Arbetsmarknad och

arbetsliv

 14

.

Förslag till statsbudget för år 1998

Arbetsmarknad och arbetsliv

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 4

2 Lagtext 7

3 Arbetsmarknad och arbetsliv 13

3.1 Omfattning/ändamål 13

3.2 Resultatbedömning 14

3.3 Åtgärder utanför utgifts- området 18

4 Arbetsmarknad 19

4.1 Omfattning och ändamål 19

4.2 Resultatbedömning och slutsatser 20

4.3 Anslag 27

A 1 Arbetsmarknadsverkets

förvaltningskostnader 27

A 2 Arbetsmarknadspolitiska åt- gärder 31

A 3 Särskilda åtgärder för arbets-

handikappade 48

A 4 Europeiska socialfonden 50

A 5 Institutet för arbetsmarknads-

politisk utvärdering 53

A 6 Vissa kostnader för införandet av en

allmän och sammanhållen arbetslöshets-

försäkring 53

5 Arbetsliv 55

5.1 Omfattning och ändamål 55

5.2 Resultatbedömning och slutsatser 56

5.3 Frågor som inte redovisas på stats-

budgeten 57

5.4 Anslag 59

B 1 Arbetarskyddsverket 59

B 2 Arbetslivsinstitutet 61

B 3 Bidrag och uppdrag inom arbetslivs-

området m.m. 62

B 4 Rådet för arbetslivsforskning 63

B 5 Forskning och utveckling inom

arbetslivsområdet. 64

B 6 Bidrag till Samhall AB 65

B 7 AmuGruppen AB 67

B 8 Arbetsdomstolen 69

B 9 Statens förlikningsmannaexpedition 69

B 10 Statens nämnd för arbetstagares

uppfinningar 70

B 11 Bidrag till Stiftelsen Utbildning

Nordkalotten 70

B 12 Internationella avgifter 71

6 Jämställdhet mellan kvinnor och män 73

6.1 Omfattning och ändamål 73

6.2 Jämställdhetspolitiken 73

6.3 Anslag 74

C 1 Jämställdhetsombudsmannen 74

C 2 Särskilda jämställdhetsåtgärder 75

C 3 Bidrag till kvinnoorganisationernas

centrala verksamhet 76

7 Staten som arbetsgivare 77

7.1 Omfattning och ändamål 77

7.2 Resultatbedöming 77

7.3 Utvärdering av den arbetsgivar-

politiska delegeringen 78

7.4 Arbetsmarknadsutskottets

betänkande 1995/96:AU10 82

7.5 Anslag 83

D 1 Stabsuppgifter vid Arbetsgivarverket 83

D 2 Statliga tjänstepensioner m.m. 84

D 3 Bidrag till förnyelsefonder på det

statligt reglerade området 85

7.6 Arbetsgivarverket 86

7.7 Statens löne- och pensionsverk 86

BILAGA 1 89

BILAGA 2 97

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om

arbetslivsutveckling,

2. antar regeringens förslag till lag om kommuners

ansvar för ungdomar mellan 20 och 24 år,

3. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

(1997:238) om arbetslöshetsförsäkring,

4. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

(1997:580) om ändring i lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring,

5. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen

(1995:705) om arbetsplatsintroduktion,

6. antar regeringens förslag till lag om fortsatt giltighet

av lagen (1996:423) om kommuners medverkan i

försöksverksamhet med lokal samverkan om

arbetsmarknadsutvecklingen,

7. godkänner regeringens förslag att 14 000 000 kronor

av inflytande arbetsmarknadsavgifter enligt lagen

(1981:691) om socialavgifter får användas för

tillsynen av arbetslöshetsförsäkringen (ramanslaget

A 1 Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader),

8. godkänner regeringens förslag att högst 250 000 000

kronor av medlen under ramanslaget A 2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder får användas för

tillfälliga personalförstärkningar vid

arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut under

budgetåret 1998,

9. godkänner regeringens förslag att bidrag till

utbildning i företag får lämnas även efter budgetåret

1997 (ramanslaget A 2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder),

10. godkänner regeringens förslag om ett nytt

anställningsstöd (ramanslaget A 2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder),

11. godkänner regeringens förslag om förlängning av

bidrag till starta-eget för invandrare fr.o.m. den

1 januari 1998 (ramanslaget A 2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder),

12. godkänner regeringens förslag att samordningen

mellan änkepension och utbildningsbidrag slopas

fr.o.m. den 1 januari 1998 (ramanslaget A 2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder),

13. godkänner regeringens förslag att rätten till

utbildningsbidrag under sommarledighet vid

särskilt upphandlad arbetsmarknadsutbildning

slopas fr.o.m. den 1 januari 1998 (ramanslaget A

2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder),

14. godkänner regeringens förslag om bidrag till

kommunerna vid feriearbeten för

gymnasiestuderande ungdomar (ramanslaget A 2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder),

15. godkänner regeringens förslag om ändringar i

fråga om finansieringsbidrag vid

arbetsplatsintroduktion fr.o.m. den 1 januari 1998

(ramanslaget A 2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder),

16. bemyndigar regeringen att, i fråga om ramanslaget

B 3 Bidrag och uppdrag inom arbetslivsområdet

m.m., inom en ram av högst 180 000 000 kronor

besluta om bidrag som medför utgifter efter år

1998, dock längst t.o.m. år 2002,

17. bemyndigar regeringen att, i fråga om ramanslaget

B 5 Forskning och utveckling inom

arbetslivsområdet, inom en ram av högst

160 000 000 kronor besluta om bidrag som

medför utgifter efter år 1998, dock längst t.o.m.

år 2002,

18. godkänner regeringens förslag att AmuGruppen

AB fr.o.m. den 1 januari 1998 inte längre skall

vara beredskapsmyndighet inom totalförsvarets

funktion Arbetskraft (ramanslaget B 7 Amu-

Gruppen AB),

19. bemyndigar regeringen eller myndighet som

regeringen bestämmer att medge anslutning av

anställda hos arbetsgivare till den statliga

tjänstepensioneringen, grupplivförsäkringen,

trygghetsavtalet och/eller personskadeavtalet i

enlighet med vad regeringen förordat (ramanslaget

D 2 Statliga tjänstepensioner m.m.),

20. för budgetåret 1998 anvisar anslagen under

utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv

enligt följande uppställning:

ANSLAG

ANSLAGSTYP

ANSLAGSBELOPP

(TUSENTAL

KRONOR)

A 1. Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader

ramanslag

4 118 585

A 2. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

ramanslag

21 043 793

A 3. Särskilda åtgärder för arbetshandikappade

ramanslag

6 596 798

A 4. Europeiska socialfonden m.m.

ramanslag

2 100 600

A 5. Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering

ramanslag

11 274

A 6. Vissa kostnader för införandet av en allmän och sammanhållen

 arbetslöshetsförsäkring

ramanslag

51 500

B 1. Arbetarskyddsverket

ramanslag

365 196

B 2. Arbetslivsinstitutet

ramanslag

208 361

B 3. Bidrag och uppdrag inom arbetslivsområdet m.m.

ramanslag

261 485

B 4. Rådet för arbetslivsforskning

ramanslag

24 752

B 5. Forskning och utveckling inom arbetslivsområdet

ramanslag

212 217

B 6. Bidrag till Samhall AB

ramanslag

4 356 419

B 7. AmuGruppen AB

ramanslag

9 514

B 8. Arbetsdomstolen

ramanslag

15 849

B 9. Statens förlikningsmannaexpedition

ramanslag

2 339

B 10. Statens nämnd för arbetstagares uppfinningar

ramanslag

55

B 11. Bidrag till Stiftelsen Utbildning Nordkalotten

obetecknat anslag

4 147

B 12. Internationella avgifter

ramanslag

24 195

C 1. Jämställdhetsombudsmannen

ramanslag

13 943

C 2. Särskilda jämställdhetsåtgärder

ramanslag

13 706

C 3. Bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet

obetecknat anslag

3 432

D 1. Stabsuppgifter vid Arbetsgivarverket

ramanslag

3 000

D 2. Statliga tjänstepensioner m.m.

ramanslag

8 042 900

D 3. Bidrag till förnyelsefonder på det statligt reglerade området

ramanslag

57 892

Summa för utgiftsområdet

47 541 952

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag om

arbetslivsutveckling

Härigenom föreskrivs följande.

1 § Den som av länsarbetsnämnden anvisats till verksamhet för

arbetslivsutvecklig skall inte anses som arbetstagare när han deltar i

verksamheten. När sådan verksamhet bedrivs på på en arbetsplats, skall

han dock likställas med arbetstagare vid tillämpning av 2 kap. 1-9 §§, 3

kap. 1-4 och 7-14 §§, 4 kap. 1-4 och 8-10 §§ samt 7-9 kap.

arbetsmiljölagen (1977:1160). Därvid skall vad i arbetsmiljölagen sägs

om arbetsgivare gälla den som upplåtit en arbetsplats för verksamhet för

arbetslivsutveckling.

2 § Den tid under vilken en arbetslös deltagit i verksamhet för

arbetslivsutveckling i enlighet med länsarbetsnämndens anvisning utgör

sådan med utfört arbete jämställd tid som avses i 19 § lagen (1997:238)

om arbetslöshetsförsäkring. Vid bestämmande av ramtid enligt den

lagen räknas inte tid då den arbetslöse varit hindrad att arbeta på grund

av deltagandet, i den mån tiden inte jämställs enligt vad som nyss sagts.

3 § När det gäller avstängning från rätt till ersättning skall vad som

föreskrivs om arbetsmarknadspolitiska åtgärder i 46 § lagen (1997:238)

om arbetslöshetsförsäkring gälla också i fråga om verksamhet som avses

i 1 §.

________________________

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

2.2 Förslag till lag om

kommuners ansvar för

ungdomar mellan 20 och 24

år

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § En kommun får efter överenskommelse med regeringen eller den

myndighet som regeringen bestämmer åta sig en skyldighet att i enlighet

med bestämmelserna i denna lag erbjuda ungdomar en aktiverande och

utvecklande insats på heltid .

2 § Den verksamhet som avses i 1 § skall syfta till att utveckla den

enskildes möjligheter att i framtiden försörja sig själv. Verksamheten

skall stärka den enskildes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden

eller, där så är lämpligt, på fortsatt utbildning. Den skall utformas med

skälig hänsyn till den enskildes individuella önskemål och

förutsättningar.

3 § Kommunens skyldighet omfattar ungdomar som står till

arbetsmarknadens förfogande och gäller från och med den 1 juli det år

de fyller 20 år och till dess de fyllt 25 år.

4 § Kommunens skyldighet inträder om något arbete, reguljär utbildning

eller någon lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd inte kunnat erbjudas

inom 90 dagar från det att den unge anmälde sig som arbetssökande hos

den offentliga arbetsförmedlingen. Utvecklingsinsatsen skall pågå i

högst 12 månader.

5 § De som deltar i verksamhet anordnad av en kommun enligt denna

lag skall inte anses som arbetstagare när de deltar i verksamheten. När

sådan verksamhet bedrivs på en arbetsplats, skall den unge dock

likställas med arbetstagare vid tillämpning av 2 kap. 1-9 §§, 3 kap. 1-4

och 7 - 14 §§, 4 kap. 1-4 och 8-10 §§ samt 7-9 kap. arbetsmiljölagen

(1977:1160) och vid tillämpning av lagen (1976:380) om

arbetsskadeförsäkring. Därvid skall vad i arbetsmiljölagen sägs om

arbetsgivare gälla den som upplåtit en arbetsplats för verksamhet enligt

denna lag

Innan kommunen erbjuder den unge en utvecklingsinsats skall samråd ske

med den sammanslutning av arbetstagare som är part i lokal förhandling

med arbetsgivaren.

Ersättningen

6 § Den som är berättigad till ersättning enligt lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring har vid deltagande i verksamhet som anordnas

av kommunen enligt denna lag rätt till utbildningsbidrag.

7 § Vid bestämmande av ramtiden enligt 12 § lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring skall inte räknas tid då den unge varit hindrad att

arbeta på grund av deltagandet i verksamhet som anordnas av

kommunen enligt denna lag.

8 § Kommunen skall lämna ersättning till den som deltar i verksamhet

som anordnas enligt denna lag med ett belopp som motsvarar vad han

eller hon annars skulle varit berättigad till i försörjningsstöd enligt 6 och

6 b §§ socialtjänstlagen (1980:620).

9 § Till den som inte är berättigad till ersättning enligt 6 § eller 8 § skall

kommunen under den tid den unge deltar i verksamheten lämna

ersättning med 1 967 kronor per månad.

10 § Ersättning enligt 8 och 9 §§ skall benämnas utvecklingsersättning.

Upphörande

11 § Om den unge som deltar i verksamhet anordnad av kommunen

enligt denna lag på grund av misskötsamhet inte kan tillgodogöra sig det

som anordnas i verksamheten, får kommunen besluta att den unge skall

skiljas från denna. Detsamma gäller om den unge allvarligt stör eller

hindrar av kommunen anordnad verksamhet i vilken han eller hon deltar

eller om han eller hon uteblir från sådan verksamhet fem dagar i följd

utan att anmäla giltigt förfall.

12 § Den som skiljs från verksamhet enligt denna lag i enlighet med

bestämmelserna i 11 § skall avstängas från rätt till utvecklingsersättning

från kommunen.

Överklagande

13 § Ett beslut av en kommun i fråga om ersättning enligt denna lag

eller om skiljande av den unge från deltagande i verksamhet enligt 11 §

får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Annat beslut av

kommunen enligt denna lag får inte överklagas.

 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.

Verkställighetsföreskrifter

14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får

meddela ytterligare föreskrifter som behövs för tillämpningen av denna

lag.

_______________________

Denna lag träder i kraft den den 1 januari 1998.

2.3 Förslag till lag om

ändring i lagen (1997:238)

om arbetslöshetsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 14, 17 och 19 §§ lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring skall ha följande lydelse.

NUVARANDE LYDELSE

FÖRESLAGEN LYDELSE

14 §

Vid prövning av arbetsvillkoret bortses från utfört förvärvsarbete

1. som arbetsgivaren finansierat

med stöd av

- förordningen (1986:414) om

rekryteringsstöd, eller

- förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete, eller

1. som arbetsgivaren finansierat

med stöd av

- förordningen (1997:000) om

anställningsstöd, eller

- förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete, eller

2. som bedrivits med stöd av förordningen (1984:523) om bidrag till

arbetslösa m.fl. som startar egen näringsverksamhet.

Detta gäller dock inte om den sökande när det i första stycket nämnda

arbetet påbörjades uppfyllde arbetsvillkoret med annat förvärvsarbete enligt

12-13 §§.

17 §

När ramtid skall bestämmas enligt

12 § räknas inte heller tid då den

sökande fått

föräldrapenningförmån enligt

lagen (1962:381) om allmän

försäkring eller varit hindrad att

arbeta på grund av

1. tjänstgöring enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt,

2. arbetsmarknadsutbildning,

3. yrkesinriktad rehabilitering,

4. utbildning för vilken

utbildningsbidrag lämnas enligt

förordningen (1996:1654) om

särskilt utbildningsbidrag, eller

5. deltagande i verksamhet där

ersättning enligt 3 a § har utgått, i

den mån tiden inte jämställs enligt

vad som följer av 19 §.

När ramtid skall bestämmas enligt

12 § räknas inte heller tid då den

sökande fått

föräldrapenningförmån enligt

lagen (1962:381) om allmän

försäkring, varit ledig enligt lagen

(1997:000) om rätt till ledighet för

att bedriva näringsverksamhet,

eller varit hindrad att arbeta på

grund av

1. tjänstgöring enligt lagen

(1994:1809) om totalförsvarsplikt,

2. arbetsmarknadsutbildning,

3. yrkesinriktad rehabilitering,

4. utbildning för vilken

utbildningsbidrag lämnas enligt

förordningen (1996:1654) om

särskilt utbildningsbidrag, eller

5. deltagande i verksamhet där

ersättning enligt 3 a § har utgått, i

den mån tiden inte jämställs enligt

vad som följer av 19 §.

19 §

För sökande som en gång har påbörjat en ersättningsperiod enligt denna

lag gäller följande. När det arbetsvillkor skall uppfyllas som skall ligga

till grund för en ny ersättningsperiod skall med tid under vilken sökande

enligt 12-14 §§ skall ha förvärvsarbetat jämställas den tid då de

1. deltagit i och, om inte särskilda skäl hindrat det, fullföljt

arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

utbildningsbidrag lämnats,

2. deltagit i och, om inte särskilda skäl hindrat det, fullföljt utbildning för

vilken utbildningsbidrag lämnats enligt förordningen (1996:1654) om särskilt

utbildningsbidrag,

3. fullgjort tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt

eller fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän

försäkring, i båda fallen dock tillsammans högst 2 månader,

4. utfört förvärvsarbete som

arbetsgivaren finansierat med stöd

av

- förordningen (1986:414) om

rekryteringsstöd, eller

- förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete,

4. utfört förvärvsarbete som

arbetsgivaren finansierat med stöd

av

- förordningen (1997:000) om

anställningsstöd, eller

- förordningen (1987:411) om

beredskapsarbete,

5. bedrivit egen näringsverksamhet med stöd av förordningen (1984:523)

om bidrag till arbetslösa m.fl. som startar egen näringsverksamhet, eller

6. fullföljt verksamhet där ersättning enligt 3 a § utgått.

________________________

2.1 Förslag till lag om

ändring i lagen (1997:580)

om ändring i lagen

(1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring i paragrafens lydelse enligt lagen (1997:580) om

ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

NUVARANDE LYDELSE

FÖRESLAGEN LYDELSE

22 §

Ersättning lämnas under längst 300 dagar (ersättningsperiod). Om den

sökande har fyllt 57 år före ersättningsperiodens slut är perioden i stället 450

dagar.

I ersättningsperioden räknas inte

in dagar under vilka den sökande

har anvisats verksamhet för

arbetslivsutveckling, ett offentligt

tillfälligt arbete för äldre arbetslösa

eller verksamhet där ersättning

enligt 3 a§ utgår i enlighet med

föreskrifter som har meddelats av

regeringen.

I ersättningsperioden räknas inte

in dagar under vilka den sökande

har anvisats verksamhet för

arbetslivsutveckling, ett offentligt

tillfälligt arbete för äldre arbetslösa,

verksamhet enligt lagen om

kommuners ansvar för ungdomar

mellan 20 och 24 år eller

verksamhet där ersättning enligt

3 a § utgår i enlighet med

föreskrifter som har meddelats av

regeringen.

Om den sökande omedelbart före inträdet i en arbetslöshetskassa har fått

ersättning från en annan arbetslöshetskassa, räknas ersättningsdagar i den

andra kassan in i ersättningsperioden.

Rätten till dagpenning upphör vid månadsskiftet före den månad då den

arbetslöse fyller 65 år.

________________________

2.2 Förslag till lag om

ändring i lagen (1995:705)

om arbetsplatsintroduktion

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1995:705) om

arbetsplatsintroduktion skall upphöra att gälla vid utgången av år 1997.

___________________

Äldre bestämmelser om tillvaratagande av statens rätt med avseende på

betalningen av finansieringsbidrag skall tillämpas för praktik som påbörjats

före ikraftträdandet.

2.3 Förslag till lag om

forsatt giltighet av lagen

(1996:423) om kommuners

medverkan i

försöksverksamhet med

lokal samverkan om

arbetsmarknadsutvecklingen

Härigenom föreskrivs att lagen (1996:423) om kommuners medverkan i

försöksverksamhet med lokal samverkan om

arbetsmarknadsutvecklingen, som gäller till utgången av december

1997, skall äga fortsatt giltighet till utgången av december 1998.

__________________

3 Arbetsmarknad och arbetsliv

3.1 Omfattning/ändamål

Utgiftsområdet Arbetsmarknad och arbetsliv

omfattar utgifter för arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, Arbetsmarknadsverkets,

Arbetarskyddsverkets m.fl. myndigheters förvaltning

samt forskning och utveckling på arbetsmarknads-

och arbetslivsområdet. Området innefattar vidare

utgifter för Samhall AB:s verksamhet,

jämställdhetspolitiska frågor och statliga

arbetsgivarfrågor. Inom området finns också

avgiftsfinansierad verksamhet, bl. a. inom AMV

rörande yrkesinriktad rehabilitering.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

55

035,8

37

717,5

52

156,7

47

542,0

49

370,4

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

På grund av ett kärvare läge på arbetsmarknaden de

gångna åren har det varit svårare att snabbt få

arbetslösa i reguljärt arbete och undvika att

människor går lång tid utan arbete. Det har också

inneburit svårigheter att få fram alla de platser i

arbetmarknadspolitiska åtgärder som varit

ambitionen för att upprätthålla kompetens- och

arbetslinjen. Samtidigt har myndigheter och bolag

inom området fått vidkännas de besparingar som har

gjorts inom offentlig sektor.

Det kan dock konstateras att stora ansträngningar har

gjorts i verksamheten och att myndigheter såväl inom

arbetsmarknads- som arbetslivsområdet, från olika

utgångspunkter, har arbetat med sikte på att förbättra

situationen på arbetsmarknaden och i arbetslivet.

Större förändringar

Arbetet har varit intensivt för att förbättra och

anpassa politiken rörande arbetsmarknad och

arbetsliv till de allt större krav som utvecklingen på

arbetsmarknaden ställer. Arbetsrätten har

reformerats med bl. a. ökade möjligheter att anställa

för begränsad tid och bättre villkor för deltids- och

vikariatanställda. Ambitionen vad gäller

omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna har fram t. o m. 1995/96 höjts och ett

flertal nya åtgärdsformer har introducerats medan

andra anpassats till nya förutsättningar. Genom

inrättandet av arbetsförmedlingsnämnder har det

lokala inflytandet ökat.

Forskningen inom arbetslivsområdet har i ökad

utsträckning inriktats mot arbetmarknadsområdet.

För att stärka jämställdhetsarbetet och smidigt kunna

hantera den växande ärendemängden beslutade

riksdagen att fr. o. m. år 1997 öka anslaget för

Jämställdhetsombudsmannen.

Förvaltningen inom utgiftsområdet har omfattats av

regeringens sparkrav på den statliga konsumtionen för

perioden 1995/96-1998. Därtill har 30 miljoner kronor

sparats på myndigheter inom området.

Mål för utgiftsområdet

Tillväxt och sysselsättning - och därmed regeringens

övergripande mål om halvering av den öppna

arbetslösheten till år 2000 - främjas å ena sidan genom

en god matchning mellan arbetskraftsbehov och de

arbetssökande och undvikande av inflationsdrivande

flaskhalsar och å andra sidan genom ett kreativt och

tryggt arbetsliv. Ökad kompetens stärker den enskildes

möjlighet till arbete. Det är därför viktigt att under tiden

av arbetslöshet upprätthålla och förbättra kompetensen.

Arbetsmarknads- och arbetslivspolitiken är

integrerade delar av den ekonomiska politiken.

Arbetsmarknadspolitikens uppgift är främst att främja

en väl fungerande matchning mellan lediga platser och

arbetssökande samt att särskilt stödja personer med

särskilda svårigheter att få och behålla ett arbete. På så

sätt undviks inflationsdrivande flaskhalsar och det blir

möjligt att kombinera en ökad tillväxt och sysselsättning

med låg inflation och minskad arbetslöshet.

Arbetslivspolitiken skall verka för en god arbetsmiljö

och ett utvecklande arbetsliv som är ett viktigt bidrag

för skapande av nya jobb och för att inte människor

skall förslitas, skadas och slås ut från arbetslivet. En

central del i arbetslivet och för dess utveckling och

därmed samhällets utveckling är jämställdhet mellan

kvinnor och män

Målen inom utgiftsområdet Arbetsmarknad och

arbetsliv kan utifrån dessa samband sammanfattas i

 att medverka till att behovet av arbetskraft

tillgodoses genom en snabb tillsättning av lediga

platser och kompetensutveckling

 att motverka långa tider utan arbete, minska

långtidsarbetslösheten och utslagningen från

arbetsmarknaden

 att skapa ett säkert och utvecklande arbetsliv

 att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män i

arbets- och samhällsliv

Prioriteringar för 1998

Inför 1998 ser regeringen det som nödvändigt, i den

begynnande konjunkturuppgången, att lediga platser

snabbt tillsätts och flaskhalsar motverkas. Genom

förstärkt fackligt samråd skall

undanträngningseffekter av de statliga insatserna

motverkas. Samtidigt vill regeringen betona vikten

av att fler av människorna inom de svagaste

grupperna på arbetsmarknaden får del av de statliga

insatserna på området så att de kan få och behålla ett

arbete.

Särskilda satsningar görs på utbildning inom IT-

området och mot ungdomsarbetslöshet.

Insatserna för att främja ett säkert och utvecklande

arbetsliv har fortsatt hög prioritet. Vidare prioriteras

forsknings- och utvecklingsinsatser rörande

arbetsorganisation och arbetsmarknad.

Frågor om metoder för att införliva ett

jämställdhetsperspektiv på alla politikområden kommer

att få ökad betydelse.

3.2 Resultatbedömning

Tillståndet och utvecklingen inom området

Den växande aktiviteten i ekonomin som inleddes i

slutet av 1996 börjar nu få genomslag även på

arbetsmarknaden. Sedan slutet av våren 1997 kan en allt

tydligare förbättring av arbetsmarknadsläget skönjas.

Antal nyanmälda lediga platser har ökat och antalet

varslade har minskat vilket tyder på en förbättring av

arbetsmarknadsläget. Samtidigt har antalet sysselsatta

ökat säsongrensat sedan maj 1997. Det har resulterat i

att arbetslösheten visat på en positiv utveckling sedan

februari 1997 och befinner sig idag på den lägsta nivå

sedan hösten 1995, säsongrensat.

Under år 1996 var efterfrågan på arbetskraft svag

och det anmäldes knappt 23 000 nya platser per månad

till arbetsförmedlingen. Det är endast under år 1993

som antalet nyanmälda lediga platser varit lägre som

årsmedeltal. Den svaga arbetskraftsefterfrågan fortsatte

under inledningen av år 1997 men nedgången bröts

under våren och en uppgång kan skönjas. Under de

första åtta månaderna år 1997 har det anmälts ca 13 000

fler platser jämfört med motsvarande period under år

1996. Antalet personer som har varslats om uppsägning

har minskat allt sedan andra halvåret 1996, främst inom

tillverkningsindustrin.

TABELL 3.1 ANTAGANDEN ENLIGT FINANSPLANEN. ÅRLIG PROCENTUELL FÖRÄNDRING

1995

1996

1997

1998

BNP, producentpris

4,2

1,1

2,2

3,1

Produktivitet

2,0

1,0

3,6

2,0

Antal arbetade timmar

2,0

0,1

- 1,5

1,0

Medelarbetstid

0,5

0,7

- 0,3

0,0

Antal sysselsatta

1,5

- 0,6

- 1,2

1,0

Arbetskraft

1,2

- 0,2

- 0,8

- 0,2

Öppen arbetslöshet1

7,7

8,1

8,4

7,4

Personer i konjunkturberoende

arbetsmarknads-politiska åtgärder

4,4

4,5

4,3

4,7

1. Procent av arbetskraften, nivå.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

TABELL 3.2. SYSSELSÄTTNINGEN FÖRDELAT EFTER NÄRINGSGREN ÅREN 1994-1996,

1000-TALS PERSONER

 1994

 1995

 1996

 Förändring

1995-1996

antal

 Förändring

1995-1996

%

Jordbruk m.m.

136

124

115

- 9

- 7,3

Tillverkningsindustri m.m.

761

802

809

7

0,9

Byggnadsindustri

225

230

225

- 5

- 2,2

Privata tjänster

1 511

1 542

1 548

6

0,4

Kommunala myndigheter

1095

1094

1071

- 23

- 2,1

Statliga myndigheter

196

192

192

0

0,0

Totalt

3 928

3 988

3 963

- 25

- 0,6

Källa: AKU och Arbetsmarknadsdepartementet.

Sysselsättningen som ökade relativt kraftigt under

åren 1994 och 1995 till följd av en exportledd

konjunkturuppgång föll tillbaka under år 1996 och

inledningen av år 1997. Det var främst inom vård

och omsorg som antalet sysselsatta minskade men

även andra delar av den offentliga sektorn har visat

på en nedåtgående trend. Inom det privata

näringslivet fanns det emellertid sektorer i vilka

sysselsättningen alltjämt ökade, främst inom den

privata tjänstesektorn. De ökade statsbidrag som

tillförts kommunerna under år 1997 och framåt

kommer sannolikt att minska antalet uppsägningar

inom den offentliga sektorn vilket bör innebära att

framför allt kvinnornas ökande arbetslöshet kommer

att bromsas upp. Sedan maj 1997 har antalet

sysselsatta ökat med drygt 40 000, säsongrensat.

Merparten av denna sysselsättningsökning har ägt

rum inom de privata tjänsterna.

Andelen sysselsatta av befolkningen i åldern 16-64 år

minskade från 72,2 procent under år 1995 till 71,6

procent under år 1996. Jämfört med inledningen av

detta decennium har sysselsättningsgraden minskat från

83,1 procent till ovannämnda nivå, en minskning med

ca 11,5 procentenheter. Under augusti 1997 uppgick

sysselsättningsgraden för personer i åldern 16-64 år till

71,7 procent vilket är 0,5 procentenheter lägre än under

samma månad i fjol. För männen uppgick

sysselsättningsgraden under augusti 1997 till 74,1

procent, vilket är något högre än under samma månad i

fjol. Kvinnornas sysselsättningsgrad uppgick under

samma månad till 69,2 procent, vilket är en minskning

med 1,2 procentenheter jämfört med augusti i fjol.

Under inledningen av 1990-talet ökade arbetslösheten

mest för männen som ett resultat av den kraftigt

minskade sysselsättningen inom tillverknings- och

byggnadsindustrin. Under konjunkturuppgången åren

1994 och 1995 minskade dock arbetslösheten för

männen, då denna uppgång medförde en ökad

sysselsättning inom industrin. Arbetslösheten bland

kvinnorna började inte att öka i större omfattning förrän

under år 1992 då det försvårade statsfinansiella läget

medförde stora besparingar inom den offentliga sektorn.

Även de stora personalnedskärningarna inom det

kontorsadministrativa området har bidragit till denna

utveckling. I slutet av mars 1993 var skillnaden mellan

män och kvinnors arbetslöshet som störst, 3,3

procentenheter. Därefter har skillnaden mellan män och

kvinnors arbetslöshet successivt minskat och idag är den

öppna arbetslösheten för kvinnnorna högre än för

männen, se figur nedan. Sedan februari månad i år har

emellertid den relativa arbetslösheten visat på en positiv

trend och ligger idag klart under nivån vid årsskiftet

1996/97. I augusti 1997 var den öppna arbetslösheten

8,2 procent för männen och 8,9 procent för kvinnorna.

Jämfört med augusti i fjol är detta en minskning med

1,0 procentenheter för männen medan det är en ökning

med 0,1 procentenheter för kvinnorna.

Under 1990-talets inledande år skedde en kraftig

ökning av antalet långtidsarbetslösa personer, dvs.

personer som varit arbetslösa i sex månader eller mer.

Efter en nedgång år 1995 ökade antalet

långtidsarbetslösa återigen år 1996. Detta förklaras av

det försämrade sysselsättningsläget som innebar

försämrade möjligheter för de arbetslösa att få ett

arbete. En närmare studie visar att eftersom inflödet i

arbetslöshet inte ökar, är det inte fler som blir arbetslösa

utan de som är arbetslösa förblir detta under en längre

tid, dvs. arbetslöshetstidens längd ökar. Under augusti

1997 uppgick andelen långtidsarbetslösa till 38,3

procent av samtliga arbetslösa vilket är 1,7

procentenheter högre än under augusti i fjol. Antalet

ungdomar som varit arbetslösa i 100 dagar eller mer har

alltjämt minskat under år 1997. Under augusti hade ca

16 800 ungdomar i åldern 20-24 år varit arbetslösa i

100 dagar eller mer, vilket är en minskning med ca

3000 jämfört med samma månad i fjol. För ungdomar i

åldern 18-19 år uppgick motsvarande antal till drygt 800

vilket är något färre än under augusti 1996.

Diagram

De utomnordiska medborgarna har haft en än

besvärligare situation på arbetsmarknaden. Under

tidigare decennier, när invandringen till stor del bestod

av arbetskraftsinvandring, fanns inte några större

skillnader mellan svenskar och utomnordiska

medborgare. Under 1980- och 1990-talen har dock

denna bild förändrats markant. Detta hänger

förmodligen samman med att invandringen successivt

har skiftat karaktär från arbetskraftsinvandring till

flykting- och anknytningsinvandring. Under första

halvåret 1997 uppgick de utomnordiska medborgarnas

relativa arbetskraftsdeltagande till drygt 58 procent.

Jämfört med inledningen av 1990-talet innebär detta en

minskning med ca 16 procentenheter. Arbetslösheten

bland de utomnordiska medborgarna var under

inledningen av 1990-talet ca 2,5 gånger högre än för

svenska medborgare. Under första halvåret 1997 var de

utländska medborgarnas arbetslöshet knappt 3 gånger

större än för svenska medborgare.

En väl fungerande lönebildning är nödvändig för att

den öppna arbetslösheten skall kunna halveras till år

2000. Under åren 1992 - 1994 uppgick löneökningarna

till nästan fyra procent per år. Denna löneökningstakt är

inte förenlig med målet att halvera den öppna

arbetslösheten till sekelskiftet. Under år 1995 minskade

löneökningarna något. Den s.k. Edin-gruppen föreslog

år 1995 en norm för hur mycket lönerna kan öka på

medellång sikt, vilket innebär att lönerna inklusive

löneglidning och lönebikostnader i Sverige inte får öka

mer än arbetskraftskostnaderna i övriga västeuropeiska

länder. Edin-gruppen kom fram till att lönerna inte

borde öka med mer än 3,5 procent per år för att Sverige

skall kunna behålla en konkurrenskraftig ekonomi.

Lönerna började emellertid öka relativt kraftigt under

slutet av år 1995. Denna utveckling fortsatte sedan

under år 1996 då lönerna ökade med 6,1 procent. Inom

tillverkningsindustrin ökade lönerna med 7,4 procent

mot drygt 3 procent som var genomsnittet för övriga

Europa. De avtal som slutits hittills under år 1997 ger

löneökningar på 2,5 till 3,1 procent.

De viktigaste statliga insatserna inom

området

Regeringens högt ställda mål är att halvera den öppna

arbetslösheten från åtta procent i dag till fyra procent år

2000. Arbetsmarknadspolitiken, arbetslivspolitiken och

jämställdhetspolitiken är viktiga instrument för att nå

målen för regeringens politik och är således viktiga och

integrerade delar av den ekonomiska politiken. Arbets-

och kompetenslinjen utgör en grundläggande princip för

såväl arbetsmarknadspolitiken som arbetslivspolitiken

men också för jämställdhetspolitiken.

Regeringens politik är starkt inriktad mot aktivitet

framför passivitet. Aktiva åtgärder utgör alltid

förstahandsvalet för att förbättra arbetsmarknadens

funktionssätt, motverka långtidsarbetslöshet och

utslagning från arbetsmarknaden samt förhindra

segregation och olika villkor för kvinnor och män i

samhället.

Det är av stor betydelse att de som inte kan erhålla

ett arbete i första hand erbjuds utbildning eller annan

lämplig åtgärd för att stärka sin kompetens och öka

möjligheterna att återkomma till den reguljära

arbetsmarknaden. Lika viktigt är att arbetslivet främjar

personlig utveckling och kompetens samt motverkar

utslagning. Detta är av stor betydelse för en väl

fungerande arbetsmarknad. Villkoren för ett deltagande

på arbetsmarknaden och i arbetslivet måste vara lika för

både män och kvinnor.

Arbetsmarknadspolitiken utgör en viktig del av

regeringens sysselsättningspolitik för att halvera den

öppna arbetslösheten fram till år 2000. Dess mest

centrala uppgift är att snabbt och effektivt tillsätta de

lediga platserna och underlätta arbetskraftens rörlighet

på arbetsmarknaden. Därmed kan sysselsättningen höjas

och arbetslösheten minska utan att inflationsdrivande

flaskhalsar uppstår. Den har också till uppgift att

samverka med andra politikområden för att överbrygga

konjunktursvängningar genom att de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna anpassas till

konjunkturen. Arbetsmarknadspolitiken skall även bidra

till att könsuppdelningen på arbetsmarknaden bryts.

Dessutom skall personer som på grund av olika

omständigheter har svårigheter att finna ett arbete på

den reguljära arbetsmarknaden ges möjlighet att aktivt

kunna deltaga i arbetslivet.

Arbetslivspolitiken skall främja arbetslivets

utveckling med möjlighet till personlig utveckling och

arbete för den enskilde samt ökad tillväxt och

produktivitet genom ny teknik,

organisationsförändringar samt kompetensutveckling.

Den har till uppgift att förebygga arbetsskador och

ohälsa i arbetslivet och därigenom motverka utslagning

samt att hjälpa människor tillbaka i arbete. En annan

viktig uppgift är att utveckla ny kunskap och att föra

kunskaper och erfarenheter vidare, så att

arbetsmiljöarbetet kan förbättras ytterligare.

Arbetslivspolitiken skall också motverka en uppdelning

av arbetslivet vad gäller olika arbetsvillkor, bland annat

de olika villkor som råder mellan kvinnor och män på

grund av den könsuppdelade arbetsmarknaden och den

ojämna fördelningen av ansvaret för hem och barn. Till

arbetslivspolitiken hör också frågor om arbetsrätt och

arbetstider. Ett bra arbetsliv och fungerande spelregler

på arbetsmarknaden ökar produktiviteten samt främjar

ekonomisk tillväxt och sysselsättning.

Jämställdhetspolitiken skall genomsyra alla poli-

tikområden. Inom ramen för jämställdhetspolitiken

fortsätter arbetet med att omfördela makt och inflytande

mellan kvinnor och män i samhället. Ett

jämställdhetsperspektiv skall genomsyra alla delar av

regeringens politik. Ett centralt mål för regeringens

politik för arbete och tillväxt är att det råder lika villkor

för män och kvinnor på arbetsmarknaden och i

arbetslivet.

Staten som arbetsgivare omfattar främst statliga

arbetsgivarfrågor som personal- och chefsförsörjning,

personalutveckling och personalrörlighet samt löne- och

anställningsvillkor. En omfattande delegering från

regeringen till myndigheterna av befogenheter inom det

arbetsgivarpolitiska området har skett efter 1985 års

personalpolitiska proposition. Samtidigt har mål- och

resultatstyrning införts med tydligt resultatansvar för

myndigheterna. Betydande avregleringar har också skett

under perioden i syfte att ta bort särlösningar för

statsförvaltningen i jämförelse med den övriga

arbetsmarknaden.

En särskild utredare har haft i uppdrag att utvärdera

hur den arbetsgivarpolitiska delegeringen till

myndigheterna har fungerat. Utredningen har lämnat

sitt betänkande och konstaterar att delegeringarna och, i

anslutning till dem, den nya statliga

arbetsgivarorganisationen som trädde i kraft år 1994, i

stort har fungerat väl. Utredningen pekar dock på

behovet av en fortlöpande uppföljning av

arbetsgivarpolitiken från regeringens sida och lämnar

förslag om hur en sådan uppföljning lämpligen bör ske.

Mot bakgrund av den gjorda utvärderingen anser

regeringen att den arbetsgivarpolitiska delegeringen bör

ligga fast. Ett uppföljningssystem kommer att införas

som bl.a. innebär att myndigheterna åläggs att

fortlöpande redovisa sin kompetensförsörjning och de

mål som gäller för denna.

Effekter av statliga insatser

Arbets- och kompetenslinjen har under åren visat sig

vara verkningsfull. Långtidsarbetslösheten i Sverige

är fortfarande förhållandevis låg i ett europeiskt

perspektiv. Naturligtvis har det försämrade

arbetsmarknadsläget inneburit att den förda politiken

har utsatts för stora påfrestningar. Emellertid visar

erfarenheterna att under den konjunkturuppgång som

Sverige hade under åren 1994 och 1995, med

medföljande ökad arbetskraftsefterfrågan, så ökade

de långtidsarbetslösas möjligheter att erhålla ett

arbete på den reguljära arbetsmarknaden mer än för

andra grupper. Detta innebär att den förda politiken

har bidragit till att även personer med långa perioder

av arbetslöshet är anställningsbara.

Regeringens slutsatser

Politiken bör även fortsättningsvis bygga på arbets- och

kompetenslinjen som en hörnsten i den svenska aktiva

arbetsmarknads- och arbetslivspolitiken.

I ett läge med tecken på en konjunkturförbättring är

det särkilt viktigt att tendenser till flaskhalsar liksom

undanträngningseffekter av de statliga insatserna

motverkas.

I strävan att halvera den öppna arbetslösheten till år

2000 anser regeringen att de arbetsmarknadspolitiska

medlen måste användas mer strategiskt för att motverka

utslagning och för att få sökande i reguljärt arbete.

Resurser inom utgiftsområdet måste säkerställas för

personer med svagare ställning på arbetsmarknaden så

att dessa tydligt prioriteras. Detta gäller såväl

arbetssökande som anställda. Den yrkesinriktade

arbetsmarknadsutbildningen har varit effektiv. Det finns

tendenser till brist på arbetskraft inom vissa

yrkesområden. Arbetsmarknadsutbildning inriktad på

dessa yrken bör prioriteras.

Ett säkert och utvecklande arbetsliv med bl.a. goda

arbetsorganisationer, kompetensutveckling och

långsiktig kunskapsuppbyggnad, är en viktig

förutsättning för en hållbar samhällsutveckling.

Regeringen anser att det under de närmaste åren

finns ett utrymme för arbetstidsförkortning, vilken i

första hand bör ske inom ramen för de kollektivavtal

som sluts på arbetsmarknaden.

En väl fungerande lönebildning är en förutsättning

för att arbetslösheten skall kunna halveras. Under de

senaste 20 åren har lönebildningen inte fungerat

tillfredsställande. Lönerna i Sverige har ökat för snabbt

i förhållande till produktiviteten och till lönerna i våra

konkurrentländer. Höga löneökningar leder till att

massarbetslösheten biter sig fast. En påtaglig och

permanent minskning av arbetslösheten förutsätter att

formerna för lönebildningen förbättras över hela

arbetsmarknaden. En förstärkning av

förlikningsmannainstitutet kan bidra till en sådan

förbättring. En viktig utgångspunkt är dock att

arbetsmarknadens parter också i fortsättningen bär

huvudansvaret för lönebildningen.

Regeringens högt ställda målsättning är att halvera

den öppna arbetslösheten fram till år 2000. Detta arbete

bedrivs nu med samma kraft och konsekvens som

saneringen av de offentliga finanserna. Den löpande

uppföljning av arbetslöshetsmålet som regeringen gör

varje halvår innebär att arbetslöshetsmålet nu följs upp

med samma noggrannhet som inflationsmålet, den långa

räntan, växelkursen, den offentliga sektorns skuld och

budgetunderskottet.

Det finns mycket som talar för att

arbetsmarknadsläget under den kommande hösten

kommer att utvecklas mer gynnsamt. Tillväxten

beräknas att öka än mer framöver. Dessutom kommer

de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som tillkom efter

förslag i den ekonomiska vårpropositionen att få full

effekt. De ökade statsbidragen till kommunerna bör

medföra att personalnedskärningarna inom den

offentliga sektorn minskar. Generationsväxlingen och

ungdomssatsningen kommer att tillsammans med de

övriga arbetsmarknadspolitiska åtgärderna samt övriga

insatser utanför arbetsmarknadspolitikens område bidra

till att en halveringen av den öppna arbetslösheten

uppnås till år 2000.

3.3 Åtgärder utanför utgifts-

området

Arbetet med att halvera den öppna arbetslösheten

genomsyrar alla politikomåden, inte minst den

ekonomiska politiken. Kompetenslinjen i

arbetsmarknadspolitiken är naturligtvis nära knuten till

den satsning som görs inom utbildningsområdet. Stöd i

olika former inom näringspolitikens område syftar

också till ökat företagande och ökad sysselsättning.

Konstnärernas arbetsmarknad avviker på många sätt

från andra arbetsmarknader. Regeringen har därför tagit

initiativ till en utredning (Ku 1997:04) om en översyn

av arbetsmarknadspolitiken i förhållande till

konstnärsyrket. Eventuella förslag från utredningen

lämnas under hösten 1997.

Arbetet för att öka jämställdheten drivs framåt

genom politiken på samtliga områden.

UTGIFT

1995/96

DÄRAV

1996

ANVISA

T

1997

UTGIFTS-

PROGNOS

1997

FÖRSLA

G

1998

BERÄKN

AT

1999

BERÄKN

AT

2000

A Arbetsmarknad

46 722,7

32 150,4

36

390,21

38 308,22

33 922,5

35 713,2

34 831,9

B Arbetsliv

8 256,2

5 530,2

5 617,4

5 739,03

5 484,5

5 409,6

5 429,6

C Jämställdhet mellan kvinnor

och män

34,5

23,2

31,2

65,24

31,1

31,5

31,9

D Staten som arbetsgivare

22,4

13,7

8 017,75

8 044,36

8 103,8

8 216,1

8 369,7

Totalt för utgiftsområdet

55 035,8

37 717,5

50 146,4

52 156,7

47 542,0

49 370,3

48 663,0

1. Varav anslaget A 2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder har minskats med 2,1

miljarder kronor på tilläggsbudget.

2. I beloppet ingår 4,2 miljarder kronor från det äldre anslaget X A 2

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

3. I beloppet ingår medel från det äldre anslaget X B 2 Myndigheter inom

arbetslivsområdet.

4. I beloppet ingår 32,7 miljoner kronor från det äldre anslaget V G 2 Särskilda

 jämställdhetsåtgärder.

5. Fr.o.m. budgetåret 1997 har anslaget D 2 Statliga tjänstepensioner m.m.

tillkommit.

6. I beloppet ingår 16,7 miljoner kronor från det äldre anslaget VII E 8 Bidrag

till kompetensutveckling samt anslaget D 2 Vissa avtalsstyrda anslag

m.m.

4 Arbetsmarknad

4.1 Omfattning och ändamål

Arbetsmarknadsverket (AMV) är den myndighet som

huvudsakligen svarar för de arbetsmarknadspolitiska

insatserna under verksamhetsområdet. Detta omfattar

därför främst utgifter för arbetsmarknadspolitiska

åtgärder och AMV:s förvaltning.

Under verksamhetsområdet återfinns också utgifter

för Europeiska socialfonden, utgifter för Institutet för

arbetsmarknadspolitisk utvärdering samt utgifter för

vissa kostnader för införandet av en allmän och

sammanhållen arbetslöshetsförsäkring.

Verksamhetsområdet omfattar även

avgiftsfinansierade verksamheter som inte redovisas på

statsbudgeten. Dessa är Arbetslivstjänster och Aske

kursgård.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

46

722,7

32

150,4

38

308,21

33

922,6

35

713,2

34

831,9

1. I detta belopp ingår en beräknad förbrukning under år 1997 på

 4 177 091 tkr på reservationsanslaget A 2. Arbetsmarknadspolitiska

 åtgärder för budgetåret 1995/96

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

Första halvåret 1997 var ca 10 700 årsarbetare anställda

inom AMV, varav ca 8 700 på arbetsförmedling och

arbetsmarknadsinstitut.

Under perioden januari till augusti 1997 deltog i

genomsnitt 184 000 personer per månad i

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

som finansieras under verksamhetsområdet, exklusive

utbildning i företag.

Första halvåret 1997 hade i genomsnitt knappt

45 200 personer per månad anställning med lönebidrag

och knappt 5 400 personer skyddat arbete hos offentliga

arbetsgivare (OSA).

Större förändringar

Med anledning av riksdagens beslut att AMV under

budgetåren 1995/96-1998 skall spara 307 miljoner

kronor på AMS och länsarbetsnämndernas

förvaltningskostnader har AMV genomfört en

organisationsförändring. Den innebär att administrativa

stödfunktioner för hela landet från och med den 1

januari 1997 samordnas i organisationen AMS Tjänster.

Samtidigt har AMS och länsarbetsnämndernas kanslier

minskat kraftigt. I enlighet med riksdagens beslut skall

ingen besparing tas ut på arbetsförmedlingarnas

verksamhet. Arbetsmarknads-instituten omfattas av ett

särskilt besparingsuppdrag om 103 miljoner kronor

under budgetåren 1995/96 och 1997.

Riksdagen har på tilläggsbudget till statsbudgeten för

år 1997 beslutat att AMV får använda ytterligare 100

miljoner kronor, det vill säga totalt 700 miljoner

kronor, för tillfälliga personalförstärkningar vid

arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut. Utöver

dessa medel har riksdagen anvisat 20 miljoner kronor

för att utveckla effektivare arbetsformer vid

arbetsförmedlingarna och arbetsmarknadsinstituten.

