas för värdet av förmånen sora intäkt av tjänst. Belopp raotsvarande värdet av förmånen skall anses som en betold ränteutgift.

Med lån från arbetegivare eller uppdragsgivare liksfålls annat lån om det finns anledning anto att arbetegivaren eller uppdragsgivaren förmedlat det.

Förmånens värde skall beräknas till skillnaden mellan å ena sidan stotelåneräntan vid utgången av november året före beskattnings­året raed tillägg av en procenten­het och å andra sidan den avtolade räntan.

-Senaste lydelse 1990:1421.

Förmånens värde skall för så­dant lån i svensk valuta beträffan­de vilket räntan bestämts att utgå efter en fast räntesats eller i fast förhållande till marknadsräntanför lån av ifrågavarande slag, beräk­nas på grandval av skillnaden mellan å ena sidan stotelåneräntan vid lånetillfället raed tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtolade räntesatsen. I fråga om lån av nu angivet slag som upp­tagits före den 5 december 1986 skall, i stället för statslåneräntan vid lånetillfället, tillämpas när­mast motsvarande ränta.

För annat lån i svensk valuta än lån som avses i tredje stycket skall förmånens värde beräknas på grundval av skillnaden mellan å ena sidan statslåneräntan vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtalade räntan för beskatt­ningsåret. Har vid utgången av maj under beskanningsåret stats­låneräntan ändrats med minst två procentenheter i förhållande till dess storlek vid utgången av no-

Prop. 1992/93:127 Bilaga 2

63

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 vember året före beskattningsåret, skall förmånens  värde för tiden juli-december beskattningsåret be­stämmas till skillnaden mellan å ena   sidan   statslåneräntan    vid utgången av maj beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtalade räntan. Såvitt avser lån sora upptogite i       Såvitt avser lån sora upptegite i utländsk   valuto  skall förmånens    utländsk valuto tillämpas vad som värde   beräknas   till   skillnaden    sagts i tredje och fiärde styckena mellan å ena sidan marknadsrän-    med den ändringen att vad som där tan  i  den  aktuella  valutan   vid   sagts om statslåneräntan i stället utgången av november året före    skall  avse  närmast  motsvarande beskattningsåret med tillägg av en    ränta för lån i den aktuella valu-procentenhet och å andra sidan    tan. den avtalcuie räntan.

Det som sagts i denna punkt Det som sagte i denna punkt gäller ej i fall som avses i punkt första och aruira styckena gäller ej 14 sjätte stycket av anvisningaraa.     i fall som avses i punkt 14 sjätte

stycket av anvisningaraa. 14,'' Anskaffar ett fåraansföretog från annan än delägare eller delägare närsfående person egendora, sora uteslutande eller så gott sora ute­slutande är avsedd för privat brak för företogsledare i företoget eller företogsledare närsfående person, skall ett belopp motsvarande an­skaffningskostnaden för egendoraen tas upp som intakt av tjänst hos företogsledaren. Vad nu sagte gäller inte anskaffhing av bil sora föranleder beskattning av bilförmån.

Avyttrar delägare i fåmansföreteg eller delägare närsfående person egendom till företoget skall, om priset är högre än egendomens mark­nadsvärde, det överskjutande beloppet beskattas hos överlåtoren som intäkt av tjänst. Av 24 § 6 mom, lagen (1947:576) om stotiig in­komstekatt framgår att återsfående del av vederlaget skall beaktas vid beräkning av realisationsvinst särat att vid denna beräkning särskilda undantogsregler gäller för fastighet och bostodsrätt. Avser avyttringen sådan egendom som avses i 31 § näranda lag gäller dock, oavsett hur priset förhåller sig till marknadsvärdet, att hela vederlaget, utan avdrag för något omkostaadsbelopp, skall beskattos hos överlåtoren som intäkt av tjänst, såvida inte egendomen är eller kan väntas bli till nytte för företeget.

Vad som i andra stycket sägs ora bostodsrätt gäller endast sådan bostodsrätt sora avses i 26 § 1 raora, försto stycket lagen ora stotlig inkomstekatt raen tillämpas även i fråga om andel eller aktie sora avses i andra stycket av samma moment.

Senaste lydelse 1991:982.

64

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2

Förvärvar delägare i fåraansföretog eller delägare närsfående person egendora från företoget till lägre pris än egendomens marknadsvärde, skall ett belopp motsvarande skillnaden beskattas hos förvårvaren som mtäkt av tjänst. Vad nu sagte gäller också när delägare i fåmansägt handelsbolag eller delägare närsfående person förvärvar egendom från handelsbolaget, om egendomen omfattor sädant hus eller avser sådan lägenhet som i och med förvärvet blir eller kan antas komina att bli privatbostad enligt 5 § andra eller Qärde stycket eller tomtmark som avses bli bebyggd med sådan bostod. Försto meningen tillämpas inte när det är företogsledaren som förvärvar egendomen och denne har beskattote enligt förste stycket vid företegete förvärv av egendomen.

Har företogsledare i ett fåraansföretog eller ett fåmansägt handelsbolag eller företogsledare närstående person uppburit hyra eller annan ersättning frän företoget för lokal, som ägs eller disponeras av företogsledaren eller den honom närsfående, skall ersättningen, såvida den inte skall beskattas såsom intäkt av näringsverksamhet, hos mottogaren beskattas som intäkt av tjänst. Mottogaren får dock åtajuto skäligt avdrag för den kostaad som han fått vidkännas på grund av att företoget utayttjat lokalen i fräga.