Stora förändringar har skett inom de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Budgetåret 1995/96

ersatte arbetsplatsintroduktion (API) åtgärderna

invandrarpraktik, akademikerpraktik, vidgad

arbetsprövning och praktikdelen i

ungdomsintroduktionen. Kommunerna tog över ansvaret

för ungdomar som inte fyllt 20 år, s.k. kommunalt

ansvar för ungdomar. För att arbetslösa skall kunna lära

sig den nya informationstekniken samtidigt som de

deltar i arbetsmarknadsinriktade projekt, infördes de

s.k. datorteken. En ny form av praktikplatser,

europastipendier för arbetslösa ungdomar, infördes den

1 juli 1995. Fr.o.m. den 1 oktober 1997 ersätts dessa av

s.k. interpraktikstipendier där praktiken kan genomföras

även i länder utanför Europa.

Storleken på statsbidragen till rekryteringsstöd,

beredskapsarbete och utbildningsvikariat har förändrats

liksom storleken på det finansieringsbidrag som

arbetsgivare vilka anordnar API betalar. Till följd av

förändringarna av ersättningsnivåns storlek i

arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta

arbetsmarknadsstödet har utbildningsbidragets storlek

för personer som har rätt till arbetslöshetsersättning

ändrats. Från den 1 juli 1997 ändrades dessutom

utbildningsbidragets storlek för personer som inte har

rätt till arbetslöshetsersättning till ett belopp som efter

skatteavdrag motsvarar bidragsdelen i studiemedlen.

Arbetslösa kvinnor har givits ökade möjligheter till

förlängt starta-eget bidrag och 30 miljoner kronor har

avsatts för projekt som syftar till att bryta den

könsuppdelade arbetsmarknaden.

I syfte att öka det lokala inflytandet i

arbetsmarknadspolitiken har medlen för otraditionella

insatser under verksamhetsområdet ökat med 100

miljoner kronor till totalt 600 miljoner kronor under år

1997. Av medlen är 550 miljoner kronor beräknade

under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder och

50 miljoner kronor under anslaget Särskilda åtgärder

för arbetshandikappade.

För att höja kvaliteten i de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna har för budgetåret 1997 skapats ett utrymme

om 600 miljoner kronor under anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det större utrymmet

skall främst användas till att öka omfattningen av den, i

jämförelse med andra åtgärder, dyrare yrkesinriktade

arbetsmarknadsutbildningen.

Riksdagen har på tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1997 beslutat att det flexibla lönebidraget

skall finnas kvar. Bidragsnivån får dock inte överstiga

80 procent av den bidragsgrundande lönekostnaden

annat än i vissa särskilda fall hos allmännyttiga

organisationer och för personer med mycket begränsad

arbetsförmåga till följd av ett svårt funktionshinder. För

budgetåret 1997 har AMS givits i uppdrag att sänka den

genomsnittliga bidragsnivån i lönebidrag som lämnas till

andra arbetsgivare än allmännyttiga organisationer till

högst 60 procent av den bidragsgrundande

lönekostnaden. Endast personer med

funktionsnedsättning som leder till ett arbetshandikapp

skall efter utgången av år 1997 kunna omfattas av

lönebidrag.

I och med Sveriges inträde i EU har fr.o.m.

budgetåret 1995/96 medel utbetalats för insatser inom

ramen för Europeiska socialfonden.

Riksdagen har beslutat om inrättandet av Institutet

för arbetsmarknadspolitisk utvärdering.

Riksdagen har beslutat om ett nytt anslag för

införandet av en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring.

Prioriteringar för år 1998

En snabb och effektiv matchning av lediga platser

och arbetssökande är arbetsförmedlingens grund-

läggande uppgift. Härigenom motverkas

inflationsdrivande flaskhalsar och långa

arbetslöshetstider samtidigt som tillväxten

påskyndas. En effektiv arbetsmarknadspolitik bidrar

påtagligt till att målet om en halvering av den öppna

arbetslösheten till år 2000 uppnås. Under år 1998

skall de övergripande målen för AMV vara att

 hålla vakanstiderna nere för lediga platser,

 minska långtidsarbetslösheten,

 motverka långa tider utan arbete.

Konjunkturuppgången skall utnyttjas för att stärka

ställningen på arbetsmarknaden för dem med en svagare

ställning. Vidare skall decentraliseringen och

förenklingen av arbetsmarknadspolitiken fortsätta.

Bekämpningen av flaskhalsar och

ungdomsarbetslösheten kommer att sättas i fokus.

Arbetet med att bryta den könsuppdelade

arbetsmarknaden skall fortsätta.

4.2 Resultatbedömning och

slutsatser

Övergripande mål och verksamhetsmål

budgetåret 1995/96

Inför budgetåret 1995/96 angav regeringen fem

övergripande mål för AMV:

 Platsförmedlingens möjligheter skulle utnyttjas till

fullo,

 De långtidsarbetslösa och de utsatta grupperna skulle

prioriteras, rundgången skulle brytas,

 De arbetslösa skulle mobiliseras genom

kompetensuppbyggnad och ökade krav på aktivt

arbets-sökande,

 Jämställdheten på arbetsmarknaden skulle öka,

 Medelsanvändningen skulle effektiviseras.

Dessa övergripande mål bröts sedan ner i tretton

verksamhetsmål. Utfallet för budgetåret visar att

närmare hälften av verksamhetsmålen uppfylldes. De

mål som uppnåtts har varit knutna till det övergripande

målet för platsförmedlingen, prioriteringen av utsatta

grupper samt en effektivisering av medelsanvändningen.

Däremot har långtidsarbetslösheten inte pressats tillbaka

i den omfattning regeringen angivit. Detta kan till en del

förklaras av att utvecklingen på arbetsmarknaden under

år 1996 blev mindre gynnsam än vad som förväntades

samt att AMV har haft stora svårigheter att uppnå den

beräknade omfattning på de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna bl.a. på grund av det försämrade

konjunkturläget.

Målsättningen vid inledningen av budgetåret var att i

genomsnitt 240 000 personer per månad skulle delta i

någon konjunkturberoende arbetsmarknadspolitisk

åtgärd. Målet reviderades sedermera till

215 000 personer samtidigt som regeringen gjorde en

medelsindragning motsvarande den minskade

omfattningen. I genomsnitt deltog 198 000 personer i

någon konjunkturberoende arbetsmarknadspolitisk

åtgärd under budgetåret 1995/96. Det var drygt

20 000 personer färre än budgetåret innan. En av

orsakerna till att den planerade omfattningen på

åtgärderna inte har uppnåtts var att införandet av

datortek och det kommunala uppföljningsansvaret för de

yngsta ungdomarna gick trögt vid inledningen av

budgetåret. Därutöver gjorde den försvagade

efterfrågan på arbetskraft det svårare att i tillräcklig

utsträckning hitta lämpliga praktikplatser.

Regeringen angav som mål att vakanstiderna för

lediga platser inte fick öka påtagligt under budgetåret

1995/96. Vakanstiderna för lediga platser ökade dock

med 5 dagar jämfört med budgetåret 1994/95 trots att

efterfrågan på arbetskraft minskade. Den genomsnittliga

anmälningstiden för en nyanmäld plats uppgick till

18 dagar. Ökningen kan i stor utsträckning förklaras av

en förändrad administrativ hantering av platserna på

arbetsförmedlingarna som syftar till att förbättra

registerkvaliteten och uppföljningen av platserna.

Genom att arbetsförmedlingen anvisar lämpliga

arbetssökande till lediga arbeten kan vakanstiderna

hållas nere. Arbetsförmedlingarna har också under

föregående budgetår ökat andelen platser som fått

anvisning till i genomsnitt 82 procent av alla nyanmälda

platser.

Målsättningen att långtidsarbetslösheten skulle

minska med i genomsnitt 20 000 personer per månad

och att antalet långtidsarbetslösa vid utgången av år

1996 skulle vara 40 000 personer färre än vid ingången

av budgetåret uppnåddes inte. Långtidsarbetslösheten

minskade med i genomsnitt 2 800 personer per månad

och uppgick till i genomsnitt 91 200 personer per

månad. Regeringens bedömning är att det försämrade

arbetsmarknadsläget påtagligt påverkade möjligheterna

att nå det uppsatta målet. Långtidsarbetslösheten borde

dock ha kunnat pressats tillbaka ytterligare om det skett

en tydligare prioritering av de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna till de långtidsarbetslösa. De

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna borde således

ytterligare ha prioriterats för arbetssökande med

särskilda svårigheter på arbetsmarknaden såsom

ungdomar, arbetshandikappade och utomnordiska

medborgare som i större utsträckning än andra riskerar

att bli långtidsarbetslösa. En allt större andel av de

arbetssökande har också varvat arbetslöshet och

åtgärder under långa perioder utan att ha haft ett arbete

på den reguljära arbetsmarknaden. Denna sökandegrupp

riskerar att permanent slås ut från den reguljära

arbetsmarknaden.

Ökningen av långtidsarbetslösheten under andra

halvåret 1996 kan dock till viss del förklaras av en

förändring i definitionen i AMV:s verksamhetsstatistik

som innebar att personer med tillfälliga timanställningar

registrerades som arbetslösa. Dessa personer blev i stor

utsträckning definitionsmässigt långtidsarbetslösa

eftersom de i praktiken inte var aktuella för några

arbetsmarknadspolitiska åtgärder då de i varierande

grad hade heltidsarbete.

Arbetsmarknadssituationen för kvinnor försämrades.

Förutom den redan höga deltidsarbetslösheten ökade

även den öppna arbetslösheten bland kvinnor. Ökningen

har motverkats genom att kvinnorna fått en allt större

andel av åtgärdsplatserna. Arbetslösheten under

budgetåret 1995/96 var fortfarande lägre bland kvinnor

än bland män och det gällde även de genomsnittliga

arbetslöshetstiderna.

Andelen som 90 dagar efter avslutad åtgärd hade ett

arbete minskade under budgetåret 1995/96 till

31 procent jämfört med 37 procent budgetåret 1994/95.

Det kan huvudsakligen förklaras av den minskade

efterfrågan på arbetskraft.

Vad gäller de konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ökade under

budgetåret 1995/96 de genomsnittliga kostnaderna per

deltagare och månad. Det berodde bl.a. på att

arbetsförmedlingarna inte kunde nå upp till den

beräknade omfattningen på de konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.

Arbetsförmedlingarna lyckades dock minska

styckkostnaderna för den köpta

arbetsmarknadsutbildningen. En effektivisering av

medelsanvändningen skedde även under anslaget

Särskilda åtgärder för arbetshandikappade. Genom

omförhandlingar av bidragsnivåer sänktes de

genomsnittliga lönebidragskostnaderna.

Övergripande mål och verksamhetsmål

budgetåret 1997

För budgetåret 1997 finns tre övergripande mål för

AMV:

 Håll nere vakanstiderna för lediga platser,

 Minska långtidsarbetslösheten,

 Motverka långa tider utan arbete.

Dessa mål har fram till i juni 1997 brutits ner i åtta

verksamhetsmål. Antalet verksamhetsmål var därmed

väsentligt färre än budgetåret innan. Resultaten under

första halvåret 1997 har följt samma utveckling som

under budgetåret 1995/96. Under första halvåret

uppnåddes två av verksamhetsmålen helt och ett av

målen delvis. De mål som uppnåddes rörde

prioriteringen av arbetshandikappade samt granskningen

av ersättningsärenden vid arbetslöshetskassorna.

Däremot har AMV haft betydande svårigheter att hittills

nå upp till planerad omfattning på de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna samt att pressa

tillbaka långtidsarbetslösheten och motverka långa tider

utan reguljärt arbete. Resultaten beror framförallt på att

utvecklingen på arbetsmarknaden har varit sämre än

väntat. Mot bakgrund av denna utveckling och som ett

led i regeringens strävan att förenkla regelverket

reviderades och minskades antalet verksamhetsmål

ytterligare i regleringsbrevet för AMV i juni 1997.

För att hålla nere vakanstiderna var målsättningen

fram till i juni 1997 att anvisa lämpliga sökande till

minst 88 procent av de lediga platserna.

Anvisningsgraden har under det första halvåret ökat till

86 procent jämfört med 82 procent budgetåret 1995/96.

En del av förklaringen till att målet ännu inte uppnåtts

är, förutom brister i registreringen av utförda

anvisningar, även att det funnits svårigheter att hitta

lämpliga sökande till vissa platser inom framförallt IT-

området. Anvisningsgraden för platser som kräver

specialistkompetens eller högskoleutbildning är lägre än

för övriga platser. Det finns i dag inga tecken på

generella flaskhalsproblem, men däremot tendenser till

rekryteringssvårigheter inom vissa branscher vilket bl.a.

kan avläsas i Konjunkturinstitutets konjunkturbarometer.

AMV har till uppgift att noggrant följa varje tendens till

flaskhalsar på arbetsmarknaden. AMS utarbetar i

enlighet med regeringens uppdrag en ny metod för att

följa vakanstiderna som bygger på enkäter till

arbetsgivarna i samband med att de anmäler en ledig

plats till arbetsförmedlingen.

Arbetsmarknadssituationen för kvinnor har fortsatt

att försämras men arbetslösheten är fortfarande något

lägre än bland män. Kvinnorna har successivt fått en

större andel av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna

och under det första halvåret 1997 hade de en större

andel av åtgärdsplatserna än deras andel av den totala

arbetslösheten.

Målsättningen fram till i juni 1997 var att i

genomsnitt 228 000 personer per månad skulle delta i

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Under första halvåret 1997 har i genomsnitt 210 000

personer per månad deltagit i konjunkturberoende

åtgärder. I juni reviderades målet till att omfatta i

genomsnitt 207 000 personer under år 1997.

Regeringen gör bedömningen att AMV kommer att ha

svårt att nå upp till denna omfattning. Regeringen vill

dock poängtera att AMV:s uppdrag för budgetåret 1997

att sysselsätta minst 207 000 personer kvarstår.

Ansträngningarna måste fortsätta att ge fler arbetslösa

möjlighet att delta i någon arbetsmarknadspolitisk

åtgärd. Även målnivåerna beträffande antalet

långtidsarbetslösa och antalet långtidsinskrivna

arbetssökande som inte haft ett reguljärt arbete sedan

minst två år tillbaka har reviderats. Revideringen av

verksamhetsmålen gjordes också delvis på grund av

förändringar i AMV:s verksamhetsstatistik, men

huvudskälet var det försämrade arbetsmarknadsläget.

Förändringen av arbetslöshetsdefinitionen i

verksamhetsstatistiken får till följd att den statistiskt

redovisade arbetslöshetsnivån stiger något samtidigt som

det uppnås en större överensstämmelse med SCB:s

officiella arbetslöshetsstatistik.

Den reviderade målsättningen beträffande

långtidsarbetslösheten är att den skall uppgå till högst

100 000 personer per månad. Under det första halvåret

1997 var i genomsnitt 105 000 personer

långtidsarbetslösa vilket var närmare 5 000 färre

jämfört med samma period året innan. Målet att

motverka långa tider utan arbete reviderades till att

antalet arbetssökande som varit inskrivna vid

förmedlingen i minst två år och som under denna tid

inte haft ett reguljärt arbete, s.k. långtidsinskrivna, inte

får uppgå till fler än 120 000 personer i genomsnitt

under 1997. Under det första halvåret uppgick antalet

långtidsinskrivna till 124 000 personer.

En viktig grund för att hävda arbets- och

kompetenslinjen i arbetsmarknadspolitiken är att

förmedlingarna kontrollerar att de arbetssökande står till

arbetsmarknadens förfogande. Regeringen har därför

betonat vikten av att arbetsförmedlingarnas

kontrollfunktion bör utökas. Regeringen har vidare

angivit att 12 miljoner kronor av förvaltningsmedlen

under budgetåret 1997 skall användas för AMS tillsyn

av arbetslöshetsförsäkringen samt för AMS verksamhet

i samband med överklagande av beslut om

arbetslöshetsersättning eller medlemskap i

arbetslöshetskassa. Under första halvåret 1997 har AMS

granskat knappt 2 300 ärenden. Därutöver har

regeringen beviljat AMS drygt 5 miljoner kronor för två

projekt för att stärka arbetsförmedlingens

kontrollfunktion varav ett sker i samverkan med RFV,

CSN och Arbetslöshetskassornas Samorganisation.

Resultatinformation inom de prioriterade

områdena

Ovan har regeringen redogjort för resultaten under

budgetåren 1995/96 och 1997 på en mera övergripande

nivå. Regeringen har som målsättning att sökande som

har särskilt svårt att hävda sig på arbetsmarknaden skall

prioriteras i den arbetsmark-nadspolitiska

verksamheten. I det följande ges en mera detaljerad

beskrivning för olika sökandegrupper och andra

prioriterade områden för budgetåren 1995/96 och 1997.

I tabellen framgår i vilken utsträckning olika grupper av

arbetssökande fått del av de konjunkturberoende

åtgärderna i förhållande till hur stor andel de utgör av

de arbetslösa.

TABELL 4.1 ANDEL AV DEN ÖPPNA ARBETSLÖSHETEN

OCH DE KONJUNKTURBEROENDE

ARBETSMARKNADSPOLITISKA ÅTGÄRDERNA

ARBETSLÖSA 1

ÅTGÄRDER

94/95

95/96

97 2

94/95

95/96

97 2

Kvinnor

44

46

44

42

46

49

Män

56

54

56

58

54

51

Totalt

100

100

100

100

100

10

0

55- år

8

9

9

8

6

5

25-54 år

67

68

71

57

66

68

20-24 år

20

19

17

28

23

21

18-19 år

4

4

2

6

5

6

Totalt

100

100

100

100

100

10

0

Arbets-

handikappa

de

9

9

10

11

14

14

Utomnordis

ka-

medborgare

10

11

11

10

14

12

1. Enligt ny arbetslöshetsdefinition i AMV:s verksamhetsstatistik

2. Avser första halvåret 1997

Långtidsarbetslöshet

En person under 25 år som varit arbetslös längre än

100 dagar räknas som långtidsarbetslös. För personer

som fyllt 25 år är tidsgränsen sex månader.

Långtidsarbetslösheten ökade kraftigt under

konjunkturnedgången i början av 1990-talet i takt med

att arbetslösheten steg.

Under budgetåret 1995/96 minskade dock

långtidsarbetslösheten något, men inte i den omfattning

som regeringen förväntade. Som regeringen tidigare

framhållit beror detta framför allt på att konjunkturen

inte förbättrats i den utsträckning som antagits samt att

åtgärdsresurserna i högre grad borde ha prioriterats för

grupper som löper en större risk än andra att drabbas av

långtidsarbetslöshet. AMV har således inte i tillräcklig

utsträckning lyckats pressa tillbaka

långtidsarbetslösheten. För ungdomar innebär det att

målsättningen att erbjuda dessa aktiva insatser inom 100

dagar inte förverkligats fullt ut.

Av tabellen nedan framgår att arbetshandikappade,

utomnordiska medborgare, ungdomar 20-24 år samt

äldre i större utsträckning än andra personer har

blivit långtidsarbetslösa under det första halvåret

1997. Av det totala antalet långtidsarbetslösa och

långtidsinskrivna är män överrepresenterade. Detta

beror till stor del på att män i högre grad än kvinnor

är sysselsatta i sektorer där

sysselsättningsminskningen inträffat tidigt och varit

särskilt stor.

TABELL 4.2 ANTALET LÅNGTIDSARBETSLÖSA OCH

LÅNGTIDSINSKRIVNA OCH DERAS ANDEL AV

ARBETSLÖSA RESPEKTIVE SAMTLIGA INSKRIVNA

LÅNGTIDSARBETSLÖSA 1

LÅNGTIDS-

INSKRIVNA 2

1995/96

1997

1997

Antal

%

Antal

%

Antal

%

Kvinnor

50

313

26

43

636

2

6

49

752

16

Män

65

393

29

61

419

2

9

74

392

21

Totalt

115

706

27

105

055

2

8

124

144

19

55- år

18

373

48

15

967

4

5

16

936

25

25-54 år

76

401

26

68

481

2

5

98

350

22

20-24 år

19

035

23

19

710

3

0

8 846

8

18-19 år

1 898

12

897

1

1

12

0

Totalt

115

706

27

105

055

2

8

124

144

19

Arbets-

handikappade

14

338

36

13

790

3

6

19

883

24

Utomnordiska-

medborgare

13

073

29

12

324

3

0

18

224

32

1. För närvarande finns endast uppgifter för första halvåret 1997 vad

avserantalet långtidsarbetslösa enligt ny arbetslöshetsdefinition i

AMV:s verksamhetsstatistik. Uppgifterna för år1995/96 är därför

inte helt jämförbara med uppgifterna för år 1997.

2. Arbetssökande som varit inskrivna vid förmedlingen i minst två år

och som under denna tid ej haft ett reguljärt arbete.

De långtidsinskrivna utgjorde 19 procent av alla

inskrivna sökande vid förmedlingen under det första

halvåret 1997. Många av dem har en jämförelsevis låg

utbildningsnivå och riskerar en permanent utslagning

från arbetsmarknaden.

Under budgetåret 1995/96 utgjorde de

långtidsarbetslösa 34 procent av dem som påbörjade en

arbetsmarknadspolitisk åtgärd. I förhållande till att de

långtidsarbetslösa utgjort en betydligt lägre andel av de

arbetslösa har det skett en prioritering av

långtidsarbetslösa till de konjunkturberoende åtgärderna.

Prioriteringen har också kunnat kompensera den höga

tillströmningen av nya långtidsarbetslösa, vilket bidragit

till att långtidsarbetslösheten har fortsatt att minska

under det första halvåret 1997.

De individuella handlingsplanerna har stor betydelse

för att motverka långtidsarbetslöshet och hitta lämpliga

åtgärder som på sikt kan innebära att den arbetslöse får

ett reguljärt arbete. Regeringen angav i

regleringsbrevet för AMV att alla som är eller riskerar

att bli långtidsarbetslösa skulle ha en handlingsplan

senast den 1 juli 1997. I juli hade 60 procent av

målgruppen handlingsplaner. En förklaring till varför

inte målet uppnåtts är att AMS av tekniska skäl inte

kunde börja använda ADB-stödet förrän under mars

månad 1997. AMS bedömer att målet om att alla som

är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa skall ha en

handlingsplan kommer att uppnås under hösten 1997.

Ungdomar

I regleringsbrevet till AMV för budgetåret 1995/96

föreskrevs att ungdomar skulle vara en prioriterad

grupp vad gäller insatser och åtgärder för arbetslösa.

Riktmärket var att ungdomar skulle få ett arbete, en

lämplig åtgärd eller en utbildning inom 100 dagars

arbetslöshet. Detta riktmärke uppnåddes inte. Under

budgetåret 1995/96 var i genomsnitt per månad

24 500 unga arbetslösa längre än 100 dagar. Det

motsvarade 27 procent av samtliga unga arbetslösa.

Av det totala antalet personer som var arbetslösa

mer än 100 dagar utgjorde ungdomarna 7 procent.

Könsfördelningen är jämn mellan dessa ungdomar.

Antalet ungdomar i åldern 18 till 19 år som varit

arbetslösa i mer än 100 dagar var dock jämförelsevis

få, knappt 1 600 personer.

De dominerande arbetsmarknadspolitiska åtgärderna

för unga under budgetåret 1995/96 var datortek, API

samt åtgärder inom ramen för kommunernas ansvar för

ungdomar.

TABELL 4.3 ANTALET UNGDOMAR I DE VANLIGASTE

ARBETSMARKNADSPOLITISKA ÅTGÄRDERNA FÖR

UNGDOMAR BUDGETÅRET 1995/96

ANTALET UNGDOMAR

Arbetsplatsintroduktion

11 750

Datortek

7 750

Kommunalt ansvar

9 590

I regleringsbrevet för AMV budgetåret 1997 är

riktmärket 100 dagar borttaget. I stället har gränsen för

långtidsarbetslöshet sänkts från fyra månader till 100

dagar för arbetslösa under 25 år. Under första halvåret

1997 har ca 20 600 unga varit arbetslösa i mer än 100

dagar. I den väntade konjunkturuppgången förväntas

ungdomarna få en gynnsam situation på

arbetsmarknaden. Enligt regeringens bedömning leder

detta i kombination med de riktade insatser som

regeringen föreslår att färre ungdomar kommer att vara

arbetslösa under år 1998.

Äldre

Under 1970- och 1980-talen skedde en trendmässig

ökning av arbetskraftsdeltagandet och

sysselsättningsgraden för personer i åldern 55-64 år.

Ökningen berodde helt och hållet på en ökad

förvärvsfrekvens bland kvinnor. Denna utveckling bröts

emellertid år 1990 och därefter följde ett dramatiskt fall

i de äldres sysselsättningsgrad. Minskningen av

arbetskraftsdeltagandet bland de äldre är inte unikt för

Sverige, men nedgången de senaste åren har varit

jämförelsevis kraftig.

I regleringsbrevet för AMV för budgetåret 1995/96

angavs de äldre som en prioriterad grupp. Under

budgetåret 1995/96 var i genomsnitt per månad knappt

36 000 personer i åldersgruppen 55-64 år öppet

arbetslösa, varav knappt 14 500 kvinnor och drygt 21

400 män. De äldre, främst kvinnor, var i stor

utsträckning även långtidsarbetslösa.

Den dominerande arbetsmarknadspolitiska åtgärden

för äldre under budgetåret 1995/96 var

arbetslivsutveckling (ALU). Under budgetåret deltog i

genomsnitt 5 800 äldre i åtgärden. Av dessa var drygt

40 procent kvinnor och knappt 60 procent män. De

äldre blir arbetslösa i mindre omfattning än andra

grupper men de har å andra sidan långa

arbetslöshetstider. En av anledningarna till att äldre har

stora svårigheter på arbetsmarknaden är att många i den

gruppen har en kort skolutbildning som inte motsvarar

de krav som i dag ställs på arbetskraften. Den pågående

utvecklingen med snabba strukturella förändringar samt

behov av nytt kunnande i arbetslivet innebär en

uppenbar risk att allt fler äldre kommer att stå utanför

den reguljära arbetsmarknaden.

Den 1 november 1996 infördes en ny

arbetsmarknadspolitisk åtgärd under utgiftsområde 13

som enbart riktar sig till äldre långtidsarbetslösa över 55

år, OTA. Denna åtgärd har under första halvåret 1997

sysselsatt 4 300 personer.

Arbetshandikappade

Oberoende av konjunkturläge har personer med

funktionsnedsättning som leder till ett arbetshandikapp

svårt att hitta ett arbete. Statsmakterna har därför avsatt

betydande resurser för att förbättra dessa personers

möjligheter på arbetsmarknaden och regeringen har i

regleringsbrevet för AMV angivit att personer med en

svagare ställning på arbetsmarknaden, såsom

arbetshandikappade, skall prioriteras i

arbetsmarknadsmyndigheternas arbete.

Antalet arbetshandikappade som sökte arbete genom

arbetsförmedlingen uppgick till i genomsnitt knappt

50 000 personer per månad under år 1996, varav drygt

22 000 kvinnor och drygt 27 000 män. Detta är en

ökning med ca 3 400 personer jämfört med år 1995.

Kvinnorna stod för huvuddelen av ökningen. Under år

1996 var dessutom i genomsnitt 6 200

arbetshandikappade per månad inskrivna vid

arbetsmarknadsinstituten.

Långtidsarbetslösheten bland de arbetshandikappade

har under år 1996 varit högre jämfört med övriga

arbetssökande. Under budgetåret 1995/96 minskade

dock långtidsarbetslösheten bland de arbetshandikappade

kraftigare än bland övriga arbetssökande, bl.a. som ett

resultat av att arbetshandikappade fick en större andel

av de konjunktur-beroende åtgärderna. Under

budgetåret 1995/96 deltog i genomsnitt knappt 26 200

arbetshandikappade per månad i någon

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitisk åtgärd och

yrkesinriktad rehabilitering. Vidare hade i genomsnitt

knappt 47 400 personer per månad anställning med

lönebidrag och drygt 5 300 personer skyddat arbete hos

offentliga arbetsgivare (OSA).

För år 1997 har AMV ålagts att i genomsnitt

sysselsätta minst 26 000 arbetshandikappade per månad

i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

och yrkesinriktad rehabilitering. Vidare skall i

genomsnitt minst 50 000 personer per månad ges

anställning med lönebidrag och OSA. Målen har hittills

uppfyllts under budgetåret 1997. Första halvåret 1997

var i genomsnitt 28 300 arbetshandikappade per månad

i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

och yrkesinriktad rehabilitering. Vidare hade i

genomsnitt knappt 45 200 personer per månad

anställning med lönebidrag och drygt 5 300 personer

OSA. De arbetshandikappade hade fortfarande under

första halvåret 1997 en större andel av de

konjunkturberoende åtgärderna än deras andel av de

arbetslösa.

Utomnordiska medborgare

Antalet utomnordiska medborgare har ökat under de

senaste decennierna, samtidigt som deras

arbetskraftsdeltagande minskat betydligt, från 74

procent år 1980 till 35 procent år 1996. Minskningen

började redan under 1980-talet trots ett gott

arbetsmarknadsläge. När konjunkturen och situationen

på arbetsmarknaden försämrades under första hälften av

1990-talet förstärktes denna negativa utveckling. Det

finns alltså en mer långsiktig trend till ett försämrat

arbetsmarknadsläge för de utomnordiska medborgarna.

De invandrare som har kommit till Sverige under 1990-

talet har i stort sett inte alls etablerat sig på

arbetsmarknaden. Samtidigt har många som tidigare

haft arbete blivit arbetslösa.

Arbetslösheten har fortsatt att öka kraftigt för

utomnordiska medborgare under 1990-talet. Mellan

åren 1990 och 1996 har arbetslösheten bland de

utomnordiska medborgarna ökat från 5 till 30 procent

av arbetskraften. Chansen för en utomnordisk

arbetssökande att få ett arbete har under budgetåren

1995/96 och 1997 varit betydligt lägre än bland övriga

arbetssökande.

Utomnordiska kvinnor har mycket låg

sysselsättningsgrad jämfört med de kvinnor som är

födda i Norden. Under första halvåret 1997 var

arbetslösheten bland utomnordiska kvinnorna 35 procent

och bland de utomnordiska männen 32 procent. Den

krympande arbetsmarknaden inom den offentliga

sektorn och andra sektorer som traditionellt varit

dominerade av kvinnor har drabbat invandrade kvinnor

särskilt hårt. Många av dessa kvinnor har endast haft

kortare arbetsperioder som varvats med arbetslöshet och

studier.

Ett av verksamhetsmålen för AMV budgetåret

1995/96 var att andelen utomnordiska medborgare i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle vara betydligt

större än deras andel av de arbetssökande utan arbete.

Av samtliga personer som deltog i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder var i genomsnitt 14

procent utomnordiska medborgare samtidigt som deras

andel av de arbetslösa uppgick till 11 procent. Närmare

hälften av de arbetsökande var utomnordiska kvinnor.

De utomnordiska kvinnornas andel av åtgärdsplatserna

var dock jämförelsevis låg. Andelen kvinnor av de

utomnordiska medborgarna i åtgärder uppgick till 44

procent. De åtgärder där utomnordiska medborgare är

underrepresenterade är utbildningsvikariat, kommunalt

ansvar för ungdomar, datortek och starta-eget bidrag.

Liksom tidigare år är andelen utomnordiska

medborgare störst i arbetsmarknadsutbildning där de

under budgetåret 1995/96 utgjorde närmare en fjärdedel

av deltagarna. Av dessa var 17 000 deltagare kvinnor

och 20 000 deltagare män. Andelen utomnordiska

medborgare som deltog i ALU har fortsatt att öka under

år 1996 till 20 procent. Deras andel av API minskade

dock under år 1996 jämfört med året innan, men deras

andel är fortfarande relativt hög, närmare 20 procent.

Antalet utomnordiska medborgare i API är dock fler

jämfört med hur många som deltog i den tidigare

invandrarpraktiken. Även när det gäller rekryteringsstöd

nådde andelen utomnordiska medborgare en relativt hög

nivå.

De utomnordiska medborgarna har successivt fått en

allt mindre del av åtgärdsplatserna under den senare

delen av budgetåret 1995/96 och första halvåret 1997

har deras andel sjunkit till 12 procent samtidigt som

deras andel av de arbetslösa var oförändrad, 11 procent.

Denna utveckling är enligt regeringens uppfattning inte

tillfredsställande.

Jämställdheten på arbetsmarknaden

De försämrade förutsättningarna på arbetsmarknaden

under budgetåret 1995/96 drabbade framförallt

kvinnodominerade yrken inom vård, omsorg och

administration. Arbetslösheten ökade kraftigt bland

kvinnorna men den var fortfarande lägre än för

männen, 7,5 procent jämfört med 8,5 procent under år

1996. Den genomsnittliga arbetslöshetstiden och totala

inskrivningstiden var också lägre bland kvinnorna än

bland männen. Kvinnor var dock i mycket större

utsträckning än män deltidsarbetslösa.

Deltidsarbetslösheten uppgick under det första kvartalet

1997 till 140 000 personer, varav ca tre fjärdedelar är

kvinnor.

Regeringens uttalade intention är att ett

jämställdhetsperspektiv skall genomsyra alla

politikområden. Jämställdhetssträvandena inom

arbetslivet ses som särskilt viktiga för att uppnå en ökad

jämställdhet även i övriga delar av samhället.

Regeringen ställer därför krav på myndigheterna att

tillämpa s.k. mainstreaming som arbetsätt. Det

innebär att de verkställande myndigheterna skall ha ett

jämställdhetsperspektiv i sitt arbete och aktivt analysera

konsekvenserna för kvinnor respektive män av de

åtgärder som vidtas. Arbetsmarknadsmyndigheterna

skall i samarbete med landets kommuner försöka bryta

de traditionella könsrollsgränserna vid yrkesvalet.

I takt med att arbetslösheten har ökat bland kvinnor

har de fått en allt större andel av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Kvinnornas andel

av åtgärdsplatserna uppgick under budgetåret 1995/96

till 46 procent vilket motsvarade deras andel av de

arbetslösa. Liksom tidigare år dominerade kvinnorna

inom utbildningsvikariat medan deras andel fortfarande

var särskilt låg när det gäller rekryteringsstöd,

beredskapsarbete och starta-eget bidrag. Det var dock

inom starta-eget bidrag som andelen kvinnor ökade

mest under budgetåret.

I enlighet med regeringens intentioner har insatserna

för att bredda kvinnors och mäns yrkesval resulterat i

att andelen män och kvinnor som påbörjat en för sitt

kön otraditionell arbetsmarknadsutbildning ökat under

budgetåret 1995/96. Vidare har regeringen både under

budgetåren 1995/96 och 1997 för en

tolvmånadersperiod föreskrivit att AMS får använda 30

miljoner kronor av tilldelade medel till

projektverksamhet som syftar till att bryta den

könsuppdelade arbetsmarknaden.

Lika villkor för kvinnor och män på

arbetsmarknaden är ett centralt mål i regeringens politik

för arbete och tillväxt. Regeringens miljardsatsning som

innebär ökade resurser till den kommunala sektorn de

närmaste åren motverkar också att arbetslösheten stiger

i kvinnodominerade yrken inom vård och omsorg.

Vidare skall den stora utbildningssatsningen

kunskapslyftet samt personalförstärkningar vid

arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut kunna ge

arbetslösa kvinnor och män nya möjligheter på

arbetsmarknaden.

För att få mer kunskap och underlag för fortsatta

åtgärder för jämställdhet på arbetsmarknaden har

regeringen givit Riksrevisionsverket (RRV) i uppdrag

att göra en översyn av de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna ur ett jämställdhetsperspektiv. RRV skall

bland annat se över åtgärdernas effektivitet, beskriva på

vilket sätt arbetsmarknadspolitiken bidrar till en mer

eller mindre könsuppdelad arbetsmarknad, noggrannare

studera kostnadsfördelningen samt lämna förslag till

förändringar. Regeringen avser att återkomma i

vårpropositionen 1998 med en redovisning av RRV:s

översyn av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ur ett

jämställdhetsperspektiv.

Slutsatser och övergripande mål budgetåret

1998

De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är av stor

betydelse för möjligheterna att få in arbetssökande i

reguljärt arbete och motverka flaskhalsproblem. De

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ökar möjligheterna

för en snabb och effektiv tillsättning av de lediga

platserna genom att de arbetssökande rustas för att möta

de kompetensbehov som finns på arbetsmarknaden.

Därmed ökar möjligheterna att klara målet att halvera

den öppna arbetslösheten till sekelskiftet. Kvaliteten i de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna får därför inte

äventyras. Utvecklingen på arbetsmarknaden under

inledningen av år 1997 har varit sämre än väntat och

sysselsättningen fortsätter att ligga på en lägre nivå än

föregående år. Det finns dock nu tydliga tecken på en

konjunkturförbättring. Efterfrågan på arbetskraft ökar

och det finns redan nu rekryteringssvårigheter inom

vissa branscher. I detta perspektiv är regeringens

utbildningssatsning, kunskapslyftet, särskilt värdefull.

Genom att höja de lågutbildade arbetslösas kompetens

kommer också arbetskraftens rörlighet att öka och

flaskhalsar undvikas. Samtidigt måste insatser också

göras på kort sikt som får omedelbar effekt. Därför är

det särskilt viktigt att AMV nu följer och motverkar

varje tendens till inflationsdrivande flaskhalsar på

arbetsmarknaden. I en konjunkturuppgång ökar riskerna

för oönskade undanträngnings- och inlåsningseffekter.

För att motverka dessa avser regeringen dessutom att

göra regelförändringar som innebär att det krävs samråd

med fackliga organisationer på de arbetsplatser dit det

beviljas anställningsstöd eller anordnas API eller ALU.

Trots den positiva konjunkturutvecklingen som

förväntas under år 1998 och framåt finns ett fortsatt

stort behov av arbetsmarknadspolitiska insatser för att

säkerställa att de arbetslösa hela tiden kan konkurrera

om de lediga platserna. Regeringen avser därför att

uppdra åt AMV och arbetsförmedlingsnämnderna att

inom ramen för tilldelade medel under anslaget år 1998

ge minst 192 000 personer i genomsnitt per månad

lämplig utbildning, praktik eller sysselsättning genom

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

eller yrkesinriktad rehabilitering. Härav skall minst

24 000 personer vara arbetshandikappade.

Utöver de personer som härigenom sysselsätts

tillkommer de personer som deltar i den IT-satsning

som regeringen nu föreslagit på tilläggsbudget till

statsbudgeten för år 1997 samt de åtgärder som

finansieras under utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet

vid arbetslöshet och den särskilda utbildningssatsningen

under utgiftsområde 15 Studiestöd.

Regeringen anser vidare att de

arbetsmarknadspolitiska medlen måste användas mer

strategiskt för att prioritera bekämpningen av

långtidsarbetslösheten och för att motverka långa tider

utan reguljärt arbete. De arbetsmarknadspolitiska

resurserna måste i första hand riktas till personer med

en svag ställning på arbetsmarknaden såsom många

ungdomar, arbetshandikappade och invandrare som i

större utsträckning än andra arbetssökande riskerar att

bli långtidsarbetslösa. Konjunkturuppgången måste även

komma dessa sökande till del. I detta arbete spelar de

individuella handlingsplanerna en central roll för att

mobilisera vägledningsinsatser och andra lämpliga

åtgärder som leder till arbete eller studier.

Lika villkor för kvinnor och män på

arbetsmarknaden är ett centralt mål i regeringens politik

för arbete och tillväxt. Arbetet skall nu intensifieras

utifrån de åtgärder regeringen vidtagit under år 1997 för

att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden.

Kvinnorna utgör också huvuddelen av de

deltidsarbetslösa och tidsbegränsat anställda. Äldre

arbetssökande får allt svårare att hävda sig på

arbetsmarknaden till följd av ökade krav på kompetens

och omställning som följer av den snabba tekniska

utvecklingen. Strukturomvandlingen väntas bl.a.

innebära att sysselsättningen minskar inom

kvinnodominerade yrken samtidigt som kvinnor i stor

utsträckning kommer att stå för ökningen av antalet

äldre på arbetsmarknaden. Regeringen har gett RRV i

uppdrag att göra en översyn av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ur ett

jämställdhetsperspektiv. Regeringen avser att

återkomma till riksdagen i vårpropositionen 1998 med

en redovisning av RRV:s översyn och en mer samlad

jämställdhetsanalys.

Konjunkturuppgången kommer att gynna

ungdomarna och tillsammans med de satsningar som

regeringen föreslår för denna grupp kommer

ungdomsarbetslösheten att sjunka påtagligt under år

1998. I regeringens föreslag ingår åtgärder som bör

göra att ingen ungdom skall behöva vara arbetslös

längre än 100 dagar.

Regeringen anser att det finns ett utrymme för att

förbättra resultaten genom en tydligare lokalt förankrad

kraftsamling och prioritering av verksamheten kring de

övergripande målen för AMV som bör vara

oförändrade budgetåret 1998:

 Hålla nere vakanstiderna för lediga platser,

 Minska långtidsarbetslösheten,

 Motverka långa tider utan arbete.

De verksamhetsmål som regeringen fastställer för

AMV skall vara tydliga och mätbara. Förankringen av

regeringens mål har förbättrats genom en omfattande

dialog mellan de olika nivåerna inom AMV som

utmynnat i överenskommelser kring målnivåer för

regeringens verksamhetsmål i regleringsbrevet.

Resultatuppföljningen har också vidareutvecklats genom

att resultaten för respektive verksamhetsmål kvartalsvis

rapporteras från arbetsförmedlingsnämnderna till

länsarbetsnämnderna som i sin tur rapporterar till AMS.

Därmed har också kvaliteten i AMS

kvartalsrapportering till regeringen förbättrats.

Regeringen avser också att fortsätta

decentraliseringen i genomförandet av

arbetsmarknadspolitiken genom att stärka den lokala

samverkan och ansvarstagandet i enlighet med vad som

angavs i sysselsättningspropositionen (prop.

1995/96:222). Erfarenheterna från budgetåret 1995/96

skall tas till vara för att ytterligare stärka

arbetsförmedlingsnämndernas delaktighet i planeringen

och uppföljningen av den arbetsmarknadspolitiska

verksamheten. Regeringens ungdomssatsning är också

ett led i detta. Vidare utgör de otraditionella medlen en

viktig förutsättning för den lokala samverkan kring

arbetsmarknadspolitiken.

Regeringen kommer också framöver vid

uppföljningen av de arbetsmarknadspolitiska insatserna

att lägga en större vikt vid det kvalitativa innehållet i de

arbetsmarknadspolitiska insatserna, vilket har en stor

betydelse för effektiviteten i verksamheten och

trovärdigheten för arbetsmarknadspolitiken. RRV har i

samband med granskningen av AMV föreslagit att de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna måste följas upp

både kvantitativt och kvalitativt. Regeringen delar

RRV:s uppfattning och vill betona vikten av att de

kvantitativa uppföljningarna av de

arbetsmarknadspolitiska insatserna kompletteras med

kvalitativa uppföljningar.

4.3 Anslag

A 1 Arbetsmarknadsverkets

förvaltningskostnader

1995/96

Utgift

5 542

932

1

Anslags-

sparande

1 556

Därav

1996

Utgift

3 726

300

1997

Anslag

4 418

118

Utgifts-

prognos

4 338

000

1998

Förslag

4 118

585

1999

Beräkna

t

3 609

322

2000

Beräkna

t

3 681

183

1. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget finansieras kostnader för personal och

lokaler samt andra förvaltningskostnader vid

Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS), länsarbetsnämnder,

arbetsförmedlingar samt vid arbetsmarknadsinstitut

(Ami). Under anslaget redovisas också den

avgiftsfinansierade verksamheten vid Aske kursgård.

Anslaget inkluderar år 1997 medel för tillfälliga

personalförstärkningar som tidigare budgetår varit

anvisade under anslaget för arbetsmarknadspolitiska

åtgärder. För innevarande budgetår har under

förevarande anslag beräknats 600 miljoner kronor för

tillfälliga personalförstärkningar och 20 miljoner kronor

för projekt som syftar till att utveckla effektivare

arbetsformer vid arbetsförmedlingarna och

arbetsmarknadsinstituten.

AMS beräkningar tyder på att anslaget inte kommer

att utnyttjas fullt ut och att det därmed kommer att

uppstå ett anslagssparande vid utgången av budgetåret

1997.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Med anledning av riksdagens beslut att AMV under

budgetåren 1995/96-1998 skall spara 307 miljoner

kronor på AMS och länsarbetsnämndernas

förvaltningskostnader har AMV genomfört en

organisationsförändring. Den innebär att

administrativa stödfunktioner för hela landet från och

med den 1 januari 1997 samordnas i organisationen

AMS Tjänster. Samtidigt har AMS och

länsarbetsnämndernas kanslier minskat kraftigt.

Enlighet med riksdagens beslut skall ingen besparing

tas ut på arbetsförmedlingarnas verksamhet.

Arbetsmarknadsinstituten omfattas av ett särskilt

besparingsuppdrag om 103 miljoner kronor under

budgetåren 1995/96 och 1997.

Omorganisationen innebär att nya ansvars- och

rollfördelningar etableras inom AMS och vid

länsarbetsnämnderna samt nya krav på kompetens och

förhållningssätt inom organisationen. Den nya

organisationen möjliggör både omedelbara och

successiva besparingar inom AMS och

länsarbetsnämnderna. Under budgetåret 1998 slår

beslutade besparingar igenom fullt ut. Målet är att till

slutet av år 1998 ha anpassat verksamheten till de nya

minskade budgetramarna. Denna strategi avspeglar sig i

antalet årsarbetare inom AMV. Under andra halvåret

1996 var antalet årsarbetare 10 960 personer. Det var

522 personer färre än perioden juli 1995- juni 1996.

Under budgetåren 1997 och 1998 avser AMS att

ytterligare minska antalet årsarbetare. Samtidigt

tillkommer dock personal anställd med medel för

tillfälliga personalförstärkningar.

Sedan ett antal år har AMV haft möjlighet att

använda en viss del av åtgärdsmedlen under anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder för tillfälliga

personalförstärkningar. Motivet till att dessa medel inte

permanentas är att förstärkningen skall ses som tillfällig

mot bakgrund av det svåra läget på arbetsmarknaden.

Ett viktigt syfte med dessa medel är att förstärka

arbetsförmedlingarna i invandrartäta områden.

Budgetåret 1995/96 (18 mån) användes 900 miljoner

kronor för tillfälliga personalförstärkningar. Antalet

årsanställda med dessa medel uppgick under budgetåret

1995/96 till 2 080 personer. För att minska

administrationen och för att förbättra förutsättningarna

för styrning och uppföljning har för innevarande

budgetår de tillfälliga medlen i stället beräknats under

anslaget Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader.

Efter förslag i sysselsättningspropositionen (prop.

1995/96:222) fattade riksdagen således beslut om att för

budgetåret 1997 beräkna 600 miljoner kronor för

tillfälliga personalförstärkningar samt engångsvis 20

miljoner kronor för projekt som syftar till att stimulera

effektivare arbetsformer vid arbetsförmedlingar och

arbetsmarknads-institut under anslaget. Under första

halvåret 1997 hade knappt 308 miljoner kronor

förbrukats av medlen för de tillfälliga

personalförstärkningarna och 2 053 personer anställts

med dessa medel. I enlighet med riksdagens beslut i

samband med tilläggsbudgeten för budgetåret 1997

(prop. 1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20, rskr.

1996/97:284) får AMV använda ytterligare

100 miljoner kronor för tillfälliga personalförstärkningar

av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder.

AMS fick i regleringsbrevet för budgetåret 1995/96 i

uppdrag att fortsätta utveckla ett system med

tidsredovisning för hur förvaltningsresurserna fördelas

på olika prestationer och grupper av arbetssökande vid

arbetsförmedlingen och arbetsmarknadsinstituten. Syftet

var att visa på produktiviteten och effektiviteten i olika

arbetssätt och arbetsorganisationer. Under åren 1995

och 1996 har tidsredovisning gjorts vid tre tillfällen.

Undersökningarna har gjorts dels genom ett manuellt

insamlande och bearbetande, dels genom att utnyttja ett

teknikstöd, ett s.k. källrapporteringssystem. Försöket

med att använda källrapporteringssystemet avslutades i

december år 1996 och beslut har tagits av AMS att

utnyttja systemet i full skala på samtliga förmedlingar

och institut med början av januari år 1998.

AMS är beredskapsmyndighet med funktionsansvar

för funktionen Arbetskraft och disponerar därför medel

under utgiftsområde 6 Totalförsvar för

övningsverksamhet, utbildning och bidrag till frivilliga

organisationer m.m. Målsättningen för funktionen

Arbetskraft är att hantera kriser vid krig som medför en

ökad rörlighet på arbetsmarknaden så att totalförsvarets

viktiga verksamheter kan upprätthållas. AMV har

samma huvuduppgift under höjd beredskap som i

fredstid och funktionen omfattar alla samhällssektorer

vad avser arbetskraft och personalförsörjning.

Delegeringen av personalplanläggningen har slutligen

genomförts under budgetåret 1995/96.

Personalplanläggningen sker numera som ett led i

arbetsförmedlingens övriga företagskontakter.

Arbetsförmedlingen bedömer i samråd med aktuella

krigsviktiga företag (K-företag) personalbehoven under

höjd beredskap. Under budgetåret 1995/96 har en

funktionsövning genomförts och vidare har AMV

deltagit i regionala och kommunala övningar.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

YRKESINRIKTAD REHABILITERING:

UPPDRAGSVERKSAMHET ARBETSLIVSTJÄNSTER

MIILJONER KRONOR

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

IN-

TÄK

-

TER

KOST-

NADER

RES-

ULTA

T

KOSTNA

DS

TÄCKNI

NG

%

UPP-

DRAGS-

GIVARE

STATEN

%

UTFALL

1995/96

26

9

284

-15

95

70

DÄRAV 1996

18

5

189

-4

98

64

PROGNOS

1997

17

5

175

0

100

-

BUDGET 1998

18

0

180

0

100

-

BERÄKNAT

1999

18

0

180

0

100

-

BERÄKNAT

2000

18

0

180

0

100

-

1. Exklusive statliga bolag och affärsverk

Arbetslivstjänster är en avgiftsfinansierad verksamhet

inom AMV. AMS tar ut avgifter för

uppdragsverksamhet inom området yrkesinriktad

rehabilitering som riktar sig till myndigheter och

enskilda arbetsgivare. Arbetslivstjänsters verksamhet får

inte inkräkta på arbetsförmedlingens eller

arbetsmarknadsinstitutens insatser för arbetssökande.

Det övergripande målet för Arbetslivstjänsters

verksamhet är att medverka till att personer får

rehabilitering så att de kan återgå i arbete samt att

förebygga utslagning i arbetslivet.

Ett resultatkrav på Arbetslivstjänster under

budgetåret 1995/96 var att debiteringsgraden i

genomsnitt skulle uppgå till minst 65 procent.

Debiteringsgrad är ett sätt att mäta den produktiva tid

som verksamheten, enligt avtal med kunden, tar betalt

för. Målet uppnåddes inte. Debiteringsgraden varierade

mellan 40 och 74 procent mellan länen och var i

genomsnitt 57 procent.

Som skäl till den låga debiteringsgraden för

budgetåret 1995/96 uppger AMS den starkt minskade

efterfrågan från den största kunden, den allmänna

försäkringskassan. Arbetslivstjänster har inte förmått att

ersätta försäkringskassans minskade köp med andra

kunder. Den långa budgetårsperioden anses också

påverka intäkterna totalt för budgetåret; antalet månader

med låga intäkter är fler än under ett normalt

budgetår. AMS har under år 1997 tagit fram ett

program för Arbetslivstjänster i avsikt att ytterligare

tydliggöra ansvar och uppdrag samt också att peka på

nya möjligheter.

ASKE KURSGÅRD

MILJONER KRONOR

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

INTÄKT

ER

KOST-

NADER

RESULTAT

KOST-

NADS -

TÄCKNI

NG

%

UPP-

DRAG

S-

GIVAR

E

STATE

N

% 1

Utfall

1995/96

25,3

23,2

2,2

109

65

Därav 1996

17,4

16,1

1,3

108

-

Prognos

1997

18,0

17,4

0,6

103

-

Budget 1998

18,0

17,4

0,6

103

-

Beräknat

1999

18,0

17,4

0,6

103

-

Beräknat

2000

18,0

17,4

0,6

103

-

1. Exklusive statliga bolag och affärsverk

Verksamheten vid Aske kursgård, som är

avgiftsfinansierad, gick under budgetåret 1995/96 med

ett överskott på 2,2 miljoner kronor. Överskottet får

användas i verksamheten. De närmaste åren beräknas

dock överskottet bli mindre.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV:s revisionsberättelse avseende AMS

årsredovisning för budgetåret 1995/96 var utan

invändning och omdömena i den ekonomi

administrativa värderingen var goda ( fullt

tillfredsställande ). Vid granskningen av

årsredovisningen har dock RRV iakttagit brister i

internkontrollen vid utbetalningar av bidrag från

åtgärdssystemet. Bristerna avser både indata kontroller

och efterkontroller. Likaså har uppföljningen av bidrag

till utbildning hos landsting och primärkommuner i flera

fall varit bristfällig. I enlighet med regeringens riktlinjer

för översynen av AMV:s framtida organisation med

anledning av det besparingskrav som ålagts

myndigheten angavs att internkontrollen skulle

förstärkas. Internrevisionen har som ett led i detta

centraliserats och förstärkts sedan årsskiftet 1996/97.

Regeringen förutsätter också att AMV beaktar de brister

i övrigt som framkommit vid RRV:s granskning.

Som tidigare redovisats har regeringen gett AMS i

uppdrag att utveckla ett system med tidsredovisning för

hur förvaltningsresurserna fördelas på olika prestationer

och grupper av arbetssökande vid arbetsförmedlingen

och arbetsmarknadsinstituten. RRV ser det som

angeläget att utvecklingsarbetet och införandet av detta

system påskyndas. Regeringen delar RRV:s uppfattning

och understryker vikten av att arbetet kommer i gång i

januari 1998 som planerats. I revisionspromemorian

konstaterar RRV att redovisningen kring de tillfälliga

personalförstärkningarna inte har varit tillfredsställande.

Diskussionerna mellan Arbetsmarknadsdepartementet

och AMS fortsätter för att åstadkomma en förbättrad

redovisning i enlighet med återrapporteringskraven i

regleringsbrevet för AMV.

Slutligen delar också regeringen RRV:s uppfattning

att kontrollfunktionen på arbetsförmedlingen behöver

förstärkas. Regeringen har givit AMS i uppdrag att

utarbeta riktlinjer för arbetsförmedlingarnas

kontrollfunktion. Regeringen har även tilldelat AMS

medel till två projekt som syftar till att stärka

kontrollfunktionen på AMS och arbetsförmedlingarna.

Slutsatser

Som ovan nämnts har AMV under ett flertal år kunnat

använda medel för tillfälliga personalförstärkningar.

Regeringen bedömer att det även för år 1998 finns ett

stort behov av tillfälliga personalförstärkningar så att

kvaliteten i förmedlingsarbetet kan upprätthållas.

Särskilt viktigt är arbetet med vägledningsinsatser för att

bl.a. bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden samt

arbetet med införandet av individuella handlingsplaner.

Regeringen har därför även för år 1998 beräknat 600

miljoner kronor under anslaget för tillfälliga

personalförstärkningar vid arbetsförmedlingar och

arbetsmarknadsinstitut.

AMS har under år 1997 tagit fram ett program för

Arbetslivstjänster i avsikt att bryta den negativa

resultatutvecklingen. Arbetslivstjänster har kunnat

behålla marknadsandelen mot företag och myndigheter

och i vissa län har även en ökning skett av efterfrågan

men det har inte kunnat kompensera den minskade

efterfrågan på tjänster från försäkringskassan. Det

dröjer dock en viss tid innan de förändringar som inletts

på kostnadssidan får full genomslagskraft. Regeringen

bedömer det som angeläget att AMS under budgetåret

1998 slutför det påbörjade programmet för att vända

den negativa resultatutvecklingen.

AMS ansvarar för tillsyn av

arbetslöshetsförsäkringen. Däri ingår AMS verksamhet

i samband med överklagande av beslut om

arbetslöshetsersättning eller medlemskap i

arbetslöshetskassa. För innevarande budgetår har

regeringen beräknat 12 miljoner kronor för detta

ändamål. Fr.o.m. den 1 januari 1998 skall kostnaderna

för tillsynen i stället för att beräknas utifrån

finansieringsavgiften i arbetslöshetsförsäkringen,

bekostas genom arbetsmarknadsavgiften (prop.

1996/97:107, bet. 1996/97:AU13, rskr. 1996/97:236).

Hur mycket av avgiften som skall få användas till detta

ändamål ankommer det på riksdagen att besluta om.

Regeringen föreslår för budgetåret 1998 att 14 miljoner

kronor får användas för tillsynsverksamheten.

AMS är ansvarig myndighet för genomförandet av

Europeiska socialfondens mål 3. De administrativa

utgifterna för denna verksamhet finansieras av s.k.

tekniskt stöd inom ramen för socialfondsmedlen. Det

tekniska stödet skall, liksom programmet som helhet,

medfinansieras nationellt med 55 procent av den totala

kostnaden. På tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1995/96 tillfördes AMS fr.o.m. den 1

januari 1996 förvaltningsmedel för detta ändamål.

Regeringen beräknar nu att ytterligare medel behöver

tillföras anslaget fr.o.m. budgetåret 1998 för

medfinansieringen av det tekniska stödet. Dessutom

beräknar regeringen medel om 1 miljon kronor under

anslaget för ersättning till icke statligt anställda

ledamöter i regionala mål-3 kommittéer, vilka får

löneavdrag när de deltar i kommittéarbetet. Under

anslaget beräknas också ytterligare 4 miljoner kronor

för AMS uppgifter som utbetalningsansvarig myndighet

för Socialfonden. Dessa uppgifter innebär bl.a. att AMS

svarar för utbetalning av socialfondsmedel inom

samtliga strukturfondsprogram. Sammantaget bör

anslaget tillföras ytterligare 20,5 miljoner kronor för

arbetet med Socialfonden. Regeringen har vid

beräkningen av anslaget tagit hänsyn till detta belopp.

Riksdagen har fattat beslut om införandet av en

allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (prop.

1996/97:107 bet. 1996/97:AU13, rskr. 1996/97:236).

Beslutet innebär att de förvaltningsmedel under anslaget

som hittills har beräknats för administrationen av KAS

fr.o.m. den 1 januari 1998 i stället beräknas under

anslaget Vissa kostnader för införandet av en allmän

och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring.

Regeringen har under utgiftsområde 13 Ekonomisk

trygghet vid arbetslöshet föreslagit att s.k.

generationsväxling införs fr.o.m. den 1 januari 1998

och att ett finansieringsbidrag skall vara kopplat till

denna åtgärd. Vidare föreslår regeringen nedan under

anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder en ändring i

lagen (1995:705) om arbetsplatsintroduktion som

innebär att administrationen för hanteringen av

finansieringsbidraget vid API fr.o.m. den 1 januari

1998 flyttas från försäkringskassorna till

länsarbetsnämnderna. Regeringen har vid beräkningen

av anslaget tagit hänsyn till dessa tillkommande

arbetsuppgifter.

Riksdagen har på regeringens förslag (prop.

1996/97:36, bet. 1996/97:KU4, rskr. 1996/97:77)

beslutat att en försöksverksamhet med vidgad

samordnad länsförvaltning skall genomföras i Gotlands

län. Försöksverksamheten innebär att

länsarbetsnämnden och skogsvårdsstyrelsen på Gotland

inordnas i länsstyrelsens organisation. Syftet med en

mer samordnad länsförvaltning är att uppnå en

förbättrad statlig samverkan och effektivitet på regional

nivå.

Regeringen föreslår att förvaltningsmedel som i dag

disponeras av Skogsvårdsstyrelsen i Gotlands län förs

över till anslaget C 1 Länsstyrelser m.m inom

utgiftsområde 18. När det gäller de förvaltnings-medel

som länsarbetsnämnden disponerar under år 1998 anser

regeringen att dessa bör fördelas av AMS i enlighet

med den modell som tillämpas vid fördelning av

förvaltningsresurser till länsarbetsnämnderna.

Vidare har vid beräkningen av anslaget hänsyn tagits

till att lönekostnadspålägget ersätts med

försäkringsmässigt beräknade premier fr.o.m. år 1998.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att

riksdagen anvisar ett ramanslag om 4 119 miljoner

kronor för budgetåret 1998.

År 1999 beräknas utgifterna under anslaget till

3 609 miljoner kronor och för år 2000 till

3 681 miljoner kronor.

A 2 Arbetsmarknadspolitiska åt-

gärder

1995/96

Utgift

30 997

3071

Reserv

a-tion

- 2

Därav

1996

Utgift

21 271

800

1997

Anslag

25 612

727

Utgifts

-

progno

s

26 365 7

393

1998

Förslag

21 043 7

93

1999

Beräkna

t

23 463 2

12

2000

Beräkna

t

22 955 4

72

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Vid ingången av år 1997 fanns det en reservation på 5 449 512 tkr

 under tionde huvudtitelns uppförda reservationsanslag A 2. Ar-

 betsmarknadspolitiska åtgärder för budgetåret 1995/96

3. I detta belopp ingår en beräknad förbrukning under år 1997 på

4 177 091 tkr på reservationsanslaget A 2. Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder för budgetåret 1995/96

Från anslaget bekostas arbetsmarknadsutbildning,

arbetsplatsintroduktion, datortek, arbetslivsutveckling,

starta-eget bidrag och ersättning till dem som deltar i

yrkesinriktad rehabilitering vid arbetsmarknadsinstitut.

Deltagarna i dessa åtgärder får ett aktivitetsstöd i form

av utbildningsbidrag som motsvarar vad de annars

skulle ha fått i arbetslöshetsersättning. Personer som

inte har rätt till arbetslöshetsersättning får vid

deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder som ger

rätt till utbildningsbidrag i enlighet med riksdagens

beslut (bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284) fr.o.m.

den 1 juli 1997 ett utbildningsbidrag om 103 kronor per

dag. Vid arbetsmarknadsutbildning betalas förutom

ersättningen till den enskilde, även kurskostnaden som

bl.a. täcker kostnaderna för lärare och lokaler.

Utbildningsvikariat, bidrag till utbildning i företag,

rekryteringsstöd och beredskapsarbete bekostas också

från anslaget. Från och med budgetåret 1998 avses

dessa åtgärder delvis ersättas av det nedan föreslagna

anställningsstödet.

Vidare betalas från anslaget kostnader för

interpraktikstipendier, ersättning till kommuner och

landsting för kostnader i samband med offentliga

tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa samt ersättning till

kommunerna för deras ansvar för ungdomar.

Riksdagen har på tilläggsbudget till statsbudgeten för

år 1997 beslutat (prop. 1996/97:150, bet.

1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284) att 100 miljoner

kronor av anslaget får användas för tillfälliga

personalförstärkningar vid arbetsförmedlingar och

arbetsmarknadsinstitut.

Från anslaget bekostas också den statliga

medfinansieringen av Europeiska socialfondens mål 3.

Slutligen bekostas flyttningsbidrag,

utredningskostnader, informationsinsatser,

försäkringskostnader, arbetshjälpmedel, otraditionella

insatser, försöksverksamhet med

sysselsättningsskapande åtgärder samt särskilda medel

från anslaget.

Till och med budgetåret 1995/96 fanns under

anslaget medel anvisade för särskilda åtgärder för

regional utveckling och tillväxt samt för

bygginvesteringar m.m. Då alla projekt enligt tidigare

beslut ännu inte är avslutade beräknas utgående

reservation för dessa ändamål ha förbrukats under år

1998.

Budgetåret 1995/96 fanns även medel för den statliga

medfinansieringen av Europeiska socialfondens mål 4

m.m. anvisade under anslaget. Utgående reservation för

detta ändamål beräknas till största delen bli förbrukad

under innevarande budgetår.

De faktorer som huvudsakligen styr utgifterna på

anslaget är omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna och reglerna vad gäller bl.a. bidragsnivåer

och åtgärdernas längd och utformning.

Även andelen av deltagarna i åtgärder med

utbildningsbidrag som har rätt till arbetslöshetsersättning

påverkar utgifterna. Huvuddelen av anslaget utgör

ersättning till de personer som deltar i olika former av

arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Budgetåret 1995/96 anvisades på statsbudgeten

34 352 miljoner kronor under tionde huvudtitelns

reservationsanslag Arbetsmarknadspolitiska åtgärder,

varav 29 487 miljoner kronor för

arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utgifterna för de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna blev dock drygt 3,5

miljarder kronor lägre, 25 969 miljoner kronor. Till

stor del beror detta på att den beräknade omfattningen

inte kunde uppnås. Regeringen beslutade därför den 11

april 1996 att föra bort 2 120 miljoner kronor från

anslaget.

Under innevarande budgetår har riksdagen i enlighet

med regeringens förslag beslutat på tilläggsbudget till

statsbudgeten för år 1997 att 2 124 miljoner kronor skall

föras bort från anslaget (prop. 1996/97:150, bet.

1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284). Samtidigt

minskades kravet på omfattningen av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna som finansieras från

anslaget från 228 000 till 207 000 personer i genomsnitt

per månad. Regeringen bedömer dock att AMV

kommer att ha svårt att nå upp till denna omfattning och

att ett anslagssparande om ca 1 300 miljoner kronor

därför kommer att uppstå vid utgången av innevarande

budgetår. Detta anslagssparande bör i första hand

användas för att täcka utgifterna för det nationella

program för IT-utbildning som regeringen nu på

tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret 1997

föreslagit. Regeringen vill dock poängtera att AMV:s

uppdrag att budgetåret 1997 sysselsätta minst 207 000

personer i genomsnitt per månad kvarstår.

Ansträngningarna måste fortsätta att ge fler arbetslösa

möjlighet att delta i någon arbetsmarknadspolitisk

åtgärd.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

I inledningen till verksamhetsområdet har regeringen

redogjort för AMV:s resultat vad gäller de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna på en mer

övergripande nivå. I det följande ges en mer

detaljerad redovisning. Resultaten sammanfattas

först i en tabell varefter varje åtgärd kommenteras.

KONJUNKTURBEROENDE ARBETSMARKNADSPOLITISKA ÅTGÄRDER1

ÅTGÄRDER UNDER

UTGIFTSOMRÅDE 14

GENOMSNITTLIGT

ANTAL PER

MÅNAD

DÄRAV MÄN RESPEKTIVE KVINNOR

(%)

ANDEL I

ARBETE

90 DAGAR

EFTER ÅTGÄRD

(%)

95/96

1997

95/96

95/96

1997

1997

95/96

1997

TOTALT

TOTALT

KVINNO

R

MÄN

KVINNO

R

MÄN

TOTAL

T

TOTAL

T

Arbetsmarknadsutbildning

45

610

39

415

48

52

50

50

24

20

Beredskapsarbete

9 353

6 857

36

64

39

61

22

18

Rekryteringsstöd

13

470

4 602

31

69

33

67

67

67

Arbetsplatsintroduktion

28

781

36

824

46

54

48

52

35

28

Utbildningsvikariat

9 654

4 318

73

27

77

23

47

39

Arbetslivsutveckling

48

232

56

541

44

56

47

53

19

11

Datortek

9 573

15

096

52

48

56

54

23

15

Starta-eget-bidrag

9 929

11

714

35

65

40

60

77

72

Kommunala

uppföljningsplatser

9 586

16

902

59

41

59

41

-

23

Yrkesinriktad rehabilitering

(Ami)

6 370

7 175

48

52

49

51

-

14

Jobbsökaraktiviteter (JSA)

4 000

2 809

-

-

-

-

-

-

Övriga åtgärder

9 407

7 532

-

-

-

-

-

-

Totalt

203

965

209

785

46

54

49

51

31

23

ÅTGÄRDER UNDER

UTGIFTSOMRÅDE 13

Offentliga tillfälliga arbeten

(OTA)

39

4260

44

56

47

53

-

10

1. Uppgifterna för budgetåret 1997 avser första halvåret. I Övriga åtgärder

ingår utbildning i företag, flyttningsbidrag.

 OTA ingår ej i regeringens mål för AMV vad gäller omfattningen av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.

Utbildningsbidrag

Aktivitetsstöd i form av utbildningsbidrag lämnas för

budgetåret 1997 vid de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna arbetsmarknadsutbildning, yrkesinriktad

rehabilitering, arbetsplatsintroduktion, datortek,

arbetslivsutveckling och till starta-eget bidrag.

Kostnaderna för utbildningsbidrag är direkt beroende av

nivån på arbetslöshetsersättningen. Under budgetåret

1995/96 utbetalades ca 12 miljarder kronor från

anslaget. Första halvåret 1997 utbetalades ca 8 miljarder

kronor i utbildningsbidrag. Antalet åtgärder med

utbildningsbidrag under anslaget har dock ökat sedan

budgetåret 1995/96 och därför är inte siffrorna direkt

jämförbara.

Arbetsmarknadsutbildning

Arbetsmarknadsutbildning är en på

arbetsmarknadspolitiska grunder prioriterad

vuxenutbildning som riktar sig till arbetslösa. Det är

vidare en omställningsutbildning för dem som behöver

förnya sina kunskaper för att kunna fortsätta arbeta

inom sina yrkesområden eller dem som behöver ny

yrkesutbildning för att byta yrkesområde. Utbildningen

skall ha en klar yrkesinriktning.

Arbetsmarknadsutbildningen består av den särskilt

upphandlade arbetsmarknadsutbildningen och av

arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära

utbildningsväsendet.

Kostnaden för arbetsmarknadsutbildningen under

budgetåret 1995/96 inklusive utbildningsbidrag var 12,4

miljarder kronor, varav den särskilt upphandlade

arbetsmarknadsutbildningen svarade för 11,3 miljarder

kronor. Den genomsnittliga kostnaden per

kursdeltagarmånad har under budgetåret fortsatt att

sjunka jämfört med tidigare år. Det kommer dock

signaler från länsarbetsnämnderna om att priserna inte

rimligtvis kan fortsätta att sjunka utan allvarliga

konsekvenser för utbildningens innehåll och kvalitet.

Under slutet av 1980-talet fick merparten arbete efter

avslutad yrkesinriktad utbildning. Högsta andelen

uppmättes år 1989 då 74 procent hade arbete sex

månader efter avslutad utbildning. Sedan föll resultaten

i takt med försämrad arbetskraftsefterfrågan. Botten

nåddes år 1993, varefter en viss återhämtning skett.

Under budgetåret 1995/96 hade 37 procent av

deltagarna arbete sex månader efter avslutad utbildning.

ARBETSMARKNADSUTBILDNINGENS

UTBILDNINGSINRIKTNING BUDGETÅRET 1995/96

PROCENT

TOTALT

KVINNOR

MÄN

Teknisk vetenskaplig

7

45

55

Vårdarbete

5

78

22

Administration/ADB

24

61

39

Samfärdsel

2

17

83

Tillverkning

18

21

79

Service

5

57

43

Förberedande

utbildning

35

57

43

Övrigt 1

5

57

43

Summa

100

51

49

1. Bl.a. jordbruks- och gruvutbildningar

Fortfarande är kvinnors och mäns val av

utbildningsinriktning relativt könsbundet, dock kan

konstateras att något fler kvinnor än män deltog i

arbetsmarknadsutbildning under budgetåret 1995/96. Av

dem som påbörjat en arbetsmarknadsutbildning under

1995/96 var 51 procent kvinnor.

I enlighet med regeringens förslag på tilläggsbudget

för år 1997 har riksdagen beslutat att skapa ett utrymme

om 600 miljoner kronor till arbetsmarknadsutbildningen

i syfte att höja kvaliteten i utbildningen samt för att

stärka den arbets- och kompetenslinje som genomsyrar

arbetsmarknadspolitiken. Regeringen menar att

arbetsmarknadsutbildningen även fortsättningsvis skall

ha en klar yrkesinriktning som syftar till att deltagaren

får arbete. Behörighetsgivande utbildning skall även i

fortsättningen endast undantagsvis vara möjligt för vissa

grupper. Under första halvåret 1997 studerade ca en

tredjedel av deltagarna inom det reguljära

utbildningsväsendet. Regeringen menar att denna andel

måste minska. Den utökning av den reguljära

utbildningen som nu sker genom kunskapslyftet i

vuxenutbildningen och utbyggnaden av högskolan

skapar nya förutsättningar för

arbetsmarknadsutbildningen. Härigenom kan

arbetsmarknadsutbildningen koncentreras mer på

yrkesutbildning.

Datortek

Datortek/aktivitetscentra infördes den 1 juli 1995. Syftet

var att arbetslösa ungdomar skulle få lära sig

informationshantering och datorer parallellt med att de

deltog i olika arbetsmarknadsinriktade aktiviteter såsom

yrkesvägledning och jobbsökaraktiviteter. Det var under

budgetåret 1995/96 svårt att nå upp till planerad

omfattning på åtgärden. Sedan även arbetssökande äldre

än 24 år fr.o.m. den 1 juli 1996 har tillåtits att delta i

datorteken har omfattningen successivt ökat till i

genomsnitt 15 000 personer per månad under det första

halvåret 1997.

AMS använde under budgetåret 1995/96 (18

månader) 119 miljoner kronor till investeringskostnader

för datorer m.m. Utbetalningarna av ersättning till

deltagarna uppgick till 927 miljoner kronor. Under

första halvåret 1997 uppgick investeringskostnaderna till

6 miljoner kronor samtidigt som utbetalningarna av

utbildningsbidrag till deltagarna uppgick till 675

miljoner kronor.

Andelen som fått arbete efter att de avslutat

datorteksverksamheten har minskat och är jämförelsevis

låg. Förutom att arbetsmarknadsläget försvagats

förklaras den lägre övergången till arbete av att

vägledningsinsatserna i aktivitetscentret i datorteken ofta

leder till andra aktiviteter i form av studier m.m. De

som deltagit i aktiviteterna vid datorteken är dock

överlag nöjda och anser att deras chanser att på sikt få

ett arbete har ökat.

 Kapacitetsutnyttjandet i datorteken har dock under

budgetåret 1995/96 endast legat kring 50-60 procent.

Arbetslivsutveckling

Syftet med arbetslivsutveckling (ALU) är att de

arbetssökande skall kunna behålla sin kompetens och

sina kontakter med arbetslivet. Åtgärden kan användas

inom alla sektorer av samhället men bör användas

restriktivt vid anvisning till den privata sektorn. Detta

för att minimera risken för undanträngning av ordinarie

arbete. Antalet deltagare i åtgärden har varit växande

sedan åtgärden infördes den 1 januari 1993. Fram till

och med budgetåret 1995/96 har ersättning till personer

som deltagit i ALU anvisats under anslaget för bidrag

till arbetslöshetsersättning. Från och med budgetåret

1997 belastar dessa utgifter anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Ersättningen till de

arbetslösa som deltar i arbetslivsutveckling motsvarar

arbetslöshetsersättningen och betalas ut av

arbetslöshetskassan respektive försäkringskassan.

Under budgetåret 1995/96 använde AMS

264 miljoner kronor för kringkostnader i samband med

ALU-verksamhet. Kostnaderna avser planering och

organisation av anordnarens verksamhet samt

resekostnader för deltagare i ALU-verksamhet.

Under första halvåret 1997 var antalet deltagare i

ALU drygt 60 000 personer i genomsnitt per månad.

Kostnaderna för utbildningsbidrag i samband med ALU

uppgick under första halvåret 1997 till 2 894 miljoner

kronor och utgifterna för kringkostnader till 49 miljoner

kronor.

Starta-eget bidrag

Bidrag till arbetslösa m.fl. som startar egen

näringsverksamhet lämnas normalt under högst sex

månader. Under senare år har antalet personer som fått

starta-eget bidrag ökat kraftigt, från ca 2-3 000 per år

under slutet av 1980-talet till ca 30 000 under budgetåret

1995/96 (18 månader). Således har allt fler av dem som

startar nya företag fått starta-eget bidrag.

För att öka det kvinnliga företagandet infördes under

år 1996 möjligheten för långtidsarbetslösa kvinnor att få

starta-eget bidrag under tolv månader. Utomnordiska

medborgare utgör en relativt liten del av dem som får

starta-eget bidrag. Under budgetåret 1995/96 uppgick

andelen till drygt 5 procent, vilket klart understiger

deras andel av de arbetssökande. Arbetshandikappade

samt långtidsarbetslösa var också underrepresenterade.

Starta-eget bidraget har under budgetåret 1995/96 lett

till att många sökande har fått en lösning på sin

arbetslöshetssituation. Företag som startats av personer

som fått starta-eget bidrag har haft en något lägre

överlevnadsgrad jämfört med andra nystartade företag.

Samtidigt är skillnaderna mellan de båda grupperna

obetydlig vad gäller genomsnittlig omsättning per

företag. Nyföretagandet är också en viktig faktor för att

det skall skapas fler arbetstillfällen i landet.

I en rapport från riksdagens revisorer framhålls att

det finns risk för att starta-eget bidraget i vissa fall kan

snedvrida konkurrensen. Regeringen utgår från att

AMS beaktar dessa risker vid beviljande av bidraget.

Vidare konstaterar revisorerna att de

fördelningspolitiska målen för verksamheten inte har

uppfyllts genom att bl.a. utomnordiska medborgare och

arbetshandikappade fått starta-eget bidrag i mindre

utsträckning än andra arbetslösa.

Regeringen föreslår i proposition 1996/97:27 att

ledighet för att bedriva näringsverksamhet i enlighet

med den i propositionen föreslagna lagen skall vara

överhoppningsbar i arbetslöshetsförsäkringen. Detta

föranleder en ändring i lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring. Ändringen tas upp i denna

proposition.

Arbetsplatsintroduktion

Arbetsplatsintroduktion (API) infördes den 1 juli 1995

och ersatte tidigare praktikformer såsom

invandrarpraktik, akademikerpraktik, arbetsprövning

inom Ami, praktikdelen inom ungdomsintroduktionen

samt vidgad arbetsprövning. API är en viktig åtgärd

som för många arbetssökande har inneburit att de har

fått den nödvändiga kontakten med arbetslivet som ökat

deras kompetens så att de efter praktikperioden kunnat

få ett reguljärt arbete.

Arbetsförmedlingarna har haft svårt att nå upp till

den planerade omfattningen på API. Detta beror till stor

del på att det i det kärva arbetsmarknadsläget inte

funnits tillräckligt med arbetsplatser som varit beredda

att ta emot praktikanter. Närmare två tredjedelar av

praktikplatserna har varit förlagda till privata företag

och en tredjedel till den offentliga sektorn. Den 1 juli

1996 höjdes finansieringsbidraget som betalas av

arbetsgivare som anordnar API från 1 000 till

2 000 kronor. Arbetsgivare som anordnar API för

personer som fyllt 60 år, invandrare och

arbetshandikappade samt för personer som anvisas till

kortare praktikperioder i vägledningssyfte finns

möjligheten att undantas från skyldigheten att betala

finansieringsbidrag. Den 1 september 1996 slopades

anställningsvillkoret som funnits för ungdomar upp till

25 år och som innebar att arbetsgivarna gjorde en

utfästelse att erbjuda en anställning efter det att API

avslutats.

Under budgetåret 1995/96 uppgick utgifterna för

utbildningsbidrag vid API till 3 692 miljoner kronor.

Inkomsterna av finansieringsbidraget uppgick under

samma period till 234 miljoner kronor vilket var mindre

än hälften av vad regeringen beräknat. Under första

halvåret 1997 har 1 576 miljoner betalats ut i

utbildningsbidrag samtidigt som arbetsgivarna betalade

in 213 miljoner kronor. Orsaken till att inkomsterna

från finansieringsbidraget blivit lägre än väntat beror

bl.a. på att det funnits brister i uppföljning och

administrativa rutiner kring finansieringsbidraget hos

RFV och AMV.

Jobbsökaraktiviteter

Jobbsökaraktiviteter (JSA) är uppdelade i tre olika

former - Jobbklubbar, längre JSA samt kortare JSA. De

längre jobbsökaraktiviterna syftar till kunskap och

färdighetsträning med arbete som mål medan de kortare

jobbsökaraktiviterna syftar till att lära ut effektiva sätt

att söka arbete. I rådande arbetsmarknadsläge då många

av de lediga platserna förmedlas genom informella

kanaler krävs en hög och strukturerad egen aktivitet av

den sökande. I jobbsökaraktiviteter utvidgar den

sökande sin kompetens i att hitta arbeten, kontakta

arbetsgivare, ansöka skriftligt och att förbereda sig inför

anställningsintervju.

Beredskapsarbete

Syftet med beredskapsarbete är att ge tillfällig

sysselsättning åt arbetslösa som är 25 år eller äldre och

som inte kan få reguljärt arbete eller någon annan

arbetsmarknadspolitisk åtgärd. En arbetsgivare som

anställer en beredskapsarbetare får ett ekonomiskt stöd

på högst 350 kronor per dag, dock högst 50 procent av

lönekostnaden. Vid beredskapsarbeten som innebär

investeringar kan bidrag lämnas med högre belopp.

Under budgetåret 1995/96 halverades nästan antalet

deltagare i beredskapsarbete jämfört med året innan.

Tillbakagången kan till en del bero på sänkningen av

bidragsnivåer från och med den 1 juli 1995 och att

åtgärden i många fall har ersatts av andra åtgärder. Av

det totala antalet beredskapsarbeten under budgetåret

1995/96 anordnades 81 procent av kommuner medan

staten anordnade 14 procent och enskilda arbetsgivare 5

procent. Huvuddelen av beredskapsarbetena var av

tjänstekaraktär.

Trots att antalet deltagare i beredskapsarbete ökat

successivt under första halvåret 1997 har det

genomsnittliga antalet deltagare per månad varit färre än

under samma tid föregående budgetår.

Rekryteringsstöd

Rekryteringsstöd syftar till att underlätta för

långtidsarbetslösa att komma in på den ordinarie

arbetsmarknaden. Rekryteringsstöd lämnas med högst

350 kronor per dag, dock högst 50 procent av

lönekostnaden. Stödet får lämnas för

tillsvidareanställning, provanställning och andra

tidsbegränsade anställningar. Rekryteringsstöd får dock

inte lämnas för statligt reglerade anställningar.

Under budgetåret 1995/96 halverades nästan antalet

deltagare i rekryteringsstöd jämfört med budgetåret

1994/95. Minskningen beror framför allt på att

efterfrågan på arbetskraft minskat.

Från och med den 1 januari 1997 har

bestämmelserna om rekryteringsstöd ändrats i enlighet

med de bestämmelser som gäller för EU:s

statsstödsregler. Förändringarna gäller både i fråga om

vem som kan anställas med rekryteringsstöd och inom

vilka sektorer stöd får lämnas. Förändringarna innebär

att rekryteringsstödets tillämpningsområde har

begränsats. AMS får använda högst 315 miljoner

kronor för rekryteringsstöd under år 1997 vilket har

medfört att antalet deltagare i åtgärden har minskat.

Bidrag till utbildning i företag

Åtgärden bidrag till utbildning i företag spelar i många

fall en betydelsefull roll för att förhindra permittering

och uppsägning eller för att möjliggöra

kompetensutveckling vid införandet av ny teknik eller

vid förändrad arbetsorganisation. Företag som av

arbetsmarknadspolitiska skäl anordnar utbildning för

sina anställda kan få statligt stöd för sina

utbildningskostnader med högst 60 kronor per timme

och anställd. Stödet lämnas dock för sammanlagt högst

920 timmar per anställd. Utbildningen bedrivs skild från

produktionen och oftast på deltid.

Inom ramen för bidrag till utbildning i företag har

det sedan budgetåret 1993/94 funnits en möjlighet att få

bidrag för kompetensutveckling enligt en mer flexibel

modell. I syfte att begränsa uppsägningar och underlätta

omstruktureringar inom offentliga sektorn har bidrag

kunnat lämnas med högst 50 000 kronor per individ

som deltar i utbildningsinsatser, den s.k. 50 000-

kronan.

Efter förslag i budgetpropositionen för budgetåret

1995/96 beslutade riksdagen att åtgärden bidrag till

utbildning i företag skulle upphöra vid utgången av

budgetåret 1997 (prop. 1994/95:100,

bet.1994/95:AU11, rskr.1994/95:233). Beslutet har

inneburit att omfattningen av åtgärden successivt

minskat och att en besparing om 1,4 miljarder kronor

beräknades uppstå år 1998.

Under budgetåret 1995/96 utbetalades totalt

999 miljoner kronor till utbildning i företag, varav

607 miljoner kronor inom ramen för den s.k. 50 000-

kronan. Första halvåret 1997 utbetalades sammanlagt 88

miljoner kronor till bidrag till utbildning i företag. Den

låga omfattningen är främst en följd av beslutet om

åtgärdens upphörande.

Utbildningsvikariat

En arbetsgivare som anställer en utbildningsvikarie,

som arbetsförmedlingen anvisar, kan få ett vikariatsstöd

på högst 350 kronor per heldag som vikarien arbetar,

dock högst 50 procent av lönekostnaden inklusive

sociala avgifter och semesterersättning. När

arbetsgivaren själv bekostar fortbildning kan

arbetsförmedlingen bevilja ett bidrag - utbildningsstöd -

till arbetsgivaren med högst 40 kronor per

utbildningstimme, dock högst 20 000 kronor per

vikarie. Vikariatsstöd får också lämnas som stöd till

arbetsgivare då ordinarie anställd är ledig med lön, eller

del av lön, för att starta egen verksamhet.

Under budgetåret 1995/96 utgjorde kvinnorna

76 procent av deltagarna i utbildningsvikariat. Den stora

andelen kvinnor förklaras av att utbildningsvikariat

främst förekommer inom kvinnodominerade branscher

såsom vård och omsorg. Till och med utgången av år

1996 finansierades utbildningsvikariaten genom avdrag

på arbetsgivaravgiften. Från och med den 1 januari

1997 slopades modellen med avdrag på

arbetsgivaravgiften och ersattes med ett system med

bidrag. Förändringen möjliggör förbättrad kontroll och

uppföljning av fattade beslut.

Antalet deltagare i utbildningsvikariat har varierat

starkt under de senaste budgetåren. De största

volymerna uppnåddes under år 1994 med som mest

drygt 16 100 personer i åtgärden under april månad.

Under budgetåret 1995/96 minskade antalet deltagare

kraftigt vilket till en del kan förklaras med de sänkta

stödnivåerna. Första halvåret 1997 utbetalades knappt

63 miljoner kronor till åtgärden utbildningsvikariat.

Antalet deltagare i åtgärden har fortsatt att sjunka.

Kommuners ansvar för unga arbetslösa

Den 1 oktober 1995 infördes en möjlighet för

kommunerna att ta ett samlat ansvar för unga arbetslösa

upp till 20 år. Kommunen anordnar praktik eller annan

verksamhet på heltid för arbetslösa ungdomar som inte

genomgår gymnasieskola eller liknande utbildning

t.o.m. den 30 juni det år den unge fyller 20 år. Syftet

med åtgärden är att genom olika individanpassade

insatser underlätta ungas inträde på arbetsmarknaden

eller övergång till reguljär utbildning. Deltagaren får

ersättning från kommunen. Kommunerna får bidrag för

verksamheten från staten. Bidragets storlek grundar sig

på ett avtal mellan kommunerna och

länsarbetsnämnderna.

Den utvärdering av det kommunala ansvaret för

ungdomar under 20 år som Ungdomsstyrelsen

redovisade till regeringen i augusti 1997 visar att

merparten av de ungdomar som genomgått kommunal

ungdomspraktik kunnat gå vidare till arbete eller

studier. Kommunerna har också genomgående varit

positiva till det kommunala ansvaret. Kommunerna har

sett de lokala kontakterna och kännedomen om den

lokala arbetsmarknaden samt möjligheten till samarbete

med socialtjänsten som viktiga fördelar.

Det kommunala ansvaret för ungdomar omfattade

betydligt fler ungdomar i genomsnitt per månad under

första halvåret 1997 än under budgetåret 1995/96.

Budgetåret 1995/96 belastades anslaget med 357

miljoner kronor för denna åtgärd. Under första halvåret

1997 uppgick utgifterna till 202 miljoner kronor.

Orsaken till att omfattningen på det kommunala

ansvaret för ungdomar inte ökade i den takt som

förväntades under budgetåret 1995/96 var att alla

kommuner först sent våren 1996 hade tecknat avtal med

länsarbetsnämnderna.

Europastipendier och interpraktikstipendier

En ny form av ersättning till ungdomar vid praktik inom

Europa, europastipendier, infördes den 1 juli 1995.

Åtgärden innebär att unga arbetslösa, som praktiserar

på ett företag inom Europa exklusive Sverige i minst

sex månader, kan få ett resestipendium om högst

11 000 kronor per person. Under budgetåret 1995/96

utnyttjade ca 200 personer dessa stipendier. Den totala

kostnaden för åtgärden under budgetåret var 0,9

miljoner kronor. För innevarande budgetår har avsatts

högst 5 miljoner kronor för detta ändamål och under

första halvåret 1997 har ca 135 personer beviljats

stipendiet vilket belastat anslaget med 0,6 miljoner

kronor.

I enlighet med regeringens förslag (prop.

1996/97:150, yttr. 1996/97:AU7y, bet. 1996/97:FiU20,

rskr. 1996/97:284) har riksdagen beslutat att

europastipendiernas konstruktion fr.o.m. den 1 oktober

1997 skall ändras. Förändringen innebär att stipendierna

även kan omfatta ersättning för kost, logi och

försäkringar samt möjlighet att praktisera även i länder

utanför Europa. Huvudmannaskapet för stipendierna

flyttas från AMS till Delegationen för genomförande av

vissa EU-program inom utbildning och

kompetensutveckling m.m. (Svenska EU-

programkontoret). Stipendierna kommer att benämnas

interpraktikstipendier och kan sökas av unga

långtidsarbetslösa mellan 20 och 30 år. Regeringen

räknar med att 135 ungdomar reser i väg med dessa

stipendier under de tre sista månaderna år 1997 och att

700 ungdomar beviljas stipendier under budgetåret

1998.

Europeiska socialfondens mål 3

Från anslaget har AMV under budgetåret 1995/96 haft

möjlighet att medfinansiera projekt inom ramen för

Europeiska socialfonden. Socialfondens mål 3 är inriktat

på insatser för att bekämpa arbetslösheten. Projekten

inom programmet skall bedrivas med följande

inriktning: kompetensutveckling, vägar till

sysselsättning, vägledning och rådgivning samt nya

arbetstillfällen genom utveckling av små och medelstora

företag och av egen företagarverksamhet. I åtgärden

 vägar till sysselsättning ingår aktivitetsdelen av

datorteken som på detta sätt medfinansieras av

Socialfonden. Enligt det samlade programdokumentet

för mål 3 skall nationell offentlig medfinansiering för

varje projekt göras med 55 procent av den totala

kostnaden minskat med eventuell privat finansiering.

Enskilda projekt kan i vissa fall få en högre eller lägre

bidragsandel än 45 procent från Socialfonden, dock

lägst 25 procent. Sedan mål 3-programmet startade har

den genomsnittliga totala kostnaden för varje projekt

uppgått till 5,2 miljoner kronor. Av 818 projekt

medfinansierades drygt en fjärdedel av andra aktörer än

AMV. I maj 1997 fanns projekt registrerade som

sammanlagt under programperioden åren 1995 - 1999

förväntas kosta över 4,2 miljarder kronor, inklusive

nationell medfinansiering och socialfondsmedel. Av

dessa kostnader förväntas den totala medfinansieringen

från anslaget vara 1,5 miljarder kronor.

Otraditionella insatser

Av medlen under anslaget får AMS under budgetåret

1997 använda högst 550 miljoner kronor för

otraditionella insatser som motiveras av

arbetsmarknadsskäl och som inte ryms inom ordinarie

regelverk och inte berättigar till andra statliga stöd.

Undantag från begränsningen om statligt stöd görs dock

för insatser som delfinansieras av Europeiska

socialfonden. Vid användning av otraditionella medel

skall speciellt invandrares och ungdomars behov

uppmärksammas. Även arbetslösa kvinnor som berörs

av strukturförändringar inom offentlig sektor skall

uppmärksammas.

464 miljoner kronor förbrukades av de 500 miljoner

kronor som avsattes för otraditionella insatser under

budgetåret 1995/96. För budgetåret 1997 har ramen för

otraditionella insatser utökats till 550 miljoner kronor.

Av dessa har under första halvåret 1997 drygt 182

miljoner kronor förbrukats.

Under första halvåret 1997 har den största delen av

medlen använts till otraditionella projekt, som har ökat

med 117 procent från tidigare budgetår. Därutöver har

medlen gått till finansiering av löner för

programansvariga på datorteken, utvecklingsinsatser

inom datortekens aktivitetsdel, resekostnader inklusive

logi för deltagare i åtgärder, samverkansprojekt för LO,

TCO och SACO för t.ex. projektledning,

 träffpunkter och aktivitetscentra för arbetslösa samt

lokala arbetscentra. Vidare har medlen använts till

insatser i försökskommunerna, nyföretagarprojekt för

ungdomar, kvinnor och invandrare samt nationell

medfinansiering av mål 3-projekt.

Fördelningen av de medel som använts under våren

1997 är följande:

 Otraditionella projekt 64 %

 Resor och traktamenten 19 %

 Programansvariga vid datortek 17 %

AMS har också avsatt en del av medlen för

riksomfattande projekt. Till dessa hör

Förpackningsinsamlingens och Svenska

kommunförbundets miljöinformationsprojekt,

 Exportrådet , ett projekt för marknadsförare/säljare,

och Nollvisionen, ett trafiksäkerhetsprojekt som även

drivs med medel från Arbetsmarknadsdepartementet.

Försöksverksamhet med lokal samverkan

Försöksverksamhet med lokal samverkan inleddes den 1

juli 1996 i enlighet med förslag i prop. 1995/96:148

Lokal samverkan mot arbetslösheten (bet.

1995/96:AU13, rskr. 1995/96:223) och med

regeringsbeslut den 23 maj 1996. 40 kommuner erbjöds

att delta i verksamheten och regeringen tecknade avtal

om försöksverksamhet med 28 av dessa kommuner.

Försöksverksamheten innebär att medel från anslaget

kan ingå i projekt som en arbetsförmedling och en

kommun driver gemensamt. Kommunen bidrar med

minst en fjärdedel av kostnaderna. De medel som ingår

i försöksverksamheten får i sin helhet användas

otraditionellt. Dessa medel ingår dock inte i de till AMS

avsatta medlen för otraditionella insatser.

Tillfälliga personalförstärkningar

Som regeringen närmare redogjort för under

anslaget Arbetsmarknadsverkets

förvaltningskostnader har AMV under budgetåret

1995/96 (18 månader) använt 900 miljoner kronor

för tillfälliga personalförstärkningar vid

arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut.

Innevarande budgetår har dessa medel i stället

beräknats under anslaget Arbetsmarknadsverkets

förvaltningskostnader. Riksdagen beslutade dock i

samband med tilläggsbudget (prop 1996/97:150,

bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284) att AMV

fr.o.m. den 1 juli 1997 får använda ytterligare 100

miljoner kronor för tillfälliga personalförstärkningar

av medlen under anslaget Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder.

Kostnader i samband med administrationen av OTA

AMS får under budgetåret 1997 använda medel under

anslaget för bidrag till kommuner, kyrkliga kommuner,

landsting, stat samt allmänna försäkringskassor i

samband med administration av offentliga tillfälliga

arbeten för äldre arbetslösa, OTA. Första halvåret 1997

utbetalades 1,4 miljoner kronor till anordnare av

åtgärden. Den låga förbrukningen är en effekt av att

färre personer deltog i OTA än vad regeringen

beräknade inför budgetåret 1997. Ersättning till de

personer som deltar i OTA beräknas under det under

utgiftsområde 13 anvisade anslaget

Arbetslöshetsersätting.

Brytprojekt

Under budgetåret 1995/96 fick AMS använda 45

miljoner kronor (30 miljoner kronor räknat på 12

månader) för projektverksamhet som syftar till att bryta

den könsuppdelade arbetsmarknaden samt för utbildning

av medarbetarna i samband med projekten.

Totalt förbrukades 30 miljoner kronor av medlen

som sammanlagt finansierade 135 projekt. De flesta av

projekten vände sig till långtidsarbetslösa lågutbildade

kvinnor, som arbetat inom områdena kontor, handel

eller vård. Endast nio projekt riktade sig till män. De

avsåg att vidga verkstads-, skogs- och

byggnadsarbetares kunskaper om kvinnodominerade

yrkesområden via seminarier, vägledning, utbildning,

praktik m.m. Drygt 20 projekt hade som mål att

förbereda kvinnor för utbildning och/eller arbete inom

industri, teknik eller data, medan åtta projekt avsåg start

av eget företag.

Liksom tidigare år innehöll projekten främst

fördjupad vägledning med upprättande av

handlingsplaner, motivations- och

självförtroendehöjande åtgärder m.m. I projekten har

också traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder

använts. AMS har också drivit ett antal

utvecklingsprojekt som syftar till att bryta den

könsuppdelade arbetsmarknaden.

Regeringen har även för budgetåret 1997 avsatt 30

miljoner kronor för att bryta den könsuppdelade

arbetsmarknaden. Första halvåret 1997 hade 8 miljoner

kronor utbetalats. AMS har påbörjat en slutredovisning

och en kvalitativ uppföljning av projekt som genomförts

under perioden juli 1993 - december 1996. Resultatet av

uppföljningen kommer att presenteras av AMS under

oktober 1997. Den kvalitativa uppföljningen avser

främst att belysa hur projektresultaten motsvarar de av

regeringen angivna målen och direktiven för AMV:s

jämställdhetsuppdrag.