Har fåraansföretog lämnat före-       Har fåraansföretog lämnat före­togsledare eller företogsledare när-    togsledare eller företogsledare när­sfående person förmån av ränte-    sfående person fönnån av ränte­fritt lån eller lån där räntan under-    fritt lån eller lån där räntan under­stiger marknadsräntan, skall lånto-    stiger marknadsräntan, skall lånto­garen beskattas för värdet av för-    garen beskattas för värdet av för­månen som intäkt av tjänst. För-    månen som intäkt av tjänst. För­månens värde skall beräknas ////    månens värde skall beräknas på skillnaden   mellan   å  ena  sidan    sätt som anges i punkt 10 tredje-statslåneräntan  vid utgången  av   femte styckena, november året före beskattnings­året med tillägg av en procenten­het och å andra sidan den avtalade räntan. Såvitt avser lån som upp­tagits i utländsk valuta skall för­månens värde beräknas till skillna­den mellan å ena sidan marknads­räntan i den aktuella valutan vid utgången av november året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet och å andra sidan den avtalade räntan.

Har fåraansföretog lämnat lån till företogsledare eller företogsledare närstående person och har lånet skrivite ned i företegete räkenskaper, skall det nedskrivna beloppet beskattos hos låntogaren som intäkt av tjänst. Vad nu sagte gäller dock inte lån som avses i punkt 15.

Som fåraansföretog räknas

a) aktiebolag och ekonomisk förening, vari en fysisk person eller ett fåtol fysiska personer äger så många aktier eller andelar att dessa personer har mer än hälften av rösteraa för aktieraa eller andelaraa i företoget; samt

5 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 127

65

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2

b) aktiebolag och ekonomisk förening vars verksamhet är uppdelad på verksamhetegrenar, som är oberoende av varandra, såvida en person genom aktie- eller andelsinnehav, avtol eller på därmed Jämförligt sätt har den reella besfåraraanderätten över sådan verksamhetegren och själv­ständigt kan förfoga över dess resultot.

Som fåraansföretog räknas dock inte aktiemarknadsbolag enligt in­siderlagen (1990:1342). Som fåmansföretag räknas inte heller bo­stadsföreningar och bostadsaktiebolag som avses i 2 § 7 mom. första stycket lagen om statlig inkomstekatt.

Som fåmansägt handelsbolag räknas

a)

handelsbolag, vari en fysisk person eller ett fåtol fysiska personer genom sitt andelsinnehav eller pä annat sätt har ett besfåmmande inflytande; samt

b)

handelsbolag, vars verksamhet är uppdelad på verksamhetegrenar som är oberoende av varandra, såvida en person genora andelsinnehav, avtol eller på därmed Jämförligt sätt har den reella besfåmmanderätten över sådan verksamhetegren.

Med ägare enligt ättonde och tionde styckena avses den som - direkt eller genom förmedling av juridisk person - äger eller pä därmed Jämförligt sätt innehar aktie eller andel i företoget.

Som företogsledare i fåmansföretag eller fåmansägt handelsbolag skall anses den eller de personer som till följd av eget eller närsfående persons aktie- eller andelsinnehav i företoget eller annan liknande grund har ett väsentiigt inflytande i företaget eller - där fråga är om företog som avses i ättonde stycket b eller tionde stycket b - den som har den reella be­sfåmmanderätten över viss verksamhetegren och självständigt kan förfoga över dess resultot.

Vid tillämpning av denna anvisningspunkt skall såsom närsfående person raknäs föräldrar, far- och morföräldrar, raake, avkomling eller avkomlings make, syskon eller syskons make eller avkomling samt dödsbo vari den skattekyldige eller någon av näranda personer är delägare. Med avkomling avses Jämväl styvbara och fosterbara.

till 33 §

3.* Har skattekyldig i sitt arbete företogit resor som varit förenade med överaattning utom den vanliga verksamhetsorten, äger han rätt till avdrag för den ökning i levnadskostaaden, som han har haft på grund av att han vistote utom sin vanliga verksamhetsort.

Den vanliga verksamhetsorten utgörs av ett område inom ett avstånd av 50 kilometer från den skattekyldiges tjänstesfålle. Med vanlig verksam­heteort liksfålls ett område inom ett avstånd av 50 kilometer frän den skattekyldiges bostad. Tjänsteställe är den plate där en arbetetogare fullgör huvuddelen av sitt arbete. Om detto sker under förflyttning eller

Senaste lydelse 1990:650.

66

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

pä arbetsplatser som hela tiden växlar, anses som tjänstesfålle i regel den plate där arbetetogaren fullgör en del av sitt arbete, såsom att hämto och lämna arbetematerial eller utföra förberedande och avslutande arbete-uppgiften Om arbete pä varje arbeteplate pågår begränsad tid enligt de villkor som gäller för vissa arbetetogare inom byggnads- och anläggnings­branschen eller därmed Jämförliga branscher skall den skattekyldiges bostod anses som tjänstesfålle.

Kostaadsökning enligt försto stycket kan avse utiägg för logi, merkost­nad för måltider samt diverse småutgifter

Har arbetegivare för förrättning Har arbetegivare för förrättning inom riket utgivit ersättning för att    inom riket utgivit ersättning för att

Vill skattekyldig visa att kostaadsökningen i en och samma ansfålhiing varit större än avdrag som beräknate i enlighet med vad nu sagte, skall utredningen avse hans samtliga förrättningar inom riket i nämnda ansfållning under beskattningsåret.

fåcka kostaadsökningen för målti­der och småutgifter - dagtrak­tamente -, och visar den skatt­skyldige inte större ökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburaa ersättningen, dock högst 150 kronor per dag (helt maximibelopp för dag). Detto maximibelopp avser kost­nadsökning för måltider och små­utgifter under varje hel dag som har togite i anspråk för resan. Som hel dag anses även avresedag om resan har påbörjate före kl. 12.00 och hemkomstdag om resan har avslutote efter kl. 19.00. Om resan har påbörjate senare eller avslutote tidigare skall avdraget besfåmmas till högst ett halvt maximibelopp.