Flyttningsbidrag

Flyttningsbidrag är ett samlingsnamn för flera olika

bidrag (pendlingsstöd, bohagstransport, inlösning av

egnahemsfastigheter, sökanderesa,

medflyttandebidrag) som kan beviljas för arbetslösa

eller personer som riskerar arbetslöshet och som

bedöms kunna få arbete på annan ort. Under

budgetåret 1995/96 har sammanlagt 339 miljoner

kronor betalats ut i flyttningsbidrag. Första halvåret

1997 utbetalades drygt 99 miljoner kronor för

detta ändamål.

Språkstudier och Östersjöländer

Innevarande budgetår har regeringen under anslaget

beräknat högst 20 miljoner kronor för att stärka

förutsättningarna för svenskar att studera språk i

andra Östersjöländer och ge studenter från

Östersjöländer möjlighet att studera i Sverige. Efter

rekvisition från Svenska Institutet har AMS under

första halvåret 1997 betalat ut samtliga medel.

Försäkringsskydd

Personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska

åtgärder med utbildningsbidrag kan omfattas av ett

visst försäkringsskydd. Budgetåret 1995/96

utbetalades drygt 220 miljoner kronor för detta

ändamål. Under första halvåret 1997 hade anslaget

belastats med utgifter om 74 miljoner kronor för

försäkringsskyddet.

Försöksverksamhet med sysselsättningsskapande

åtgärder och Särskilda medel

Regeringen disponerade under budgetåret 1995/96

medel under anslaget till Försöksverksamhet med

sysselsättningsskapande åtgärder och Särskilda

medel. Projekten som finansieras med dessa medel

skall vara arbetsmarknadsinriktade och inte

inrymmas i AMV:s ordinarie

arbetsmarknadspolitiska uppdrag. Projekten skall

underlätta lokal samverkan kring otraditionella

insatser för att minska arbetslösheten samt främja

jämställdhetsinsatser inom arbetsmarknadspolitiken.

Många av de projekt som beviljas stöd sträcker sig

över en längre tid och eftersom medlen rekvireras i

efterhand innebär det i flera fall att anslaget belastas

med utgifter först kommande budgetår. Detta är

bakgrunden till beställningsbemyndigandet för

anslaget som riksdagen beslutade om på

tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret 1997 i

samband med vårpropositionen (prop. 1996/97:150,

bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284).

Under budgetåret 1995/96 beviljades drygt 43

miljoner kronor till 28 projekt samtidigt som

utbetalningarna uppgick till knappt 31 miljoner kronor.

Regeringen disponerar för motsvarande ändamål 110

miljoner kronor under budgetåret 1997. Under det

första halvåret 1997 har regeringen beviljat 58 miljoner

kronor till 22 projekt. Sammanlagt har utbetalningarna

under samma period uppgått till närmare 28 miljoner

kronor och därutöver fördes 41 miljoner kronor av de

Särskilda medlen bort från anslaget som en besparing.

Exempel på projekt som beviljats stöd är

försöksverksamhet med arbetsdelning inom

byggbranschen, projekt för att öka jämställdheten på

arbetsmarknaden samt särskilda

sysselsättningssatsningar i Arboga och Söderhamn.

Särskilda åtgärder för regional utveckling och tillväxt

Budgetåret 1995/96 beräknades under anslaget 400

miljoner kronor för särskilda åtgärder för regional

utveckling och tillväxt. Medlen fick användas för

särskilda tillväxtfrämjande åtgärder såsom

småföretagsutveckling i landsbygds- och

glesbygdsområden med låg sysselsättningsgrad.

Regeringen beslutade i december 1996 att då

återstående icke i anspråktagna medel får användas för

ny stödgivning intill utgången av år 1997.

Bygginvesteringar m.m.

Sedan budgetåret 1994/95 har ca 7 miljarder kronor

beräknats under anslaget för bygginvesteringar i olika

former bl.a. s.k. ROT-projekt. Dessa medel har

disponerats av en rad myndigheter såsom Boverket,

AMS, Statens Fastighetsverk m.fl. Sammanlagt

beräknas detta ha givit en sysselsättningseffekt på

ca 5 400 personer per år. I april 1997 fattade regeringen

beslut om disposition av ej intecknade utgående

reservationer under anslaget. Totalt berördes ett

trettiotal äldre anslagsposter som förutom ROT-insatser

även avsåg tidigareläggningar av

affärsverksinvesteringar. Av de utgående

reservationerna fattade regeringen beslut om att AMS

respektive Statens Fastighetsverk fick disponera en del

av medlen till upprustning och utbyggnad av flygplatsen

i Östersund samt till uppförande av vallar vid Vadstena

slott. Resterande del av ej intecknade reservationer, ca

700 miljoner kronor, skall av respektive myndighet

snarast föras bort från anslaget som besparing.

Beställningsbemyndiganden

I samband med vårpropositionen (prop. 1996/97:150)

gav riksdagen på tilläggsbudget till statsbudgeten för

budgetåret 1997 regeringen ett bemyndigande för

anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder till ett

belopp om högst 55 miljoner kronor att besluta om

bidrag till sysselsättningsskapande projekt som medför

utgifter kommande budgetår. Till och med juni 1997

hade drygt 3 miljoner kronor av bemyndigandet

utnyttjats.

Regeringens bedömningar och åtgärder med

anledning av revisionens iakttagelser

RRV har inte lämnat invändning i revisionsberättelsen

över AMV:s årsredovisning. RRV har dock konstaterat

följande.

I samband med granskningen av

finansieringsbidraget vid API för budgetåret 1995/96

har RRV konstaterat att ansvarsfördelningen mellan

AMS och RFV för ekonomisk uppföljning och

analys inte förefaller vara tillräckligt tydlig. Detta

har medfört att rutiner och statistiska uppgifter inte

utvecklats i nödvändig omfattning. RRV har

rekommenderat att AMS skall ges ett helhetsansvar

för åtgärden och att lämpliga rutiner för redovisning

och finansiering skall utredas. Regeringen kommer

därför att föreslå att AMS skall få ett helhetsansvar

för hanteringen av finansieringsbidraget för API.

RRV föreslår vidare att såväl den kvantitativa som

den kvalitativa uppföljningen av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bör vidareutvecklas

inte minst med tanke på den stora omfattningen av

arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Regeringen delar

revisionens uppfattning och kommer bl.a. att fästa

större vikt vid kvalitativa aspekter vid uppföljningen av

de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Sedan den 1

januari 1997 finns också under

Arbetsmarknadsdepartementet ett oberoende institut för

arbetsmarknadspolitisk utvärdering. Expertgruppen för

arbetsmarknadspolitiska utvärderingsstudier (EFA)

avvecklas under år 1997.

Slutsatser

Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna

år 1998

Som redogjorts för i inledningen till

verksamhetsområdet avser regeringen att uppdra åt

AMV och arbetsförmedlingsnämnderna att under år

1998 inom ramen för anvisade medel under anslaget ge

minst 192 000 personer i genomsnitt per månad lämplig

utbildning, praktik eller sysselsättning genom

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

eller yrkesinriktad rehabilitering. Härav skall minst

24 000 personer vara arbetshandikappade.

Till denna omfattning skall läggas de ca 2 500

personer i genomsnitt per månad som beräknas delta i

den IT-satsning som regeringen nu på tilläggsbudget till

statsbudgeten för år 1997 föreslagit. Inom ramen för

tillgängliga medel under anslaget skall således under

budgetåret 1998 minst 194 500 personer i genomsnitt

per månad vara sysselsatta.

Ytterligare medel för tillfälliga personalförstärkningar

Belastningen på arbetsförmedlingen är mycket stor.

Samtidigt ställs ökade krav på förmedlingarna genom

den ungdomssatsning som föreslås ovan, kraven på

bättre kvalitet på handlingsplanerna och behovet av att

stärka företagskontakterna. Vidare är det enligt

regeringens mening viktigt att AMV kan möta de behov

av arbetsförmedlare och yrkesvägledare som kan

uppkomma i regioner som oväntat drabbas av

exempelvis företagsnedläggningar såsom skett i

Söderhamn och Arboga.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att

AMV under budgetåret 1998, utöver de medel för

tillfälliga personalförstärkningar som beräknats under

anslaget Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader,

får använda högst 250 miljoner kronor av medlen under

förevarande anslag till tillfälliga personalförstärkningar

vid arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut.

Medlen bör dock vara tillfälliga och bör därför minska

när den totala arbetslösheten minskar. Regeringen avser

därför att särskilt noga följa utvecklingen och

användningen av dessa medel.

Bidrag till utbildning i företag behålls

Efter förslag i budgetpropositionen för budgetåret

1995/96 beslutade riksdagen att åtgärden bidrag till

utbildning i företag skulle upphöra vid utgången av

budgetåret 1997 (prop. 1994/95:100, bet.

1994/95:AU11, rskr. 1994/95:233). Beslutet innebar att

en besparing om 1,4 miljarder kronor beräknades

uppstå år 1998.

Utvecklingen på arbetsmarknaden inom den

kommunala och statliga sektorn har under våren 1997

visat på en fortsatt svag efterfrågan på arbetskraft.

Arbetslösheten är på en hög nivå och den stora

förbättringen av arbetsmarknadsläget låter vänta på sig.

Samtidigt finns det fortfarande ett stort behov av

strukturella förändringar inom, inte minst, den

kommunala och landstingskommunala sektorn.

Regeringen bedömer därför att behovet av denna typ av

insatser kommer att vara stort även under kommande

budgetår.

Regeringen föreslår därför att åtgärden bidrag till

utbildning i företag skall finnas kvar även efter utgången

av år 1997. Med åtgärden bidrag till utbildning i företag

som grund bör det även under år 1998 vara möjligt för

stat, kommuner och landsting att vid behov teckna s.k.

kommunavtal.

Utgifterna för förslaget har beräknats inom redan

befintliga ramar. Inga nya medel behöver således

anvisas. Härigenom kvarstår den tidigare beräknade

besparingseffekten.

Kompetensutveckling inom kommuner och landsting

Den kommunala sektorn spelar en betydelsefull roll inte

bara för välfärden utan också för sysselsättningen. I

kommunerna arbetar nära en femtedel av det totala

antalet sysselsatta i landet. Av de anställda i

kommunerna är ungefär 80 procent kvinnor. Många av

dem arbetar inom äldreomsorgen som sysselsätter

närmare 270 000 personer.

Vad gäller vård- och omsorgsområdet har de

strukturella och finansiella förutsättningarna förändrats

dramatiskt under det senaste decenniet. Inom

exempelvis den kommunala äldreomsorgen har

arbetsuppgifterna blivit alltmer kvalificerade. Arbetets

karaktär har förändrats från serviceuppgifter till

personlig omvårdnad och innefattar ofta också

avancerad sjukvård. Genomförandet av nya

vårdreformer har inneburit att organisationen inom

vård- och omsorgssektorn förändrats och att nya

grupper av vårdmottagare tillkommit. Akutsjukvården

har blivit alltmer högspecialiserad, vårdtiderna har

kortats samtidigt som det skett en fortgående

förskjutning mot öppna vårdformer. Hos allmänheten

har medvetenheten om och kraven på samhällets service

på vård och omsorg successivt ökat.

Stora grupper hos den kommunala vårdpersonalen

saknar i dag grundläggande vårdutbildning. Många

anställda behöver dessutom fortbildning för att kunna

möta dagens ökade krav på högre kvalitet i

omvårdnaden, rättssäkerhet och behovsbedömning i

handläggningen.

Behovet av kompetensutveckling varierar beroende

på vårdformer och yrkeskategorier. Till de grupper som

behöver fortbildnings- och vidareutbildning hör bland

annat de som arbetar med vård och omsorg om äldre

människor. Vissa yrkesgrupper har i många fall lång

anställningstid och relativt låg utbildning. Även

handläggande personal behöver fördjupa sin kompetens

och förbättra den formella utbildningen. Samtidigt

kvarstår behovet av personalförstärkningar för att en

god kvalitet skall kunna upprätthållas i verksamheten.

I sjukvården krävs breddad kompetens för att

underlätta flexibla arbetssätt. Samverkan mellan

sjukvård, primärvård och kommunal sjukvård kräver

ökade inslag av handledning, undervisning och

konsultativt arbetssätt. Inom vissa specialiteter råder det

brist på utbildad personal.

Driften av den kommunala verksamheten är ytterst

en fråga för de valda politiska organen i kommun och

landsting. Det är också en uppgift för dem att tillgodose

de krav på kompetensutveckling av personalen som

verksamheten ställer. Men kommuner och landsting är

också arbetsgivare. Även i denna roll har de att i

samråd med de fackliga organisationerna tillgodose de

anställdas behov av kompetensutveckling.

Kompetensutveckling av de kommunalanställda är

alltså en fråga som naturligt hör hemma på den lokala

nivån. Samtidigt finns det enligt regeringens mening ett

stort behov av kompetensutveckling just i de

kommunala och landstingskommunala verksamheterna

som är särskilt svårt att tillgodose i det nu rådande

ekonomiska läget. Här har staten genom utbildnings-

och arbetsmarknadspolitiken en viktig roll genom att ge

arbetsförmedlingsnämnderna de verktyg som de

behöver för att stödja arbetsgivarna i deras strävan att

kompetensutveckla personalen.

Det finns flera åtgärder inom

arbetsmarknadspolitikens område som är av betydelse

för kompetensutveckling i arbetslivet i allmänhet, och

kommuner och landsting i synnerhet. Regeringen är

angelägen om att dessa används bl.a. för att höja

kvaliteten i vård-och omsorgsarbetet.

Via resursarbeten är det möjligt att höja nivån på den

kommunala servicen, samtidigt som de korttidsvikariat

som uppstår utnyttjas. Lön utgår då enligt särskilt

kollektivavtal och arbetsgivaren får en kompensation

som motsvarar den arbetslöses arbetslöshetsersättning.

Behovet av kompetensutveckling bör kunna

tillfredsställas genom att åtgärden bidrag till utbildning i

företag utnyttjas. Regeringen föreslår ovan att åtgärden

skall finnas kvar även efter utgången av år 1997. Detta

innebär att kommuner och landsting även år 1998 bör

kunna inleda överläggningar med länsarbetsnämnden

om att skriva s.k. kommunavtal och erhålla stöd till

kompetensutvecklande insatser.

En arbetsgivare som anställer en arbetslös som

vikarie för en anställd som med bibehållen lön

genomgår utbildning kan erhålla vikariatsstöd. För viss

utbildning kan också utbildningsstöd för de anställdas

utbildningskostnader erhållas.

Vidare kan medel inom ramen för Europeiska

socialfondens mål 4 beviljas för

kompetensutvecklingsinsatser inom vård och omsorg i

den offentliga sektorn.

Regeringen vill här peka på att en satsning på

kompetensutveckling enligt erfarenheterna från

Växtkraft mål 4 har störst möjlighet att lyckas om den

åtföljs av en ändrad arbetsorganisation.

Inom ramen för den friare användningen av

arbetslöshetsersättningen bör det också vara möjligt att

höja kompetensen hos vissa anställda som saknar

utbildning och som hotas av arbetslöshet, samtidigt som

personalresurserna på arbetsstället upprätthålls. De

lokala arbetsförmedlingsnämnderna kan i samverkan

med kommunerna hos regeringen ansöka om särskilda

projekt. Ett projekt kan t.ex. innebära att kommunen

låter sina anställda gå på utbildning med full lön. Via

bemyndigandet om en friare användning av

arbetslöshetsersättningen kan en vikarie tas in som

behåller sin arbetslöshetsersättning. Kommunen kan

fylla på med ekonomiskt stöd upp till avtalsenlig lön.

Enligt regeringens mening finns starka skäl för att

det lokala inflytandet över kompetensutvecklingen bör

återspeglas i ett ökat lokalt inflytande över de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna som kan vara ett

stöd för kompetensutvecklingen. Ett sätt är genom en

ökad möjlighet för de kommunala

arbetsförmedlingsnämnderna att använda sig av medel

för otraditionella insatser.

Regeringen avser därför att föreskriva att ramen för

medel för otraditionella insatser ökas med 50 miljoner

kronor för åtgärder som underlättar för kommunalt

anställda, som på grund av bristande utbildning annars

riskerar att förlora arbetet, att få den utveckling i

arbetslivet som de behöver.

Individuellt anställningsstöd införs

Ett av de största problemen på arbetsmarknaden är att

ett stora antalet personer har varit utan arbete under en

lång tid. Den konjunkturuppgång som har inletts måste

utnyttjas för att ge dessa personer en chans att få ett

fotfäste på den reguljära arbetsmarknaden. Den ökade

efterfrågan på arbetskraft inom den privata sektorn och

kommunernas förbättrade ekonomi bör göra det lättare

för arbetslösa att med hjälp av ett anställningsstöd som

är individanpassat komma in på arbetsmarknaden.

Rekryteringsstödet är ett av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärder som har använts för

att hjälpa långtidsarbetslösa personer att åter komma in

på den reguljära arbetsmarknaden. Från och med den 1

januari 1997 har bestämmelserna om rekryteringsstöd

ändrats i enlighet med de bestämmelser som gäller för

EU:s statsstödsregler. Förändringarna gäller både i

fråga om vem som kan anställas med rekryteringsstöd

och inom vilka sektorer stöd får lämnas.

Åtgärderna annat beredskapsarbete och vikariatsstöd

liknar i de flesta avseenden rekryteringsstödet. För att

undvika onödig administration och som ett led i

regeringens förenklingsarbete bör därför stödformerna

rekryteringsstöd, vikariatstöd och annat

beredskapsarbete slås ihop till ett stöd, individuellt

anställningsstöd. I ett sådant stöd bör även annat

beredskapsarbete som medför investeringar ingå.

Regeringen föreslår således att ett individuellt

anställningsstöd införs som utbetalas till arbetsgivare i

syfte att stimulera anställningar av personer som har

svårigheter att få ett reguljärt arbete. Förslaget bör gälla

från och med den 1 januari 1998. Äldre bestämmelser

skall dock fortfarande tillämpas på anställning med

rekryteringsstöd eller vikariatsstöd samt annat

beredskapsarbete om anställningen påbörjats före

ikraftträdandet.

Anställningsstödet är ett individstöd som skall

utbetalas som kompensation för de extra kostnader som

arbetsgivare får när de anställer en person som behöver

fördjupad introduktion eller utbildning. För en person

som har varit utanför den reguljära arbetsmarknaden en

längre tid kan ett anställningsstöd vara den enda

möjligheten att få visa sina färdigheter och att få den

kontakt med arbetslivet som är nödvändig för att kunna

få ett reguljärt arbete.

Stödet bör lämnas med högst 350 kronor per dag,

dock högst 50 procent av lönekostnaden inklusive

sjuklön, semesterersättning och sociala avgifter i högst

sex månader. Om det finns synnerliga skäl får dock

tiden i anställningsstöd som medför investeringar

förlängas till högst tolv månader. Vid deltidsarbete bör

anställningsstödet reduceras i proportion till arbetstiden.

Vad gäller kringkostnader vid anställningsstöd som

medför investeringar bör dessa täckas av otraditionella

medel.

Anställningsstöd bör kunna lämnas till personer

fr.o.m. det år som de fyller 20 år under förutsättning att

de varit inskrivna vid arbetsförmedlingen i minst tolv

månader och är långtidsarbetslösa. Anställningar bör

kunna ske såväl inom den privata som den offentliga

sektorn. I undantagsfall bör stöd även lämnas till

arbetslösa som under en kortare tid innehaft en

anställning som inte inneburit att deras ställning på

arbetsmarknaden stärkts. Som ett komplement till

regeringens ungdomssatsning bör anställningsstöd under

år 1998 även kunna ges till ungdomar under

förutsättningen att de varit anmälda som arbetssökande

på förmedlingen i minst 90 dagar. Vidare kan även

anställningsstöd ges under år 1998 till ungdomar som

genomgått gymnasieskolans tekniska program och som

behöver en form av lärlingstid för att få ett yrkesbevis.

Bakgrunden är det sedan några år tillbaka pågående s.k.

Starprojektet inom byggbranschen.

Som en förutsättning för anställningsstöd bör gälla att

arbetsgivaren under den tid som anställningsstöd lämnas

ger arbetstagaren utbildning i form av praktik eller

teori. Stödet bör få lämnas både till anställningar som

gäller tills vidare och för viss tid. Anställningsstödet får

inte lämnas till en arbetsgivare som, på den driftsenhet

som anställningen med anställningsstöd skall göras,

senare än nio månader före den aktuella anställningen

sagt upp anställda på grund av arbetsbrist. Vidare bör

en förutsättning för att anställningsstöd skall kunna

lämnas vara att den som har anställningsstöd inte

permitteras av någon annan anledning än att arbetet inte

kan bedrivas på grund av väderleksförhållanden eller

andra liknande orsaker. Anställningsstöd kan i vissa fall

kombineras med utbildningsstöd.

Stödet bör således användas för att stimulera

arbetsgivarna att tidigarelägga sina anställningar samt

för att anställa arbetslösa för att ge redan anställda

möjlighet till vidareutbildning med lön.

Anställningsstödet bör endast få lämnas under

förutsättning att det i anställningen lämnas lön och andra

anställningsförmåner enligt kollektivavtal eller

anställningsförmåner som är jämförbara med förmåner

enligt kollektivavtal i branschen. Innan

arbetsförmedlingen fattar beslut om anställningsstöd

skall samråd ske med berörda arbetstagarorganisationer.

Ansökan om stöd görs hos länsarbetsnämnden som

också beslutar i ärendet.

Lagen om anställningsskydd kommer, i

överensstämmelse med vad som i dag gäller för den

som är anställd med rekryteringsstöd eller vikariatstöd,

att omfatta dem som får anställningsstöd. Liksom vad i

dag gäller för anställda med rekryteringsstöd,

vikariatstöd eller vid beredskapsarbete skall vid

prövningen av arbetsvillkoret för den som första gången

ansöker om ersättning från arbetslöshetskassa bortses

från förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat med

anställningsstöd. Däremot skall sådant förvärvsarbete

vara återkvalificerande för ytterligare

ersättningsperioder.

Regeringens förslag om ett individuellt

anställningsstöd innebär att reglerna beträffande

utbildningsstöd kvarstår oförändrade, dock skall

bestämmelserna om utbildningsstöd regleras i en

särskild förordning.

Införandet av ett individuellt anställningsstöd

beräknas ge upphov till en besparing motsvarande 140

miljoner kronor under budgetåret 1998 eftersom den

genomsnittliga styckkostnaden är lägre än för alternativa

åtgärder och omfattningen av det nya stödet beräknas bli

större än de tidigare stödformerna sammantaget.

Regeringen har vid beräkningen av anslaget beaktat

detta.

Regeringen kommer att informera EU-kommissionen

om avsikten att införa ett anställningsstöd. Det

föreslagna anställningsstödet torde enligt regeringens

mening inte strida mot EU:s statsstödsregler.

Förslaget föranleder ändringar i lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring.

Ungdomssatsning

Regeringen aviserade i 1997 års vårproposition

(1996/97:150) att den skulle återkomma med förslag

till åtgärder för att minska arbetslösheten bland

främst lågutbildade ungdomar. Arbetslösheten bland

ungdomar mellan 20-24 år steg från 4 procent till

knappt 19 procent mellan år 1990 och år 1996, vilket

är avsevärt högre än för arbetskraften i sin helhet.

Ungdomar med långvariga svårigheter att få arbete

löper stor risk att passiviseras och på sikt hamna

utanför arbetsmarknaden. Situationen på

arbetsmarknaden är lika svår för såväl unga kvinnor

som unga män. Över hälften av de arbetslösa

ungdomarna saknar en treårig gymnasieutbildning.

I januari 1997 gav regeringen AMS och

Socialstyrelsen i uppdrag att gemensamt arbeta fram en

modell som ökar ungdomars förutsättningar att ta sig in

på den reguljära arbetsmarknaden eller i

utbildningssystemet. Förslaget skulle bl.a.:

 medverka till att förverkliga regeringens ambition

att alla arbetslösa ungdomar inom 100 dagar skall

erbjudas arbete, utbildning eller

arbetsmarknadspolitisk åtgärd,

 utformas så att det ger möjlighet för kommunerna

att i stället för socialbidrag erbjuda

kompetensutveckling för den enskilde och

 understödja samarbetet mellan kommunen och

arbetsmarknadsmyndigheten.

Utredningen skulle vidare beräkna och lämna förslag till

konstruktion av det nya ekonomiska stödet. Dessutom

skulle erfarenheter från Danmark, som tillämpar

lagstiftning om kommunal aktivering av unga

arbetslösa, beaktas.

I Danmark finns särskilda regler för ungdomars rätt

till arbetslöshetsersättning. För de försäkrade under 25

år gäller, fr.o.m. 1996, att de efter sex månaders

arbetslöshet med full dagpenning har rätt och plikt att

utbilda sig inom det reguljära utbildningssystemet.

Dagpenningen reduceras då med hälften. Nivån på

arbetslöshetsersättningen ligger dock alltid över

socialbidragsnivån även efter denna reduktion. Om

ungdomen inte antar erbjudandet om utbildning mister

hon rätten till arbetslöshetsersättningersättning. Enligt

en intervjuundersökning som gjorts genom

Socialforskningsinstitutet har regleringen av de

försäkrades villkor visat att hälften av ungdomarna har

börjat studera inom det reguljära utbildningsväsendet

och en tredjedel fått reguljärt arbete.

När det gäller ansvaret för att åtgärden sätts in för de

unga är detta ansvar kommunalt och reglerat i lag.

Lagen innebär att de erbjuds åtgärder som skall

förbättra deras möjligheter på den reguljära marknaden.

Under aktiveringen lämnas en skattepliktig ersättning

eller lön som ligger över socialbidragsnivån. Om den

unga utan godtagbara skäl vägrar att delta mister hon

rätten till ersättning. Senast 13 veckor efter det att den

unga erhållit socialbidrag skall hon få erbjudande om ett

arbete, en åtgärd eller en utbildning. Denna aktivitet

skall omfatta 30 timmar per vecka och vara i minst 18

månader. Ungdomar som genomgår yrkesutbildning i

minst 18 månader kvalificerar sig för

arbetslöshetsersättning. Efter en aktiveringsperiod och

efter att ha varit utan socialbidrag i minst en månad

skall den unga om behov föreligger erbjudas ny

aktivering. I praktiken kan lagen tillämpas till dess

individen fyllt 25 år. Staten ersätter kommunen med 50

procent för de utgifter den har för kontanta ersättningar

till ungdomarna. Den utvärdering som

Socialforskningsinstitutet i Köpenhamn gjort visar att

efter avslutad aktivering drygt hälften av ungdomarna i

reguljärt arbete eller utbildning.

Socialstyrelsen och AMS kunde ej komma överens

om ett gemensamt förslag utan överlämnade separata

underlag och förslag.

Socialstyrelsens och AMS förslag: Socialstyrelsens

förslag innebär att kommunen i lag ges ett yttersta

ansvar att se till att ungdomarna i stället för socialbidrag

erbjuds kompetensutvecklande insatser och ersättning

som motsvarar skälig levnadsnivå. De som uppbär KAS

eller ersättning från arbetslöshetskassa och är i behov av

kompletterande socialbidrag skall också ingå i systemet.

Bidragssökande ungdomar som har behov av

rehabilitering eller av andra skäl inte står till

arbetsmarknadens förfogande hänvisas liksom i dag till

socialtjänsten. Vid deltagande i garantisystemet lämnas

en skattefri kommunal garantiersättning som motsvarar

skälig levnadsnivå. Den föreslås bestå av en

schabloniserad grundersättning som omfattar vanliga

levnadsomkostnader. Utöver detta lämnas ett tillägg

som inte är schabloniserat och vars nivå fastställs i

varje kommun efter skäliga kostnader för hyra, resor,

m.m. Ett schablontillägg görs också för medicin och

läkarvård. Vidare föreslår Socialstyrelsen att

arbetsmarknadsmyndighetens anslag för otraditionella

medel utökas med 1 miljard kronor för ungdomar.

Medlen skall användas till att utveckla nya insatser och

åtgärder. Dessutom efterlyser Socialstyrelsen utrymme

för fler flexibla lösningar för ungdomar.

AMS föreslår att ett garantisystem införs för 20- 24-

åringar som inte har rätt till KAS eller ersättning från

arbetslöshetskassa. Stöd lämnas med ett skattefritt

belopp om ca 3 000 kronor per månad, vilket i

huvudsak motsvarar lägsta socialtjänstnorm exklusive

bostadskostnader. Ungdomarna skall inte ha rätt till

socialbidrag utom om det finns särskilda skäl.

Garantiersättningen utbetalas vid såväl öppen

arbetslöshet som när ungdomarna deltar i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller andra aktiviteter

som anordnas av arbetsförmedling och kommun

gemensamt. Den unga skall vara skyldig att acceptera

anvisad åtgärd från första arbetslösa dagen. Om

ungdomen inte inom 90 dagar tillsammans med

arbetsförmedlingen fått arbete, reguljär utbildning eller

arbetsmarknadspolitisk åtgärd får arbetsför-

medlingsnämnden ansvaret för att hitta lämpliga

åtgärder. Det yttersta ansvaret för den ungas

individuella aktiviteter skall åligga kommunen.

Remissinstanserna: Synpunkter på AMS och

Socialstyrelsens förslag har inhämtats vid ett

remissmöte som Arbetsmarknadsdepartementet och

Socialdepartementet anordnade under augusti 1997. De

synpunkter som lämnats finns tillgängliga i

Socialdepartementet (dnr S97/5907/IFO).

Svenska Kommunförbundets utgångspunkter är att

staten skall ha huvudansvaret för

arbetsmarknadspolitiken och därmed också

finansieringen. Förbundet anser att man på den lokala

nivån skall ha ett stort inflytande över den praktiska

utformningen av de arbetsmarknadspolitiska insatserna.

Det är endast de ungdomar som inte klarar sitt

uppehälle på grund av arbetslöshet som skall omfattas.

En garantiersättning enligt Socialstyrelsens förslag utgår

från första arbetslösa dagen och ersättningen skall vara

statlig. Om ungdomen inte erhållit arbete, ordinarie

utbildning eller åtgärd inom 60 dagar skall den unga

erbjudas kompetensutveckling. Verksamheten bör vara

ett gemensamt ansvar från kommun och

arbetsförmedling. Tyresö kommun och Nybro kommun

ställer sig bakom Svenska Kommunförbundets

utgångspunkter. Riksrevisionsverket (RRV) ställer sig

inte bakom något av de två förslagen. RRV anser att

båda förslagen har brister. Verket menar att införandet

av ett särskilt ersättningssystem och ersättningsnivå

förvärrar ett redan svåröverskådligt och dåligt

samordnat system för de arbetslösa. Både AMS och

Socialstyrelsens förslag medför oklarheter i

ansvarsfördelningen mellan kommunerna och arbetsför-

medlingen. Dessutom finns det enligt RRV en risk, om

AMV övertar försörjningskostnaderna, att kommunerna

inte prioriterar sina insatser för ungdomarna. I

Socialstyrelsens förslag är risken att arbetsförmedlingen

gör liknande prioritering. Tjänstemännens

Centralorganisation (TCO) anser att

arbetsmarknadspolitiken skall vara ett tydligt statligt

ansvar och omfatta alla myndiga personer. Staten skall

betala ersättningen när man deltar i en

arbetsmarknadspolitisk åtgärd och när de inte deltar i

någon åtgärd skall kommunerna stå för ersättningen. Att

vänta i 90 dagar med att upprätta en individuell

handlingsplan måste ses som ett misslyckande. Risken

är stor att arbetsförmedlingen inväntar tiden för att

överlämna ärendet till arbetsförmedlingsnämnden och

kommunen. TCO anser att AMS förslag om en

utökning av de otraditionella medlen bör genomföras

samt att särskilda medel reserveras för ungdomarna.

TCO avstyrker AMS förslag om att ett statligt

garantiarbetslöshetsstöd införs. Landsorgani-sationen

(LO) anser att Arbetsförmedlingsnämnderna skall ha det

övergripande ansvaret för insatserna och att dessa skall

vända sig till arbetslösa ungdomar som är aktivt

arbetssökande men som saknar rätt till

arbetslöshetsersättning. LO anser vidare att detta även i

fortsättningen skall vara ett statligt ansvar och motsätter

sig en kommunalisering. Kristdemokratiska

Ungdomsförbundet anser att alla oförsäkrade arbetslösa

som står till arbetsmarknadens förfogande skall vara

berättigade till en statligt finansierad skattefri ersättning

om 3 600 kronor. Förbundet anser vidare att en

individuell handlingsplan skall upprättas inom 90 dagar.

Denna handlingsplan skall ses som ett kontrakt och om

den arbetslöse bryter kontraktet skall denne stängas av i

en månad från ekonomisk ersättning.

En utvecklingsgaranti: I syfte att utveckla det lokala

inflytandet inom ramen för den nationella

arbetsmarknadspolitiken föreslår regeringen att en

utvecklingsgaranti för arbetslösa ungdomar införs.

Enligt regeringens uppfattning bör kommunerna,

fr.o.m. den 1 januari 1998, ges möjlighet att efter

överenskommelse med regeringen eller den myndighet

som regeringen bestämmer åta sig en skyldighet att

erbjuda ungdomar mellan 20 och 24 år som står till

arbetsmarknadens förfogande en aktiverande och

utvecklande insats på heltid. Senast inom 90 dagar skall

den unga tillsammans med arbetsförmedlingen i samråd

med kommunen ha arbetat fram en individuell

handlingsplan. Arbetsförmedlingsnämnden har det

yttersta ansvaret för att handlingsplaner utarbetas.

Ungdomarna skall i första hand söka arbete på den

reguljära arbetsmarknaden. Den unga skall därför

initialt prövas mot arbetsmarknaden av

arbetsförmedlingen. Detta innebär att

arbetsförmedlingen på olika sätt skall bedöma

ungdomens möjligheter att skaffa sig ett reguljärt

arbete. Det skall även göras en bedömning om en

reguljär utbildning eller någon av de befintliga

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna kan vara relevanta.

Den unga skall, från första arbetslösa dagen, aktivt

stå till arbetsmarknadens förfogande, aktivt söka arbete

samt delta i de åtgärder som arbetsförmedlingen och

kommunen anvisar. Om den unga fortfarande inte har

fått meningsfull sysselsättning inom 100 dagar övergår

ansvaret för aktiveringen till kommunen om kommunen

i fråga åtagit sig ett sådant ansvar. Kommunen, som

varit delaktig i upprättandet av handlingsplanen, har då

möjlighet att genom olika insatser minimera risken för

att ungdomen blir långtidsarbetslös. På detta sätt

kommer ungdomens möjligheter att skaffa sig ett arbete

på den reguljära arbetsmarknaden att öka.

De kommuner som åtagit sig ett aktiveringsansvar

skall se till att individuellt anpassade utvecklingsinsatser

sätts in senast inom 100 dagar. Kommunerna är i dessa

fall ansvariga för att lämpliga insatser, dvs. själva

aktiviteten, erbjuds ungdomarna. Verksamheten bör

syfta till att utveckla den enskildes möjligheter att i

framtiden försörja sig själv. Den skall utformas med

skälig hänsyn till den enskildas individuella önskemål

och förutsättningar. Det lokala facket skall i de fall då

verksamheten är förlagd till en arbetsplats ha rätt till

samråd med kommunen innan anvisning sker.

Undanträngning av ordinarie arbetstillfällen liksom

inlåsningseffekter skall motverkas. Detsamma gäller

snedvridningar av konkurrensförhållanden. Den unga

skall inte anses som arbetstagare. Trots detta skall då

verksamheten bedrivs på en arbetsplats vissa

bestämmelser i arbetsmiljölagen och lagen om

arbetsskadeförsäkring gälla till förmån för ungdomen.

Insatserna skall regelbundet följas upp och de unga

skall med jämna mellanrum delta i jobbsökaraktiviteter

som anordnas av arbetsförmedlingen.

Utvecklingsinsatserna bör i normalfallet inte omfatta

mer än tolv månader. Syftet med åtgärden är att den

unga så snart som möjligt skall få ett arbete eller

ordinarie utbildning varför den genomsnittliga tiden bör

kunna vara betydligt kortare. Därefter skall individen

pröva sina möjligheter att få ett arbete på den reguljära

arbetsmarknaden i tre månader med den ersättning

ungdomen hade före den kommunalt anordnade

utvecklingsinsatsen.. Ett alternativ kan även vara att

individen efter utvecklingsinsatser påbörjar en

reguljärutbildning med reguljär studiefinansiering.

Insatsen skall, för dem som får ersättning från

arbetslöshetskassa, vara en arbetsmarknadspolitisk

åtgärd. Insatserna kan genomföras i samarbete med

t.ex. skola, studieförbund och ideella organisationer.

Den nya satsningen bör bli föremål för utvärdering

Ersättningen:. För ungdomar som deltar i en

kommunalt anordnad utvecklingsinsats bör gälla att

ersättning lämnas enligt följande.

Till ungdomar som varken har rätt till socialbidrag

eller arbetslöshetsersättning lämnas ett skattefritt bidrag

om 1 967 kr per månad, vilket motsvarar ett beskattat

utbildningsbidrag. Staten ersätter kommunerna för

denna extra kostnad.

För de socialbidragsberättigade lämnas i stället en

ersättning som motsvarar vad som skulle ha lämnats i

socialbidrag. Det skattefria bidraget och den ersättning

som skall motsvara socialbidrag benämns

utvecklingsersättning och utbetalas av kommunen.

Ungdomar som har rätt till ersättning från

arbetslöshetskassa, antingen i form av grundbelopp eller

inkomstrelaterad ersättning, får utbildningsbidrag som

motsvarar arbetslöshetsersättningen.

DEN EKONOMISKA ANSVARSFÖRDELNINGEN

GÄLLANDE INDIVIDENS FÖRSÖRJNING:

Den ungas

försörjning före

utvecklingsinsatse

n

Kommunal

ersättning under

utvecklingsinsats

en

Statlig

ersättning

under

utvecklingsin-

satsen

Berättigad till

ersättning från

arbetslöshetskass

a

Utbildningsbid

rag

Berättigad till

socialbidrag

Utvecklingsersätt

ning (motsvarar

vad som annars

skulle utgått i

socialbidrag)

Varken berättigad

till ersättning från

arbetslöshetskass

a eller berättigad

till socialbidrag

Utvecklingsersätt

ning (1 967

kr/mån)

Utvecklingsinsats kvalificerar inte för ersättning från

arbetslöshetskassa men tid i utvecklingsinsats skall

räknas som överhoppningsbar tid i

arbetslöshetsförsäkringen. Ersättningen är inte

sjukpenning- eller pensionsgrundande. Deltagande i

verksamhet anordnad av kommunen enligt den nu

föreslagna lagen skall för dem som har rätt till

ersättning från arbetslöshetskassa inte räknas in i

ersättningsperioden. Om den unga på grund av

misskötsamhet eller frånvaro utan giltigt skäl inte kan

tillgodogöra sig det som anordnas i verksamheten skall

den unga skiljas från utvecklingsinsatsen. Den unga har

då varken rätt till utvecklingsersättning eller

utbildningsbidrag. Vidare skall i sådant fall en ungdom

som annars skulle vara berättigad till ersättning från

arbetslöshetskassa avstängas från sådan ersättning med

stöd av bestämmelserna i lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring. Beslut om avstängning från

arbetslöshetsersättning fattas av respektive

arbetslöshetskassa. När det gäller den enskildes rätt till

socialbidrag, i de fall den unga vägrar att delta i lämplig

åtgärd, torde i normalfallet den som utan sakliga skäl

avstår från att delta i den utvecklande verksamhet som

kommunen anordnar inte ha rätt till socialbidrag. Den

enskilda skall efter förmåga bidra till sin egen

försörjning, vari ingår bl.a. en skyldighet att delta i

verksamheter som anordnas inom ramen för samhällets

arbetsmarknadspolitik. En viktig princip är dock att

varje enskilt ärende förutsätter en individuell

bedömning, som skall utgå från den enskildas egna

förutsättningar.

För att arbetsförmedlingen skall kunna intensifiera

arbetet med ungdomar och kunna upprätta

handlingsplaner med god kvalitet avser regeringen

föreskriva att de medel för tillfälliga

personalförstärkningar som regeringen föreslagit under

förevarande anslag kan användas till förstärkning av

arbetsförmedlingarnas arbete med ungdomar.

Regeringen avser att särskilt följa AMV:s arbete med

dessa ungdomar. För att säkerställa att tillräcklig

flexibilitet uppnås och för att

arbetsförmedlingsnämnderna skall kunna fullgöra sin

uppgift och ersätta kommunerna för den aktivitet som

ungdomen deltar i avser regeringen föreskriva att 396

miljoner kronor av medlen under anslaget får användas

för utvecklingsinsatser för ungdomar. Kommuner skall

också kunna skjuta till medel för finansieringen av

aktiveringen när de anser det vara lämpligt för att

säkerställa en god kvalitet i aktiveringsinsatsen. För den

kostnad som uppstår i samband med aktivering i

kommunal regi ersätter staten kommunerna med 150

kronor per dag och ungdom.

En förutsättning för regeringens förslag är att i den

kommun som gjort ett åtagande enligt den föreslagna

lagen finns en hos länsarbetsnämnden fungerande

arbetsförmedlingsnämnd. Enligt förordning (1988:1139)

med instruktion för arbetsmarknadsverket skall

länsarbetsnämnden överlåta åt

arbetsförmedlingsnämnden att besluta i frågor som

arbetsförmedlingsnämnden lämpligen bör pröva. I de

kommuner som valt att göra åtagandet enligt den

föreslagna lagen skall nämnden, förutom de uppgifter

som åläggs den med stöd av ovan nämnda instruktion,

också ha till uppgift att

 ansvara för att överenskommelser mellan stat och

kommun om anordnande av utvecklingsinsatserna

ingås,

 ombesörja utbetalning av det belopp som staten skall

ersätta kommunerna med avseende försörjning för

ungdomar som varken uppbär

arbetslöshetsersättning eller har rätt till socialbidrag

 ombesörja utbetalning av det belopp som staten skall

ersätta kommunerna med avseende

aktiveringskostnader för ungdomarna,

 ansvara för att handlingsplan upprättas inom 90

dagar.

Regeringen avser att utvärdera den kommunala

aktiveringen såväl kvalitativt som kvantitativt.

Förslaget föranleder en ny lag om kommuners

ansvar för ungdomar mellan 20 - 24 år samt ändringar i

lagen (1997:580) om ändring i lagen (1997:238) om

arbetslöshetsförsäkring och i kommunalskattelagen

(1928:370). Ändringen i kommunalskattelages tas upp

under utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer

och barn.

Feriearbeten

Regeringen betonade i sysselsättningspropositionen

(prop. 1995/96:222) vikten av att näringsliv, stat,

kommun och landsting tar ett gemensamt ansvar för att

uppfylla målsättningen att de gymnasieungdomar som

söker feriearbete också skall kunna få detta.

Arbetsmarknadsdepartementet och regeringens barn-

och ungdomsdelegation gav i slutet av år 1996 SIFO i

uppdrag att undersöka hur feriearbetsmarknaden såg ut

sommaren 1996 och hur den förväntades att se ut under

sommaren 1997. Undersökningen visade att en fjärdedel

av de ungdomar som ville ha ett feriearbete blev utan.

Den visade även att 56 procent av de offentliga

arbetsgivarna anställde ungdomar under sommaren

medan motsvarande siffra för näringslivet var 35

procent. Knappt tre fjärdedelar av de arbetsgivare som

hade feriearbetare under sommaren planerade att ha det

även under sommaren 1997. Ungefär 10 procent av de

arbetsställen som inte hade feriearbetare under

sommaren 1996 planerade att ha detta under sommaren

1997.

Den 13 februari 1997 fattade regeringen beslut om

att tilldela AMS 5 miljoner kronor för att genomföra en

riksomfattande informationssatsning som i första hand

skulle vända sig till näringslivet. Denna

informationssatsning skulle syfta till att stimulera

arbetsgivarna att anställa fler ungdomar under

sommaren. AMS kommer att redovisa resultatet av

denna informationssatsning till regeringen senast den 31

oktober 1997. Ungdomsstyrelsen har regeringens

uppdrag att senast den 31 december 1997 lämna en

utvärdering av informationssatsningen utifrån ett lokalt

ungdomsperspektiv. En enkät till landets kommuner

våren 1997 visar att kommunerna själva som

arbetsgivare i hög utsträckning avsåg att erbjuda

gymnasieungdomar sommarjobb, men att de inte i

samma utsträckning sökt påverka andra arbetsgivare att

göra detsamma.

Feriearbete är viktigt för ungdomar. Praktik och

erfarenhet från en arbetsplats kan vara både till hjälp vid

val av vidareutbildning och yrke samt för en första

kontakt och referens i näringslivet.

Det är angeläget att så många ungdomar som vill

också får ett feriearbete under sommaren 1998.

Regeringen vill därför stimulera arbetsgivarna att

anställa fler gymnasieungdomar under nästa sommar.

Regeringen har i kontakter med AMS erfarit att

styrelsen tidigt under år 1998 kommer att genomföra en

informationssatsning som syftar till att engagera och

stimulera arbetsgivarna i frågan om feriearbeten för

unga gymnasiestuderande. Regeringen föreslår att

ersättning skall lämnas till kommunerna för att dessa

bl.a. skall stimulera det lokala näringslivet att anordna

fler feriearbeten för gymnasieungdomar. Medlen skall

även kunna användas för insatser inom kommunen. Det

skall även inom ramen för denna åtgärd vara möjligt att

anordna kombinationer av utbildning och praktik eller

ren utbildning. Den aktuella målgruppen består av 154

000 ungdomar. Regeringen avser att föreskriva att 100

miljoner kronor av medlen under anslaget bör få

användas för detta ändamål. Förslaget påverkar således

inte ramen för utgiftsområdet.

Starta-eget bidrag och insatser för att öka invandrares

företagande

Antalet egna företagare med utländsk bakgrund har

ökat i Sverige under senare år. Varje år startas

omkring 3 000 nya företag av personer födda

utomlands. Intresset för att etablera

näringsverksamhet beror bland annat på att många

invandrare kommer från länder där eget företagande

är en vanlig försörjningsform. Men framför allt

beror ökningen på ett kraftigt försämrat

arbetsmarknadsläge för invandrare. Eget företagande

är därmed ofta den enda möjligheten till egen

försörjning för denna grupp.

Invandrare är i dag i minoritet bland de personer

som får bidrag från arbetsförmedlingen för att starta

eget. De utgör i dag endast 5 procent av personerna

som får starta-eget bidrag, vilket klart understiger deras

andel av de arbetssökande.

För att minska arbetslösheten bland invandrare är det

därför angeläget att öka deras möjlighet till

nyföretagande. Regeringen avser därför att uppdra åt

AMS att i ökad utsträckning erbjuda invandrare

individuell vägledning och utbildning i nyföretagande.

Detta kan ske inom ramen för arbetsmarknadsutbildning

och ALU.

Vidare föreslår regeringen att utbildningsbidrag skall

kunna lämnas till invandrare under längre tid än sex

månader vid start av egen verksamhet. Förlängt bidrag

bör kunna få lämnas i de fall där det anses nödvändigt

för företagets överlevnad och lönsamhet och där den

påbörjade egna företagsamheten bedöms vara den enda

möjligheten till försörjning. Starta-eget bidrag bör

kunna lämnas i högst tolv månader till de invandrare

som innan de startar eget företag har varit anmälda på

arbetsförmedlingen under minst sex månader. Vid

beviljande av förlängt bidrag bör särskild hänsyn tas till

risker för snedvridning av konkurrensen. Förslaget

påverkar inte ramen för utgiftsområdet. Förslaget bör

träda i kraft den 1 januari 1998.

Flyttningsbidrag inom Norden

För arbetslösa och dem som riskerar arbetslöshet och

som bedöms kunna få arbete på annan ort finns vissa

möjligheter att få flyttningsbidrag i form av s.k.

sökanderesa och bohagstransport.

I våra nordiska grannländer, främst Danmark och

Norge, är efterfrågan på vissa yrkeskategorier stor. Det

gäller framför allt inom vård- respektive byggsektorn.

För många arbetssökande begränsas möjligheterna att ta

dessa arbeten av ekonomiska skäl.

Mot denna bakgrund anser regeringen att det är

angeläget att arbetssökande får möjlighet till

sökanderesa och bohagstransport om han eller hon får

arbete inom Danmark, Norge eller Finland. För

närvarande är detta endast möjligt inom Sverige.

Regeringen avser därför att ge AMS i uppdrag att

inom ramen för den nordiska överenskommelsen på

arbetsmarknaden förhandla med våra nordiska

grannländer om de ekonomiska villkoren vid flyttning

av arbetsmarknadsskäl mellan länderna. Reglerna om

arbetstagares fria rörlighet inom EU måste naturligtvis

beaktas. Resultatet av dessa kontakter blir avgörande

för regeringens fortsatta hantering av frågan.

Änkepension och utbildningsbidrag

Utbildningsbidraget samordnas i dag med

änkepensionen för de personer som får

utbildningsbidrag i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

Detta innebär att utbildningsbidraget reduceras med

änkepensionen. Dock sker ingen liknande reducering då

en arbetslös får ersättning från arbetslöshetskassa eller

är i åtgärd där ersättningen är administrerad av en

arbetslöshetskassa (ALU och OTA). Regeringen anser

att detta förfarande är otillfredsställande och inte gynnar

ett aktivt förhållningssätt som arbetslös. Regeringen

föreslår därför att den samordning som i dag sker

mellan utbildningsbidrag och änkepension slopas

fr.o.m. den 1 januari 1998. Kostnaden för regeringens

förslag beräknas till 30 miljoner kronor och finansieras

med förändringar i aktivitetsstödet i form av slopat

utbildningsbidrag vid sommaruppehåll.

Förslaget föranleder även justeringar i reglerna för

inkomstprövad änkepension och bostadstillägg för

pensionärer. Enligt nuvarande regler skall vid sådan

inkomstprövning undantas inkomst i form av

utbildningsbidrag. Ett borttagande av samordningen

innebär att berörda änkor får ökad inkomst, vilket gör

att utbildningsbidraget bör tas upp som inkomst vid

beräkning av inkomstprövad änkepension och

bostadstillägg. Förslag om detta redovisas under

utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom.

Slopat utbildningsbidrag vid sommaruppehåll

Regeringen ser det som angeläget att förbättra

utnyttjandet av befintliga resurser vid

arbetsmarknadsutbildning i form av lokaler, utrustning

och utbildning samt att arbetslösa snabbare skall få

arbete. Därför föreslår regeringen att det aktivitetsstöd i

form av utbildningsbidrag som lämnas under högst 14

dagar vid sommaruppehåll vid särskilt upphandlad

arbetsmarknadsutbildning slopas fr.o.m. den 1 juli

1998. Förslaget beräknas ge en besparing om 50

miljoner kronor som bör finansiera regeringens förslag

dels i fråga om änkepension och utbildningsbidrag och

dels medfinansiering av tekniskt stöd inom Europeiska

socialfondens mål 3.

Lagen om arbetslivsutveckling

ALU har funnits sedan den 1 januari 1993. Åtgärden

har fungerat väl och har i praktiken använts som om

den inte var tidsbegränsad.

I dag gäller att innan länsarbetsnämnden första

gången anvisar någon till ALU på en arbetsplats skall

nämnden ge den sammanslutning av arbetstagare som är

part i lokal förhandling med arbetsgivaren tillfälle att

yttra sig. För att undvika undanträngning, i synnerhet

sedan möjligheten att förlänga ALU-tiden för en person

i arbetslivsutveckling på samma arbetsplats utökades,

avser regeringen att göra regeländringar som innebär att

samråd skall ske med berörda arbetstagarorganisationer

innan en person placeras på en ALU-plats.

Mot bakgrund av det svåra läget på arbetsmarknaden

kommer det även i framtiden att finnas behov av en

åtgärd med sådan inriktning som arbetslivsutveckling.

Regeringen föreslår därför att lagen om

arbetslivsutveckling skall gälla tillsvidare. Detta innebär

att en ny lag om arbetslivsutveckling bör införas. Den

nuvarande lagen (1996:869) om arbetslivsutveckling

upphör att gälla vid utgången av år 1997. Den nya lagen

bör gälla fr.o.m. den 1 januari 1998.

Sysselsättningssatsning inom byggsektorn

Arbetslösheten bland byggnadsarbetare har ökat

dramatiskt under 1990-talet i takt med att

bostadsbyggandet har minskat till rekordlåga nivåer.

Under våren 1997 var drygt 30 procent, eller 33 000 av

byggnadsarbetarna arbetslösa. En stor del av dem har

också tillbringat långa perioder utanför den reguljära

arbetsmarknaden då de varvat öppen arbetslöshet med

olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De totala

bygginvesteringarna förväntas fortsätta att falla under år

1997 vilket beräknas leda till en

sysselsättningsminskning på ytterligare 6 000 personer

inom byggsektorn. Trots att bygginvesteringarna

förväntas öka något under år 1998 kommer

arbetslöshetssituationen att vara fortsatt bekymmersam,

särskilt under kommande vinter.

Mot bakgrund av detta anser regeringen att det krävs

särskilda insatser under år 1998 för att minska den höga

arbetslösheten bland byggnadsarbetare. Grunden för

regeringens satsning är att rikta arbetsmarknadspolitiska

åtgärder, t.ex. anställningsstöd, till byggprojekt som

genomförs inom ramen för de omfattande satsningar

inom miljö- och energiområdet för ett ekologiskt

hållbart Sverige som aviserades i vårpropositionen

(prop. 1996/97:150). Arbetsförmedlingarna bör därför

tillvarata möjligheterna som skapas genom de lokala

investeringsprogrammen och andra byggprojekt, där

investeringskostnaden redan är helt eller delvis

finansierad, för att minska långtidsarbetslösheten bland

byggnadsarbetare.

Svenska kyrkan och staten har gemensamt tagit

initiativ till en satsning om närmare 1,5 miljarder

kronor under åren 1998-2000 på ett program för att

skapa arbetstillfällen. Programmen vars närmare

innehåll ännu är under utarbetande skall bl.a. avse

renovering av kyrkor, prästgårdar och församlingshem.

Regeringen avser att avsätta 50 miljoner kronor årligen

för att rikta arbetsmarknadspolitiska åtgärder till dessa

projekt, t.ex. i form av anställningsstöd till i första hand

långtidsarbetslösa byggnadsarbetare.

Med de goda erfarenheter som finns inom

kulturområdet bör på motsvarande sätt anställningsstöd

riktas till byggnadsvårdssatsningar.

Byggnadsvårdsinsatser är arbetsintensiva och innebär

nya arbetstillfällen för alla slags aktörer som erfordras i

en process för varsam upprustning av kulturhistoriskt

värdefull bebyggelse. En nationell plan för upprustning

och vård av byggnader och med kulturhistoriska värden

har tagits fram av Riksantikvarieämbetet i samarbete

med länsstyrelserna. Den upptar projekt som är särskilt

angelägna ur kulturmiljösynpunkt som kan påbörjas

med kort varsel.

Det är också angeläget att arbetslösa

byggnadsarbetare får del av regeringens ökade

utbildningssatsningar för att de som vill, lättare skall

kunna byta yrke och för att undvika att det uppstår

bristyrken inom byggsektorn när byggkonjunkturen

vänder uppåt. För att underlätta för ungdomar som

genomgått gymnasieskolans tekniska program att få ett

yrkesbevis pågår sedan några år tillbaka det s.k.

Starprojektet. Ungdomarna i projektet har anställts

enligt lärlingsavtal inom byggbranschen och de har

under lärlingstiden fått rekryteringsstöd. Närmare

hälften av deltagarna har fått anställning efter

lärlingstiden. Alla parter har varit mycket nöjda och

regeringen avser därför att inom ramen för

anställningsstödet skapa möjligheter för projektet att

fortsätta även under år 1998.

Förlängning av försöksverksamhet med lokal samverkan

Försöksverksamhet med lokal samverkan inleddes den 1

juli 1996 i enlighet med prop. 1995/96:148 Lokal

samverkan mot arbetslösheten (bet. 1995/96:AU13,

rskr. 1995/96:223) och skall pågå till och med den 31

december 1997. 40 kommuner erbjöds att delta i

verksamheten och regeringen tecknade avtal om

försöksverksamhet med 28 av dessa kommuner.

Försöksverksamheten innebär att medel från anslaget

ingår i projekt som en arbetsförmedling och en kommun

driver gemensamt. Kommunen bidrar med minst en

fjärdedel av kostnaderna. Fyra av de deltagande

kommunerna medgavs i ett senare skede utvidgad

möjlighet att i samband med försöksverksamheten

anvisa personer till arbetslivsutveckling. Detta försenade

inledningen av försöksverksamheten i dessa kommuner

har försvårat bedömningen av verksamhetens resultat.

Regeringen anser att en förlängning av

försöksverksamheten skall kunna prövas i de fall där det

finns särskilda skäl. Lagen (1996:423) om kommuners

medverkan i försöksverksamhet med lokal samverkan

om arbetsmarknadsutvecklingen som upphör att gälla

den 31 december 1997 föreslås därför få förlängd

giltighet till och med den 31 december 1998.

Ändrade regler för finansieringsbidrag vid

arbetsplatsintroduktion

Arbetsgivare som anordnar API betalar i dag ett

finansieringsbidrag på 2 000 kronor per månad och

deltagare. De arbetsgivare som anordnat API för

personer som fyllt 60 år, invandrare och

arbetshandikappade samt de som deltar i

praktikperioder i vägledningssyfte i högst fyra

veckor har hittills undantagits från

finansieringsbidraget.

Som en del i finansieringen av de reformer

regeringen föreslår för år 1998 och för att motverka

undanträngning i samband med en förväntad ökning av

efterfrågan på arbetskraft föreslår regeringen att

finansieringsbidraget för arbetsgivare som anordnar API

höjs fr.o.m. den 1 januari 1998. Fördelningpolitiska

hänsyn bör dock fortfarande tas för grupper med en

svagare ställning på arbetsmarknaden.

Regeringen föreslår att finansieringsbidraget som

betalas av arbetsgivare som anordnar API fr.o.m. den 1

januari 1997 bör uppgå till 3 000 kronor per månad och

deltagare. För personer som fyllt 60 år, invandrare

medborgare och arbetshandikappade, samt även för

personer som deltar i API i vägledningssyfte upp till

fyra veckor, bör finansieringsbidraget uppgå till

1 000 kronor per månad och deltagare. För att

ytterligare minska riskerna för undanträngning avser

regeringen att göra regelförändringar som innebär att

det krävs samråd med fackliga organisationer på de

arbetsplatser som anordnar API.

Vidare anser regeringen att administrationen av

finansieringsbidraget fr.o.m. den 1 januari 1998 bör

flyttas från de allmänna försäkringskassorna till

länsarbetsnämnderna. Praktik som påbörjats före den 1

januari 1998 bör dock administreras av de allmänna

försäkringskassorna. Regeringen föreslår med anledning

av detta en ändring i lagen (1995:705) om API.

Förslaget beräknas ge ökade intäkter på inkomsttitel

2524 Bidrag för API med 175 miljoner kronor år 1998.

Fr.o.m. år 1999 beräknas intäkterna öka med 360

miljoner kronor per år. Förslaget påverkar således inte

utgifterna under anslaget eller ramen för utgiftsområdet.

Sammanfattande medelsberäkning

Vid medelsberäkningen för år 1998 har regeringen tagit

hänsyn till riksdagens beslut i samband med den

ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150, bet.

1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284) samt de under

anslaget ovan beskrivna förslagen.

Regeringens ytterligare satsning på högskoleplatser,

som är av strategisk betydelse bl.a. för sysselsättning

och tillväxt, påverkar utgiftsområdet engångsvis för år

1998.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att

riksdagen anvisar ett ramanslag om 21 044 miljoner

kronor för budgetåret 1998.

För år 1999 beräknar regeringen utgifterna under

anslaget till 23 463 miljoner kronor. År 2000 beräknas

utgifterna bli 22 955 miljoner kronor.

A 3 Särskilda åtgärder för

arbetshandikappade

1995/96

Utgift

9 824 44

01

Reser-

vation

- 2

Därav

1996

Utgift

6 794 30

0

1997

Anslag

6 486 52

7

Utgifts

-

progno

s

6 188 89

4

1998

Förslag

6 596 79

8

1999

Beräkna

t

6 728 73

4

2000

Beräkna

t

6 863 30

9

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Vid utgången av budgetåret 1995/96 fanns det en reservation på

332 946 tkr under tionde huvudtitelns uppförda reservationsanslag B

4. Särskilda åtgärder för arbetshandikappade för budgetåret

1995/96. Denna reservation har dragits in som besparing

Syftet med åtgärderna som finansieras från anslaget är

att tillförsäkra arbetshandikappade sökande samma rätt

och möjligheter att delta i arbetslivet som icke

arbetshandikappade har. Från anslaget bekostas bidrag

till arbetshjälpmedel och arbetsbiträde samt näringshjälp

till handikappade, anställning med lönebidrag,

statsbidrag till skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare

(OSA), kostnader för vissa otraditionella insatser för

arbetshandikappade samt viss nationell medfinansiering

som svarar mot utbetalningar från anslaget Europeiska

socialfonden m.m. Under budgetåret 1995/96

beräknades också utbildningsbidrag för inskrivna vid

arbetsmarknadsinstitut (Ami) under detta anslag.

Fr.o.m. budgetåret 1997 beräknas utbildningsbidraget

under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Lönebidrag kan lämnas till arbetsgivare som anställer

en arbetssökande som har nedsatt arbetsförmåga på

grund av funktionshinder och som därför har

svårigheter att få och behålla en anställning. En

förutsättning är att lön och övriga anställningsvillkor

fastställs enligt kollektivavtal eller är jämförbara

därmed. Nivån på lönebidraget fastställs efter

överläggningar mellan arbetstagaren, parterna och

arbetsförmedlingen och skall relateras till

arbetsuppgifterna och arbetstagarens förmåga.

Bidrag till lönekostnader kan lämnas till offentliga

arbetsgivare som anordnar skyddat arbete för vissa

grupper av arbetshandikappade (OSA). För skyddat

arbete gäller inte lagen (1982:80) om anställningsskydd.

SIUS, särskilt introduktions- och uppföljningsstöd för

funktionshindrade i arbetslivet, syftar till att öka

möjligheterna för personer med omfattande

funktionshinder att få och behålla ett arbete.

Verksamheten bedrivs med s.k. supported employment-

metodik. I denna ingår att särskilt utbildade

stödpersoner medverkar till att relevant träning och

introduktion kommer till stånd i samband med att en

svårt arbetshandikappad person anställs. SIUS har

pågått som en försöksverksamhet i vissa län sedan

budgetåret 1993/94.

Bidrag till arbetshjälpmedel eller arbetsbiträde kan

lämnas till funktionshindrade personer som utan detta

stöd har svårt att få eller behålla ett arbete. Näringshjälp

med högst 60 000 kronor kan lämnas till en person som

har funktionshinder och som inte kan få en anställning

på den reguljära arbetsmarknaden. Näringshjälpen är ett

bidrag till att starta eget företag och förutsättningen för

att sådant skall kunna lämnas är att verksamheten i

företaget bedöms ge ett väsentligt tillskott till

försörjningen.

Otraditionella insatser ger AMS möjlighet att bekosta

insatser som inte ryms inom ramen för ordinarie

regelverk men som motiveras av arbetsmarknadsskäl.

Insatserna skall avse särskilt anordnad sysselsättning för

personer med svårare funktionshinder och syftar till att

öka deras möjligheter att få ett arbete.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

SÄRSKILDA ÅTGÄRDER FÖR ARBETSHANDIKAPPADE1

GENOMSNITTLIGT

ANTAL PER

MÅNAD

ANDEL MÄN OCH KVINNOR

(%)

95/96

19971

95/9

6

95/

96

1997

199

7

TOTALT

TOTAL

T

KVIN-

NOR

MÄ

N

KVIN-

NOR

MÄ

N

LÖNEBIDR

AG

47

389

45

183

40

60

40

60

OSA

5 302

5

366

18

72

18

72

TOTALT

52691

5054

9

38

62

38

62

1. Uppgifterna för budgetåret 1997 avser första halvåret

Under budgetåret 1995/96 angav regeringen att minst

50 000 personer i genomsnitt per månad skulle ges

sysselsättning för medlen som anvisades under anslaget

samt att antalet personer som övergick till icke

subventionerat arbete på den reguljära arbetsmarknaden

från anställning med lönebidrag skulle uppgå till minst 3

procent av antalet anställda med lönebidrag.

Målet för budgetåret 1995/96 vad gäller antalet

sysselsatta uppnåddes mer än väl, trots det försämrade

arbetsmarknadsläget. I genomsnitt sysselsattes 53 000

personer per månad, varav ca 48 000 hade anställning

med lönebidrag och ca 5 000 OSA. Av tabellen ovan

framgår att andelen kvinnor i OSA endast var 18

procent. Skälet till att kvinnorna har en lägre andel i

OSA är att männen är överrepresenterade bland de

inskrivna vid förmedlingen som har socialmedicinska

handikapp. Av dem som får OSA har den övervägande

andelen socialmedicinska handikapp. Även målet för

övergångar till icke subventionerat arbete uppnåddes

mer än väl. Drygt 5 procent i genomsnitt av samtliga

anställda med lönebidrag fick en icke subventionerad

anställning på den reguljära arbetsmarknaden.

Under budgetåret 1995/96 var den genomsnittliga

styckkostnaden 9 570 kronor per månad för dem som

hade lönebidrag och knappt 9 300 kronor per månad för

personer i OSA. Genomsnittskostnaderna för

lönebidragen har minskat sedan budgetåret 1994/95.

Genomsnittet för utgifterna för OSA ligger däremot

relativt konstant. Mellan åren 1994 och 1995 låg den

genomsnittliga bidragsnivån för samtliga

arbetsgivarkategorier på en i stort sett oförändrad nivå,

72 procent av den bidragsgrundande lönekostnaden. År

1996 minskade den till 68 procent. Den kraftigaste

minskningen har skett hos de statliga arbetsgivarna som

tidigare hade den högsta bidragsnivån. Den

genomsnittliga bidragsnivån i OSA minskade från 74

procent till 71 procent av lönekostnaden mellan åren

1995 och 1996.

Regeringen har i regleringsbrevet för budgetåret

1997 givit AMS i uppdrag att lämna alternativa

organisationsförslag för hur en eventuell permanentning

av SIUS skall kunna genomföras. Försöksverksamheten

har med anledning av regeringens uppdrag till AMS

förlängts ytterligare ett halvår t.o.m. den 30 juni år

1998.

Antalet personer som varit inskrivna för

yrkesinriktad rehabilitering vid Ami och haft

utbildningsbidrag uppgick till 6 370 i genomsnitt per

månad budgetåret 1995/96. Av dessa var 77 procent

arbetshandikappade. Det totala antalet som varit

inskrivna på Ami och fått mer omfattande

rehabiliterings- och vägledningsinsatser har minskat,

men andelen arbetshandikappade har ökat jämfört med

föregående budgetår. Ett betydligt större antal än de

som är inskrivna får service av Ami. Från och med

budgetåret 1997 beräknas utbildningsbidrag vid

yrkesinriktad rehabilitering under anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Utgifterna för bidrag till arbetshjälpmedel,

arbetsbiträde och näringshjälp uppgick under budgetåret

1995/96 (18 månader) till totalt 207 miljoner kronor.

Omfattningen och därmed utgifterna för

arbetshjälpmedel och näringshjälp har minskat under

budgetåret 1995/96 jämfört med budgetåret 1994/95.

Båda åtgärderna har karaktären av engångsinsatser för

den enskilde. Åtgärden arbetsbiträde, som är ett

åtagande av mer långsiktig karaktär, har däremot haft

ungefär oförändrad omfattning och utgifter. Under

första halvåret 1997 har utgifterna för arbetshjälpmedel

etc. uppgått till drygt 65 miljoner kronor.

Regeringen föreskrev att högst 75 miljoner kronor

under anslaget fick användas för otraditionella insatser

under budgetåret 1995/96. 105 projekt genomfördes till

en sammanlagd kostnad av 65 miljoner kronor. Flertalet

av projekten byggde på samverkan mellan olika aktörer

på arbetsmarknaden och inom det sociala området.

Målgrupperna har varit svårt funktionshindrade

personer med flerhandikapp. För budgetåret 1997 får

AMS använda högst 50 miljoner kronor av medlen

under anslaget för otraditionella insatser.

Slutsatser

Regeringen anser att det även år 1998 är angeläget att

ge personer med funktionshinder riktat stöd för att

stärka deras möjligheter att få arbete på den reguljära

arbetsmarknaden. Förutom de riktade åtgärderna under

förevarande anslag bör även fortsättningsvis personer

med funktionshinder vara prioriterade i såväl de

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna

som i andra insatser.

De genomsnittliga kostnaderna för lönebidrag ökade

under budgetåret 1994/95. AMS vidtog en rad åtgärder

för att bryta denna negativa trend. Som ett resultat av

detta har de genomsnittliga kostnaderna för lönebidrag

under budgetåren 1995/96 och 1997 stadigt minskat.

För budgetåret 1995/96 innebar detta att de anvisade

medlen för särskilda åtgärder för arbetshandikappade

inte förbrukades. Därmed uppstod en utgående

reservation om knappt 333 miljoner kronor, vilken

regeringen i december 1996 beslutade dra in som en

besparing. Trots detta sysselsattes fler personer än vad

som varit målsättningen.

För budgetåret 1997 har AMS dessutom, i enlighet

med riksdagens beslut, givits i uppdrag att sänka den

genomsnittliga bidragsnivån i lönebidrag som lämnas till

andra arbetsgivare än allmännyttiga organisationer till

högst 60 procent av den bidragsgrundande

lönekostnaden (prop. 1996/97:150, yttr.

1996/97:AU7y, bet. 1996/97:FiU20, rskr.

1996/97:284).

Enligt regleringsbrevet för AMV budgetåret 1997

skall minst 50 000 personer i genomsnitt per månad ges

lämplig sysselsättning för de medel som tilldelats under

anslaget. Beräkningar tyder på att omfattningen år 1997

kommer att bli mer än 52 000 sysselsatta i genomsnitt

per månad. De lägre genomsnittliga bidragsnivåerna

innebär att hela det tilldelade beloppet på anslaget inte

kommer att förbrukas trots den större omfattningen. Ett

anslagssparande om knappt 300 miljoner kronor

beräknas således uppstå vid utgången av år 1997.

Regeringen avser föreskriva att 250 miljoner kronor

av detta anslagssparande förs bort som en besparing. De

medel som härigenom frigörs bör bl.a. användas till att

finansiera den skillnad mellan beräknade och faktiskt

inkomna intäkter av finansieringsbidraget vid API som

regeringen redogjort för under anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En anledning till de

lägre intäkterna är att fler arbetshandikappade än

beräknat deltagit i API. Arbetsgivare som anordnar API

för arbetshandikappade har hittills varit undantagna från

skyldigheten att betala finansieringsbidrag.

De lägre genomsnittliga bidragsnivåerna möjliggör

ett större utrymme för omfattningen av anställningar

med lönebidrag. Inför den ljusning på arbetsmarknaden

som kan skönjas är det angeläget att

konjunkturuppgången utnyttjas fullt ut för att ge

arbetshandikappade ett arbete.

Regeringen avser därför föreskriva att AMV för de

medel som tilldelas under anslaget budgetåret 1998 skall

ge minst 53 000 personer i genomsnitt per månad

anställning med lönebidrag eller skyddat arbete hos

offentliga arbetsgivare.

Mot bakgrund av att målgruppen för OSA har

vidgats och att andelen kvinnor med arbetshandikapp

utgör en större andel i andra sökandekategorier än

socialmedicinskt handikapp, bedömer regeringen att fler

kvinnor än hittills bör kunna få del av åtgärden.

Omfattningen av åtgärden näringshjälp har minskat.

Det är regeringens uppfattning att näringshjälp i

kombination med starta-eget bidrag är en åtgärd vars

omfattning inte bör minska ytterligare under år 1998.

AMS redovisar att medlen för otraditionella insatser

under anslaget har inneburit ökade möjligheter till lokal

samverkan vilket bidragit till bättre resultat för

arbetshandikappade. Inom ramen för de otraditionella

medlen finns en rik erfarenhet av olika

samverkansformer. Regeringen avser därför även för

budgetåret 1998 föreskriva att AMS får använda medel

under anslaget för otraditionella insatser.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att

riksdagen anvisar ett ramanslag om 6 597 miljoner

kronor för budgetåret 1998.

För år 1999 beräknas utgifterna till 6 729 miljoner

kronor. För år 2000 beräknas utgifterna bli 6 863

miljoner kronor.

A 4 Europeiska socialfonden m.m.1

1995/962

Utgift

357 9843

Därav

1996

Utgift

357 984

1997

Anslag

1 981 26

5

Utgifts

-

progno

s

1 400 00

0

1998

Förslag

2 100 60

0

1999

Beräkna

t

1 838 48

4

2000

Beräkna

t

1 252 56

3

1. Anslaget har tidigare benämnts Europeiska socialfonden

2. Förslagsanslag

3. Beloppen anges i tusental kronor

Under detta anslag redovisas utbetalningarna från

Europeiska socialfonden. Utbetalningarna avser

delfinansiering av insatser inom ramen för

strukturfondsmålen 2, 3, 4, 5b och 6 samt

gemenskapsinitiativen. Från anslaget bekostas vidare

den statliga medfinansieringen av mål 4 och insatser av

mål 4-karaktär inom mål 6, samt viss administration av

bl.a. mål 4.

Mål 3 och 4 samt gemenskapsinitiativen

Employment och Adapt omfattas av enbart Socialfonden

medan övriga program delfinansieras av flera

strukturfonder.

Mål 3 syftar till att slussa in ungdomar på

arbetsmarknaden, bekämpa långtidsarbetslöshet och

stödja personer som riskerar att utestängas från

arbetsmarknaden. Till den senare gruppen räknas i

programmet invandrare i de tre storstadsområdena och

arbetshandikappade. De svenska mål 3-insatserna är

inriktade på kompetensutveckling, skapande av

sysselsättning via datortekens aktivitetscentra,

vägledning och rådgivning, utveckling av små och

medelstora företag samt hjälp till egen

företagarverksamhet. Ett jämställdhetsperspektiv skall

genomsyra insatserna.

Mål 4 syftar till att ge erforderlig

kompetensutveckling till anställda som hotas av

arbetslöshet till följd av strukturella förändringar.

Målgruppen är anställda i små och medelstora företag

samt anställda i vård och omsorg. Det svenska mål 4-

programmet, även kallat Växtkraft Mål 4, är inriktat på

att förändra arbetsorganisationen för att därigenom

stärka de anställdas och företagens konkurrenskraft. Av

dem som omfattas av kompetensutvecklingen skall

hälften vara kvinnor.

Gemenskapsinitiativet Employment har till syfte att

genom utvecklingsprojekt öka jämställdheten på

arbetsmarknaden samt förbättra möjligheterna till arbete

för arbetshandikappade, utsatta grupper och ungdomar.

Gemenskapsinitiativet Adapt syftar till att genom

utvecklingsprojekt underlätta för anställda att klara

arbetsmarknadens förändrade krav, skapa nya

arbetstillfällen och stärka företagens

konkurrensförmåga. De två gemenskapsinitiativen är

transnationella, vilket innebär att projekten genomförs i

partnerskap mellan liknande projekt i minst tre

medlemsländer.

Programperioden för de svenska

strukturfondsprogrammen omfattar budgetåren

1995/1996 - 1999. Sverige har för perioden tilldelats

ca 700 miljoner ecu från Socialfonden. De sista

utbetalningarna av dessa medel beräknas dock ske in på

år 2001.

Verksamheten inom ramen för strukturfondsmålen

och gemenskapsinitiativen regleras bl.a. av de samlade

programdokumenten respektive de operativa

programmen som efter förslag från och förhandlingar

med den svenska regeringen har fastställts av EG-

kommissionen. För varje mål och gemenskapsinitiativ

finns en s.k. övervakningskommitté, i vilken

representanter för svenska myndigheter och

organisationer samt EG-kommissionen ingår.

Övervakningskommittéerna har till uppgift att följa upp

genomförandet av programmen och därvid bl.a. se till

att beslutade prioriteringar och riktlinjer efterlevs.

En jämförelse mellan budget och utfall för budgetåret

1995/96 visar att utbetalningar från Socialfonden skedde

i mindre omfattning än beräknat. Detta förklaras av att

verksamheten inom de olika strukturfondsprogrammen

påbörjades senare än planerat. Fastställande av

programdokumenten och uppbyggnaden av

organisationen var mer tidskrävande än vad som kunde

förutses. Enligt AMS delårsrapport för det första

halvåret 1997 har totalt ca 423 miljoner kronor betalats

ut från anslaget, exklusive vissa administrationsmedel

som disponeras av Svenska EU-programkontoret, vilket

motsvarar ca 21 procent av budget. Enligt AMS

prognos väntas dock utbetalningarna öka väsentligt

under hösten 1997 och i slutet av året uppgå till totalt ca

1 400 miljoner kronor eller ca 70 procent av budget.

För år 1998 beräknas utgifterna under anslaget till 2 101

miljoner kronor. Beräkningen utgår från att takten i

utbetalningarna kommer att vara betydligt högre under

den resterande delen av programperioden jämfört med

budgetåren 1995/96 och 1997.

Tidigare har medel för den statliga

medfinansieringen av mål 4 anvisats under anslaget

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder. AMS disponerar för

ändamålet en utgående reservation under tionde

huvudtitelns anslag Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

för budgetåret 1995/96, vilken i juni 1997 uppgick till

259 miljoner kronor. Reservationen beräknas dock till

största delen bli förbrukad under innevarande budgetår.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Enligt en uppföljning av mål 3 deltog 36 200 personer i

programmet under budgetåret 1995/96. Under de första

fyra månaderna 1997 registrerades 11 600 nya

deltagare. Andelen kvinnor av samtliga deltagare

uppgår till 54 procent. Mer än hälften av deltagarna

sedan år 1995 har ingått i projekt riktade till

långtidsarbetslösa. Drygt en tredjedel av deltagarna har

omfattats av projekt riktade till ungdomar. En mindre

grupp, totalt 7 procent, deltog i projekt för

arbetshandikappade eller invandrare.

I en oberoende utvärdering av mål 3, vilken har

upphandlats av övervakningskommittén för

programmet, konstateras att prioriteringen av de fyra

målgrupperna i programmet ligger fortsatt väl i linje

med den nationella arbetsmarknadspolitiken. Bland

projektanordnarna inom mål 3 dominerar traditionella

aktörer medan företrädare för den s.k. sociala

ekonomin, som utgörs av kooperativ verksamhet samt

frivilligorganisationer och liknande, har svårt att göra

sig gällande. Programmet har dock resulterat i ett utökat

samarbete mellan olika samhällsorgan, vilket anses som

en av de stora vinsterna. Genomförandeorganisationen

som helhet ifrågasätts inte i utvärderingen, men vissa

förenklingar av styrsystemen rekommenderas. En

väsentlig aspekt är att jämföra resultaten av mål 3-

programmet och de ordinarie arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna. Utvärderingen visar därvid att mål 3-

programmet i vissa delar ger ett bättre och i andra delar

ett sämre resultat än ordinarie åtgärder. Samtidigt

konstateras att det ännu är för tidigt att dra långtgående

slutsatser av dessa resultat. Regeringen bedömer att mål

3 har skapat ett ökat utrymme för nytänkande och

flexibilitet i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten i

en tid då belastningen på denna är mycket stor.

Intresset hos företagen för mål 4 har hittills varit

mycket stort. Under perioden juni 1996 - juni 1997 har

över 12 000 företag ansökt om deltagande i

programmet. Totalt 7 600 beslut har fattats om stöd till

steg 1-insatser, dvs. analys av kompetensbehovet och

utarbetande av en handlingsplan i företaget. Dessa

beslut omfattar totalt 142 000 anställda, varav 61 000

kvinnor och 81 000 män. Under samma period har

drygt 1 000 beslut fattats om stöd till steg 2-insatser som

innebär genomförande av kompetensutveckling i

enlighet med handlingsplanerna. Mål 4 har enligt

regeringens bedömning resulterat i en mängd goda

exempel på hur företagens behov av

organisationsförändring och kompetensutveckling kan

tillgodoses.

Övervakningskommittén för mål 4 har upphandlat en

oberoende utvärdering av programmet.

Utvärderingsrapporten understryker det positiva

mottagande som mål 4 har fått bland företagen.

Ansträngningar bör dock göras för att i än högre grad

styra verksamheten mot de kvalitativa målen och de

grupper som prioriterats i programdokumentet,

nämligen lågutbildade personer och kvinnor. Vidare

visar utvärderingen på att den administrativa kapaciteten

hos Svenska EU-programkontoret bör förstärkas mot

bakgrund av det stora antalet ansökningar.

Projekt i den första ansökningsomgången för

gemenskapsinitiativen Employment och Adapt, totalt 47

respektive 24 projekt, startade under det första halvåret

1996. En andra och sista ansökningsomgång genomförs

under innevarande budgetår.

Övervakningskommittéerna har upphandlat

oberoende utvärderingar av de två

gemenskapsinitiativen. I utvärderingen av Employment

redovisas som en helhetsbedömning att programmet

hittills har genomförts på ett tillfredsställande sätt.

Svenska EU-programkontorets administrativa insatser

har därvid getts ett högt betyg av projektanordnarna.

Den transnationella dimensionen i Employment beskrivs

som till övervägande delen positiv, trots att den orsakar

ett avsevärt merarbete. Den bedöms som en relativt

billig möjlighet till samarbete och idéöverföring mellan

medlemsländerna. I vad mån projekten har varit

förnyande är däremot enligt utvärderingen mer

svårbedömt. Det har varit svårt att i Employment få

fram projekt som inte skulle ha kunnat genomföras

inom ramen för mål 3 eller den ordinarie

arbetsmarknadspolitiken.

Utvärderingen av Adapt visar att bl.a. etableringen

av de transnationella partnerskapen har upplevts som

långdragen och komplicerad av projektanordnarna.

Svenska EU-programkontorets handläggning får dock

ett mycket högt betyg av projektanordnarna.

Tyngdpunkten i den första ansökningsomgångens

projekt ligger enligt utvärderingen på utbildning och

mindre på en faktisk förändring av arbetsorganisation

och arbetsfördelning. Utvärderingsrapporten lyfter fram

ett antal projekt som förnyande. En slutlig bedömning

av denna aspekt kan dock göras först när projekten är

slutförda. De transnationella partnerskapen utgörs enligt

utvärderingen i en del fall av ett faktiskt samarbete,

medan de i andra fall endast innebär ett

erfarenhetsutbyte.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV redovisade i december 1996 ett regeringsuppdrag

att granska AMS och andra berörda myndigheters

administrativa rutiner avseende Europeiska

socialfonden. RRV konstaterade i granskningen bl.a.

väsentliga brister i underlagen för besluten och

utbetalningarna samt att dokumentation av gjorda

kontroller ofta saknades. Vidare påpekade RRV behov

av att komplettera det s.k. åtgärdssystemet, i vilket

utbetalningarna registreras, med ytterligare funktioner

för att förstärka kontrollen och säkerheten. RRV har i

sin granskning även bedömt att det finns oklarheter i

ansvars- och arbetsfördelningen mellan berörda

myndigheter, vilket resulterar i en riskfylld hantering av

socialfondsmedlen.

AMS har i ett yttrande till regeringen redovisat

planerade och vidtagna åtgärder med anledning av

granskningsresultaten. Regeringen bedömer därvid att

AMS har beaktat flertalet av RRV:s rekommendationer

och att granskningen ger en god grund för det fortsatta

utvecklingsarbetet kring de administrativa rutinerna.

RRV:s iakttagelser avseende ansvarsfördelningen

mellan myndigheterna bereds för närvarande inom

regeringskansliet i syfte att klargöra behovet av

åtgärder.

Slutsatser

Regeringen bedömer att genomförandet av mål 3, mål

4, Employment och Adapt till stora delar har fungerat

väl och att programmen har haft god genomslagskraft.

De oberoende utvärderingarna ger

övervakningskommittéerna underlag för erforderliga

åtgärder för att i än högre grad uppnå målen i

programmen.

Regeringen har vid beräkningen av anslaget tagit

hänsyn till AMS prognos för utbetalningarna av

socialfondsmedel. Dessutom har medel för den statliga

medfinansieringen av mål 4 och mål 4-insatser inom

mål 6 beräknats under anslaget. Svenska EU-

programkontorets kostnader för administration av mål

4, Employment och Adapt täcks till viss del av s.k.

tekniskt stöd inom ramen för socialfondsmedlen.

Överskjutande kostnader måste finansieras nationellt.

Mot bakgrund därav har 10 miljoner kronor för detta

ändamål beräknats under anslaget.

Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att

riksdagen anvisar ett ramanslag om 2 101 miljoner

kronor för budgetåret 1998.

För budgetåren 1999 och 2000 beräknas utgifterna

under anslaget till 1 838 miljoner kronor respektive

1 253 miljoner kronor.

A 5 Institutet för

arbetsmarknadspolitisk

utvärdering1

1997

Anslag

8 083 2

Utgifts

-

progno

s

1998

8 083

1998

Förslag

11 274

1999

Beräkna

t

11 617

2000

Beräkna

t

11 972

1. Nytt anslag från och med budgetåret 1997

2. Beloppen anges i tusental kronor

Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering

inrättades den 1 januari 1997 (prop. 1996/97:1, bet.

1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53). När beslut fattades

om att inrätta institutet bestämdes också att EFA

(Expertgruppen för arbetsmarknadspolitiska

utvärderingsstudier) skulle avvecklas under budgetåret

1997. Institutets verksamhet är för närvarande under

uppbyggnad.

Institutets uppgift är att göra löpande utvärderingar

av arbetsmarknadspolitiken. Institutet skall initiera och

genomföra kvalificerade och oberoende utvärderingar

av olika arbetsmarknadspolitiska insatser inom flera

politikområden. Verksamheten skall omfatta ett brett

spektrum av utvärderingar och studier, från bredare

studier av arbetsmarknadspolitikens

samhällsekonomiska effekter och arbetsmarknadens

funktionssätt till specifika undersökningar av enskilda

åtgärder. Institutet skall även analysera

arbetsmarknadspolitiken ur ett jämställdhetsperspektiv.

Studierna skall genomföras av oberoende forskare

och utredare eller av personer i den egna verksamheten.

Hos institutet finns också en referensgrupp med bland

annat representanter för arbetsmarknadens parter.

Regeringens överväganden och slutsatser

Samtidigt som omfattningen av de

arbetsmarknadspolitiska insatserna har ökat kraftigt

under 1990-talet till följd av den stigande arbetslösheten

har olika typer av arbetsmarknadspolitiska åtgärder

prövats. Till detta kommer de ökade insatserna som

görs inom andra politikområden av arbetsmarknadsskäl.

Vidare har till exempel lönebildningens, arbetstidernas

och arbetsrättens betydelse för sysselsättningen

uppmärksammats i en ökad utsträckning under senare

år.

Sammantaget innebär detta ett ökat behov av

utvärderingsstudier i syfte att förbättra effektiviteten i

arbetsmarknadspolitiken. Verksamheten vid institutet

befinner sig i ett inledningsskede och regeringens avsikt

är att verksamheten successivt skall byggas ut under

budgetåren 1997 och 1998. Mot bakgrund av detta

aviserade regeringen i vårpropositionen att institutet

skulle få ytterligare resurser. Regeringen föreslår därför

att riksdagen anvisar ett ramanslag om 11 274 000

kronor för budgetåret 1998. Detta är en ökning med

3 miljoner kronor i jämförelse med det tidigare

beräknade anslaget.

Regeringens avsikt är att de extra medlen även

långsiktigt skall tillföras anslaget. För år 1999 beräknas

därför utgifterna till 11 617 000 kronor och för år 2000

till 11 972 000 kronor.

A 6 Vissa kostnader för införandet av

en allmän och sammanhållen

arbetslöshetsförsäkring 1

1997

Anslag

7 5002

Utgifts

-

progno

s

7 500

1998

Förslag

51 500

1999

Beräkna

t

61 808

2000

Beräkna

t

67 387

1. Nytt anslag för budgetåret 1997

2. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas under budgetåret 1997 utgifter för

förberedelser för införandet av en allmän och

sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Fr.o.m. den 1

januari 1998 bör anslaget bekosta utgifter för

förvaltningskostnader i den nya kompletterande

arbetslöshetskassan.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Regeringen föreslog i proposition 1996/97:107 En

allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring att en

kompletterande arbetslöshetskassa skulle bildas.

Riksdagen beslutade den 11 juni 1997 att anslå 7,5

miljoner kronor för kostnader under uppbyggnadsskedet

av den nya kompletterande arbetslöshetskassan (prop.

1996/97:150, bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284).

Medlen är avsedda att användas till anskaffning av

utrustning samt utbildning m.m.

En särskild utredare tillkallades för att säkerställa att

den nya arbetslöshetskassan kan bildas. Under

budgetåret 1997 har förberedelser gjorts för att den nya

kompletterande arbetslöshetskassan skall kunna vara i

full drift den 1 januari 1998. För närvarande pågår

förhandlingar med parterna om bildandet av den nya

arbetslöshetskassan.

Slutsatser

Under ett initialskede kan inte den nya kompletterande

arbetslöshetskassan täcka sina förvaltningskostnader fullt

ut. Detta beror bl.a. på att antalet anslutna inte exakt

kan beräknas och att de avgifter de anslutna erlägger

därför inte kan balanseras mot kostnaderna.

Den nya kassans administration av de ärenden som

rör ersättningstagare som inte är medlemmar i någon

arbetslöshetskassa skall helt finansieras genom

statsbidrag på samma sätt som i dag sker för

administrationen av KAS.

För dessa utgifter föreslår regeringen att riksdagen

anvisar ett ramanslag på 52 miljoner kronor för

budgetåret 1998. För år 1999 beräknas utgifterna bli

62 miljoner kronor. För år 2000 beräknas utgifterna till

67 miljoner kronor.

5 Arbetsli

5.1 Omfattning och ändamål

Insatserna inom arbetslivspolitiken utgör en viktig del i

arbetet med att åstadkomma ett säkert och utvecklande

arbetsliv. Arbetslivspolitiken skall medverka till att få

till stånd bl.a. en god arbetsorganisation som

kännetecknas av delaktighet, jämställdhet mellan

kvinnor och män, kompetensutveckling av de anställda

samt förebyggande av belastningssjukdomar, allvarliga

olycksfall, allergier och psykiska belastningar. Kvinnors

och mäns olika villkor i arbetslivet skall beaktas. Vidare

inrymmer arbetslivspolitiken insatser för att öka

arbetslivets tillgänglighet och bl.a. förbättra

möjligheterna för personer med arbetshandikapp att få

och behålla ett arbete.

Arbetarskyddsverkets (AV) verksamhet skall bidra

till att minska riskerna för ohälsa och olycksfall i

arbetslivet och förbättra arbetsmiljön.

Inom arbetslivsområdet ställs medel till förfogande

för forskning, utveckling, utbildning och information.

Rådet för arbetslivsforskning (RALF) finansierar

forsknings- och utvecklingsarbete främst vid

universitet, högskolor och forskningsinstitut.

Arbetslivsinstitutet (ALI) bedriver egen forskning och

utvecklingsverksamhet och skall genom forskning,

utbildning och utvecklingsprojekt bidra till en förnyelse

av arbetslivet genom en ökad tillgänglighet till

arbetsmarknaden, en förbättrad arbetsmiljö samt bättre

och effektivare former för arbetsorganisation. Kvinnors

och mäns olika villkor i arbetslivet skall beaktas.

Samhall AB har till uppgift att anordna, leda och

samordna verksamhet som bedrivs inom Samhall-

koncernen för att ge meningsfullt och utvecklande

arbete åt arbetshandikappade, där behoven finns.

Arbetsdomstolen prövar mål enligt kollektivavtal och

andra arbetstvister enligt lagen (1974:371) om

arbetstvister.

Statens förlikningsmannaexpedition är en central

myndighet för det statliga förlikningsväsendet.

Statens nämnd för arbetstagares uppfinnningar avger

utlåtanden i frågor som avser tillämpningen av lagen

(1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar.

Inom verksamhetsområdet finansieras även

Sveriges andel av kostnaderna för ILO:s verksamhet

och lämnas bidrag till verksamheten vid Stiftelsen

Utbildning Nordkalotten.

Fr.o.m. 1998 har tidigare anslag under

verksamhetsområde A benämnt Vissa kostnader för

avveckling av AMU-gruppen överförts till

verksamhetsområde B. Anslaget benämns AmuGruppen

AB. Anslaget skall finansiera avveckling av den tidigare

myndigheten AMU-gruppens outhyrda lokaler.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

8

256,2

5

530,2

5

739,0

5

484,5

5

409,6

5

429,6

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

 och ekonomiskt utfall

AV har fortsatt arbetet med att främja

arbetsmiljöarbetet på arbetsställena och internkontrollen

av arbetsmiljön. Nya föreskrifter om internkontrollen

har tillkommit under 1995/96. Samverkan med andra

myndigheter i fråga om den förebyggande och

rehabiliterande verksamheten på arbetsställena har

vidareutvecklats.

Utgifterna under anslagen till forskning och

utveckling på arbetslivsområdet uppgick år 1996 till ca

340 miljoner kronor.

Samhall-koncernen sysselsatte 27 500

arbetshandikappade anställda vid utgången av budgetåret

1995/96, vilket var ca 1 500 färre än vid motsvarande

tidpunkt år 1995. Av de arbetshandikappade anställda

var 46,4 procent kvinnor.

Anslaget till Samhall AB är den största utgiftsposten

inom verksamhetsområdet. Budgetåret 1995/96

minskade statens utgifter för Samhalls verksamhet med

drygt 380 miljoner kronor jämfört med budgetåret

dessförinnan, räknat på årsbasis.

AmuGruppens verksamhet påverkades starkt av den

minskade volymen upphandlad

arbetsmarknadsutbildning. Den kraftiga minskningen av

bolagets intäkter ledde till en akut kritisk situation 1996,

som inte kunde klaras genom de förändringar som

genomfördes. Likviditetsproblemen föranledde att

riksdagen på förslag av regeringen beslutade om ett

ägartillskott på 600 miljoner kronor.

Den genomsnittliga handläggningstiden för mål vid

AD ökade under budgetåret 1995/96. Måltillströmingen

har har de senaste åren legat på en stabilt hög nivå kring

440 mål årligen.

Uppföljningar visar att besparingskraven på statlig

konsumtion genomförs fortlöpande. Myndigheter och

företag har genomfört eller genomför för närvarande

organisatoriska förändringar. Förändringarna har i vissa

fall som huvudsyfte att effektivisera verksamheten och

minska dess kostnader. I andra fall är huvudsyftet att

rikta verksamheten mot de områden som är

prioriterade. Arbete pågår med att förbättra

resultatredovisningarna. Trots minskade resurser kan

verksamheterna bedrivas med bibehållen effektivitet. En

anpassning av verksamheterna sker successivt till nya

mål.

Större förändringar

Samhall AB har under en följd av år ålagts

besparingskrav. För att svara mot sparkraven har

Samhall genomfört ett omfattande åtgärdsprogram,

bl.a. strukturförändringar med ett minskat antal

regionala bolag, nedläggning av verksamheter med

svagt ekonomiskt resultat, minskning av antalet

arbetstillfällen m.m. Resultatet det första halvåret 1997

visar ett underskott på 140 miljoner kronor. Samhall

AB har, i sitt planeringsunderlag för år 1998, för hela

verksamhetsåret 1997 beräknat ett rörelseunderskott på

ca 400 miljoner kr.

Myndigheterna på arbetslivsområdet, inklusive

Arbetsdomstolen, har omfattats av regeringens

sparkrav på den statliga konsumtionen som gäller för

tidsperioden 1995/96 - 1998. Statens

förlikningsmannaexpedition och Statens nämnd för

arbetstagares uppfinningar har kompenserats för

sparkraven.

Prioriteringar för 1998

Prioriterade frågor på arbetslivsområdet är frågor om

internkontroll med förebyggande av belastningsskador,

allvarliga olycksfall, allergier och psykiska belastningar

samt frågor om kompetensutveckling, jämställdhet

mellan kvinnor och män och arbetsorganisation.

I syfte att motsvara de delvis förändrade krav som

ställs på arbetslivsforskningen genomförs vid

Arbetslivsinstitutet och Rådet för arbetslivsforskning en

successivt ökad prioritering av forsknings- och

utvecklingsinsatser inom arbetsorganisations- och

arbetsmarknadsfrågor. Kunskapsspridning är ett viktigt

medel att främja ett bra och utvecklande arbetsliv,

ekonomisk tillväxt och sysselsättning.

Insatser för att motverka utslagning och underlätta

för arbetshandikappade att få och behålla ett arbete skall

ha fortsatt hög prioritet.

5.2 Resultatbedömning och

slutsatser

Efter en omfattande omorganisation år 1995 omfattar

Arbetarskyddsverket nu den centrala myndigheten

Arbetarskyddsstyrelsen samt elva

yrkesinspektionsdistrikt. AV har trots minskningen av

organisationen tämligen väl kunnat hålla uppe

produktionen i verksamheten.

Antalet anmälda arbetsskador har fortsatt att minska

under 1995/96. En fortsatt minskning kan väntas, bl.a.

till följd av att den förlängda sjuklöneperioden kan

leda till att arbetsskador inte anmäls till

försäkringskassorna i lika stor omfattning.

Under första hälften av 1997 har utgifterna för

forskning och utveckling på arbetslivsområdet uppgått

till 271 miljoner kronor. Under år 1997 har vidare 70

miljoner kronor av sparade medel på anslaget till

Forskning och utveckling inom arbetslivsområdet

dragits in till staten för att delfinansiera andra kostnader

inom utgiftsområdet.