Om den skattekyldige inte fått ersättning från arbetegivaren för att fåcka kostaadsökning för måltider och småutgifter men gör sannolikt att han haft sådana merkostaader medges avdrag enligt schablon med 75 kronor per dag.

Avdrag för kostaad för logi vid förrättning inom riket medges med belopp motsvarande den faktiska utgiften. Kan den skattekyldige inte visa logikostaaden medges avdrag

fåcka kostnadsökningen för målti­der och smäutgifter (dagtrakta­mente), och visar den skattekyl­dige inte större ökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburaa ersättningen, dock högst med ett belopp per dag som motsvarar 0,5 procent av det för beskattningsåret gällande bas­beloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kro­nor (helt maximibelopp). Detto maximibelopp avser kostaadsök­ning för måltider och småutgifter under varje hel dag som har togite i anspråk för resan. Som hel dag anses även avresedag om resan har påbörjate före kl. 12.00 och hem­komstdag om resan har avslutote efter kl. 19.00. Om resan har påbörjate senare eller avslutote tidigare skall avdraget besfåmmas till högst ett halvt maximibelopp.

Om den skattekyldige inte fått eisättning från arbetegivaren för att fåcka kostaadsökning för måltider och smäutgifter men gör sannolikt att han haft sådana merkostaader medges avdrag enligt schablon raed ett halvt maximibelopp per dag.

Avdrag för kostaad för logi vid förrättning inom riket medges med belopp motsvarande den faktiska utgiften. Kan den skattekyldige inte visa logikostnaden medges avdrag

Prop. 1992/93:127 Bilaga 2

67

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 med belopp motsvarande ersättning    med belopp motsvarande ersättaing som uppburite från arbetegivaren    som uppburite frän arbetegivaren     nattraktamente.     Detta    (nattraktamente).   Detto   av-avdrag fär dock inte över-    drag får dock inte överstiga ett stiga   75   kronor   per   natt    halvt maximibelopp per nsM.. (maximibelopp för  natt).

När arbete utom den vanliga verksamhetsorten varit förlagt till en och samma ort inom riket under längre tid än tre månader i en följd bedöms rätten till avdrag och beräknas detto enligt besfåmmelseraa i punkt 3 a. En löpande förrättning anses braten endast av uppehåll som beror pä att arbetet förläggs till annan ort under minst fyra veckon

Har skattekyldig som har rätt till Har skattekyldig som har rätt till

avdrag för ökade levnadskostaader avdrag för ökade levnadskostaader

enligt denna punkt erhållit kost- enligt denna punkt tillharulahållits

förmån skall avdraget reduceras kostförmån skall avdraget reduce-

med hänsyn härtill.

ras med hänsyn härtill, såvida inte

förmånen avser fri kost som till­handahållits på allmänna trans­portmedel vid tjänsteresa och som inte utgär skattepliktig intäkt.

Kostaadsökning under förrättaing som varit förenad med överaattning på utrikes ort, får beräknas för varje förrättning för sig. Avdraget skall även här, om den skattekyldige inte visar större ökning, anses ha uppgått till belopp som motsvarar den kostaadsersättning som arbetegivaren givit ut, dock högst med belopp som kan anses motsvara störste normala ökning i levnadskostaaden imder ett dygn för respektive förrättningsland.

3 a. En avdragsgill fördyring avseende ökade levnadskostaader kan inte anses föreligga enbart av den anledningen att den skattekyldige arbeter pä annan ort än den där han har sin bosted. Avdrag medges dock i följande fall, nämligen om

arbetet avser endast en kortare tid,

arbetet visserligen inte kan betecknas som kortvarigt men ändå typiskt sett är tidsbegränsat till sin natar eller sädant att en fast anknytning till den tidigare bostodsorten krävs,

arbetet skall bedrivas på flera olika platser eller

det av annan anledning inte skäligen kan ifrägasättas att flyttning bör ske till arbetsorten.

Oavsett vad som ovan sagte har en skattekyldig, som på grund av sitt arbete flyttet till ny bostadsort, rätt till avdrag för ökade levnadskostaader om bostod för den skattekyldige, dennes make, sambo eller familj behållite på den tidigare bostadsorten och sådan dubbel bosättning är skälig pä grand av

makes eller sambos förvärvsverksamhet,

svårighet att anskaffa fast bostad på verksamhetsorten eller

annan särskild omständighet.

'Senaste lydelse 1990:650.

68

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Avdrag enligt denna punkt medges endast om överaattning på arbeteor­ten äger ram.

Avdrag medges endast om avståndet mellan bostedsorten och arbeteor­ten är längre än 50 kilometen

Avdrag enligt försto stycket medges under längst två år och i övrigt under längst tre år för gifta eller samboende par och under längst ett år för ensamsfående skattekyldiga. I den angivna tiden skall inräknas tid under vilken avdrag för samma förrättning medgette enligt punkt 3. Avdrag medges dock för längre tid än som sagte nu, om ansfållningens natar eller andra särskilda skäl tolar för det.

Avdrag för kostnad för logi be- Avdrag för kostaad för logi be­räknas till belopp motsvarande den    räknas till belopp motsvarande den

taktiska utgiften. För skattekyldiga som avses i pimkt 3 ovan medges dock avdrag enligt besfåmmelseraa i punkt 3 sjunde stycket. Ökningen i kostnaderaa för måltider och småutgifter på arbetsorten beräknas antingen enligt utredning om den faktiska kostaadsökningens storlek eller schablonmässigt. Den scha­blonmässiga ökningen beräknas

1.

för skattekyldiga som under de förste tre månaderaa av borto­varon medgivite avdrag enligt punkt 3 ovan och som alltjärat uppbär kostaadsersättning från arbetegivaren till 700 kronor per dag,

2.

för skattekyldiga som medges avdrag enligt försto stycket till 75 kronor per dag (en halvt maximi­belopp) under de försto tre måna­deraa av bortovaron och därefter samt i fall av dubbel bosättning till 50 kronor per dag (ett tredjedeb maximibelopp).

Har skattekyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostaader enligt denna punkt erhållit kost­förmån skall avdraget reduceras med hänsyn härtill.

faktiska utgiften. För skattekyldiga som avses i punkt 3 ovan medges dock avdrag enligt besfånunelseraa i punkt 3 sjunde stycket. Ökningen i kostaaderaa för måltider och småutgifter på arbetsorten beräknas antingen enligt utredning om den faktiska kostnadsökningens storlek eller schablonmässigt. Den scha­blonmässiga ökningen beräknas

1.

för skattekyldiga som under de förste tre raånaderaa av borto­varon raedgivite avdrag enligt punkt 3 ovan och som alltjämt uppbär kostnadsersättning från arbetegivaren till 70procent av helt maximibelopp per dag,

2.

för skattekyldiga som medges avdrag enligt försto stycket till en halvt maximibelopp per dag under de försto tre månaderna av borto­varon och därefter särat i fall av dubbel bosättning till 30 procent av helt maximibelopp per dag.

Har skattekyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt denna punkt tillharulahållits kostförmån skall avdraget reduce­ras med hänsyn härtill, såvida inte förmånen avser fri kost som till­handahållits på allmänna trans­portmedel vid tjänsteresa och som inte utgör skattepliktig intäkt.

Prop. 1992/93:127 Bilaga 2

6 Riksdagen 1992193. 1 saml. Nr 127

69

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

3 b,'' Den som pä grand av sitt arbete vistos på annan ort än sin eller sin familjs heraort, äger rätt till skäligt avdrag för kostnad för en hemresa varje vecka om avståndet mellan heraorten och arbeteorten är längre än 50 kilometen Avdraget gäller endast kostnad för resa inom riket.

Avdraget skall i regel beräknas Avdraget skall i regel beräknas efter kostnad för billigaste fårdsätt,    efter kostnad för billigaste fårdsätt.

Prop. 1992/93:127 Bilaga 2

Om avståndet mellan hemorten och arbetsorten överstiger sjuhundra kilometer eller resan företagits till eller från Gotland medges dock avdrag för kostnad för flygresa. Ora godtegbara allraänna kora-raunikationer saknas får avdrag raedges för kostnader för resa raed egen bil enligt den schablon som anges i punkt 4.

Om godtogbara allmänna kora-raunikationer saknas får avdrag raedges för kostnader för resa raed egen bil enligt den schablon sora anges i punkt 4. Avdrag medges även för skälig kostnad för flyg­resa.

till 42 §

3.' Förmånsvärdet av fri måltid bestående av ett mål om dagen (lunch eller middag) är lika med genomsnittepriset i riket för en lunchmältid av nonnal beskaffen­het. Förmånsvärdet av helt fri kost är lika raed 250 procent av nämn­da genomsnittspris.

3. Förmånsvärdet av helt fri kost beräknas per dag till ett belopp -avrundat till närmaste tiotal Icro­nor - som motsvarar 250 procent av genomsnittepriset i riket för en lunchmältid av normal beskaffen­het. Förmånsvärdet av en fr i måltid bestående av ett mål om dagen (lunch eller middag) är lika med 40 procent av förmånsvärdet för helt fri kost. Förmånsvärdet av fri frukost är lika med 20 procent av förmånsvärdet för helt fri kost. Bidrar arbetegivaren till kostnaderaa för ansfållds måltid och kommer härigenora den ansfålldes kostaad för måltiden att understiga genom­snittepriset skall skillnaden tas upp som förmån av delvis fri måltid.

*Senaste lydelse 1990:650. 'Senaste lydelse 1990:650.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993 och tillämpas förste gången vid 1994 års texering.

70

2   Förslag till

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 

Lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att 19 § komraunalskattelagen (1928:370) i paragrafens lydelse enligt lagen (1992:651) ora ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

19 § Till skattepliktig inkomst enligt denna lag räknas icke:

vad som vid bodelning tillfallit make eller sambo eller vad som förvärvate genom arv, testomente, fördel av oskift bo eller gåva;

vinst i svenskt lotteri eller vmst vid vinstdragning på här i riket utfårdade premieobligationer och ej heller sädan vinst i utländskt lotteri eller vid vmstdragning på utiändska premieobligationer, som uppgår till högst 100 kronor;

ersättning, som på grand av försäkring jämlikt lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller lagen (1976:380) om arbeteskadeförsäkring tillfallit den försäkrade, om icke ersättningen grandas på förvärvsinkomst eller utgör föräldrapenning, så ock sädan ersättning enligt annan lag eller särskild författning, sora utgått annorledes än på grund av sjukförsäkring, som nyss sagte, till nägon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller under milifårtjänstgöring eller i fall som avses i lagen (1977:265) om stotiigt personskadeskydd eller lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän om icke ersättningen grandas på förvärvsinkomst, ävensora ersättning, vilken vid sjukdom eller olycksfall tillfallit någon på grand av annan försäkring, som icke togite i samband med tjänst, dock att till skattepliktig inkomst räknas ersättning i form av pension eller i form av livränte i den mån livräntan är skattepliktig enligt 32 § 1 eller 2 mom., så ock ersättning som utgår på grand av traflkförsäkring eller annan ansvarigheteförsäkring eller på grand av skadeståndsförsäkring och avser förlorad inkomst av skatteplik­tig natar;

belopp, som till följd av försäkringsfall eller återköp av försäkringen utgått på grand av kapitelförsäkring, särat belopp sora arbetegivare utan att försäkring har tecknate för ansfålldas räkning betelar ut och sora raotsvarar ersättning pä grand av grapplivförsäkring, i den mån beloppet inte väsentligt överstiger vad sora utgår för befattningshavare i stetens tjänst;

försäkringsersättning eller annan ersättning för skada på egendora, dock att skatteplikt föreligger dels i den raån ersättningen avser annan byggnad än privatbostad eller markanläggning, dels i den mån köpeskilling, som skulle ha influtit om den försäkrade eller skadade egendomen i sfållet