De viktigaste statliga insatserna inom

utgiftsområdet

De statliga insatserna syftar till att finna långsiktigt

stabila lösningar, som främjar en god och hållbar

samhällsutveckling med ett säkert och utvecklande

arbetsliv. Insatserna inbegriper t.ex. forskning som skall

bidra till en förnyelse av arbetslivet och en ökad

tillgänglighet till arbetsmarknaden med lika villkor för

kvinnor och män, FoU-projekt inom arbetsorganisation

och arbetsmiljö för att exempelvis skapa effektiva

tillsynsåtgärder på arbetsplatserna i syfte att säkra

företagens och förvaltningarnas interna styrning av

hälso- och säkerhetsfrågorna. Vidare vidtas åtgärder

avseende arbetshandikappades rehabilitering och

integrering i arbetslivet.

Effekter av statliga insatser

Verksamheten inom arbetslivsområdet har genom

relevant forskning, bättre erfarenhetsåterföring,

nätverksbildande och spridning av goda exempel samt

ett ökat samarbete mellan arbetsmarknadens parter

förbättrat förutsättningarna för människor i arbetslivet.

Exempelvis finns idag ökade kunskaper om

arbetsmarknadens funktionssätt och villkor och om vad

som orsakar t.ex. segregation på arbetsmarknaden.

Sådan kunskap är betydelsefull bl.a. för att bekämpa

arbetslösheten. Insatserna har också bidragit till att

förbättra möjligheterna för kvinnor att få tillgång till

arbetsmarknaden på samma villkor som män.

Människors arbetsmiljö har blivit säkrare genom bl.a.

effektivare internkontroll på arbetsställena,

förebyggande åtgärder mot arbetsmiljörisker och

insatser av företagshälsovården samt genom en

förbättrad olycksfallsforskning. Frågor bl. a. rörande

arbetshandikappades förhållanden och möjligheter i

arbetslivet och på arbetsmarknaden har

uppmärksammats liksom frågor om jämställdhet mellan

kvinnor och män.

Slutsatser

Budgetsaneringen har inneburit skärpta krav på

myndigheter och statliga företag att effektivisera och

förnya sina verksamheter. De snabba förändringarna på

arbetsmarknaden och i arbetslivet medför också ökade

krav på lyhördhet och förändringsbenägenhet hos

verksamheterna. Den påbörjade omställningen med nya

mål för verksamheterna inom arbetslivsområdet ligger i

linje med de krav som det moderna arbetslivet ställer.

Inriktningen är att medverka till ett säkert och

utvecklande arbetsliv med en arbetsmarknad som är

tillgänglig för alla, en god arbetsorganisation,

kompetensutveckling och långsiktig kun-

skapsuppbyggnad samt en bra och hälsosam

arbetsmiljö. För att så långt möjligt åstadkomma ett

arbetsliv på lika villkor för kvinnor och män krävs att

de normer, värderingar och livsmönster som

karakteriserar kvinnor och män hanteras på ett medvetet

och systematiskt sätt.

Arbetslivspolitiken skall inriktas på

 åtgärder för att få till stånd bl.a. en god

arbetsorganisation kännetecknad av delaktighet,

jämställdhet mellan kvinnor och män,

kompetensutveckling av de anställda samt

förebyggande av belastningssjukdomar, allvarliga

olycksfall, allergier och psykiska belastningar.

 en helhetssyn på samhällsutvecklingen skall prägla

omställningen till kretslopp och producentansvar.

Samtidigt som åtgärder vidtas inom ramen för de

mål som gäller på det yttre miljöområdet måste även

stor uppmärksamhet riktas mot åtgärder som

förhindrar ohälsa och olycksfall i arbetet och så

långt som möjligt vidareutvecklar arbetslivet.

 hälso- och säkerhetsfrågorna måste säkras genom en

kontinuerlig och systematisk intern styrning och

kontroll i företagen och förvaltningarna. Dessa

åtgärder är en viktig del av arbetet med att

åstadkomma ett säkert och utvecklande arbetsliv.

5.3 Frågor som inte redovisas på

statsbudgeten

Till arbetslivsområdet hör exempelvis frågor om

lönebildning och arbetsrätt, arbetstid och semester,

arbetsorganisation, jämställdhet mellan kvinnor och

män, företagshälsovård, frågor om arbetslivsinriktad

rehabilitering och situationen i arbetslivet för personer

med funktionshinder samt internationella frågor på

arbetslivsområdet.

Lönebildning

En stabil lönebildning är en förutsättning för att

arbetslösheten skall kunna halveras. Under de senaste

åren har lönerna i Sverige ökat snabbare än i våra

konkurrentländer vilket har inverkat negativt på

sysselsättningen. Viktiga förutsättningar för

lönebildningen bestäms av regeringens och riksdagens

beslut medan det avgörande direkta inflytandet över

lönebildningen ligger hos arbetsmarknadens parter.

Regeringen gav i maj 1996 i uppdrag åt parterna på

arbetsmarknaden att formulera vilka förändringar de

anser vara nödvändiga för att säkerställa en framtida

fungerande lönebildning. Den 31 mars i år lämnade

parterna sina svar till regeringen vilket resulterade i att

en utredning om ett förstärkt förlikningsmannainstitut

tillsattes. Utgångspunkt för utredningen skall vara att

förlikningsmannainstitutet förstärks genom ökade

resurser och befogenheter samt att institutet ges ökade

möjligheter att kontinuerligt följa utvecklingen av

kollektivavtalen på arbetsmarknaden. En viktig

utgångspunkt för den framtida lönebildningen är dock

att arbetsmarknadens parter även i fortsättningen skall

bära huvudansvaret för lönebildningen.

Rätt till ledighet för att starta eget

En arbetsgrupp inom Arbetsmarknadsdepartementet har

utarbetat en promemoria om rätt till ledighet för att

bedriva egen näringsverksamhet. Rapporten har

remissbehandlats. Regeringen lägger i en proposition

(prop. 1997/98:27), som presenteras samtidigt med

budgetpropositionen, fram ett förslag till ny lag på

området. Rätten till ledighet avser enligt förslaget en

sammanhängande period om högst sex månader hos en

och samma arbetsgivare. En förutsättning är dock bl.a.

att arbetstagarens verksamhet inte konkurrerar med

arbetsgivarens verksamhet.

Arbetstidsfrågan

Våren 1995 tillsattes en parlamentarisk kommitté, 1995

års Arbetstidskommitté, med uppgift att analysera de

långsiktiga konsekvenserna av alternativa

arbetstidsförkortningar, att undersöka på vilket sätt

flexibla arbetstidsregler kan införas i svensk lagstiftning

och att utreda konsekvenserna av EG:s

arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet.

Arbetstidskommittén lämnade sitt slutbetänkande

 Arbetstid, längd, förläggning och inflytande (SOU

1996:145) till regeringen i september 1996. Förslaget

har remitterats och remissyttranden kom in i början av

april 1997. I arbetet med beredning av förslagen i

betänkandet har ett projekt genomförts som syftar till att

initiera en fördjupad diskussion kring

arbetstidsfrågorna. Projektet skall bl.a. bidra till att

analysen av arbetstidsfrågor ur ett

jämställdhetsperspektiv fördjupas.

Inom projektet har svenska och internationella

kunskaper om arbetstidsfrågan samlats in, särskilt

beträffande forskning kring arbetstider,

avtalsutvecklingen och den rättsliga utvecklingen i

övrigt, försöksprojekt, statistik och beräkningar. Rådet

för arbetslivsforskning och Arbetslivsinstitutet har på

regeringens uppdrag gjort en sammanställning över den

forskning som genomförts och som pågår på området

och Arbetslivsinstitutet har kartlagt

kollektivavtalsutvecklingen i Sverige och den rättsliga

utvecklingen internationellt. Rådet för

Arbetslivsforskning har vidare på regeringens uppdrag

bevakat försök med arbetstidsförkortning och andra

arbetstidsprojekt, såväl svenska som internationella.

Arbetsorganisation, kompetensutveckling,

förändringsprocesser, ledningsfrågor och arbetsmiljö

Betydelsen av arbetsorganisatorisk utveckling liksom

förmågan att ta till vara de anställdas engagemang och

kompetens framträder allt mer som avgörande för

arbetslivets förnyelse och utveckling och därmed för

tillväxten i svenskt näringsliv. Organisatorisk förnyelse

liksom kompetensutveckling och lärande på

arbetsplatsen är viktiga förutsättningar för att företag

skall bibehålla och helst öka sin konkurrenskraft.

Arbetarskyddsstyrelsen och forsknings-myndigheterna

på arbetslivsområdet har i uppdrag att verka för en

sådan utveckling.

Kompetensutveckling i arbetslivet är dessutom av

stor betydelse för de enskilda arbetstagarnas trygghet

och välbefinnande.

Europeiska kommissionen har presenterat en

grönbok om ny arbetsorganisation (KOM(97)128

slutlig). Grönboken tar upp frågor om nya flexibla

former för arbetsorganisation och dess betydelse för

tillväxt och sysselsättning kopplat till individens behov

av utvecklingsmöjligheter och trygghet.

Företagshälsovård

Statskontoret har i en rapport benämnd

Företagshälsovården i dag (1997:2), som utarbetats på

uppdrag av regeringen och som överlämnades till

Arbetsmarknadsdepartementet i januari 1997, bl.a.

belyst och analyserat företagshälsovårdens tjänsteutbud

samt arbetssätt i förhållande till företag och

förvaltningar och deras anställda. I rapporten har

Statskontoret vidare belyst benägenheten hos olika

kategorier av företag att anlita företagshälsovården,

företagshälsovårdens täckningsgrad i olika delar av

landet, eventuella faktorer av betydelse för

konkurrensen mellan olika företagshälsovårdsenheter

samt lämnat en lägesbeskrivning bertäffande

kvalitetssäkringsarbetet inom branschen. Ett flertal

myndigheter och organisationer har inkommit med

synpunkter på rapporten.

En arbetsgrupp vid Arbetsmarknadsdepartementet

skall komma med förslag rörande företagshälsovården.

Distansarbete

I regeringens proposition om Åtgärder för att bredda

och utveckla användningen av informationsteknik (prop.

1995/96:125, bet. 1995/96:TU19, skr. 1995/96:282)

har regeringen bl.a. redovisat ett handlingsprogram för

att bredda och utveckla användningen av

informationstekniken. Regeringen pekade i

propositionen ut regleringen av distansarbete som ett av

fem prioriterade rättsområden och uttalade att

konsekvenserna för olika lagstiftning borde klarläggas.

Detta borde gälla det arbetsrättsliga området och

arbetsmiljölagstiftningen men även t.ex.

skattelagstiftningen och regleringen av ansvar för skador

på person eller egendom. Det angavs att målet var att

inom tre år genomföra erforderliga

författningsändringar.

Regeringen har den 5 juni 1997 tillsatt en särskild

utredare med uppdrag att se över regleringen av

distansarbete. Uppdraget skall redovisas senast den

1 september 1998.

Diskrimineringslagstiftning avseende

funktionshindrade

En arbetsgrupp inom Arbetsmarknadsdepartementet

avlämnade i september 1996 en promemoria med

förslag till lag mot diskriminering i arbetslivet av

personer med funktionshinder (Ds 1996:56).

Arbetsgruppens förslag hade lagen mot etnisk

diskriminering som förebild.

Promemorian har remissbehandlats. Flertalet

remissinstanser avstyrkte eller förde fram invändningar

mot förslaget, antingen på den grunden att att de ansåg

att regeringen i stället borde låta utreda möjligheterna

till en samlad lagstiftning mot diskriminering i

arbetslivet eller på den grunden att lagen mot etnisk

diskriminering i vart fall inte bör vara förebild.

Regeringen har beslutat om en utredning (Dir.

1997:8) med uppgift att utreda och föreslå hur en

lagstiftning med förbud mot diskriminering i arbetslivet

av personer med funktionshinder bör vara utformad.

Utredaren skall samordna sitt arbete med utredningen

om lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet på

grund av sexuell läggning (Dir. 1997:7) och

utredningen med uppgift att se över lagen mot etnisk

diskriminering (Dir 1997:11). Utredaren skall lägga

fram sitt förslag senast den 1 december 1997.

LOSAM-utredningen

Regeringen beslutade i juni 1996 om direktiv (Dir.

1996:56) till en särskild utredare med uppdrag att se

över de sysselsättningsskapande åtgärderna för

arbetshandikappade - anställning med lönebidrag,

offentligt skyddat arbete (OSA) och arbete inom

Samhallkoncernen. Utredningen antog namnet

LOSAM-utredningen . Ett delbetänkande avgavs i

januari 1997 - Aktivt lönebidrag. Ett effektivare stöd för

arbetshandikappade (SOU 1997:5). Betänkandet har

efter remissbehandling föranlett förslag i 1997 års

ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150),

avsnitt 6.11 Utgiftsområde 14. Arbetsmarknad och

arbetsliv, anslaget A3. Särskilda åtgärder för

arbetshandikappade.

I april 1997 överlämnade utredningen sitt

slutbetänkande Samhall- en arbetsmarknadspolitisk

åtgärd (SOU 1997:64). Betänkandet har

remissbehandlats. En sammanställning av

remissyttrandena har upp-rättats inom

Arbetsmarknadsdepartementet (dnr A97/1351/AL).

Organisation av tillsynsverksamhet riktad mot

arbetsplatserna

En särskild utredare skall se över förutsättningarna för

och värdet av att slå samman den arbetsplatsinriktade

tillsynsverksamheten inom Sprängämnesinspektionen

och Elsäkerhetsverket med motsvarande verksamhet

inom Arbetarskyddsverket.

Aktuella EU-frågor inom arbetslivet

Inom arbetsmiljöområdet har rådsarbetsgruppen för

arbetsmarknad och sociala frågor under det senaste

halvåret fortsatt behandlingen av ett direktiv om

användningen av kemiska ämnen, ett direktiv om

ändring av direktivet om användning av

cancerframkallande ämnen samt ett produktdirektiv om

tryckbärande anordningar, vilket antogs slutligt den 24

april 1997. Ett tidigare arbete med ett särskilt program

för arbetsmiljöområdet, Safety Actions for Europe, har

behandlats men inte lett till något beslut.

Europeiska kommissionen arbetar med en andra

ändring av direktivet om cancerframkallande ämnen och

ett nytt direktiv om byggnadsställningar. Kommissionen

presenterade i juli 1996 en grönbok med titeln Leva

och arbeta i informationssamhället - Människan i

centrum (KOM(96)389). Grönboken tar upp frågor

om vad det framväxande informationssamhället innebär

för det framtida arbetslivet, för tillväxt och

sysselsättning samt för levnadsförhållanden och den

sociala sammanhållningen. Kommissionen arbetar också

med ett dokument om hem/distansarbete och andra

frågor som rör informationssamhället.

5.4 Anslag

B 1 Arbetarskyddsverket

1995/96

Utgift

560 663

1

Anslag

s-

sparan

de

52 478

Därav

1996

Utgift

384 100

1997

Anslag

371 194

Utgifts

-

progno

s

422 000

1998

Förslag

365 196

1999

Beräkna

t

375 020

2000

Beräkna

t

386 327

1. Beloppen anges i tusental kronor.

Arbetarskyddsverket (AV) består av

Arbetarskyddsstyrelsen (ASS) och Yrkesinspektionen

(YI).

AV har till uppgift att se till att arbetsmiljö- och

arbetstidslagstiftningen samt, inom arbetsmiljöområdet,

lagstiftningen om kemikaliekontroll och om tobak

efterlevs. Det åligger verket även att utarbeta och sprida

information i syfte att förbättra arbetsmiljön.

ASS är central förvaltningsmyndighet för

arbetsmiljö- och arbetstidsfrågor, utom i fråga om

fartygsarbete, samt chefsmyndighet för YI. ASS

ansvarar vidare för den officiella statistiken över

arbetsskador och arbetsmiljö.

YI , som är uppdelad på elva distrikt, är regional

tillsynsmyndighet på arbetsmiljö- och arbetstidsområdet.

Avgiftsfinansierad verksamhet

AV:s avgiftsinkomster, som uppgick till 91,7 miljoner

kronor, härrör till största delen från ASS

informationsverksamhet. Verksamheten i den

avgiftsfinansierade delen av informationsverksamheten

gick under perioden med ett underskott om ca 11,4

miljoner kronor. Efter budgetårets utgång finns dock ett

ackumulerat överskott om ca 4,9 miljoner kronor.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

De övergripande målen för AV:s verksamhet är att

 minska riskerna för ohälsa och olycksfall och

 förbättra arbetsmiljön ur ett helhetsperspektiv, dvs.

från såväl fysisk, psykisk som social och

arbetsorganisatorisk synpunkt.

AV har trots minskade resurser, betydande interna

organisations- och systemförändringar och

utbildningsinsatser för nyrekryterade yrkesinspektörer

tämligen väl hållit uppe produktionen i verksamheten.

De arbetsställen som har de sämsta arbetsmiljöerna har

fortsatt att stå i fokus. Antalet arbetsställebesök visar

dock på en viss ytterligare minskning jämfört med

budgetåret 1994/95.

För att nå de övergripande målen har AV under

perioden bl.a. bedrivit flera centrala tillsynsprojekt,

t.ex. i fråga om arbetsanpassning och rehabilitering,

internkontroll av arbetsmiljön i små företag och insatser

för personer med annan språklig eller kulturell

bakgrund. Vidare har ASS anordnat s.k. temadagar

kring olika aktuella arbetslivsfrågor. Inom ramen för

EU-arbetet har ASS bl.a. medverkat i ett projekt om

distansarbete. Samarbetet med andra myndigheter på

den regionala nivån har utvecklats ytterligare , bl.a.

med Försäkringskassan. Antalet inspektioner

tillsammans med kassorna har ökat samtidigt som andra

effektivitetshöjande åtgärder har vidtagits inom ramen

för detta samarbete. Tyngdpunkten i arbetet med att

stödja uppbyggnaden av moderna tillsynsmyndigheter

på arbetsmiljöområdet i de baltiska länderna har under

budgetåret legat på chefsutvecklingsprogram och

utbildning i yrkeshygieniska frågor.

AV har antagit ett nytt verksamhetsprogram för

perioden 1997 - 1999. Regeringen avser att fortlöpande

följa AV:s arbete med och uppnådda resultat av verkets

nya verksamhetsprogram.

Vid ASS pågår ett arbete med att utarbeta en strategi

för hur man i tillsynen skall beakta kvinnors och mäns

skilda arbetsvillkor. Efter initiativ av ASS och på

uppdrag av Senior Labour Inspectors Committee

(Yrkesinspektörs-kommittén), Luxemburg, har en

arbetsgrupp bestående av representanter från fyra av

den Europeiska Unionens medlemsländer utvärderat det

svenska systemet för tillsyn av arbetsmiljön. I sin

rapport framhåller arbetsgruppen särskilt den svenska

yrkesinspektionens professionalism och kompetens samt

den helhetssyn som tillämpas i tillsynen. AV:s insatser

anses ligga väl i linje med de principer för inspektion

(Common Principles for Inspection) som kommittén har

satt upp.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV har inte haft några invändningar i

revisionsberättelsen avseende AV.

Resultatredovisningen kan dock förbättras och ett

arbete för detta pågår. Regeringen har i regleringsbrevet

för budgetåret 1997 föreskrivit om nya verksamhetsmål

för AV. De nya målen har en annan struktur än de

tidigare gällande verksamhetsmålen. Vidare har AV i

sitt nya verksamhetsprogram för perioden 1997-1999

satt upp ett antal egna mål för verksamheten.

Regeringen anser att förutsättningarna för AV att

utveckla resultatredovisningsdelen i årsredovisningen

har förbättrats.

Slutsatser

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 365,2 miljoner

kronor för budgetåret 1998. För år 1999 beräknas

utgifterna till 375,0 miljoner kronor. För år 2000

beräknas utgifterna bli 386,3 miljoner kronor. Anslaget

har beräknats bl.a. med hänsyn till en besparing på

utgiftsområdet om sammanlagt 30 miljoner kronor.

AV:s inkomster i den avgiftsfinansierade verksamheten

beräknas för 1998 uppgå till ca 67 800 000 kronor.

B 2 Arbetslivsinstitutet

1995/96

Utgift

311 907

1

Anslag

s-

sparan

de

-2

Därav

1996

Utgift

206 620

1997

Anslag

212 308

Utgifts

-

progno

s

225 0003

1998

Förslag

208 361

1999

Beräkna

t

208 651

2000

Beräkna

t

209 045

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Vid ingången av budgetåret 1997 uppgick Arbetslivsinstitutets andel

av

 anslagsbehållningen under tionde huvudtitelns uppförda anslag B 2.

 Myndigheter inom arbetslivsområdet från budgetåret 1995/96 till

 32 514 tkr.

3. I detta belopp ingår förbrukning från anslagsbehållningen från

anslaget

 B 2. Myndigheter inom arbetslivsområdet från budgetåret 1995/96.

Anslaget avser Arbetslivsinstitutets förvaltnings- och

verksamhetskostnader. Kostnaderna för uppdrag och

bidrag behandlas under anslaget B3 Bidrag och uppdrag

inom arbetslivsområdet m.m.

Arbetslivsinstitutet är en forskningsutförande

myndighet med uppgift att bedriva och främja

forskning, utbildning och utveckling som rör arbetsliv,

arbetsmiljö och relationerna på arbetsmarknaden.

Institutet skall därvid samverka med andra myndigheter,

vetenskapliga institutioner, universitet och högskolor

inom och utom landet.

Institutet skall bedriva och främja en långsiktig

kunskaps- och kompetensuppbyggnad samt bidra till

informations- och kunskapsspridningen inom

arbetslivsområdet. Institutets forskning skall vara

mångvetenskaplig och äga relevans för problem och

utvecklingstendenser i arbetslivet. Institutet skall inom

sitt område verka för en ökad jämställdhet mellan

kvinnor och män.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

I propositionen Forskning och samhälle (1996/97:5)

anges att en förskjutning av Arbetslivsinstitutets

inriktning och resursanvändande skall ske från den mer

traditionella arbetsmiljöforskningen mot en ökad andel

forsknings- och utvecklingsinsatser inom områdena

arbetsorganisation, arbetsmarknad och arbetsrätt.

Vidare anges att en ökad satsning skall ske för att stödja

arbetsplatsanknutet förändrings- och utvecklingsarbete i

samverkan med företag och den offentliga sektorn.

En viss förskjutning i denna riktning har skett och ett

omfattande arbete har bedrivits för att tydliggöra

verksamhetsmålen i organisationen. Organisatoriska

förändringar för att stödja förändringen har genomförts.

Det kan konstateras att forsknings- och

utvecklingsprojekt inom områdena arbetsorganisation

och arbetsmarknad under budgetåret 1995/96

genomförts i begränsad omfattning även om

verksamhetens omfattning efterhand har ökat. En

långsiktig förändring av verksamhetens inriktning och

karaktär planeras inom myndigheten för att ytterligare

anpassa verksamheten till nya mål.

Förändringarna kommer att påverka fördelningen av

resurser mellan verksamhetsområden och fördelningen

mellan forskning, utbildning respektive

utvecklingsarbete. Som en följd av detta kommer

förändringarna att beröra personalstruktur och

lokalisering/lokalanvändning.

Frågor som rör jämställdhet har hög prioritet i den

svenska arbetslivsforskningen. Vid Arbetslivsinstitutet

bedrivs forskning om kvinnors villkor och hälsa i

arbetslivet.

Institutet har också en omfattande forskning om

skillnaden mellan mäns och kvinnors arbetssituation ur

ett hälsoperspektiv. Det finns många indikatorer på att

kvinnor, framförallt under den yrkesverksamma delen

av sitt liv, har ett sämre hälsotillstånd än män. Den

framtida forskningen om kvinnors förutsättningar i

arbetslivet måste därför ta sin utgångspunkt i både

arbetsmarknadens funktionssätt och i hälsoperspektivet.

Denna forskning bör ha fortsatt hög prioritet och

utvecklas vidare.

Arbetslivsinstitutet har i samverkan med

Arbetarskyddsstyrelsen och Rådet för

arbetslivsforskning publicerat en nationell

kartläggningsrapport; Arbetsliv och hälsa - en

kartläggning (1996). En antologi om den svenska

arbetsolycksfallsforskningen och dess effekter under de

senaste 15 åren har publicerats av Rådet för

arbetslivsforskning med stöd från institutets forskare.

Rapporterna speglar de förändringar som svenskt

arbetsliv genomgått under senare år. Slutsatser från

dessa rapporter är att arbetslivets segregering och de

kontinuerliga förändringar som sker avseende psykiska

krav, organisatoriska förutsättningar på arbetsplatserna

och därmed sammanhängande ökade skillnader i ohälsa

och riskpanoraman mellan olika grupper, innebär att

arbetsmiljöfrågorna måste bearbetas i ett bredare

hälsoperspektiv än tidigare.

Arbetslivsinstitutet har i en rapport, som utarbetats

på uppdrag av regeringen och som överlämnades till

Arbetsmarknadsdepartementet under våren 1997

analyserat genomförda utvärderingar av

Arbetslivsfondens verksamhet. I redovisningen påpekas

att stora kvalitativa skillnader i de genomförda

utvärderingarna medfört svårigheter att dra säkra

slutsatser avseende resultaten av Arbetslivsfondens

insatser. Mycket pekar dock på att åtgärderna i

arbetsplatsprogrammen har givit positiva resultat i form

av ökad produktivitet och en förbättrad arbetsmiljö.

Det pågående utvecklingsarbetet om löneskillnader

mellan kvinnor och män fortskrider.

Det är regeringens uppfattning att genom att

tillvarata ALI:s roll som kunskaps- och databank

rörande arbetslivets utveckling liksom erfarenheterna

från Arbetslivsfondens verksamhet kan en fortsatt

utveckling av arbetsorganisation, ledarskap, arbetsmiljö

etc ske inom privat och offentlig sektor.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV bedömer att årsredovisningen i allt väsentligt är

rättvisande.

Arbetslivsinstitutet bör dock under budgetåret 1997

genomföra åtgärder för att förbättra och förtydliga

strukturen för återrapportering av

verksamhetsresultaten.

Slutsatser

Det är regeringens bedömning att den utveckling som

sker inom arbetslivets område nödvändiggör en viss

förskjutning av inriktning och angreppssätt inom den

arbetslivsinriktade forskningen. Den förändring av

Arbetslivsinstitutets forskning som påbörjades redan

under innevarande år bör fortsätta. Vidare bör en

utveckling av formerna för erfarenhetsutbyte mellan

arbetslivets aktörer samt kunskapsspridning mellan

forskning och arbetsliv ges en ökad uppmärksamhet,

särskilt på lokal och regional nivå.

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 208,4

miljoner kronor för budgetåret 1998. Anslaget har

beräknats med hänsyn till en besparing på

utgiftsområdet på sammanlagt 30 miljoner kronor. För

budgetåret 1999 och 2000 beräknas utgifterna till 208,7

miljoner kronor respektive 209,0 miljoner kronor.

B 3 Bidrag och uppdrag inom

arbetslivsområdet m.m.

1995/96

Utgift

218 528

1

2

Anslag

s-

sparan

de

-3

Därav

1996

139 532

1997

Anslag

285 375

Utgifts

-

progno

s

283 729

1998

Förslag

261 485

1999

Beräkna

t

266 323

2000

Beräkna

t

271 679

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Redovisningen avseende bå 1995/1996 och 1997 avser

myndighetens

 andel enligt regleringsbrev för budgetåren av äldre anslag B4

Forskning

 och utveckling inom arbetslivsområdet.

3. Vid ingången av budgetåret 1997 uppgick den andel av

anslagsbehåll-

 ningen under tionde huvudtitelns uppförda anslag B 2. Myndigheter

 inom arbetslivsområdet från budgetåret 1995/96 som hänför sig till

 detta anslag till 207 672 tkr.

Anslaget avser medel för bidrag och uppdrag inom

arbetslivsområdet. Anslaget disponeras av

Arbetslivsinstitutet. Myndighetens verksamhet och mål

beskrivs under anslaget B 2.

Anslagssparandet från budgetåret1995/96 förklaras

av att detta varit Arbetslivsinstitutets första

verksamhetsår. Nya beslut har under uppbyggnadsfasen

inte kunnat tas i full omfattning. En stor del av

anslagssparandet är intecknat men ej utbetalt inom

budgetåret. Enligt utgiftsprognosen kommer större

delen av anslagssparandet att förbrukas under år 1998

och nästkommande budgetår.

Av anslaget har under budgetåret 1995/96 33

miljoner kronor och under budgetåret 1997 70 miljoner

kronor förts bort som engångsvisa besparingar.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Den större delen av anslaget har använts till samverkan

med arbetsmarknadens parter och stöd till den

omfattande utbildnings- och informationsverksamhet

som bedrivs av t. ex. fackliga funktionärer. Genom

detta uppnås och bibehålls en betydande kompetensnivå

vad gäller arbetsmiljö och arbetslivets frågeställningar

ute på landets arbetsplatser.

Ett tiotal utvecklingsprogram bedrivs i samverkan

med högskolorna. Syftet är att bidra till en

uppgradering av FoU-insatserna gentemot det regionala

arbets- och näringslivet, att initiera lärande nätverk

mellan undervisande och forskande personal vid olika

högskolor. Ett antal samarbetsprogram har initierats

med externa vetenskapliga miljöer i syfte att skapa

interaktion och synergieffekter inom de FoU-områden

som institutet ansvarar för. Långsiktiga samarbetsavtal

har träffats med bl.a. Karolinska institutet rörande

toxikologisk forskning och i samarbete med Uppsala

Universitet har en forskarskola bedrivits. Under

kommande budgetår avser Arbetslivsinstitutet att

förhandla om ytterligare ett antal samarbetsaktiviteter

med vetenskapliga miljöer inom institutets

verksamhetsfält. Regionala utvecklingsprojekt är under

uppbyggnad i bl.a. Bergslagen och Söderhamn.

Ett ökat deltagande i det europeiska

forskningssamarbetet byggs upp bl.a. genom ett

samarbetsprojekt där parterna tillsammans med

Arbetslivsinstitutet utifrån ett europeiskt perspektiv

driver problemorienterad FoU-verksamhet inom

arbetslivsområdet . Inom utbildningsverksamheten

bedrivs bl.a en magisterutbildning i ergonomi. Större

utvecklingsprojekt pågår inom bl.a sjukvårdssektorn,

skolans område, i jämställdhetsfrågor och i form av

regionala och lokala utvecklingsprogram.

Beställningsbemyndigande

Miljoner kronor, löpande priser

Beslut om intecknat bemyndigande t.o.m.

1995/96 (gällande åren 1997-2000)

- varav avser perioden fr.o.m. 1999

100

30

Anvisat bemyndigande för 1997 (gällande

åren 1998-2001)

- varav intecknat t.o.m. 970630

(60 mkr beslutades år 95/96 och 63 mkr

har hittills beslutats 97)

150

123

Begärt bemyndigande för 1998 (gällande

åren 1999-2002)

180

Arbetslivsinstitutet har under 1997 ett bemyndigande att

besluta om medel för bidrag och uppdrag för

budgetåren 1998-2001 inom en total ram om högst 150

miljoner kronor. Av institutets delårsrapport framgår att

123 miljoner kronor hittills har intecknats av denna

ram. Omfattningen av institutets långsiktiga

samarbetsprojekt förväntas öka ytterligare de

kommande åren. Regeringen föreslår därför att

Arbetslivsinstitutet för budgetåren 1999-2002

bemyndigas att besluta om medel för bidrag och

uppdrag inom en total ram om högst 180 miljoner

kronor.

Slutsatser

Bidragsverksamheten bör tonas ned till förmån för olika

former av samarbetsaktiviteter mellan

Arbetslivsinstitutets forskarkompetens och arbetslivets

aktörer samt lokala och regionala insatser som bidrar till

arbetslivets utveckling genom främjande av erfarenhets-

och informationsutbyte. Ett betydande antal

samarbetsaktiviteter har också påbörjats under

innevarande år och arbete pågår för att finna nya former

för det finansiella stödet till arbetsmarknadens parter.

För att säkerställa en hög kvalitet i samarbetsprojekten

krävs en hög grad av delaktighet från institutets forskare

och i takt med att antalet samarbetsaktiviteter ökar tas

allt större del av institutets verksamhetsanslag i anspråk

för detta engagemang. I syfte att bedriva nämnda

samarbetsaktiviteter på ett effektivt sätt är det

regeringens mening att anslaget för uppdrag och bidrag

under budgetåret 1998 i begränsad omfattning även

skall kunna finansiera verksamhet som bedrivs i

institutets regi och som är till för att stödja dessa

samarbetsaktiviteter.

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 261,5

miljoner kronor för budgetåret 1998. För budgetåren

1999 och 2000 beräknas utgifterna under anslaget till

266,3 miljoner kronor resp. 271,7 miljoner kronor.

B 4 Rådet för arbetslivsforskning

1995/96

Utgift

33 693

1

Anslag

s-

sparan

de

-2

Därav

1996

23 005

1997

Anslag

25 972

Utgifts

-

progno

s

25 900

1998

Förslag

24 752

1999

Beräkna

t

25 506

2000

Beräkna

t

26 285

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Vid ingången av budgetåret år 1997 uppgick Rådet för arbetslivs-

 forsknings andel av anslagsbehållningen under tionde huvudtitelns

 uppförda anslag B 2. Myndigheter inom arbetslivsområdet från

 budgetåret 1995/96 till 5 306 tkr.

Anslaget avser myndighetens förvaltningskostnader.

Kostnaderna för forskning och utveckling behandlas

under anslaget B 5 Forskning och utveckling inom

arbetslivsområdet.

Rådet för arbetslivsforskning har till uppgift att

bevilja medel till sådan forskning och utveckling som är

av betydelse på arbetslivets område. Den forskning och

utveckling som beviljas stöd skall ha en hög grad av

samhällsrelevans. Rådet har också till uppgift att bidra

till att kunskaperna från den av rådet stödda

verksamheten förmedlas till olika nyttjare. Rådet skall

främja internationellt samarbete och erfarenhetsutbyte

Det övergripande målet för myndighetens

verksamhet är att initiera och finansiera forskning och

utveckling samt anslutande kunskapsförmedling och

därigenom bidra till utvecklingen av en god arbetsmiljö,

en effektiv arbetsorganisation och en arbetsmarknad

tillgänglig för alla.

Rådet har byggt upp sin interna organisation kring tre

olika programområden; arbetsmiljö, arbetsorganisation

och arbetsmarknad. Inom varje område bedrivs

forskning, utveckling och kunskapsspridning.

Programstrukturen innebär dock inte någon definitiv

gränsdragning mellan områdena, utan problem kan och

bör kunna hanteras inom flera programområden

Inom samtliga program initierar och finansierar

Rådet för arbetslivsforskning FoU med jämställd-

hetsperspektiv. Satsningarna under 1997 har bland annat

avsett frågor om kvinnligt ledarskap, kvinnors makt i

organisationen, kvinnors hälsa och arbetsmarknadens

förändringar i ett genusperspektiv. Pågående projekt

uppgår totalt till 12 miljoner kronor, varav 8 miljoner

kronor avser projekt som startat under 1997.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Under rådets första verksamhetsår har ett betydande

arbete utförts för att upprätta program och planer för

verksamheten men också för att forma nya rutiner i

syfte att ytterligare rationalisera verksamheten och

säkerställa dess kvalitet och relevans. Rådets program

för FoU-verksamheten har tagits fram i kontakt med

verksamhetens intressenter. Programråd har inrättats

med utskott för vart och ett av de tre programmen. Nya

ansöknings- och rapporteringsrutiner är ytterligare

exempel på åtgärder som vidtagits i syfte att stärka

verksamhetens relevans samt för att bättre möta kravet

på kunskapsförmedling. Samtliga projekt skall nu i

samband med ansökan ange en plan för

kunskapsspridning samt i sin slutrapport redovisa de

informationsaktiviteter som funnits kring projektet. För

granskning framförallt av den vetenskapliga kvaliteten i

forskningsansökningarna har rådet inrättat

prioriteringskommittéer, sammansatta av forskare inom

olika sakområden.

Rådet har under budgetåret till regeringen redovisat

ett uppdrag att följa upp och sammanställa resultat från

genomförd forskning inom området elöverkänslighet.

En ökad prioritering avseende inriktningen av

forsknings- och utvecklingsverksamhet som har att göra

med arbetsorganisation och arbetsmarknad genomförs

successivt. Regeringen bedömer denna förskjutning som

viktig utifrån samhällets behov och stöder den av

myndigheten angivna inriktningen. Den

arbetsmarknadspolitiska forskningen som fått stöd av

Rådet för arbetslivsforskning har tidigare begränsats till

forskning relaterad till arbetsmarknadspolitiska åtgärder

för individer i arbete och till arbetsplatser.

Genom beslut i riksdagen (prop 1996/97:5, bet

1996/97:AU 01, rskr. 1996/97:102-104) skall rådet

fortsättningsvis även stödja forskning avseende

arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV bedömer att årsredovisningen i allt väsentligt är

rättvisande.

Rådets ekonomiadministrativa system och rutiner bör

dock förbättras. Ett sådant arbete pågår för närvarande.

Från och med 1997 kommer vissa nyckeldata kring

beviljade projekt att samlas in kontinuerligt. Detta

innebär att bidragsgivningen kommer att kunna följas i

kvantifierbara termer med början i årsredovisningen för

1997. Förutom den kvantifierbara redovisningen bör

även i fortsättningen effekterna av projekten fortlöpande

redovisas i form av mer avgränsade djupgående

analyser av ett begränsat antal områden.

Slutsatser

Den ökade satsning på forsknings- och

utvecklingsverksamhet som påbörjats inom områdena

arbetsorganisation och arbetsmarknad skall genomföras

i enlighet med myndighetens plan för detta. Något

behov att omformulera de övergripande målen för

myndigheten föreligger inte.

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 24,8

miljoner kronor för budgetåret 1998. Anslaget har

beräknats med hänsyn till en besparing på

utgiftsområdet på sammanlagt 30 miljoner kronor. För

budgetåren 1999 och 2000 beräknas utgifterna till 25,5

miljoner kronor respektive 26,3 miljoner kronor.

B 5 Forskning och utveckling inom

arbetslivsområdet

1995/96

Utgift

276 983

1

2

Anslag

s-

sparan

de

-3

Därav

1996

199 592

1997

Anslag

237 410

Utgifts

-

progno

s

300 0004

1998

Förslag

212 217

1999

Beräkna

t

216 867

2000

Beräkna

t

221 510

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Redovisningen avseende bå 1995/96 och 1997 avser myndighetens

 andel enligt regleringsbrev för budgetåren av äldre anslag B4

Forskning

 och utveckling inom arbetslivsområdet.

3. Vid ingången av budgetåret 1997 uppgick den andel av

anslagsbehåll

 ningen under tionde huvudtitelns uppförda anslag B 2. Myndigheter

 inom arbetslivsområdet från budgetåret 1995/96, som hänför sig till

 detta anslag, till 63 687 tkr.

4. I detta belopp ingår förbrukning från anslagsbehållningen från

anslaget

 B 2. Myndigheter inom arbetslivsområdet från budgetåret 1995/96.

Anslaget avser medel för forskning och utveckling inom

arbetslivsområdet. Anslaget disponeras av den

medelsbeviljande myndigheten Rådet för

arbetslivsforskning. Myndighetens verksamhet och mål

beskrivs under anslaget B4.

Anslagssparandet från budgetåret 1995/96 förklaras

av att detta varit rådets första verksamhetsår. Nya beslut

har under uppbyggnadsfasen inte kunnat tas i full

omfattning. Enligt utgiftsprognosen för 1997 kommer

större delen av anslagssparandet att förbrukas bl.a till

av Arbetsmiljöfonden tidigare beviljade projekt, där

bidragsåtaganden övertagits av rådet. En eftersläpning i

rekvisitioner av beslutade bidrag medför att

anslagssparandet i sin helhet är uppbundet av tidigare

åtaganden.

Av anslaget har under budgetåret 1995/96 55

miljoner kronor förts bort som en besparing.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Totalt har bidrag beviljats till 545 FoU-projekt inom

områdena arbetsmiljö, arbetsorganisation arbetsmarknad

och programövergripande projekt. Största antalet

beviljade projekt finns inom området arbetsmiljö, vilket

också svarar för merparten av beviljade medel. Under

året har dock en omprioritering påbörjats. I allt större

utsträckning beviljas medel till områdena

arbetsorganisation och arbetsmarknad. Universitet och

högskolor är största mottagare av bidrag från rådet.

Rådet samarbetar aktivt med övriga finansiärer av

forskning. Rådet lägger en ökad vikt vid

internationaliseringen av FoU-arbetet. Internationell

bevakning sker också på uppdrag av rådet genom

Sveriges tekniska attachéer. För att främja en långsiktig

kunskapsuppbyggnad inom arbetslivsområdet stöder

rådet fyra större s.k. centrumbildningar. Tre av dessa

centrumbildningar bedriver tvärvetenskaplig forsknings-

och utvecklingsverksamhet inom områdena

arbetsorganisation och förändringsarbete. Dessutom

stöder rådet verksamheten vid Center for Advanced

Studies in Leadership vid Handelshögskolan i

Stockholm.

Inom ramen för rådets arbetsmarknadsprogram

startade under budgetåret 1997 ett nytt bidragsområde

för stöd till forskning kring tillkomsten av nya jobb.

Området kommer att behandla frågor om

entreprenörskap, företagsutveckling och internationella

faktorer som påverkar jobbskapande och

arbetslivsutveckling.

Beställningsbemyndiganden

Miljoner kronor, löpande priser

Utnyttjat bemyndigande t.o.m. 1995/96

(gällande åren 1997-2000). I beloppet

ingår även redan beslutade medel från

arbetsmiljöfonden.

210

Anvisat bemyndigande för 1997 (gällande

åren 1998-2001)

- varav intecknat t.o.m. 97063

160

28

Begärt bemyndigande för 1998 (gällande

åren 1999-2002

160

Rådet för arbetslivsforskning har under 1997 ett

bemyndigande att besluta om medel för bidrag och

uppdrag för budgetåren 1998-2001 inom en total ram

om högst 160 miljoner kronor. Hittills har rådet,

inklusive gjorda reservationer, intecknat 28 miljoner

kronor av denna ram. Beloppet kommer med säkerhet

att öka eftersom flertalet av 1997 års beslut avseende

perioden fattas i slutet av 1997. Regeringen föreslår att

Rådet för arbetslivsforskning för budgetåren 1999-2002

bemyndigas att besluta om medel för bidrag och

uppdrag inom en total ram om högst 160 miljoner

kronor.

Slutsatser

Regeringen stödjer rådets pågående omprioriteringar av

FoU-medel, där en ökad andel av medlen skall avse

FoU inom områdena arbetsorganisation och

arbetsmarknad. Regeringen föreslår att riksdagen

anvisar 212,2 miljoner kronor för budgetåret 1998. För

budgetåren 1999 och 2000 beräknas utgifterna till 216,9

miljoner kronor respektive 221,5 miljoner kronor.

B 6 Bidrag till Samhall AB

1995/96

Utgift

6 774

628

1,

2

-3

Därav

1996

4 516

400

1997

Anslag

4 424

419

Utgifts

-

progno

s

4 424

419

1998

Förslag

4 356

419

1999

Beräkna

t

4 262

419

2000

Beräkna

t

4 262

419

1. för 18 månader

2. Beloppen anges i tusental kronor

Samhall Aktiebolags uppgift är att anordna, leda och

samordna verksamhet som bedrivs inom koncernen för

att ge meningsfullt och utvecklande arbete åt

arbetshandikappade där behoven finns (prop.

1991/92:91, bet. 1991/92:AU16, rskr. 1991/92:249).

De utgifter som belastar anslaget avser bidrag till

kostnader för anordnande och drift av verksamheten

med att ge arbete åt arbetshandikappade, som anvisats

arbete hos Samhallkoncernen och hos andra huvudmän

som anordnar arbete åt arbetshandikappade med bidrag

från Samhall AB.

Utgifterna på anslaget styrs av politiska beslut om det

statliga bidraget till verksamheten. Besluten är grundade

på vissa krav som statsmakterna ställer på

verksamheten. Företagsgruppens inkomster och utgifter

utöver vad som kan relateras till ifrågavarande anslag

styrs av konjunkturella och marknadsmässiga

förhållanden, som påverkar efterfrågan på de varor och

tjänster som produceras inom företagsgruppen.

De krav som statsmakterna ställer på Samhall AB

för innevarande budgetår är följande.

 Samhall skall erbjuda en minsta

sysselsättningsvolym för arbetshandikappade

anställda om 31,9 miljoner arbetstimmar under

budgetåret,

 Rekryteringen skall till minst 40 procent ske från de

s.k. prioriterade grupperna, dvs. utvecklingsstörda,

psykiskt sjuka och flerhandikappade, enligt de

definitioner som AMS och Samhall har enats om.

 Andelen övergångar för arbetshandikappade

anställda från företagsgruppen till arbete på den

reguljära arbetsmarknaden skall uppgå till minst 3

procent (brutto) på årsbasis av det totala antalet

arbetshandikappade anställda. Samhall skall redovisa

hur många av dem som övergått till annat arbete

under år 1996, som har återgått till arbete hos

Samhall efter en tolvmånadersperiod. Vidare skall

Samhall redovisa hur stor andel av övergångarna

som skett med hjälp av lönebidrag från AMV.

 Verksamheten skall bedrivs med ökad effektivitet

och ett bättre resursutnyttjande inom koncernen och

med inriktning på att en successiv neddtrappning av

statens ersättning kan ske.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Statens merkostnadsersättning till Samhall för

budgetåret 1995/96 uppgick till 4 516 miljoner kronor

(omräknat till en tolvmånadersperiod). Samhall AB har

i sin årsredovisning angett merkostnadsersättningen år

1996 till 4 735 miljoner kronor, främst på grund av

annan periodisering. Koncernens övriga rörelseintäkter

1996 uppgick till 4 377 miljoner kronor.

Lönekostnaden för de arbetshandikappade anställda var

4 558 miljoner kronor. Övriga rörelsekostnader

uppgick till 4 520 miljoner kronor. 1996 års

rörelseresultat innebar ett underskott på 91 miljoner

kronor efter skatt.

Antalet anställda med arbetshandikapp uppgick i

slutet av år 1996 till drygt 27 500, vilket var en

minskning med nästan 1 500 jämfört med år 1995.

Andelen kvinnor var 46,4 procent år 1996. Antalet

arbetstimmar uppgick till 34,4 miljoner, vilket väl

överstiger statsmakternas krav på en minsta

sysselsättningsvolym på 31,9 miljoner arbetstimmar.

En fortsatt minskning av sjukfrånvaron har lett till att

antalet arbetstimmar blivit ungefär oförändrat jämfört

med året innan, trots att antalet anställda minskat.

Antalet arbetshandikappade anställda som gick över

till arbete på den reguljära arbetsmarknaden minskade

kraftigt år 1996. Under året lämnade 776

arbetshandikappade anställda Samhall för annat arbete,

vilket var 525 färre än år 1995. Orsaken till

minskningen är framför allt en kärvare arbetsmarknad

och att det inte funnits tillgång till lönebidrag i

tillräcklig omfattning. Ca 60 procent av övergångarna

skedde år 1996 med hjälp av lönebidrag, vilket är en

betydande minskning jämfört med år 1995, då 75

procent av dem som gick till annat arbete fick

anställningar med lönebidrag. Av Samhalls

personalberättelse för år 1996 framgår att kvinnorna var

underrepresenterade bland dem som övergick till annat

arbete. De svarade för 36 procent av övergångarna.

1996 års resultat vad gäller övergångar till arbete

utanför Samhall innebär att Samhall inte nått

statsmakternas krav på att minst 3 procent skall gå till

annat arbete på årsbasis, eftersom endast 2,8 procent

uppnåddes. Regeringen bedömer dock att resultatet ändå

får anses nöjaktigt med tanke på de problem som funnits

med bl.a. lönebidragen, som regeringen redovisat i

1997 års ekonomiska vårproposition (1996/97:150),

avsnittet 6.11 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och

arbetsliv, anslaget A3 Särskilda åtgärder för

arbetshandikappade. Vidare har regeringen noterat att

AMS och Samhall AB nu har undertecknat ett

dokument om samverkan mellan AMV och

Samhallkoncernen om gemensam planering, ömsesidigt

informationsutbyte, rekrytering, övergångar m.m. En

förbättrad samverkan centralt, regionalt och lokalt, bör

kunna ge ökade förutsättningar bl.a. för övergångar

från Samhall till annat arbete.

46 procent av nyrekryteringen år 1996 gällde

personer tillhörande de s.k. prioriterade grupperna,

vilket innebär en klart högre andel än vad statsmakterna

kräver.

Statens bidrag till Samhall har minskat under en följd

av år och kraven på Samhalls resultat har ytterligare

skärpts fr.o.m. 1997. Detta har lett till att nödvändiga

strukturella och organisatoriska förändringar och

effektiviseringar nu genomförs i en snabbare takt.

Under år 1996 genomfördes stora förändringar i

företagsstrukturen. Antalet regionala dotterbolag

minskade från 17 till 15. Två affärsbolag och ett

säljbolag avvecklades.