71

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 hade sålte, hade varit att hänföra till intäkt av näringsverksamhet och dels i den mån ersättningen eljest raotsvarar skattepliktig intäkt av eller avdragsgill omkostaad för näringsverksamhet;

vinstandel, återbäring eller premieåterbetelning, som utgått på grund av annan person försäkring än pensionsförsäkring eller sådan sjuk- eller olycksfallsförsäkring som tegite i samband med tjänst, samt vinstandel, sora utgått på grand av skadeförsäkring, och premieåterbetelning på grand av skadeförsäkring, för vilken rätt till avdrag för premie icke förelegat;

ersättaing Jämlikt lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare om icke ersättningen grandas på förvärvsinkomst;

periodiskt understöd eller därmed Jämförlig periodisk intäkt, som icke utgör vederlag vid avyttring av egendom, i den mån givaren enligt 20 § eller punkt 5 av anvisningaraa till 46 § icke är berättigad till avdrag för utgivet belopp;

stipendiura sora är avsett för stipendium som är avsett för

mottegarens utbildning och inte mottegarens utbildning och inte

utgör ersättning för arbete som har utgör ersättning för arbete eller

utförts eller skall utföras för ut- annan prestation som har utförts

givarens räkning;

eller skall utföras för utgivarens

räkning;

stipendium som är avsett för andra ändamål och som inte utgår periodiskt och inte utgör ersättning för arbete sora har utförte eller skall utföras för utgivarens räkning;

studiestöd enligt 3 eller 4 kap, stadiestödslagen (1973:349), interaat-bidrag, studielän och resekostnadsersättning enligt 6 och 7 kap. sararaa lag särat sådant särskilt bidrag vilket enligt av regeringen eller stetlig myndighet raeddelade besfåraraelser utgår till deltogare i arbeteraark-nadsutbildning samt med dera i fråga ora sådant bidrag liksfållda, och äger i följd härav de bidragsberättigade icke göra avdrag för kostaader sora avsette skola bestridas raed bidrag av förevarande slag;

allmänt barabidrag och förlängt barabidrag, samt barapension enligt lagen ora allraän försäkring till den del pensionen efter varje avliden förälder inte överstiger 0,4 basbelopp;

72

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2

lön eller annan gottgörelse, för vilken skall erläggas skatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt;

kontantanderstöd, sora utgives av arbetelöshetenämnd raed bidrag av steteraedel;

handikappersättning enligt 9 kap. 2 och 3 §§ lagen ora allmän försäkring, sådan del av vårdbidrag enligt 9 kap. 4 och 4 a §§ sarama lag sora utgör ersättning för raerkostnader, ersättaing för meratgifter för resor enligt 3 kap. 7 a § samma lag eller enligt 3 kap. 5 d § lagen om arbeteskadeförsäkring eller 10 § lagen om stetligt personskadeskydd, särskilt pensionstillägg enligt lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat bara samt hemsjukvärdsbidrag och hemvärdsbidrag, som utgär av kommunala eller landstingskommunala medel till den vårdbehövande;

kommunalt bostedstillägg enligt lagen (1962:392) om hustratillägg och kommunalt bostedstillägg till folkpension;

kommunalt bostedstillägg till handikappade;

bostodsbidrag som avses i lagen (1988:786) om bostodsbidrag;

bidrag enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska bara;

bidrag enligt lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamsfående raed bara;

ersättmng sora fastefållte av allraän dorastol eller utgått av allmänna medel till den som utan att det skett yrkesmässigt insfållt sig inför domstol eller annan myndighet, om ersättningen avser reseersättning, trakteraente eller ersättning för tidsspillan;

hittelön samt ersättning till den som i särskilt fall räddat person eller egendom i fara eller bidragit till avslöjande eller gripande av person sora begått brott;

sedvanlig ersättning till den sora läranat organ, blod eller modersmjölk;

fåvlingsvinst sora inte hänför sig till ansfållning eller uppdrag och sora utgår i annan förra än kontant eller därraed liksfålld ersättning, ora vinsten avser rainnesföremål eller värdet inte överstiger 0,03 basbelopp avrandat till närmaste hundratel kronor;

sädan gottgörelse för utgift eller kostnad som arbetegivare uppburit från personalstiftelse ur raedel, för vilka avdrag icke medgivite vid texering, vid förste tillfålle dylika medel finnas i stiftelsen;

gottgörelse som arbetegivare uppburit från pensionsstiftelse, till den del stiftelsen ej ägt andra medel för att lämna gottgörelsen än sådana för vilka avdrag icke åtnjutite vid avsättning till stiftelsen;

intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar samt kotter sora den skattekyldige själv plockat till den del intäkteraa under ett beskattningsår inte överstiger 5 000 kronor och inte kan hänföras till näringsverksamhet som utgör rörelse eller till lön eller liknande förmån;

ränte enligt 61 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 69 § 1 och 2 raora., 69 a § tredje stycket eller 75 a § fjärde stycket uppbörds-

73

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 lagen (1953:272), 36 § 3 mom. lagen (1958:295) ora sjömansskatt, 50 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 22 § tallagen (1973:670), 20 § lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgifteskyldighet beträffande vissa uppdragsersättaingar, 5 kap. 13 § lagen (1984:151) om punktekatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen (1984:404) om sfåmpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, 24 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetegivare eller 32 och 34 §§ tallagen (1987:1065);

ränte som enligt besfåmmelseraa i 3 kap. 23 § 4 och 5 lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter inte redovisas i kontrolluppgift om sådan ränte för den skattekyldige under ett beskatt­ningsår sammanlagt inte uppgår till 500 kronon

Beträffande ersättaing som utfaller på grund av avtolsgrappsjuk-försäkring gäller särskilda besfåmmelser i 32 § 3 a raora. och punkt 12 av anvisningaraa till 22 §.

(Se vidare anvisningaraa.)

74

3   Förslag till

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 

Lag om ändring i lagen (1992:841) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

Härigenom föreskrivs att 33 § 1 mom. och punkt 23 av anvisningaraa till 23 § kommunalskattelagen (1928:370) i paragrafens och anvis­ningspunktens lydelse enligt lagen (1992:841) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Nuvararuie lydebe

Föreslagen lydebe

33 §

7 mom. Med den begränsning som följer av 2 mom. får från intäkt av tjänst avdrag göras för samtliga utgifter, vilka är att anse som kostnader för ftiUgörande av tjänsten, såvitt inte för sarama kostaader anvisate särskilt anslag, som, på sätt i 32 § 3 mora. är sagt, ej skall tos upp såsora intäkt.

Avdrag får i enlighet härmed ske för, bland annat:

avgifter som den skattekyldige i samband med tjänsten erlagt för egen eller efterlevandes pensionering annorledes än genom försäkring;

hyra eller annan kostaad för tjänste- eller arbetelokal, för vilken den skattekyldige haft att själv vidkännas utgift;

kostnad för arbetebiträde, som den skattekyldige använt för tjänste utförande och som han själv avlönat;

förlust å medel, för vilka den skattekyldige varit på grand av sin tjänst redovisningsskyldig;

ökad levnadskostnad vid resa i tjänsten utom den vanliga verksam­heteorten som varit förenad med överaattning;

fårdkostnad vid resa i tjänsten;

kostnad för facklitteratar, instrament och dylikt, som varit nödigt för tjänstens fullgörande.

I fråga om en inkomstgivande I fråga ora en inkoinstgivande självständigt bedriven verksamhet självständigt bedriven verksainhet som ej skall hänföras till närings- som ej skall hänföras till närings­verksamhet gäller följande. Avdrag verksamhet gäller följande. Avdrag får göras för utgifter som är att fär göras för utgifter som är att anse som kostaader för intäktens anse som kostnader för intäktens förvärvande om de betelate under förvärvande ora de betelate under beskattningsåret. Avdrag får också beskattningsåret. Avdrag får också ske för sädana kostaader ora de ske för sädana kostaader om de betolate under året före beskatt- betelate under något av de fem år ningsåret i den mån de överstiger som närmast föregått beskatt-det årets intäkten Avdrag får inte ningsåret i den mån de överstiger ske med större belopp än som respektive års intäkten Avdrag fär motsvarar beskattaingsärete intäkt inte ske med större belopp än som av verksamheten. Underskott av en raotsvarar beskattningsårete intäkt verksamhet får inte dras av mot    av verksamheten. Underskott av en

75

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 överskott i en annan verksamhet.       verksamhet får inte dras av mot

överskott i en annan verksainhet. Ränto på skuld som den skattekyldige ådragit sig för sin utbildning eller annars i och för tjänsten hänförs till inkoinst av kapital enligt lagen (1947:576) om stotiig inkomstekatt.

Anvisningar

till 23 §

23. Avdrag får göras för fåstigheteskatt och särskild löneskatt på pensionskostnader och speciella för näringsverksamheten utgående skatter och avgifter till det allmänna. Däremot får svenska allmänna skatter inte dras av (se 20 §).

Premie för grapplivförsäkring, som tecknate av fysisk person i hans egenskap av utövare av viss näringsverksamhet, utgör avdragsgill omkostaad i näringsverksamheten. Om den ersättning, som kan komraa att utfalla på grand av försäkringen, utgår efter väsentligt förmånligare grander än vad som gäller enligt grapplivförsäkring för befattningshavare i stetens tjänst, skall dock endast den del av premien som kan anses motsvara förmåner enligt grapplivförsäkring för nämnda be­fattningshavare räknas som omkostaad i näringsverksamheten.

Avdrag medges för kostaader för egen hälsovård i den mån förmån av fri sådan värd för ansfålld är skattefri enligt 32 § 3 b mom. försto stycket.

Besfåmmelseraa i punkt 6 av anvisningaraa till 33 § om avdrag för avgift till erkänd arbetelöshetekassa gäller också beträffande inkoinst av näringsverksamhet.

Besfåmmelseraa i punkt 4 av anvisningaraa till 33 § om avdrag för kostaader för resor till och frän arbeteplateen och i 33 § 2 mom. om begränsning i rätten till avdrag för sådana kostaader gäller också beträffande inkomst av näringsverksamhet. Om den skattekyldige har kostaader för sådana resor både i inkomstelaget tjänst och i inkomstelaget näringsverksamhet skall begränsningen avse de sammanlagda kostaaderaa och i försto hand medföra en minskning av avdraget i inkomstelaget tjänst.

Premie för reseskyddsförsäkring avseende resa i -verksamheten utgör avdragsgill omkostnad i närings­verksamheten.