Enligt den resultaträkning för första halvåret 1997

som Samhall AB har lämnat blev periodens resultat ett

underskott på 140 miljoner kronor efter finansnetto och

före skatt. Antalet anställda med arbetshandikapp

uppgick till 26 864 vid halvårsskiftet, vilket var 1 597

personer färre än vid föregående halvårsskifte. På

årsbasis är det ändå ca 800 fler än vad riksdagen angett

som minsta sysselsättningsvolym. Statsmakternas krav

beträffande övergångar till annat arbete respektive

rekrytering av prioriterade grupper har mer än väl

uppfyllts.

Slutsatser

Samhall bör fortsätta sitt arbete med att effektivisera

verksamheten och förbättra rörelseresultaten.

Regeringen anser att kravet på lägsta

sysselsättningsvolym bör vara oförändrat minst 31,9

miljoner arbetstimmar. Minst 40 procent av

rekryteringen bör också fortsättningsvis avse personer

med utvecklingsstörning, psykisk sjukdom eller

flerhandikapp enligt de kriterier som AMS och Samhall

kommit överens om. Likaså bör kravet på minst 3

procent övergångar (brutto) kvarstå.

Samhall har i anslutning till sin årsredovisning för år

1996 också lämnat en personalberättelse med bl.a.

uppgifter om personalutbildning, utvecklingssamtal,

kostnader för anpassningsåtgärder m.m. Regeringen

förutsätter att Samhall vidareutvecklar dessa

redovisningar . Det är exempelvis värdefullt att de

merkostnader, som föranleds av att koncernen

sysselsätter personer med arbetshandikapp, blir

ytterligare belysta.

Regeringen noterar med tillfredsställelse att Samhall

AB i sin årsredovisning särskilt har tagit upp frågor om

yttre miljö och arbetsmiljö samt jämställdhetsfrågor.

Regeringen anser att Samhall AB i sin årsredovisning

bör rapportera inriktningen på och omfattningen av ett

systematiserat miljöarbete inom koncernen, bedrivet

med tydliga riktlinjer och mål i bl.a. centrala

styrdokument, klargjorda ansvarsförhållanden och

rutiner för uppföljning. Vidare bör resultaten av arbetet

för ökad jämställdhet i företagen inom koncernen

redovisas årligen. Regeringen avser att ta upp dessa

frågor i samband med att avtal träffas med Samhall AB

om verksamheten för 1998.

Medelsberäkning

I sin koncernplanering för verksamhetsåret 1998 räknar

Samhall AB med en faktureringstillväxt på 3 procent år

1997 och 4 procent år 1998, vilket kan jämföras med

åren 1994-1995 med en årlig faktureringsökning på 14

procent.

I budgetpropositionen för år 1997 beräknades för

budgetåret 1998 ett belopp på 4 256 419 000 kronor,

vilket innebar en besparing med 100 miljoner kronor

jämfört med 1997. Riksdagen beslutade emellertid

(bet. 1996/97:AU1, rskr 1996/97:102) att besparingen

skulle flyttas fram till år 1999. Regeringen har genom

omprioriteringar inom utgiftsområdet finansierat den

uppskjutna besparingen och föreslår för budgetåret

1998 ett anslag på 4 356 419 000 kronor. För

budgetåren 1999 och 2000 beräknas 4 262 miljoner

kronor per år.

B 7 AmuGruppen AB

1995/96

Utgift

26 009

1

Därav

1996

16 800

1997

Anslag

14 917

Utgifts

-

progno

s

23 7102)

1998

Förslag

9 514

1999

Beräkna

t

7 538

2000

Beräkna

t

4 365

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Regeringen föreslår i tilläggsbudgeten att anslaget tillförs 8 793

miljoner

 kronor 1997.

De utgifter som belastar anslaget är avvecklingen av

outhyrda lokaler, gällande de kontrakt som övertogs av

AmuGruppen AB från myndigheten AMU-gruppen.

Vad avser avvecklingskostnader skall, enligt ramavtalet

som skrevs då bolaget bildades den 1 juli 1993 mellan

staten och AmuGruppen AB, staten stå för 2/3 delar av

hyreskostnaderna.

Amu-Gruppen bedriver arbetsmarknadsutbildning

med tyngdpunkt på yrkesinriktad utbildning och är ett

av svenska staten helägt bolag. Koncernen

AmuGruppen bildades under våren 1993 och tog

fr.o.m. den 1 juli över den verksamhet som tidigare

bedrevs inom myndigheten AMU-Gruppen (prop.

1992/93:152, bet. 1992/93:AU6, rskr. 1992/93:175).

Koncernen är etablerad på ca 130 orter i Sverige.

Verksamheten var under 1996 organiserad i ett

moderbolag, nio regionala dotterbolag uppdelade i 35

lokala marknadsområden och ett bolag, AmuGruppen
[REDACTED_EFTERNAMN] AB, med inriktning på stöd till och utbildning av

personer med funktionshinder.

I ägardirektivet sägs bl.a. att AmuGruppens

verksamhet bör anpassas till att omfattningen av den

upphandlade arbetsmarknadsutbildningen minskas samt

till att behovet av arbetsmarknadsutbildning kan variera

över tiden.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Under de senaste åren har det skett stora förändringar

inom arbetsmarknadspolitiken, vilket i grunden ändrat

förutsättningarna för AmuGruppen AB:s vidare

utveckling. AmuGruppen AB är mycket starkt beroende

av omfattningen på den arbetsmarknadsutbildning som

upphandlas av Arbetsmarknadsverket (AMV). Mellan

80 - 90 procent av bolagets intäkter kommer direkt och

indirekt från AMV. Ett omfattande förändringsarbete

påbörjades under senare delen av 1995 för att anpassa

omfattningen på verksamheten till den minskade

efterfrågan på arbetsmarknadsutbildning. Utifrån

budgetpropositionen för år 1997 bedömde AMS att en

omfattande nedskärning av arbetsmarknadsutbildningen

måste göras. Denna information nådde bolaget under

oktober 1996. Konsekvensanalyser visade att bolagets

situation var kritisk. Det kunde konstateras att redan

vidtagna åtgärder ej var tillräckliga.

Redan höga kostnader i kombination med drastiskt

sjunkande intäkter skulle leda till akuta

likviditetsproblem. Styrelsen beslutade den 30 oktober

att upprätta kontrollbalansräkning. Efter beslut i

riksdagen i december 1996 (prop. 1996/97:55, bet.

1996/97:AU6, rskr. 1996/97:108) bemyndigades

regeringen att inom en ram om 600 miljoner kronor

besluta om kapitaltillskott eller att vidta andra åtgärder i

syfte att stärka den finansiella basen i AmuGruppen

AB. Regeringen återkom i februari 1997 till riksdagen

med en skrivelse angående AmuGruppen AB:s framtida

verksamhet. Regeringens bedömning var att

AmuGruppen AB skall kvarstå som ett av staten helägt

bolag och att bolaget även fortsättningsvis skall drivas i

form av en sammanhållen koncern. Något ytterligare

ägartillskott bedömdes inte nödvändigt. Regeringen

förutsatte dock att kraftfulla åtgärder vidtas för att bättre

anpassa verksamheten till en minskad omfattning av den

upphandlade arbetsmarknadsutbildningen och att

verksamheten organiseras så att en ökad flexibilitet och

därmed minskad affärsrisk uppnås (skr 1996/97:95, bet.

1996/97:AU10, rskr 1996/97:189). I samband med den

ordinarie bolagsstämman för AmuGruppen AB den 13

maj 1997 redovisade ägaren sin syn på verksamheten

och ägarens krav på ekonomiskt resultat i ett s.k.

ägardirektiv.

I och med kapitaltillskottet om 600 miljoner kronor

är nu aktiekapitalet åter intakt. De totala intäkterna för

koncernen uppgick under räkenskapsåret till 2 525

miljoner kronor. Försäljning av

arbetsmarknadsutbidning uppgick till 92 procent av den

totala försäljningen. Omstruktureringskostnader

avseende samtliga dotterbolag har belastat årets resultat

med 648 miljoner kronor avseende övertalig personal

och outnyttjade lokalytor. Koncernens resultat efter

avskrivningar enligt plan uppgick till -651 miljoner

kronor. Efter finansiella poster uppgår resultatet till -

597 miljoner kronor och nettoresultatet efter

kapitaltillskott och efter skatt till 3 miljoner kronor.

Koncernens avkastning på operativt kapital, sysselsatt

kapital och på eget kapital var negativt under 1996 efter

skatt. Koncernens soliditet uppgick per balansdagen till

20 procent.

Den 1 mars 1997 bytte AmuGruppen

organisationsform. Verksamheten i de regionala

dotterbolagen överförs till moderbolaget AmuGruppen

AB. Verksamheten delades in i fyra olika

affärsområden. Indelningen i affärsområden är anpassad

till kundernas efterfrågan på

kompetensutvecklingstjänster. Medeltalet anställda var

under 1994 och 1995 ca 4 700 personer och var vid

utgången av 1996 ca 3 300. Under 1996 minskades

personalstyrkan med ca 1000 personer. Den nya

organisationen och den påbörjade minskningen av

antalet anställda är ett led i att anpassa AmuGruppen

AB:s verksamhet till efterfrågan på

arbetsmarknadsutbildning och att öka produktiviteten i

dessa delar samtidigt som verksamheten utvecklas inom

andra delar i syfte att öka flexibiliteten och minska

affärsriskerna. Den omfattande och snabba

personalminskningen ställer stora krav på

organisationen och hanteringen av den personal som blir

övertalig.

Ett nytt verksamhetsområde med inriktning mot

personaluthyrning är under utveckling. Etableringen

ingår i AmuGruppen AB:s strategi för att tillgodose

ägarens krav på kvalitet och långsiktigt skapa

överlevnadskraft och därigenom minska affärsriskerna.

Ett syfte med personaluthyrning är att underlätta för den

friställda personalens återinträde på arbetsmarknaden,

samtidigt som en ökad flexibilitet kan uppnås i

utbildningsverksamheten. Uthyrning kommer

företrädesvis i fråga för övertalig personal. Med hänsyn

till andra aktörer och konkurrensneutraliteten är det

lämpligt att personaluthyrningsverksamheten, i enlighet

med bolagets planering, bedrivs i ett fristående

dotterbolag med ett eget aktiekapital och ett eget

resultatansvar. Om verksamheten inte bär sig

ekonomiskt bör den avvecklas.

Avveckling av AmuGruppen AB som

beredskapsmyndighet

Regeringen föreslår att AmuGruppen AB:s

beredskapsuppgifter inom totalförsvaret upphör fr.o.m.

den 1 januari 1998.

I enlighet med regeringens proposition (1992/93:152)

samt regeringsbeslut i april 1994 har AmuGruppen AB

genom avtal uppgifter inom funktionen Arbetskraft

motsvarande vad som föreskrivs för

beredskapsmyndigheter. Vid en revidering av avtalet i

oktober 1996 konstaterades att AmuGruppen AB inte

längre har egna resurser för att genomföra utbildningar

som kan bli aktuella vid höjd beredskap, t.ex. förare av

tunga fordon, utbildningar inom livsmedelstekniska

området m.m. Upphandlingen av dessa utbildningar får

således göras från andra utbildningsanordnare, vilket

inte gör det meningsfullt för AmuGruppen AB att

fortsätta att vara beredskapsmyndighet. Regeringen

föreslår med anledning av detta att AmuGruppen AB

inte längre skall ha dessa beredskapuppgifter inom

totalförsvaret fr.o.m. den 1 januari 1998.

Slutsatser

Det är regeringens bedömning att det påbörjade

omstruktureringsarbetet och de förändringar som

genomförts av verksamhetens organisation på sikt bör

leda till en ökad kvalitet i arbetsmarknadsutbildningen

liksom till en ökad flexibilitet och därmed minskad

affärsrisk. Regeringen avser att noga följa utvecklingen

av AmuGruppen AB.

Regeringen föreslår 9 514 000 kronor för budgetåret

1998.

B 8 Arbetsdomstolen

1995/96

Utgift

21 416

1

Anslag

s-

sparan

de

1 420

Därav

1996

14 647

1997

Anslag

15 253

Utgifts

-

progno

s

16 000

1998

Förslag

15 849

1999

Beräkna

t

16 349

2000

Beräkna

t

16 865

1. Beloppen anges i tusental kronor

Arbetsdomstolen prövar mål rörande kollektivavtal och

andra arbetstvister enligt lagen (1974:371) om

rättegången i arbetstvister. För domstolen gäller

förordningen (1988:1137) med instruktion för

Arbetsdomstolen (AD).

Arbetsdomstolen är en specialinstans som prövar

arbetsrättsliga tvister, d v s tvister som rör förhållandet

mellan arbetstagare och arbetsgivare. Vid domstolen

avgörs A- och B-mål. A-mål är de arbetsrättsliga tvister

där domstolen är första och sista instans och B-mål är

sådana mål som avser överklagande av arbetstvister

som prövats i tingsrätt.

En jämförelse mellan budget och utfall budgetåret

1995/96 visar att Arbetsdomstolen inte förbrukade hela

anslaget. Anledningen till detta var tillfälligt lägre

personalkostnader. Det totala anslagssparandet var 1

420 000 kr av vilket 437 000 kr härrör från budgetåret

1994/95.

Utfallsprognosen för budgetåret 1997 tyder på att

Arbetsdomstolen förbrukar anslaget men inte utnyttjar

hela sitt anslagssparande.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

De övergripande målen för Arbetsdomstolen är att

snabbt och effektivt, samt med iakttagande av höga krav

på rättssäkerhet, avgöra arbetstvister som förs till

domstolen samt leda rättsutvecklingen och främja en

enhetlig rättstillämpning.

Arbetsdomstolens verksamhetsmål för budgetåret

1995/96 var att fortsätta att minska

handläggningstiderna samt att eftersträva en målbalans

på högst 150-200 mål.

Årsredovisningen för budgetåret 1995/96 visar att

den genomsnittliga handläggningstiden för det totala

antalet avgjorda mål (här ingår även mål som har

avskrivits) är i det närmaste oförändrad, sju månader

för A-mål och sex månader för B-mål. Genomsnittlig

handläggningstid för mål som avgjorts efter dom eller

särskilt beslut har ökat med en månad till tio månader

för både A- och B-mål. För dessa typer av mål

eftersträvar AD en genomsnittlig handläggningstid på

åtta månader för A-mål och sex månader för B-mål.

Handläggningen styrs inte bara av processuella regler

utan också av parternas krav och önskemål, vilket

påverkar handläggningstiden.

Antalet inkomna mål har under de senaste tre åren

legat på en stabilt hög nivå, kring 440 mål per år.

Tendensen hittills under 1997 är att måltillströmningen

under året blir högre än tidigare. Målbalansen har de

senaste åren legat stabilt kring 250 mål.

Av de redovisade resultaten framgår att domstolen

har haft svårigheter att uppnå verksamhetsmålen.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV bedömer att årsredovisningen i allt väsentligt är

rättvisande.

Slutsatser

De övergripande målen för Arbetsdomstolen bör ligga

fast under budgetåret 1998. Även verksamhetsmålen

med kortare handläggningstider samt lägre målbalans

bör kvarstå.

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 15,8

miljoner kronor för budgetåret 1998. Anslaget har

beräknats med hänsyn till en besparing på

utgiftsområdet på sammanlagt 30 miljoner kronor. För

budgetåren 1999 och 2000 beräknas utgifterna till 16,3

miljoner kronor respektive 16,9 miljoner kronor.

B 9 Statens förlikningsmanna-

expedition

1995/96

Utgift

3 220

1

Därav

1996

2 325

1997

Anslag

2 317

Utgifts

-

progno

s

2 317

1998

Förslag

2 339

1999

Beräkna

t

2 429

2000

Beräkna

t

2 507

1. Beloppen anges i tusental kronor

Statens förlikningsmannaexpedition är central

myndighet för det statliga förlikningsväsendet.

Myndigheten förordnar förlikningsmän vid medlingar i

arbetstvister mellan arbetsgivare och arbetstagare enligt

lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet.

Förfarandet regleras i förordningen (1976:826) om

medling i arbetstvister. Expeditionen ansvarar vidare för

statistiken över arbetsinställelser i riket. För

förlikningsmannaexpeditionen gäller också förordningen

(1988:653) med instruktion för Statens

förlikningsmannaexpedition. Instruktionen reglerar

expeditionens sammansättning och ärendenas

handläggning.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Förlikningsmannaexpeditionen har som mål att bidra till

en fredlig lösning av arbetstvister och att medverka till

att arbetsmarknadskonflikter bringas till ett så snabbt

slut som möjligt.

De huvudsakliga faktorerna som styr

förlikningsmannaexpeditionens utgifter är antal

konflikter på arbetsmarknaden som kräver

medlarinsatser samt hur omfattande medlingarna är.

Antalet konflikter styrs i sin tur främst av hur många

kollektivavtal som löper ut under året.

En jämförelse mellan budget och prognos för

anslagsförbrukningen under innevarande budgetår tyder

på att arbetsbelastningen förväntas bli förhållandevis

normal. 1998 förväntas bli ett år med många uppdrag

för förlikningsmannaexpeditionen och medlarna,

eftersom större delen av kollektivavtalen på den svenska

arbetsmarknaden löper ut nästa år.

Den 24 april 1997 tillsattes en utredning om ett

förstärkt förlikningsmannainstitut. Utredningen är bland

annat ett resultat av arbetsmarknadens parters skrivelser

beträffande lönebildningen. Flertalet organisationer har i

sina skrivelser framhållit att medlingsfunktionen kan

behöva stärkas. Utgångspunkten för utredningen är att

föreslå en förstärkning av förlikningsmannainstitutet

genom ökade befogenheter och resurser samt genom

ökade möjligheter att kontinuerligt följa utvecklingen av

kollektivavtalen på arbetsmarknaden. Utredningen skall

redovisa sitt arbete den 30 november 1998, men

kommer dessförinnan att redovisa de förslag som rör

förlikningsmannainstitutets organisation, resurser och

arbetsformer.

Slutsatser

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 2,3 miljoner

kronor för budgetåret 1998. Anslaget har beräknats med

hänsyn till en besparing på utgiftsområdet på

sammanlagt 30 miljoner kronor. För budgetåren 1999

och 2000 beräknas utgifterna till 2,4 miljoner kronor

resp. 2,5 miljoner kronor.

B 10 Statens nämnd för arbetstagares

uppfinningar

1995/96

Utgift

52

1

Anslag

s-

sparan

de

31

Därav

1996

49

1997

Anslag

57

Utgifts

-

progno

s

57

1998

Förslag

55

1999

Beräkna

t

56

2000

Beräkna

t

57

1. Beloppen anges i tusental kronor

Statens nämnd för arbetstagares uppfinningar avger

utlåtanden i frågor som avser tillämningen av lagen

(1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar. I

tvist mellan arbetstagare och arbetsgivare kan någon av

parterna inhämta utlåtande från nämnden. Förordningen

(1988:1140) med instruktion för Statens nämnd för

arbetstagares uppfinningar reglerar ärendenas

handläggning.

Nämnden sammanträder endast då den skall lämna

utlåtande i ett ärende. De senaste åren har nämnden

sammanträtt ett par gånger per år. Ordförande och

sekreterare erhåller fast arvode. Övriga sex ledamöter

får ersättning per sammanträdesdag. Utöver arvodes-

och ersättningskostnader har nämnden endast små

kostnader i form av reseersättning, brevporto m.m.

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 55 000

kronor för budgetåret 1998. Anslaget har beräknats med

hänsyn till en besparing på utgiftsområdet på

sammanlagt 30 miljoner kronor. För budgetåren 1999

och 2000 beräknas utgifterna till 56 000 kronor

respektive 57 000 kronor.

B 11 Bidrag till Stiftelsen Utbildning

Nordkalotten

1995/96

Utgift

6 000

1

Därav

1996

4 000

1997

Anslag

4 000

Utgifts

-

progno

s

4 000

1998

Förslag

4 147

1. Beloppen anges i tusental kronor

Stiftelsen Utbildning Nordkalotten är en gemensam

institution för Sverige, Norge och Finland med uppgift

att anordna och utveckla arbetsmarknadsutbildning för i

första hand de nordligaste delarna av de tre länderna.

Stiftelsen är belägen i Övertorneå kommun.

Utbildningsverksamheten inrättades år 1970 som ett

AMU-center. År 1986 fördes centret över till AMU-

gruppen och utgjorde där en egen myndighet. Den 1

januari 1991 ombildades myndigheten till en svensk

stiftelse, Stiftelsen Utbildning Nordkalotten (prop.

1990/91:2, bet 1990/91:AU14, rsk. 1990/91:28).

Ombildningen syftade till att ge en verksamhetsform

som bättre tillgodoser kraven på att vara en gemensam

institution för de tre länderna och som ger dessa

möjlighet till likvärdigt inflytande.

Till grund för verksamheten ligger bl.a en

överenskommelse av den 21 december 1990 mellan

Sverige, Norge och Finland. En ny överenskommelse

träffades den 21 december 1993 då Svenska staten åtog

sig att under åren 1994, 1995 och 1996 bidra till

stiftelsens verksamhet med ett årligt belopp om

4 miljoner kronor (prop. 1993/94:64, bet.

1993/94:AU8, rsk 1993/94:29). Medlen får användas

till att finansiera personalutvecklings- och

marknadsföringsinsatser, till sociala insatser för

eleverna, bl.a. för att främja det nordiska samarbetet

mellan eleverna samt för att utveckla och anpassa

utbildningen till de olika ländernas behov. Frågan om

Sverige därefter bör lämna ytterligare bidrag skall enligt

överenskommelsen behandlas i samband med den

uppföljning av överenskommelsen som skall göras av

länderna vart tredje verksamhetsår när en förnyad

överenskommelse skall träffas mellan länderna. En ny

överenskommelse är under upprättande för åren 1997-

1999.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Utöver statsbidraget finansieras stiftelsens verksamhet

genom intäkter från kurs- och uppdragsverksamhet. För

verksamhetsåret 1996 redovisar stiftelsen en omsättning

på 48,9 miljoner kronor. Årets resultat var sämre än

budgeterat, till största delen beroende på uppnådda

överenskommelser i samband med en minskning av

antalet anställda. Under året har ca 6 miljoner kronor

använts till åtgärder (kompetensutveckling, elevsocial

verksamhet samt produktutveckling) som finansieras av

statsbidraget; från tidigare år balanserat statsbidrag har

utnyttjats med ca 2 miljoner kronor. I genomsnitt har

antalet elever varit 322 under hela året, vilket innebär

att ca 10 % av elevantalet är beställningar över den

fasta kvoten i överenskommelsen mellan länderna.

Ombyggnad och flyttningar som inleddes under 1995

har slutförts. Kompetenshöjningsprogrammet som

startade år 1995 har under året genomförts i stort som

planerats.

Slutsatser

Riksdagen har bemyndigat regeringen att träffa en ny

överenskommelse mellan Sverige, Finland och Norge

(prop 1996/97:1). På grund av en försening i Norges

beredningsprocess av ärendet har någon ny

överenskommelse för åren 1997, 1998 och 1999 ännu

inte kommit till stånd. Fördröjningen av en ny

överenskommelse har inte påverkat ländernas köp av

utbildningsplatser. Tidigare kvoter tillämpas även under

1997 för avtal mellan stiftelsen och respektive land. En

ny överenskommelse skall snarast träffas mellan

Sverige, Finland och Norge.

Regeringen föreslår 4 147 000 kronor för budgetåret

1998.

B 12 Internationella avgifter

1995/96

Utgift

23 137

1

-

Därav

1996

23 137

1997

Anslag

24 195

Utgifts

-

progno

s

20 627

1998

Förslag

24 195

1999

Beräkna

t

24 195

2000

Beräkna

t

24 195

1. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas Sveriges andel av kostnaderna för

ILO:s verksamhet.

Genom sin anslutning till Nationernas förbund blev

Sverige år 1920 medlem av Internationella

arbetsorganisationen (ILO). Sedan 1946 är ILO FN:s

fackorgan för sysselsättnings- och arbetslivsfrågor.

ILO:s främsta mål är att främja sysselsättning,

förbättra arbets- och levnadsvillkor samt värna om

fackliga fri- och rättigheter.

ILO:s beslutande församling, Internationella

arbetskonferensen, antog i juni 1997 arbetsprogram och

budget för perioden 1998-99, totalt 702 miljoner

schweizerfranc. Övergripande mål är att stödja

demokrati och mänskliga rättigheter, främja

syselsättning och bekämpa fattigdom, verka för social

trygghet och arbetarskydd. Fyra områden prioriteras

särskilt: stärkandet av ILO:s normverksamhet, kampen

mot barnarbete, uppföljning av FN:s sociala toppmöte i

Köpenhamn 1995 och av FN:s kvinnokonferens i

Beijing 1995.

Över den reguljära budgeten finansieras ILO:s

mötes-, norm-, utrednings-, forsknings- och

publikationsverksamhet, ILO-sekretariatet i Genève

(Internationella arbetsbyrån), de regionala och lokala

kontoren och 14 s.k. multidisciplinära team runt om i

världen. ILO:s tekniska biståndsverksamhet finansieras

till ca 10 procent över den reguljära budgeten, i övrigt

genom frivilliga bidrag från medlemsländerna.

I Arbetsmarknadsdepartementet handläggs ärenden

som rör förhållandet till Internationella

arbetsorganisationen (ILO). För beredning av vissa

ärenden som rör samarbetet med ILO finns en

trepartiskt sammansatt kommitté, ILO-kommittén.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Följande av ILO antagna beslut kommer senare att

redovisas för riksdagen.

1996 års arbetskonferens antog en konvention

(nr 177) och en rekommendation (nr 184) om

hemarbete. De två instrumenten kommer att

föreläggas riksdagen hösten 1997.

År 1996 ägde även en särskild sjöfartskonferens

rum. Konferensen antog sju nya sjöfartsinstrument, dvs.

en konvention (nr 178) och en rekommendation (nr 185)

om tillsyn av sjömäns arbets- och levnadsförhållanden,

en konvention (nr 179) och en rekommendation (nr

186) om rekrytering av och arbetsförmedling för

sjömän, en konvention (nr 180) om sjömäns arbetstid

och bemanning på fartyg och en rekommendation (nr

187) om sjömäns löner och arbetstid samt bemanning på

fartyg samt slutligen ett protokoll till 1976 års

konvention (nr 147) om miniminormer i handelsfartyg.

Dessa instrument kommer att föreläggas riksdagen

våren 1998.

1997 års arbetskonferens antog en konvention

(nr 181) och en rekommendation (nr 188) om privat

arbetsförmedling, vilka ersätter 1949 års konvention om

avgiftskrävande arbetsförmedlingsbyråer, uppsagd av

Sverige år 1992.

Dessa instrument kommer att föreläggas riksdagen

hösten 1998.

Konferensen antog även en ändring av ILO:s stadga

som gör det möjligt att upphäva föråldrade

konventioner. Ändringsakten kommer att föreläggas

riksdagen hösten 1997.

På dagordningen för 1998 års arbetskonferens står ett

nytt ämne, nämligen barnarbete, i syfte att år 1999 anta

ett eller flera nya instrument. Avsikten är inte att

revidera något tidigare instrument om barnarbete utan

att utarbeta ett helt nytt med inriktning mot de grövsta

formerna av utnyttjande av barn. År 1998 skall även de

nya instrumenten om dels kontraktsarbete och dels

allmänna villkor för främjandet av sysselsättning i små

och medelstora företag slutbehandlas.

Under perioden 1996-99 innehar Sverige en nordisk

plats på regeringssidan i ILO:s styrelse. Sverige är

därtill medlem i tre och suppleant i två av styrelsens sex

utskott. Inför varje styrelsemöte äger nordiskt samråd

rum.

Slutsatser

Sveriges andel utgör 1,21 procent av budgeten år 1998.

Länder som betalar sin avgift tidigt under budgetåret får

ett avdrag ett följande år genom ett s.k. incentive

scheme. Efter avdrag är Sveriges medlemsavgift 3,9

miljoner schweizerfranc år 1997, motsvarande knappt

21 miljoner kronor, och 4,1 miljoner schweizerfranc år

1998. Beloppet i kronor beror även på rådande

valutakurs vid betalningstillfället.

Regeringen föreslår att riksdagen anvisar 24,2

miljoner kronor för budgetåret 1998. För budgetåren

1999 och 2000 beräknas utgifterna under anslaget till

24,2 miljoner kronor för respektive år.

6 Jämställdhet mellan kvinnor och män

6.1 Omfattning och ändamål

Detta verksamhetsområde omfattar samordningsansvar

för jämställdhetspolitiken i stort samt anslagen för

Jämställdhetsombudsmannen (JämO), Särskilda

jämställdhetsåtgärder och Bidrag till kvinno-

organisationernas centrala verksamhet.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

34,5

23,2

65,2

31,1

31,5

31,9

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

Ett aktivt arbete pågår för att nå målen för

jämställdhetspolitiken. Frågor som rör övriga

departement redovisas under respektive utgiftsområde.

Sammanfattningsvis kan konstateras att framsteg görs

på i stort sett alla samhällsområden. Resultaten av

insatserna bör dock ses i ett långsiktigt perspektiv.

JämO:s verksamhet visar goda resultat.

Myndighetens arbetsbelastning var under 1995/96

fortsatt hög. Fr. o. m. år 1997 tillfördes myndigheten

ytterligare medel vilket ger bättre förutsättningar för

arbetet.

Större förändringar

Riksdagen beslutade inför budgetåret 1997 på förslag av

regeringen att öka JämO:s anslag med 5 miljoner

kronor för att kunna intensifiera insatserna till stöd för

och tillsyn av arbetsgivares skyldigheter enligt

jämställdhetslagen (prop. 1996/97:1, utgiftsområde 14,

bet. 1996/97:AU1, rskr. 1996/97:102).

I syfte att möjliggöra för kvinnoförbunden att arbeta i

andra former och engagera nya grupper av kvinnor har

inriktningen av stödet under anslaget C 3 Bidrag till

kvinnoorganisationernas centrala verksamhet delvis

förändrats och bidragsreglerna reviderats genom

förordningen (1995:673).

Prioriteringar

Framöver kommer bl.a. frågor om metoder m.m. för

att införliva ett jämställdhetsperspektiv på alla

samhällsområden att prioriteras. Förslag kommer att

läggas fram för att motverka våld mot kvinnor. Det

internationella samarbetet kräver fortsatta insatser.

Fortsatta satsningar kommer att ske på utvecklings-

och förändringsarbete som syftar till att främja

jämställdhet mellan kvinnor och män.

Även inför budgetåret 1998 bör särskilt nya

organisationsformer och nyskapande verksamheter

prioriteras inom ramen för bidraget till

kvinnoorganisationernas centrala verksamhet.

6.2 Jämställdhetspolitiken

Målen för jämställdhetspolitiken ligger fast. Det

innebär att kvinnor och män skall ha samma

möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla

väsentliga områden i livet. Vidare innebär det en jämn

fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och

män, samma möjligheter till ekonomiskt oberoende,

lika villkor och förutsättningar i fråga om företagande,

arbete, arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i

arbetet. Det innebär också lika tillgång till utbildning

och möjligheter till utveckling av personliga ambitioner,

intressen och talanger, delat ansvar för hem och barn

samt frihet från sexualiserat (könsrelaterat) våld.

Arbetet för att nå dessa mål redovisades i re-

geringens skrivelse Jämställdhetspolitiken

(skr. 1996/97:41, bet. 1996/97:AU8, rskr.

1996/97:155) i oktober 1996. Andelen kvinnor i

beslutsfattande ställning har därefter ökat. I bilaga 2

redovisas den aktuella könsfördelningen i statliga

lekmannastyrelser. Uppgifter om andelen kvinnor och

män på chefsposter finns redovisade i en rapport som

Statistiska centralbyrån tagit fram på uppdrag av

regeringen, Kvinnor och män på toppen Fakta om antal

och lön 1995, SCB 1997. Kvinnors ställning på

arbetsmarknaden har ytterligare befästs och deras

ekonomiska oberoende har ökat. Liksom tidigare år

redovisas vissa uppgifter om fördelningen av

ekonomiska resurser mellan kvinnor och män i bilaga 1.

Utredningen om fördelning av ekonomisk makt och

ekonomiska resurser mellan kvinnor och män

(S 1994:09) har presenterat en rad delrapporter som har

givit ökad kunskap på området. Medvetenheten har ökat

om betydelsen av männens roll i jämställdhetsarbetet,

inte minst när det gäller deras ansvar för hem och barn.

Erfarenheter och resultat från tidigare projektsatsningar,

bl.a. med särskild s.k. pappautbildning, sprids nu

regionalt och lokalt. På utbildningsområdet har ett

flertal åtgärder vidtagits för att öka andelen kvinnor

bland forskare och professorer och för att främja

genusforskning. Det könsspecifika våldet mot kvinnor

har synliggjorts, bl.a. genom

Kvinnovåldskommissionens arbete. Regeringen har

sammantaget under år 1997 avsatt drygt 3 miljoner

kronor för att ytterligare motverka våld mot kvinnor.

Ett betydelsefullt arbete pågår för närvarande runt

om i landet för att stärka och utveckla formerna för

jämställdhetsarbetet. Målet är att integrera ett

jämställdhetsperspektiv i ordinarie verksamhet på alla

politikområden och på alla nivåer. På central nivå pågår

ett flertal aktiviteter inom regeringskansliet för att

utveckla metoder i detta arbete. Dessa innefattar bl.a.

särskild utbildning i jämställdhetskunskap, olika rutiner

för handläggning av ärenden m.m. samt uppföljning och

utvärdering.

På regional nivå har samtliga länsstyrelser utarbetat

strategier för länens jämställdhetsarbete under perioden

1997-2000. Strategierna är viktiga styrmedel för

jämställdhetsarbetet och kommer att vara en grund för

kommande analyser och bedömningar av de insatser

som görs på jämställdhetsområdet. Av länsstyrelsernas

årsredovisningar för budgetåret 1995/96 framgår att

vikten av att analysera och beakta ett

jämställdhetsperspektiv på alla sakområden vinner

insteg i länsstyrelsernas arbete och att arbetet med att

utveckla nya metoder och modeller för att integrera ett

jämställdhetsperspektiv i ordinarie uppgifter är på god

väg. De flesta län redovisar och har också utvecklat

rutiner och system för att kunna redovisa statistik och

fakta könsuppdelat. Regeringen kommer fortsatt att

följa jämställdhetsarbetet inom länsstyrelserna och

särskilt prioritera utvecklingen av metoder för att

införliva ett jämställdhetsperspektiv i alla sakområden.

På den lokala nivån genomför Svenska

kommunförbundet med medel från anslaget Särskilda

jämställdhetsåtgärder ett projekt i syfte att utveckla

former för jämställdhetsarbete i kommunerna.

Resultaten av projektet kommer att rapporteras till

regeringen under hösten 1997.

Den svenska jämställdhetspolitiken är föremål för ett

stort intresse i andra länder och det internationella

samarbetet på detta område är omfattande. Det gäller

inte minst inom FN där arbetet nu inriktas på att följa

upp de beslut som fattades under 1995 års

kvinnokonferens i Peking. Det gäller även i hög grad

inom EU. Under år 1996 och år 1997 har från svensk

sida stora ansträngningar lagst ner under EU:s

regeringskonferens för att jämställdhetsfrågorna skulle

få en starkare ställning i EU:s fördrag. Den förstärkning

som nu gjorts genom Amsterdamfördraget i fråga om

jämställdhet mellan kvinnor och män motsvarar i hög

grad de förslag som Sverige lämnat.

Framöver kommer frågor om metoder för att

införliva ett jämställdhetsperspektiv på alla

politikområden att få ökad betydelse. Resurser kommer

att avsättas för att intensifiera detta arbete. Den satsning

som påbörjats med utbildning i jämställdhetskunskap

kommer att fortsätta och breddas. Metoder för att

genomföra jämställdhetsanalyser kommer att utvecklas

och tillämpas. Vidare skall fortsatta satsningar göras på

information och kunskapsutveckling om kvinnors och

mäns skilda villkor och om de metoder som krävs för

att utjämna dessa skillnader.

Utredningen om fördelning av ekonomisk makt och

ekonomiska resurser mellan kvinnor och män lämnar i

januari 1998 sitt betänkande som kommer att utgöra ett

viktigt underlag för fortsatta diskussioner på området.

Betänkandet skall remissbehandlas.

Förslag kommer också att läggas fram för att

motverka våld mot kvinnor och för att öka kunskaperna

hos yrkesgrupper som på olika sätt kommer i kontakt

med kvinnor som utsätts för våld.

6.3 Anslag

C 1 Jämställdhetsombudsmannen

1995/96

Utgift

13 002

1

Anslag

s-

sparan

de

1 270

Därav

1996

Utgift

8 513

1997

Anslag

14 039

Utgifts

-

progno

s

15 309

1998

Förslag

13 943

1999

Beräkna

t

14 361

2000

Beräkna

t

14 736

1. Beloppen anges i tusental kronor

Från anslaget betalas kostnader för JämO med kansli

och för Jämställdhetsnämnden.

De övergripande målen för JämO är att främja

jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet och

verka för att jämställdhetslagens föreskrifter följs.

JämO:s verksamhet bedrivs i form av information och

rådgivning, uppföljning av kraven om aktiva åtgärder

samt genom att myndigheten bistår arbetstagare och

arbetssökande som anmäler överträdelse av förbuden

mot könsdiskriminering.

De huvudsakliga faktorer som styr utgifterna på

området är antalet anmälningar om könsdiskriminering

respektive arbetsgivares brist på aktiva åtgärder enligt

jämställdhetslagen. Vidare styrs utgifterna av JämO:s

insatser för att följa upp lagens krav på aktiva åtgärder

och för att fullgöra det informationsansvar som ålagts

myndigheten.

JämO:s årsredovisning visar att arbetsbelastningen

för myndigheten är fortsatt hög. En jämförelse mellan

budget och utfall för år 1995/96 visar att JämO inte

förbrukat hela sitt anslag. Det anslags-sparande på 1

270 tkr som fanns vid utgången av år 1995/96 förväntas

täcka eventuella underskott under kommande budgetår.

Prognosen för anslagsbelastningen under innevarande

budgetår visar att hela anslaget kommer att förbrukas.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

JämO:s årsredovisning visar goda resultat i förhållande

till de beslut som riksdagen fattat om verksamhetens

innehåll och inriktning. Den visar en fortsatt hög

arbetsbelastning när det gäller ärenden om aktiva

åtgärder och könsdiskriminering. Av årsredovisningen

framgår också att det är en fortsatt hög efterfrågan på

information, men att myndigheten har varit tvungen att

prioritera när det gäller medverkan i utbildnings- och

konferensverksamhet.

Årsredovisningen visar dessutom på vissa

förändringar när det gäller JämO:s resursanvändning,

bl.a. har området information minskat sin andel medan

frågor med anknytning till lönediskriminering har ökat.

JämO prioriterar i enlighet med regleringsbrevet för

år 1997 frågor om sexuella trakasserier och har bl.a.

publicerat en handbok om hanteringen av dessa frågor.

JämO har vidare föreslagit ändringar i

jämställdhetslagen bl.a. när det gäller skyddet mot

sexuella trakasserier. Regeringen har mot denna

bakgrund lämnat ett uppdrag för att se över frågan.

JämO:s större arbetsbelastning är bl.a. en följd av de

lagändringar som trädde i kraft den 1 juli 1994 och som

innebar att JämO fick tillsyn över hela arbetsmarknaden

när det gäller lagens krav på aktiva åtgärder och

upprättande av årliga jämställdhetsplaner. Antalet

anmälningar om lönediskriminering har också ökat

successivt. För att uppsatta mål skulle kunna uppnås

beslutade riksdagen på förslag av regeringen, som

nämnts tidigare, om att öka JämO:s anslag med 5

miljoner kronor fr.o.m. budgetåret 1997.

Myndigheten redovisar i första hand kvantitativa

resultat av verksamheten. Effekter av jämställd-

hetsarbete är svåra att mäta i ett kort perspektiv. Den

kvantitativa analysen visar att styckkostnaderna för

ärenden som rör aktiva åtgärder har ökat i jämförelse

med budgetåret 1994/95. Styckkostnaderna för

diskrimineringsärenden har minskat något. På

informationsområdet har styckkostnaderna på vissa

delområden ökat medan de har minskat på andra

delområden. På området arbetsvärdering redovisas

totalkostnaden för verksamhetsområdet. Under år 1997

kommer ett nytt ärendehanteringssystem att introduceras

vilket förväntas förbättra möjligheten att redovisa

tidsåtgång för enskilda ärenden.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV har lämnat revisionsberättelse utan invändning.

Regeringen anser det dock betydelsefullt att fortsätta

den dialog som förs med JämO när det gäller att

vidareutveckla uppföljningsbara mål för verksamheten.

Slutsatser

JämO har en central roll i arbetet för att främja

jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet.

Regeringen kommer noggrant att följa huruvida

ökningen av JämO:s anslag får avsedd effekt. För år

1998 föreslås oförändrat anslag vilket innebär att

anslaget beräknas till 13 943 000 miljoner kronor. För

år 1999 beräknas utgifterna till 14,4 miljoner kronor

och för år 2000 till 14,7 miljoner kronor.

C 2 Särskilda jämställdhetsåtgärder

1995/96

Utgift

16 3641

Reser-

vation

2

Därav

1996

Utgift

12 089

1997

Anslag

13 706

Utgifts

-

progno

s

46 4423

1998

Förslag

13 706

1999

Beräkna

t

13 706

2000

Beräkna

t

13 706

1. Beloppen anges i tusental kronor

2. Vid ingången av år 1997 fanns det en reservation på 32 736 tkr

under

 femte huvudtitelns uppförda reservationsanslag G 2. Särskilda

 jämställdhetsåtgärder från budgetåret 1995/96.

3. Enligt prognosen för år 1997 förväntas hela anslaget för år 1997

samt

 reservationen på reservationsanslaget G 2. Särsklda jämställdhetsåt-

 gärder från budgetåret 1995/96 förbrukas.

Från anslaget betalas kostnader för särskilda

jämställdhetsåtgärder som syftar till att främja

jämställdhet mellan kvinnor och män.

Inom ramen för anslaget genomförs

projektverksamhet och samlade satsningar m.m. för att

främja utvecklingen mot jämställdhet på särskilt

angelägna områden. Vidare prövas nya metoder och

modeller i jämställdhetsarbetet. Dessa är de faktorer

som huvudsakligen styr utgifterna under anslaget.

För informationssatsningar i syfte att öka fäders uttag

av föräldraledighet beviljade regeringen under 1996 tre

miljoner kronor till Riksförsäkringsverket för en tvåårig

informationskampanj.

En jämförelse mellan budget och utfall år 1995/96

visar att fyra femtedelar av anslaget har förbrukats.

Kostnaderna för vissa av de beslutade projekten betalas

ut först under innevarande budgetår. Enligt prognosen

för innevarande budgetår förväntas anslaget förbrukas.

Reservation från tidigare anslag för särskilda

jämställdhetsåtgärder finns under femte huvudtitelns

uppförda reservationsanslag G 2. Särskilda

jämställdhetsåtgärder från budgetåret 1995/96. Medel är

avsatta för utredningen om fördelningen av ekonomisk

makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män

samt för projekt som rör metoder för att införliva ett

jämställdhetsperspektiv på alla politikområden.

Regeringens överväganden

För år 1998 bör inriktningen vara fortsatt satsning på

utvecklings- och förändringsarbete som syftar till att

främja jämställdhet mellan kvinnor och män.

Regeringen föreslår 13 706 000 kronor för budgetåret

1998. För år 1999 och 2000 beräknas utgifterna till 13,7

miljoner kronor respektive år.

C 3 Bidrag till kvinnoorganisa-

tionernas centrala verksamhet

1995/96

Utgift

5149

1

Anslag

s-

sparan

de

0

Därav

1996

Utgift

2 574

1997

Anslag

3 432

Utgifts

-

progno

s

3 432

1998

Förslag

3 432

1999

Beräkna

t

3 432

2000

Beräkna

t

3 432

1. Beloppen redovisas i tusental kronor

Bidraget skall användas till kostnader för kvinno-

organisationernas centrala verksamhet samt för

förnyelse och utveckling av verksamheten.

Verksamheten regleras av förordningen (1982:865) om

statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala

verksam-het.

En jämförelse mellan budget och utfall budgetåret

1995/96 visar att de anvisade medlen tagits i anspråk.

Prognosen för anslagsbelastningen under innevarande

budgetår visar att anslaget kommer att förbrukas.

Regeringens överväganden

Resultatinformation

Det övergripande målet är att genom stödet stärka

kvinnornas ställning i samhället i syfte att uppnå

jämställdhet mellan kvinnor och män.

Under innevarande budgetår 1997 har 20

kvinnoorganisationer beviljats stöd. Tre nya

organisationer sökte stöd och en av dessa uppfyllde

kraven enligt förordningen.

Kvinnoorganisationernas medlemsantal fortsätter att

minska. För att göra det möjligt för kvinnoförbunden att

arbeta i andra former och engagera nya grupper av

kvinnor har stödets inriktning delvis förändrats och

bidragsreglerna reviderats genom förordningen

(1995:673). Stödet utgörs av ett grundbidrag och ett

rörligt bidrag. Det rörliga bidraget skall ses som ett

projektbidrag för utveckling och förnyelse av

kvinnoorganisationernas arbete.

En utvärdering av stödet kommer att ske under

kommande år.

Slutsatser

Kvinnoorganisationernas arbete med att utveckla och

förnya sin verksamhet bör ges fortsatt stöd. Även under

budgetåret 1998 bör nya organisationsformer och

nyskapande verksamheter prioriteras.

Regeringen föreslår 3432 000 kronor för budgetåret

1998. För år 1999 beräknas utgifterna till 3,4 miljoner

kronor och för år 2000 till 3,4 miljoner kronor.

7 Staten som arbetsgivare

7.1 Omfattning och ändamål

Området omfattar myndigheterna Arbetsgivarverket

(AgV) och Statens löne- och pensionsverk (SPV). AgV

är den statliga arbetsgivarorganisationen till vilken alla

statliga myndigheter är anslutna. Även vissa icke-

statliga arbetsgivare kan ansluta sig till organisationen.

SPV är central förvaltningsmyndighet för frågor som

rör den statliga tjänstepensioneringen, statens

grupplivförsäkring och centrala administrativa system,

allt i den utsträckning dessa frågor inte hör till någon

annan myndighet. Både AgV och SPV är

avgiftsfinansierade. För av AgV utförda stabsuppgifter

till regeringen disponerar regeringen ett ramanslag (D

1).

Området omfattar även utgifter för

personalpensionsförmåner, särskild löneskatt och

pensionskostnader m.m.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER)

1995/96

1996

1997

1998

1999

2000

22,4

13,7

8

044,3

8

103,8

8

216,1

8

369,7

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

Fr.o.m. budgetåret 1997 har ramanslaget Statliga

tjänstepensioner tillkommit. Utgifterna redovisades

tidigare under inkomsttiteln 5211, Statliga

pensionsavgifter, netto.

Större förändringar 1995/96 och 1997

Fr.o.m. den 1 juli 1995 betalar statliga arbetsgivare

lagstadgade arbetsgivaravgifter enligt samma regler som

andra arbetsgivare. Fr.o.m. den 1 januari 1998 ersätts

det nuvarande systemet med det schablonmässigt

beräknade lönekostnadspålägget för finansiering av

förmåner enligt kollektivavtal, med ett system med

myndighetsspecifika, försäkringstekniskt beräknade

premier.

En utvärdering av 1985 års personalpolitiska

proposition har skett. Regeringens bedömning redovisas

nedan.

Prioriteringar för 1998

En fortlöpande uppföljning av den personal- och

lönepolitiska utvecklingen vid statliga myndigheter skall

påbörjas. Regeringen kommer årligen att informera

riksdagen om denna utveckling.

Förslagen i den s.k. stabsmyndighetsöversynen som

redovisas i avsnittet En reformerad stabsorganisation

(utg.omr. 2) skall genomföras i de delar som berör

SPV.

7.2 Resultatbedöming

Viktiga mål för verksamhetsområdet är:

 Verksamhetsstödet till de statliga myndighetrna skall

vara effektivt.

 Den statliga arbetsgivarpolitiken skall

vidareutvecklas samt vara samordnad.

Då verksamhetsområdet är relativt begränsat, har

resultatbedömningarna gjorts under anslagsavsnitten.

7.3 Utvärdering av den

arbetsgivarpolitiska delegeringen

Bakgrund

En omfattande delegering från regeringen till

myndigheterna av befogenheter inom det

arbetsgivarpolitiska området har skett under de senaste

tio åren. Ombildningen av den statliga

arbetsgivarorganisationen den 1 juli 1994 kan ses som

en slutpunkt i dessa delegeringssträvanden. I

riksdagsbehandlingen av propositionen En ombildning

av arbetsgivarorganisationen för det statliga området

(prop. 1993/94:77) underströks behovet av att

verksamheten i den nya organisationen följs upp och att

en utvärdering sker ganska snart (bet. 1993/94:KU19,

rskr. 1993/94:264).