76

4  Förslag till

Prop. 1992/93:127

Bilaga 2 

Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)

Härigenom föreskrivs att 8 § uppbördslagen (1953:272)' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Åtajuter skattekyldig Jämte kontant inkomst andra förmåner skall preliminär A-skatt beräknas efter inkomstförmäneraas sammanlagda värde. Har den skattekyldige utgett ersättning för en förmån skall förmånsvärdet sättas ned med ersättningens belopp.

Värdet av bilförmån skall beräk- Värdet av bilförmån skall beräk­

nas enligt punkt 2 av anvisningar- nas enligt punkt 2 av anvisningar­

na till 42 § kommunalskattelagen na till 42 § kommunalskattelagen

(1928:370). Tredje stycket andra (1928:370). Tredje stycket andra

meningen av nämnda anvisnings- meningen av nämnda anvisnings­

punkt skall dock tillämpas endast i punkt skall dock tillämpas endast i

fall som avses i sjätte stycket ne- fell som avses i sjätte stycket ne­

dan,

dan. Värdet av förmån av ränte­

fritt lån eller lån där räntan un­

derstiger marknadsräntan skall

beräknas enligt punkt 10 tredje-

femte styckena av anvisningarna

till 32 § kommunabkattelagen.

Värdet av fönnån av bostad som är belägen här i riket och som inte är semesterbostod skall beräknas enligt följande grunden Riket delas in i omräden som är väsentligen enhetiiga i fråga om boendekostnaden Förmånsvärdet av en bostod inom varje område skall besfåmmas till det genomsnittiiga värdet för Jämförbara bosfåder inom området. Om bostoden är belägen utom fåtort med närmaste omgivning skall dock värdet besfåmmas till det lägsto av nämnda genomsnittsvärden reducerat med tio procent.

Värdet av annan förmån än som avses i andra och tredje styckena skall beräknas enligt 42 § andra stycket konmiunalskattelagen särat punkt 1 andra och tredje styckena och punkt 3 av anvisningaraa till den paragra­fen.

Föreligger fall som avses i punkt 4 andra stycket av anvisningaraa till 42 § kommunalskattelagen får skattemyndigheten besfånuna värdet av förmånen med hänsyn härtill.

'Lagen omtryckt 1991:97. Senaste lydelse 1992:489.

77

Prop. 1992/93:127

Nuvarande lydebe

Föreslagen lydebe

Bilaga 2

Om skattemyndigheten besfåmt värdet av förmånen enligt besfåm­melseraa i 5 § andra stycket lagen (1984:668) om uppbörd av socia­lavgifter från arbetegivare skall dette värde användas även vid beräkiung av preliminär A-skatt.

Denna lag träder i kraft den 1 Januari 1993 och tillämpas förste gången i fråga om preliminär skatt för är 1993.

78

5   Förslag till

Prop, 1992/93:127

Bilaga 2 

Lag om upphävande av lagen (1980:865) mot skatteflykt

Härigenom föreskrivs att lagen (1980:865) mot skatteflykt' skall upphöra att gälla vid utgången av år 1992. Den upphävda lagen tillämpas dock alltjämt pä rättehandlingar sora företegite under tiden den 1 Januari 1981-den 31 deceraber 1992.

'Senaste lydelse 1990:1464.

79

LAGRÄDET

Prop. 1992/93:127

Bilaga 3 Utdrag ur protokoll vid sararaanträde 1992-11-09

Närvarande: f.d. Justitierädet[REDACTED_EFTERNAMN] Palra, justitierådet Lars Å. Beck­man, regeringsrådet Sigvard Holsted.

Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 15 oktober 1992 har regeringen på hemsfållan av stoterådet Bo[REDACTED_EFTERNAMN] beslutot inhämto lagrådete yttrande över förslag till

1.

lag om ändring i kommunal skattelagen (1928:370),

2.

lag ora ändring i lagen (1992:651) om ändring i kommunalskatte­lagen (1928:370),

3.

lag om ändring i lagen (1992:841) om ändring i kommunalskatte­lagen (1928:370),

4.

lag ora ändring i uppbördslagen (1953:272),

5. lag om upphävande av lagen (1980:865) mot skatteflykt.

Förslagen har inför lagrädet föredragite av departeraenterädet Carl

Gustev Fernlund. Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i kommunabkattelagen (1928:370)

Anvisningaraa till 32 §

I avsnittet "Fri kost vid enstaka tillfållen" redogörs i betänkandet (SOU 1992:57) "Beskattning av vissa nataraförmåner ra.m." (s. 27 ff) för de överväganden i frägan om skattefrihet för kostförmån vid representetion som föregick 1989/1990 års skattereform. Redogörelsen visar att frägan om beskattning eller ej av kostförmån vid enstaka tillfållen tilldrog sig särskilt intresse och att, oavsett uppfattning om hur den borde lösas, en klaigörande lagstiftning eftersträvades i ett sora det bedörades, tidigare oklart rätteläge. Utan att någon precisering skedde i lagtexten gjordes i prop. 1989/90:110 (del 1, s. 328) uttelanden sora enligt lagrådete mening tyder på att avsikten var att från skatteplikt genoragående undante endast representotion vid enstaka tilifållen. Enligt betänkandet (s, 61) torde besfåraraelseraa eraellertid tillärapas i enlighet raed rekommendationer som Riksskatteverket utfårdat i meddelandet RSV Dt 1991:24. Dessa rekommendationer innehåller sammanfattningsvis dels en vägledande exemplifiering i frägan vad som skall anses utgöra extera respektive intera representotion, och dels, beträffande intera representetion, vissa villkor för att representotion skall anses föreligga i lagens mening. Det måste enligt rekommendationeraa i den delen vara fräga om sanunan­komster med "varaktighet av högst en vecka" och får inte gälla "raöten sora regelbimdet hålls raed kort mellanram (varje eller varannan vecka)". Av föredragande steterådete uttolanden under avsmtt 2.2.2 i föreva­rande lagrådsremiss och i specialmotiveringen till den nu föreslagna författningsbesfåramelsen punkt 3 i anvisningaraa till 32 § fraragår att fri kost vid representotion nu avses bli undantogen från förmånsbe-

80

skattning i den uteträckning sora Riksskatteverkete rekommendationer    Prop. 1992/93:127 medgen I lagtexten anges endast att "värdet av fri kost sora åtnjute vid    Bilaga 3 representetion' inte utgör skattepliktig intäkt. I motiven anförs att, såvitt gäller intera representetion, undantoget för kostförmån kommer att gälla "i stort sett bara enstaka tillfållen eller kortare tidsperioder".

Från synpunkten att regleringen bör vara tydlig och lätt att tillämpa kan förslaget inte anses vara en bra lösning. De preciseringar Riksskatte­verket gjort tycks läinna utrymrae för skilda tolkningar och den innebörd som angette i lagrådsremissen är väl inte en helt invändningsfri samman­fattning av rekommendationeraa. Det förefaller inte heller lämpligt att en tidsbegränsning skall kunna utiäsas enbart av själva begreppet represente­tion. Främst vill lagrådet vända sig raot att de avsedda inskränkningaraa i skattefriheten vid representotion inte på något sätt antyds i författnings­texten.

Om lagstiftningen skall ges den innebörd som nu anges i lagrådsremis­sen bör efter den särskilda meningen om representetion i lagtexten till­fogas sateen: "Såvitt avser intera representetion gäller detto endast om sammankomsten är tillfållig och av kort varaktighet." Det bör tilläggas att om i sfållet den förat angivna, av riksdagen synbarligen godtegna lösningen skulle väljas, dvs. skattefrihet enbart för enstaka tillfållen av såväl intera som extera representotion, en raotsvarande precisering i lagen bör göras.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i kommunabkattelagen (1928:370)

19 §

Besfåmmelsen ora frihet frän inkomstekatt i fräga om stipendium, som är avsett för mottogarens utbildmng, föresläs i lagrådsremissen ändrad när det gäller undantog frän skattebefrielsen. Till föreskriften att stipendiet inte får utgöra ersättaing för "arbete, sora har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning" skall nu fogas en undantegsregel beträffande "annan prestetion" under sararaa föratsättning. I raotiveringen till änd­ringen, avsnitt 3 i reraissen, tolas i sfållet för ora prestotioner "för utgiva­rens räkning" om prestotioner sora är av "direkt intresse" för utgivaren. Eftersora begreppen "för utgivarens räkning" och "i utgivarens intresse" inte alltid torde sammanfalla bör, om det senare alteraativet avses, lag­texten i denna del lyda:

"stipendium som är avsett för mottogarens utbildning och inte utgör ersättning för arbete eller annan prestetion som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning eller eljest i dennes intresse."

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

81

Innehåll

Prop.

1992/93:127

Propositionens huvudsakliga innehåll

1

Propositionens lagförslag

3

1      Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

3

2     Lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

15

3      Lag om ändring i lagen (1992:841) om ändriag i

kommunalskattelagen (1928:370)

20

4     Lag ora ändring i uppbördslagen (1953:272)

22

5     Lag ora ändring i lagen (1990:325) ora självdeklaration

och kontrolluppgifter

24

6     Lag om upphävande av lagen (1980:865) mot skatteflykt

25

7     lag om avdrag för kostnader för bilresor till och från

arbeteplateen vid 1994 års texering

26

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den

10 november 1992

27

1      Ärendet och dess beredning

27

2     Förändringar i inkomstelaget tjänst

28

2.1  Allraänna synpunkter

28

2.2  Kostförmän, traktementen ra.m.

29

2.2.1  Gällande rätt

29

2.2.2 Förenklingar av regelsystemet

31

2.3  Förmån i form av reseförsäkring

36

2.4 Personalvårdsförmåner

36

2.5  Förmånliga lån

38

2.6  Hobbyverksamhet

42

2.7  Hemresor

44

3      Beskattning av vissa utbildningsstipendier

46

4     Upphävande av lagen mot skatteflykt

48

5      Avdraget för kostnader för bilresor till och från arbetet

50

6      Övriga frägor

50

6.1   Barapension

50

6.2  Det särskilda grandavdraget för pensionärer

52

6.3   Beskattning av sjömän

52

7      Budgeteffekter

53

8     Upprättede lagförslag

53

9     Specialmotivering

54

9.1   Kommunalskattelagen (1928:370)

54

9.2  Lag om ändring i lagen (1992:651) ora ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

58

9.3  Lag om ändring i lagen (1992:841) ora ändring i

kommunalskattelagen (1928:370)

58

9.4  Uppbördslagen (1953:272)

59

9.5  Lagen (1990:325) ora självdeklaration och kontrolluppgifter

59

9.6  Lagen (1980:865) raot skatteflykt

59

9.7  Lag om avdrag för kostnader för bilresor till och från

arbeteplateen vid 1994 års toxering

60

82

10

Hemsfållan

60   Prop. 1992/93:127

11

Beslut

60 Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser

61 Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag

62

1

Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

62

2

Lag om ändring i lagen (1992:651) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

71

3

Lag otn ändring i Jagen (1992:841) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370)

75

4

Lag om ändrmg i uppbordslagen (1953:272)

77

5   Lag om upphävande av lagen (1980:865) mot skatteflykt

79

Bilaga 3 Lagrådete yttrande

80

83

gotab   42265. Stockholm 1992