Regeringen tillkallade i januari 1996 en särskild

utredare (dir.1996:2) med uppdrag att

 göra en samlad bedömning av effekterna av 1985

års personalpolitiska proposition

 analysera 1994 års ombildning av

arbetsgivarorganisationen för det statliga området

 lämna förslag om hur den personal- och

lönepolitiska utvecklingen vid statliga myndigheter

fortlöpande skall kunna följas av regeringen på ett

överblickbart sätt.

Utredningen överlämnade i början av mars 1997 sitt

betänkande Arbetsgivarpolitik i staten (SOU 1997:48).

Betänkandet har remissbehandlats. En

sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i

Finansdepartementet (dnr Fi97/1071).

Utredningens slutsatser och förslag

Delegeringarna har i stort fungerat väl

Parallellt med införandet av resultatstyrning och

ramanslagssystem har regeringen delegerat

arbetsgivarpolitiken till myndigheterna och i stort

överlåtit åt dem att enskilt och tillsammans utforma

personal- och arbetsgivarpolitiken efter egna behov och

ta ansvar för alla dess kostnader. Ett syfte med

delegeringen har varit att myndigheterna skall kunna

använda arbetsgivarpolitiken som ett medel att nå

resultatmålen med högre effektivitet.

Med stöd av befintligt underlag och en rad intervjuer

med företrädare för Regeringskansliet, chefer inom

myndigheter samt fackliga organisationer har

utredningen gjort den bedömningen att den

arbetsgivarpolitiska delegeringen till myndigheterna i

stort sett har fungerat väl.

Myndigheterna har använt sig av de delegerade

befogenheterna för att utveckla och förnya

verksamheten. Det har inte varit möjligt att precisera i

vilken omfattning detta har medfört en effektivare statlig

verksamhet. Utredningen konstaterar att myndigheterna

har fått de nödvändiga verktygen för att bära upp

arbetsgivarrollen, men finner också indikationer på att

myndigheterna ännu inte har lärt sig utnyttja dem fullt

ut. Dessa iakttagelser utgör dock enligt utredningen inte

skäl att i viktiga avseenden ändra nuvarande system.

Lönepolitiken

Budgetåret 1993/94 infördes ramanslagssystemet, vilket

var en förutsättning för att regeringen skulle delegera

arbetsgivaransvaret och ombilda Statens

arbetsgivarverk. Avtalsrörelsen 1993-95 är den första

och enda genomgripande centrala avtalsrörelse som

förts med den nya ordningen. Utredningen påpekar att

tiden är för kort för att tillåta några mer bestämda

slutsatser. Vidare är det svårt att med säkerhet fastslå

om förändrat beteende i olika avseenden är avhängigt

Arbetsgivarverkets nya roll eller beror på andra

omständigheter.

Det underlag som utredningen analyserat tyder dock

på att reformerna har haft avsedd effekt och att

utvecklingen gått i rätt riktning. En klarare

gränsdragning mellan regeringen och myndigheterna i

förhandlingsfrågor har åstadkommits. Lönepolitiken i

myndigheterna har börjat utvecklas på ett sådant sätt att

de statliga verksamheterna bör kunna bli effektivare.

Staten har inte blivit löneledande på arbetsmarknaden.

Arbetsgivarna har i huvudsak visat sig ha tillräcklig

mognad för att systemet skall fungera, men

myndigheterna behöver utveckla sin

arbetsgivarkompetens både internt och i samverkan.

I övrigt finner utredningen att samverkan med andra

arbetsgivarorganisationer förbättrats.

Ramanslagssystemet har medfört minskade

konfliktrisker bl.a. genom kopplingen i

anslagsuppräkningen till löneutvecklingen på den privata

sektorn. Vidare har lönesättningen blivit mer

verksamhetsanpassad. De risker som befarades att

ramanslagssystemet skulle leda till centralisering och

motverka verksamhetsanpassade avtal har inte

bekräftats.

Utredningen konstaterar att det finns ett mindre antal

myndigheter som genomfört stora lönehöjningar i

jämförelse med andra men utredningen har inte haft

möjlighet att bedöma om dessa höjningar varit

befogade.

Utredningen anser att ramanslagssystemet bör

tillämpas även fortsättningsvis. Utredningen har

diskuterat om nuvarande index för

ramanslagsuppräkningen, som redovisar

arbetskostnadsutvecklingen inom den konkurrensutsatta

sektorn, bör ersättas av ett index som beskriver

löneutvecklingen inom en bredare del av

arbetsmarknaden. Utredningen anser att ett sådant index

skulle fluktuera mindre mellan åren men pekar också på

att en eventuell breddning av indexet måste föregås av

en noggrann genomgång av statistikfångstmöjligheterna.

Utredningen menar vidare att reformerna har fungerat

under så kort tid att man bör vara restriktiv med att

göra justeringar och att det finns anledning att slå vakt

om det förtroende som finns för nuvarande system hos

berörda parter.

Arbetsgivarverket

Utredningens allmänna bedömning är att den nya

arbetsgivarorganisationen har fungerat tillfredsställande.

Av intervjuer och annat underlag framgår att

myndigheterna tar ökat ansvar för arbetsgivarpolitiken

och att de anser sig kunna påverka Arbetsgivarverket i

rimlig grad.

Samverkan med övriga arbetsgivarorganisationer har

också fungerat väl och verket betraktas numera som en

arbetsgivarorganisation med samma status som andra.

Konstruktionen med Arbetsgivarverket som både

myndighet och intresseorganisation kan dock innebära

risk för konflikter. Regeringen är beroende av

Arbetsgivarverkets expertroll och har alltid rätt att

begära att verket skall utföra de uppgifter som

regeringen bestämmer. Men regeringen bör inte lägga

sådana uppdrag på verket som kan tvinga in det i

konflikt med sina medlemmar. Utredningen förutsätter

att sådana konfliktrisker upptäcks och undviks i dialog

med verket innan särskilda uppdrag ges.

Konstruktionen med ett stort arbetsgivarkollegium

(120 myndighetsföreträdare) med betydande

beslutsbefogenheter är dock något tungarbetad.

Utredningen föreslår därför att kollegiet genom ändring

i verkets instruktion ges större möjligheter att delegera

befogenheter till styrelsen. I övrigt finner utredningen

inte skäl att föreslå några ändringar i nuvarande

ordning.

Områden som måste uppmärksammas

Det finns enligt utredningen på många myndigheter ett

antal problem inom det personal- och lönepolitiska

området som är av sådan art att myndigheterna måste

prioritera hanteringen av dem. Om så inte sker kommer

det att påverka effektiviteten inom hela

statsförvaltningen. De områden som särskilt behöver

uppmärksammas är enligt utredningen

 behovet av strategisk kompetensförsörjning

 behovet av rörlighet bland anställda, framför allt

bland chefer.

Mål- och resultatstyrning och delegerad

arbetsgivarpolitik kräver en annan ledarprofil än

regelstyrning. Inte minst krävs det att också chefer på

mellannivå agerar som goda arbetsgivare.

Chefsförsörjningen är en strategisk fråga för

myndigheterna som måste ges prioritet. Utredningen

understryker i detta sammanhang regeringens ansvar för

chefsförsörjningen på högsta nivå. Regeringens

chefspolicy för myndighetschefer bör tjäna som

föredöme för myndigheterna.

Utredningen pekar också på att många myndigheter

upplever betydande problem att rekrytera och behålla

särskilt konkurrensutsatt kompetens. Utredningen

varnar dock för att överdriva problemet. Det är trots allt

en mindre del statsanställda som privata företag är

beredda att erbjuda avsevärt bättre anställningsvillkor.

Den statliga sektorn har låg rörlighet hos anställda

som är födda på 1940-talet, medan rörligheten hos

yngre grupper är betydande. Utredningen menar att om

denna utveckling inte bryts, riskerar statsförvaltningen

att få betydande kompetensproblem när de som i dag är

omkring femtio år skall gå i pension.

Behovet av rörlighet är särskilt stort för chefer.

Många myndigheter har infört tidsbegränsade

chefsförordnanden, utan att rörligheten därigenom

påverkats i tillräcklig utsträckning. Utredningen anser

inte att rörligheten skulle förbättras nämnvärt om

regeringen föreskriver vilka medel tidsbegränsade

förordnanden eller annat som skall användas.

Däremot är det viktigt att regeringen kräver av

myndigheterna att rörligheten är tillräcklig för att

myndigheten skall ha rätt kompetens.

Utredningen framhåller att ovan nämnda problem i

allt väsentligt är sådana att myndigheterna själva måste

lösa dem med de befogenheter de numera har.

Regeringens uppgift

Delegeringarna och resultatstyrningen innebär inte att

regeringen enbart bör uppträda som beställare av

resultat. Utredningen framhåller att regeringen också

har rollen som ägare av statlig verksamhet och

därmed ett allmänt ansvar för hur den utförs. En del i

denna ägarroll är att formulera grundläggande krav på

myndigheternas arbetsgivarpolitik, skapa förutsättningar

för att kraven kan tillgodoses och följa upp att de

efterlevs.

Regeringens krav på myndigheterna skall inte avse

enskildheter i deras arbetsgivarpolitik utan utgå från en

helhetsbedömning. Mot bakgrund av de analyser och

bedömningar som utredningen gjort anser den att det

grundläggande kravet som regeringen bör ställa på

myndigheterna är att de skall bedriva

arbetsgivarpolitiken så att rätt kompetens finns för att

åstadkomma efterfrågat resultat.

Utredningen har också diskuterat om regeringens

krav på myndigheterna skall ta sig uttryck i allmänna

riktlinjer för den statliga personalpolitiken. Utredningen

anser att de arbetsgivarpolitiska frågorna får en mer

ändamålsenlig behandling hos myndigheterna om

regeringen, i stället för att formulera riktlinjer, kräver

att myndigheterna själva skall sätta mål för sin

kompetensförsörjning både utifrån dagens och

framtidens behov. De kan själva bäst bedöma vilken

kompetens som behövs för att verksamheten skall

åstadkomma ett visst resultat.

Ett flexibelt uppföljningssystem

Utredningen har sett det som en av sina viktigaste

uppgifter att föreslå ett uppföljningssystem som medför

att regeringen bättre skall kunna följa upp

myndigheternas arbetsgivarpolitik. Uppföljning är en

viktig styrmetod. Vetskapen om att uppföljning sker

stimulerar myndigheterna att prioritera

arbetsgivarpolitiken och agera tydligare som

arbetsgivare.

Utredningen föreslår att regeringen successivt bygger

upp ett koncerngemensamt och flexibelt

uppföljningssystem. Myndigheternas verksamhet

varierar, vilket gör flexibilitet nödvändig. En flexibel

uppföljning bör enligt utredningen kunna nås, dels

genom ett allmänt krav på redovisning av hur

arbetsgivarpolitiken bedrivits som gäller för alla

myndigheter, dels genom en mer detaljerad

verksamhets- och situationsanpassad redovisning där

regeringen finner det befogat med en sådan.

En viktig princip i uppföljningen är att den skall

ansluta till redan existerande uppföljning av verksamhet

och resultat inom budgetprocessen. Den bakomliggande

arbetsgivarpolitiken bör således kunna följas parallellt

med befintlig resultatuppföljning.

Utredningen har funnit att det är främst de strategiskt

viktiga kompetensfrågorna inom statsförvaltningen som

regeringen aktivt behöver följa upp. Den föreslår att

regeringen ställer krav på att myndigheterna i sin

årsredovisning redovisar hur de använt

arbetsgivarpolitiken för att klara sin

kompetensförsörjning uppdelad i lednings- kärn- och

stödkompetens samt anger vilka mål som gäller för

denna. Tydliga krav i detta avseende är grunden för

regeringens uppföljning av myndigheternas

arbetsgivarpolitik. Ytterligare krav, utöver detta

allmänna redovisningskrav, kan regeringen vid behov

ställa i enskilda myndigheters regleringsbrev.

Vidare är det viktigt för regeringen att lönepolitiken

följs upp på ett överblickbart sätt. Det

uppföljningssystem som utredningen här förordar

innebär, dels att varje myndighet rapporterar om sin

lönepolitik, dels att Arbetsgivarverket till regeringen

redovisar den samlade löneutvecklingen och dess

fördelning på kategorier av anställda och myndigheter.

Regeringen måste precisera sina krav på statistik från

Arbetsgivarverket. Regeringen behöver både kunna se

helheten och helheten nedbruten till varje enskild

myndighet.

Utredningen understryker att ett uppföljningssystem

av här angivet slag måste utvecklas parallellt med att

kompetensen för uppföljningen inom Regeringskansliet

utvecklas. Den styrande effekten av uppföljningen

bestäms i hög grad av att lämnad redovisning får en

kvalificerad behandling. Utredningen förutsätter att det

kommer finnas en central utbildnings- och stödfunktion

för dessa frågor inom Regeringskansliet.

Regeringens styrning och uppföljning

Regeringens bedömning:

Mot bakgrund av den gjorda utvärderingen finner

regeringen inte skäl att ändra nuvarande system med

den arbetsgivarpolitiska delegeringen.

Regeringen kommer dock att ställa ökade krav på

myndigheterna att driva sin arbetsgivarpolitik så, att

kompetensförsörjningen så långt möjligt säkerställs.

Myndigheterna skall redovisa sin kompetensförsörjning

och vilka mål som gäller för denna. I anslutning härtill

kommer regeringen också att begära redovisning av

rörligheten bland de anställda, framför allt bland chefer,

och av planerade åtgärder för att förbättra denna.

Regeringen avser vidare att införa ett system med

årlig uppföljning av myndigheternas lönepolitik dels

genom redovisning från myndigheterna, dels genom

preciserade krav på statistik från Arbetsgivarverket om

lönepolitiken och dess samlade utfall.

Regeringen kommer att sammanställa och analysera

de uppgifter som på nämnda sätt tas fram och använda

dem som komplement till redan befintlig

resultatuppföljning inom budgetprocessens ram.

Med hjälp av den överblick som fås genom en sådan

samlad och fortlöpande uppföljning avser regeringen

också att regelbundet informera riksdagen om den

arbetsgivarpolitiska utvecklingen i stort.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak

med regeringens bedömning.

Remissinstanserna: Nästan samtliga remissinstanser

instämmer i utredningens bedömningar och bifaller i

huvudsak dess förslag till uppföljningssystem. I

allmänhet bedöms erfarenheterna och effekterna av det

delegerade ansvaret som goda, samtidigt som det

betonas att ett central uppföljningssystem kan bidra till

en fortsatt effektivisering av arbetsgivarpolitiken. I

enlighet med utredningens bedömning anser också

flertalet remissinstanser det vara av stor vikt att

uppföljningssystemet kännetecknas av en hög grad av

flexibilitet och inte blir för betungande för

myndigheterna. Flera remissinstanser betonar också

betydelsen av att Regeringskansliets kompetens att följa

upp myndigheternas arbetsgivarpolitik utvecklas

ytterligare.

Riksrevisionsverket anser att utredningen inte gjort

någon egentlig prövning av Arbetsgivarverkets roll och

ställning men delar uppfattningen att det är för tidigt

med en mer omfattande utvärdering. Socialstyrelsen

avstyrker utredningens förslag till uppföljningssystem,

med motiveringen att ett sådant system skulle bli alltför

omfattande, samtidigt som dess resultat skulle vara av

ringa värde för regeringen i dess övergripande ansvar

för statens personalpolitik.

Skälen för regeringens bedömning:

En utgångspunkt för 1985 års personalpolitiska

proposition var att bättre anpassa personalpolitiken i

olika statliga verksamheter till de skilda miljöer i vilka

de verkade. Tanken på att i allt utforma en enhetlig

personalpolitik för hela statsförvaltningen övergavs.

Utvecklingen har också tydligt gått mot ökad flexibilitet

och variation i utformningen av personalpolitiken. Den

statliga arbetsgivarpolitiken har nu decentraliserats så

långt det rimligen går. Internationella jämförelser visar

att ingen annan statsförvaltning inom OECD-länderna

nått lika långt i detta hänseende.

Utvärderingen har visat att erfarenheterna av detta

system hittills är i stort sett goda. Regeringen finner därför

inte anledning att i väsentliga avseenden ompröva gällande

ordning. Den delegerade arbetsgivarpolitiken ligger således

fast.

Arbetsgivarverkets funktion och ställning

Arbetsgivarverkets dubbla funktion att vara en från

regeringen fristående arbetsgivarorganisation för statliga

myndigheter och samtidigt vara en myndighet under

regeringen med vissa stabsuppgifter är unik. Regeringen

delar utredningens allmänna bedömning att denna

konstruktion, trots de konfliktrisker som befarades vid

reformens införande, har fungerat tillfredsställande.

Regeringen kommer för sin uppföljning att i ökad

utsträckning behöva använda sig av Arbetsgivarverket i

dess stabsroll för t.ex. redovisning av statistik och

analys av kollektivavtal. Regeringen är samtidigt väl

medveten om att detta bör ske så att

arbetsgivarorganisationens fristående funktion vad gäller

ansvaret för kollektivavtal och dess kostnader inte

ifrågasätts.

Utredningen framhåller att verkets stora

arbetsgivarkollegium har medfört något tungarbetade

beslutsprocesser. Regeringen kommer med anledning

härav att ändra verkets instruktion så att kollegiet ges

större möjligheter att delegera beslutsbefogenheter till

styrelsen. Regeringen finner det dock angeläget att

betona kollegiets ansvar för den statliga

arbetsgivarpolitiken och att myndigheternas företrädare

i kollegiet utgörs av myndighetschefer.

Behovet av fortlöpande uppföljning

En i alla avseenden enhetlig statlig personalpolitik finns

inte och det är inte heller regeringens avsikt att

åstadkomma någon sådan. Den delegerade

arbetsgivarpolitiken skall vara ett verksamhetsanpassat

instrument för en effektivare statsförvaltning. Den bör

vara varierad och flexibel. Just detta förhållande är det

starkaste skälet till att en effektiv och fortlöpande

överblick behövs från regeringens sida som underlag för

dess resultatstyrning. Regeringen delar därför

utredningens bedömning att en kontinuerlig uppföljning

av myndigheternas arbetsgivarpolitik är viktig och bör

bidra till en fortsatt positiv utveckling inom området.

Regeringen avser att använda sig av utredningens

förslag till uppföljningssystem och ålägga

myndigheterna att fortlöpande redovisa sin

kompetensförsörjning och dess mål i syfte att etablera

ett styrinstrument för en effektivare arbetsgivarpolitik.

Det uppföljningssystem som utredningen föreslår har

tre grundläggande syften:

 att förse regering och riksdag med regelbunden

information om effekterna av myndigheternas

arbetsgivarpolitik,

 att möjliggöra identifiering av eventuella

problemområden, vad gäller såväl

arbetsgivarpolitiken i stort som i dess enskildheter,

 och att inom ramen för det delegerade ansvaret

utgöra ett centralt styrinstrument för att ytterligare

effektivisera statsförvaltningen.

En av de grundläggande tankarna bakom

uppföljningsystemet är således att myndigheterna i

allmänhet skall komma att prioritera strategiska

arbetsgivarpolitiska frågor i högre grad än tidigare.

Uppföljningsystemet skall också bidra till att särskilda

problemområden kan belysas och analyseras.

Regeringens avsikt är att fortlöpande informera

riksdagen om den arbetsgivarpolitiska utvecklingen i

stort.

Uppföljningssystemets utformning

Utredningen framhåller att uppföljningssystemet bör

bygga på en hög grad av flexibilitet. Detta är inte minst

viktigt då myndigheternas verksamheter,

personalstrukturer etc. i hög grad skiljer sig åt.

Regeringen delar denna bedömning och anser därför att

uppföljningssystemet bör vara tvådelat: dels en årlig

allmän uppföljning, dels en särskild behovsrelaterad

uppföljning. För att uppfylla kraven på flexibilitet

kommer den särskilda uppföljningen att utgå från

myndigheternas egna definitioner av personalkompetens

etc. Denna typ av uppföljning blir aktuell först då ett

problemområde identifierats genom den allmänna

uppföljningen. En särskild uppföljning får då tre

huvudsakliga syften: att avgöra om ett problem

verkligen föreligger, och om så visar sig vara fallet, att

göra myndigheten uppmärksam på problemets

omfattning, samt, om inte detta är tillräckligt för att

avhjälpa problemet, att möjliggöra för regeringen och

myndigheten att gemensamt nå detta mål.

Utredningen betonar vidare vikten av att

uppföljningssystemet ansluter till redan befintliga

uppföljningsprocesser. Riskerna med ett alltför

komplicerat uppföljningssystem har också betonats av

en del remissinstanser. Regeringen är väl medveten om

dessa risker och anser det vara av största vikt att

uppföljningsystemet inte upplevs som för betungande av

myndigheterna och departementen. Regeringens krav på

redovisning kommer därför att ansluta till redan

etablerade uppföljningsprocesser, och en stor del av det

ytterligare redovisningsansvar som myndigheterna

därigenom åläggs kommer att följa det system som

redan i dag tillämpas för inrapportering av lönestatistik

till Arbetsgivarverket. I linje med utredningens förslag

kommer myndigheterna därvid åläggas att redogöra för

sin kompetensförsörjning och dess mål. Vad gäller

myndigheternas lönepolitik och dess samlade utfall

avser regeringen att utöver redovisning från

myndigheterna ställa preciserade krav på statistik från

Arbetsgivarverket. Uppföljningens utfall kommer också

att behandlas i de mål- och resultatdialoger som

departementen bedriver med myndigheternas ledning.

Flera remissinstanser ansluter sig till utredningens

bedömning att uppföljningssystemet bör etableras

successivt, i takt med att kompetensen att hantera denna

typ av frågor utvecklas inom myndigheter och

departement. Regeringen delar denna bedömning och

avser att börja med enkla och tydliga krav på

redovisning som också är relevanta för myndigheterna

själva.

Redovisningskraven utgår från tre övergripande

kompetensnivåer: ledarskapskompetens, kärnkompetens

och stödkompetens, där ledarskapskompetensen tillmäts

särskild betydelse. Inom ramen för dessa

kompetensnivåer kommer redovisningskraven att

fokuseras på de områden som bedöms vara av särskild

strategisk betydelse för kompetensförsörjningen. Till

dessa områden räknas myndigheternas lönesituation,

personalrörlighet och personalens ålders- och

könsfördelning.

Ledarskapskompetensen av särskild betydelse

Ledarskapskompetens är av avgörande betydelse för

effektivitet och bra resultat inom den statliga sektorn.

Regeringen avser att under nästa år, i anslutning till

förvaltningspolitiska kommissionens betänkande I

medborgarnas tjänst (SOU 1997:57), återkomma till

riksdagen i denna fråga.

Behovet att öka rörligheten är särskilt stort bland

chefer på nivåerna under myndighetschefen. Riksdagen

har efter förslag från Riksdagens revisorer efterlyst att

nya modeller för chefsavveckling utvecklas, och att

regeringen tydliggör intentionerna med tidsbegränsade

förordnanden samt utarbetar en ny modell för dessa för

att öka rörligheten bland chefer (bet. 1995/96:AU10,

rskr. 1995/96:220). Regeringen delar utredningens

bedömning att rörligheten knappast blir bättre av att

regeringen föreskriver vilka medel som skall användas.

Myndigheterna bör själva, med de befogenheter de har

fått, kunna välja lämpliga metoder att öka rörligheten.

Regeringen anser att ett uppföljningssystem med

återkommande krav på myndigheterna att redovisa sin

kompetensförsörjning och dess mål bör kunna ge en

tillräckligt styrande effekt också vad avser ökad

rörlighet bland chefer.

Kompetensutveckling inom Regeringskansliet

Utredningen och flera remissinstanser framhåller att

Regeringskansliets kompetens att hantera denna typ av

frågor behöver stärkas. Regeringen anser att den nya

arbetsgivarpolitiska uppföljningen bör bli ett viktigt

komplement till övrig resultatuppföljning om den

används rätt. Regeringen kommer därför att genomföra

utbildningar och andra insatser i syfte att utveckla

kompetensen inom departementen så att uppföljningen

både förbereds och används på ett kvalificerat sätt.

7.4 Arbetsmarknadsutskottets

betänkande 1995/96:AU10

I bet. 1995/96 AU:10, yrkande nr 2, har riksdagen givit

regeringen till känna vad utskottet anfört med anledning

av revisorernas yrkande om tidsbegränsade

chefsförordnande och chefsavveckling m.m.

I betänkandet anges bl.a. att en fråga för den statliga

personalpolitiken är höga chefers löner och

fallskärmsavtal. Chefsskapet i statliga bolag eller verk

får inte ses som någon form av statliga förläningar.

Frågan om avgångsvederlag från befattningar vid

statliga bolag bör ses över i samband med det arbete

som revisorerna föreslår att regeringen skall göra för att

ta fram nya modeller för chefsavveckling och

tidsbegränsade förordnanden.

Statliga bolag

Regeringen beslutade den 3 februari 1994 om riktlinjer

rörande anställningsvillkor för personer i

företagsledande eller därmed jämförlig ställning för

tillämpning i regeringens förvaltning av sådana företag

som är helägda av staten.

De senaste årens dialoger och uppföljningar mellan

företrädare för staten som ägare och bolagsstyrelser

visade att dessa riktlinjer behövde kompletteras och

förtydligas i ett antal avseenden.

Regeringskansliet beslutade hösten 1996 att, som ett

led i den pågående översynen av förvaltningspolitiken,

genomföra en översyn, m.m. av regeringens riktlinjer

angående anställningsvillkor för ledande

befattninghavare inom aktiebolag där staten har ett

ägarintresse.

Översynen genomfördes av utomstående revisorer

och omfattade ca 200 bolag och 400 företagsledare.

Revisorerna utgick från 1994 års riktlinjebeslut.

Riktlinjerna omfattade personer i företagsledande eller

därmed jämförlig ställning i bolag som är helägda av

staten samt bolagens dotterbolag. När det gällde

Finansdepartementets bolag omfattade undersökningen

även dotter-dotterbolag. De generella slutsatser som

drogs av undersökningen var bl.a. att de gamla

riktlinjerna var ofullständiga och inte tillräckligt kända,

att följsamheten var bättre i moderbolag än i

dotterbolag, att de företag som utnyttjat modellavtal har

bättre följsamhet, att åtskilliga avtal som tecknats efter

riktlinjebeslutet har brister, att det finns en klar trend

mot bättre avtal och redovisning de senaste två åren

men att det alltjämt finns stort utrymme för

förbättringar.

Undersökningen visade alltså att det fanns behov av

kraftfulla åtgärder. Mot denna bakgrund beslutade

regeringen den 5 december 1996 att upphäva

riktlinjebeslutet från 1994 och antog nya riktlinjer

rörande anställningsvillkor för personer i

företagsledande eller därmed jämförlig ställning.

Riktlinjerna avser bolag som är helägda av staten. I

bolag där staten är delägare bör riktlinjerna så långs

möjligt tillämpas efter en dialog med övriga aktieägare.

Berörda statsråd har informerat styrelserna i

respektive bolag om de nya riktlinjerna och på vikten av

att dessa efterlevs. I den mån det finns avvikelser skall

villkoren så långt möjligt anpassas till riktlinjerna.

Undersökningen har i sig lett till att en del brister har

uppmärksammats och rättats till, vilket är positivt.

Regeringen förutsätter att den ökade fokuseringen på

riktlinjerna kommer att leda till att de efterlevs bättre.

En ny genomgång av efterlevnaden av de nya

riktlinjerna skall göras om ca ett år.

Statliga myndigheter

För myndighetschefer har förordningen (1991:1160) om

förordnandepension m.m. fr.o.m. den 1 oktober 1995

ersatts av en ny förordning, förordningen (1995:1038)

om statliga chefspensioner m.m. De äldre

bestämmelserna tillämpas dock fortfarande på den som

den 30 september 1995 omfattades av den gamla

förordningen.

De nya reglerna innebär i huvudsak följande.

 En myndighetschef som inte erbjuds fortsatt

anställning har rätt till avgångsvederlag .

Avgångsvederlaget utgörs av den pensionsgrundande

lönen i anställningen och betalas ut under högst 24

månader. Vederlaget betalas ut månadsvis och skall

minskas med bl.a. inkomst av anställning eller annat

förvärvsarbete.

 En myndighetschef som har fyllt 55 år och inte

erbjuds fortsatt anställning har rätt till pension i

stället för avgångsvderlag om han eller hon har

minst sex års chefsanställning i oavbruten följd.

 En myndighetschef som har fyllt 60 år kan avböja

erbjudande om fortsatt anställning och välja att gå i

pension om han eller hon har minst tolv års

oavbruten chefsanställning.

 Samordning sker, liksom tidigare, med bl.a.

inkomst av anställning och annat förvärvsarbete före

65 års ålder. I chefspensionsförordningen har en

viss skärpning av reglerna för beräkning av

samordningsavdraget skett, så att vid beräkningen

bortses från endast ett, i stället för som tidigare, två

basbelopp.

7.5 Anslag

D 1 Stabsuppgifter vid

Arbetsgivarverket

1995/96

Utgift

1 457

Anslags

-

sparand

e

6 567

Därav

1996

Utgift

1 067

1997

Anslag

3 000

Utgifts-

progno

s

3 000

1998

Förslag

3 000

1999

Beräknat

3 000

2000

Beräknat

3 000

1. Beloppen anges i tusental kronor.

Anslaget är avsett för sådana stabsuppgifter som

regeringen kan komma att efterfråga hos

Arbetsgivarverket (AgV) och som normalt inte ingår i

AgV:s arbete. De utgifter som belastar anslaget är bl.a.

medlemsavgifter för de samnordiska institutionerna,

särskilda beställningar/uppdrag från regeringen,

utgivning av författningssamling (AgVFS),

överklagandeärenden och AgV:s funktion enligt

beredskapsförordningen.

Under budgetåren 1995/96 och 1997 dominerar

ersättningar för överklagandeärenden och förhandlings-

och utredningsuppdrag.

Regeringen kommer under hösten 1997 att besluta

om viss bortföring av det anslagssparande som

ackumulerats. Anslagssparandet kommer att finansiera

utgifter inom utgiftsområde 2 på tilläggsbudgeten.

Regeringens överväganden

Mot bakgrund av vad som sägs i avsnittet Utvärdering

av den arbetsgivarpolitiska delegeringen om

regeringens avsikt att införa en modell för uppföljning

av arbetsgivarpolitiken kommer regeringen att ge AgV

nya uppdrag. Det är därför rimligt att nuvarande

anslagsnivå bibehålls

Revisionen av detta anslag görs som en del av

Revisionskontorets vid Regeringskansliet revision av

Finansdepartementet. Regeringen konstaterar att någon

invändning inte riktats mot Finansdepartementet.

Regeringen föreslår att 3 000 000 kronor anvisas för

budgetåret 1998.

D 2 Statliga tjänstepensioner m.m.

1997

Anslag

8 027

000

1

Utgifts-

prognos

8 008

000

1998

Förslag

8 042

900

1999

Beräknat

8 155

200

2000

Beräknat

8 308

800

1. Beloppen anges i tusental kronor

Anslaget avser utgifter för personalpensionsförmåner,

särskild löneskatt på pensionskostnader m.m.

Personalpensionsförmånerna styrs av kollektivavtal.

Motsvarande inkomster utgörs främst av de

försäkringsmässigt beräknade premier som statliga

arbetsgivare från den 1 januari 1998 skall betala (prop.

1996/97:1 finansplan s. 104 avsnitt 5.6, bet.

1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53) och som redovisas

under inkomsttiteln Statliga pensionsavgifter.

Inkomsterna på inkomsttiteln kommer inte att

överensstämma med utgifterna på anslaget. Detta beror

på att de försäkringsmässigt beräknade premier som

redovisas på inkomsttiteln avser värdet av intjänade

pensionsrätter för aktiv personal ett visst år medan

anslaget belastas med de pensioner som utbetalas

samma år.

Regeringens överväganden

Anslutning av icke-statliga arbetsgivare till det statliga

finansieringssystemet för tjänstepensioner m.m.

För ett antal icke-statliga arbetsgivare gäller att de

anställda omfattas av den statliga tjänstepensioneringen,

tjänstegrupplivförsäkringen och/eller

personskadeavtalet. I fråga om vissa arbetsgivare, där

anställningsvillkoren liknar dem hos staten, och vissa

statsunderstödda teater-, musik och kulturinstitutioner

regleras detta i förordningar eller särskilda beslut.

Förmånerna är de statliga kollektivavtalens med vissa i

förordningarna givna avvikelser. Anslutning av nya

icke-statliga arbetsgivare till förmånssystemen har skett

med stöd av riksdagens beslut. De senaste

riksdagsbesluten avsåg anslutning av Carl och Olga

Milles Lidingöhem och Thielska galleriet (prop.

1985/86:100 bilaga 10, bet. 1985/86KrU18, rskr.

1985/86:192) och möjlighet att ansluta fria

teatergrupper (prop. 1991/92:100 bil. 12, bet.

1991/92:KrU20, rskr. 1991/92:217). För vissa andra

arbetsgivare, som omfattats av lagen (1965:576) om

ställföreträdare för kommun vid vissa

avtalsförhandlingar m.m., gäller att de anställda

omfattas av de statliga kollektivavtalen. Enligt vad som

uttalades då lagen upphävdes (prop. 1993/94:77, bet.

1993/94:KU19) kan dessa arbetsgivares anställda även

fortsättningsvis omfattas av de statliga förmånssystemet.

Båda dessa kategorier av arbetsgivare ingår i det statliga

finansieringssystemet för tjänstepensioner m.m. genom

att avgifter eller lönekostnadspålägg tillförs

inkomsttiteln 5211 Statliga tjänstepensioner och

utgående förmåner belastar anslaget.

I Arbetsgivarverkets nya roll (prop. 1993/94:77, bet.

1993/94:KU19) ingår att verket kan anta frivilliga

medlemmar. De arbetsgivare som Arbetsgivarverket

företräder och som tillämpar i huvudsak samma

kollektivavtal, bör kunna ingå i samma kollektiv när det

gäller en försäkringsmässig utjämning av kostnaderna

för tjänstepensioner och andra trygghetsförmåner. Det

finns därmed en koppling mellan frågan om

Arbetsgivarverket skall få i uppdrag att företräda en

arbetsgivare och ett beslut om en eventuell anslutning

till de nämnda statliga avtalsförmånerna. Det är

önskvärt att frågan om ett sådant uppdrag kan avgöras

utan att ett beslut av riksdagen behöver avvaktas.

Sedan de schablonmässigt beräknade pensions- och

grupplivavgifterna respektive lönekostnadspåläggen

fr.o.m. år 1998 ersätts med försäkringsmässigt

beräknade premier kommer ett beslut om att låta en

arbetsgivare ingå i det statliga finansieringssystemet för

tjänstepensioner och vissa andra avtalsförmåner att vara

kostnadsmässigt neutralt för statsbudgeten.

Samordning av reservpension med allmän

tilläggspension

Reservpensioner betalas enligt äldre bestämmelser till

dem som tjänstgjort i försvarsmaktens reserver eller i

väg- och vattenbyggnadskåren. De senaste

föreskrifterna om reservpension finns i de, genom

reservbefälskungörelsen (1962:309) för krigsmakten, år

1962 upphävda reservbefälskungörelserna för armén,

marinen och flygvapnet (1943:815 - 817). De upphävda

kungörelserna gäller fortfarande för dem som anställts

under deras giltighetstid. Det är möjligt att byta ut rätten

till reservpension mot ett engångsbelopp. Senare

anställda reservofficerare har i stället för reservpension

rätt till en tjänstgöringspremie.

Reservpensionen betalas ut från 55 års ålder.

Pensionen består av ett grundbelopp och ett

tilläggsbelopp och är värdesäkrad genom anknytning till

basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.

Grundbeloppet förändras dock inte.

Enligt en kungörelse 1962:661 med senare ändringar

samordnas reservpension med allmän tilläggspension

(ATP) enligt lagen om allmän försäkring. Kungörelsen

föregicks av att frågan behandlades i riksdagen och

utfärdades med stöd av riksdagens beslut (prop.

1962:195, SU 190, rskr 402). Samordningen berör

endast reservpensionens tilläggsbelopp medan

grundbeloppet är garanterat och alltså frilagt från

samordning. Från början gällde att reservpensionen vid

samordningen skulle behandlas som en, till 25 procent,

avkortad personalpension. Därefter mildrades

samordningen med ATP i två steg, år 1970 och år

1976, efter överenskommelser mellan dåvarande Statens

avtalsverk och personalorganisationerna. Regeringen

godkände överenskommelserna enligt då gällande

ordning, dvs. efter hörande av riksdagens

lönedelegation, varefter föreskrifter utfärdades.

För närvarande betalas reservpension till cirka 5 100

personer, varav ca 3 200 personer berörs av

samordningen. Arbetsgivarverket har beräknat att

merkostnaden för att helt slopa samordningen uppgår till

ca 40 miljoner kr/år.

Frågan om reservpensionens samordning med ATP

har tidigare tagits upp i riksdagen, dels i motioner

(1979/80:827 och 1987/88:Fö426), dels i en

interpellation (1993/94:101). I samtliga fall har uttalats

att frågorna bör avgöras i förhandlingar mellan

parterna.

SACO-S har den 6 juni 1994 påkallat förhandling om

slopandet av samordningen av reservpension med ATP.

Den 10 juni 1994 gjorde SACO-S dessutom en

framställning till regeringen om överläggning i frågan.

Framställningen till regeringen överlämnades den 1

september 1994 till Arbetsgivar-verket. Parterna har i

samband med löneförhandlingarna 1995 konstaterat att

frågan inte kan lösas förhandlingsvägen. För närvarande

föreligger en vilande tvist mellan parterna i frågan.

Arbetsgivarverket har den 26 maj 1997 överlämnat

frågan till regeringen tillsammans med en studie av

frågan som genomförts av parterna gemensamt och

anfört att frågan inte kan lösas utan riksdagens

medverkan. SACO-S har därefter i en skrivelse den 10

juni 1997 hemställt att regeringen upphäver den

nyssnämnda kungörelsen (1962:661) om samordning av

reservpension med ATP.

Regeringen har härigenom redovisat läget för

riksdagen.

Slutsatser

Medelsbehovet för anslaget styrs främst av antalet

förmånstagare, medelvärdet av den statliga

kompletteringspensionen samt av

basbeloppsförändringar. Enligt SPV:s bedömning

kommer nuvarande volymer i stort sett vara

oförändrade under den nu aktuella planeringsperioden.

Medelvärdet av den statliga kompletteringspensionen

förväntas öka något med undantag för pensioner till före

detta anställda vid Statens järnvägar där en minskning

förutses.

Anslaget har beräknats till 8 042 900 000 kronor

budgetåret 1998. För budgetåren 1999 och 2000

beräknas medelsbehovet till 8 155 200 000

respektive 8 308 800 000 kronor.

Regeringen eller myndighet som regeringen

bestämmer bör ges rätt att besluta om anslutning till det

statliga finansieringssystemet av arbetsgivare som i

huvudsak tillämpar de statliga kollektivavtalen. Beslut

bör även kunna fattas på motsvarande sätt om

anslutning av arbetsgivare, som i huvudsak tillämpar

likartade anställningsvillkor som de teater, musik- och

kulturinstitutioner som för närvarande är anslutna.

D 3 Bidrag till förnyelsefonder på det

statligt reglerade området

1996

Utgift

12 674

1

1997

Anslag

77 685

Utgifts-

progno

s

16 600

1998

Förslag

57 892

1. Beloppen anges i tusental kronor

Nämnden för statliga förnyelsefonder stimulerar och

stödjer utveckling och effektivisering inom statliga

myndigheter. Nämnden tillhandahåller

kompetensutvecklingsprogram, seminarier, konferenser,

publikationer och ett brett nätverkssamarbete.

Nämnden för statliga förnyelsefonder finansieras

med bidrag som avsätts efter förhandlingar mellan

Arbetsgivarverket och de centrala

arbetstagarorganisationerna på det statliga

förhandlingsområdet. Senast anslogs på detta sätt 50

miljoner kronor (prop. 1989/90: bil. 15, bet. 1989/90:

AU18, rskr. 1989/90: 213).

Den 1 juli 1994 fanns det 115 174 518 kr

oförbrukade på detta anslag. Eftersom det fanns ett

behov av att disponera anslagsmedlen även efter

utgången av budgetåret 1994/95 fördes anslaget upp på

nytt på statsbudgeten. Detta skedde med ett formellt

belopp eftersom någon ytterligare medelsanvisning inte

behövdes (prop. 1994/95: 150, bil. 7, bet. 1994/95:

FiU20, rskr. 1994/95: 447).

Den 1 juli 1997 fanns det outnyttjade medel till ett

belopp av 57 891 800 kr. Enligt nämndens bedömning

kommer medlen på anslaget att vara förbrukade under

budgetåret 1999, om inte ytterligare medel avsätts efter

förhandlingar mellan parterna på det statliga

förhandlingsområdet.

Revision

Revisionen av Nämnden för statliga förnyelsefonder

görs som en del av Revisionskontorets vid

Regeringskansliet revision av Finansdepartementet.

Kontoret har inte haft några invändningar

Slutsatser

Regeringen har budgeterat anslaget utifrån nivån på

outnyttjade medel per den 1 juli 1997.

Regeringen föreslår att 57 892 000 kronor anvisas

för budgetåret 1998.

7.6 Arbetsgivarverket

Arbetsgivarverket (AgV) omsatte budgetåret 1995/96

105 miljoner kronor. AgV är till 98,8 %

avgiftsfinansierat, varav drygt 90 % hänför sig till

medlemsavgifter. Medlemsavgiften beräknas som en

andel av medlemmens (myndighetens)

bruttolönesumma. Medlemsavgiften sänktes den 1

januari 1996 från 0,14 % till 0,13 % av respektive

myndighets bruttolönesumma.

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Arbetsgivarverket är förvaltningsmyndighet för statliga

arbetsgivarfrågor.

Det övergripande målet för Arbetsgivarverkets

verksamhet 1995/96 har varit att utveckla och samordna

den statliga arbetsgivarpolitiken.

AgV har i sin årsredovisning under

resultatredovisningen redovisat följande

verksamhetsgrenar

 abetsgivarsamverkan

 central förhandlingsverksamhet

 stöd- och rådgivningsverksamhet

 regeringsuppdrag

AgV:s verksamhet budgetåret 1995/96 dominerades av

förhandlingsverksamhet. Ramanslagsreformen och det

delegerade arbetsgivaransvaret var fullt genomfört. Till

en av de högst prioriterade frågorna i förhandlingarna

hörde arbetsgivarnas krav på ökad lokal handlingsfrihet

och därmed ökade möjligheter att verksamhetsanpassa

löne- och anställningsvillkoren. Genom ramavtalet om

löner (RALS 1995-98) och det nya avtalet om allmänna

anställningsvillkor (ALFA) har myndigheterna fått

bättre förutsättningar att verksamhetsanpassa den lokala

lönepolitiken och regleringen av bl.a. arbetstider och

semester. Vissa effekter av löneavtalen kan redan nu

utläsas, men statistiken behöver analyseras ytterligare.

Det finns dock ingen indikation på att löneutvecklingen

inom den statliga sektorn skulle ha varit snabbare än

inom den konkurrensutsatta sektorn under 1995 och

1996. Några effekter av ALFA och de lokala avtal som

sluts med stöd av ALFA kan man ännu inte utläsa

eftersom avtalet trädde i kraft fr.o.m. den 1 januari

1997.

Som mått på hur medlemmarna bedömer AgV:s

verksamhet har sedan 1993 undersökningen

Servicebarometern använts. I årets undersökning ingår

ett antal specialfrågor som berör avtalsrörelsen 1995.

Av resultaten i 1996 års Servicebarometer kan man

utläsa att de flesta myndigheter är nöjda med AgV:s

verksamhet.

Regeringens samlade bedömning av de prestationer

som utförts inom respektive verksamhetsområden är att

de har gett avsett resultat.

Utformningen av AgV:s årsredovisning är ett steg

framåt i förhållande till tidigare år. Bl.a. har strukturen

utvecklats positivt. Mot bakgrund av att regeringen

kommer att ge AgV nya uppdrag (se anslaget D 1)

kommer målformuleringarna vad gäller AgV:s stabsroll

att ses över och utvecklas i kommande regleringsbrev.

En särskild utredare har utvärderat hur den

arbetsgivarpolitiska delegeringen till myndigheterna

under de senaste tio åren har fungerat, varvid utredaren

bl.a. har analyserat 1994 års ombildning av

arbetsgivarorganisationen för det statliga området.

Utredaren konstaterar att AgV har fungerat väl i sin nya

roll. (Se vidare avsnittet Utvärdering av den

arbetsgivarpolitiska delegeringen i denna volym.)

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Regeringen konstaterar att RRV inte riktat invändningar

mot AgV:s årsredovisning.

Slutsatser

Mot bakgrund av vad som sägs ovan bedömer

regeringen att de riktlinjer som lades fast för AgV i

1997 års budgetproposition bör gälla även för

budgetåret 1998.

7.7 Statens löne- och pensionsverk

Regeringens överväganden

Resultatbedömning

Statens löne- och pensionsverk (SPV) är central

förvaltningsmyndighet för frågor som rör pensions- och

grupplivadministration samt produktion av

personaladministrativa systemtjänster.

Det övergripande målet för SPV 1995/96 har varit

att verka för att verksamheten bedrivs på ett

kostnadseffektivt sätt med beaktande av kravet att

utbetalningarna av löner och pensioner m.fl. förmåner

skall vara korrekta.

Verksamheten har bedrivits inom tre

resultatområden.

Inom resultatområdet Pension Statlig administreras

tjänstepensioner för statstjänstemän. SPV har

monopolställning på området. Det ekonomiska målet är

full kostnadstäckning. Avgifterna har beslutats av

regeringen efter samråd med RRV. Regeringen

konstaterar att denna verksamhet resulterat i ett

överskott på 16,5 miljoner kronor 1995/96 (18

månader). Omräknat till 12 månader var överskottet

12,6 miljoner kronor (1994/95 2,1 miljoner kronor,

1993/94 underskott 0,2 miljoner kronor). Orsakerna är

främst att den avgiftsmodell som tillämpats fr.o.m den 1

juli 1995 gett större intäkter än beräknat och att

konsultintäkterna ökat. Kvalitetsmålet att rätt belopp

skall utbetalas i rätt tid har nåtts. Målet att reducera

styckkostnaden har delvis nåtts.

Inom resultatområdet Pension Försäkring erbjuder

SPV pensionsadministrativa tjänster till statliga och

privata bolag samt kommuner. Syftet är att SPV genom

ökade volymer bättre skall kunna utnyttja sina resurser

och sin kompetens och därmed hålla nere kostnaderna

för hela SPV:s verksamhet. Verksamheten bedrivs i

konkurrens med andra pensionsadministratörer.

Priserna bestäms i förhandling mellan SPV och

kunderna. Det ekonomiska målet är minst full

kostnadstäckning. Regeringen konstaterar att SPV

genom att öka sina marknadsandelar och därmed

volymer uppnått stordriftsfördelar och ökad kompetens

vilket kommer hela verksamheten till del. Regeringen

konstaterar vidare att denna verksamhet resulterat i ett

överskott på 27,5 miljoner kronor 1995/96 (18

månader). Omräknat till 12 månader var överskottet 17

miljoner kronor (1994/95 27,4 miljoner kronor,

1993/94 25,7 miljoner kronor).

Inom resultatområdet Lön/PA erbjuder SPV statliga

myndigheter löne- och personalinformationssystemen

SLÖR/PIR och fr.o.m 1997 det lokala lönesystemet

PICEA. Verksamheten bedrivs i kon-kurrens med andra

system på marknaden, bl.a. system som erbjuds av

RRV. Det ekonomiska målet är full kostnadstäckning.

SLÖR/PIR-avgifterna beslutas av SPV efter samråd

med RRV. Övriga priser bestäms i förhandling mellan

SPV och kunderna. Regeringen konstaterar att denna

verksamhet resulterat i ett överskott på 1,1 miljoner

kronor 1995/96 (18 månader). Omräknat till 12

månader var överskottet 1 miljon kronor (1994/95

underskott 6,5 miljoner kronor, 1993/94 överskott 1,6

miljoner kronor). Systemförvaltningen av SLÖR har

fungerat tillfredsställande. Målet att behålla statliga

kunder och öka marknadsandelarna på det statliga

området har inte nåtts. Målet att minska

styckkostnaderna har delvis nåtts.

SPV har under 1995/96 av sina balanserade

överskott levererat in totalt 66,8 miljoner kronor till

statsverket (1994/95 28 miljoner kronor). Regeringen

bedömer att SPV sammantaget har nått sina ekonomiska

mål och att övriga mål delvis nåtts. Regeringen avser att

se över de övriga målen.

Budget för avgiftsbelagd verksamhet

UPPDRAGS-

VERKSAMHET

(TUSENTAL

KRONOR)

INTÄKTER

(SOM FÅR

DISPONERA

S)

KOSTNAD

ER

RESULTAT

(INTÄKT -

KOSTNAD

)

KOSTNAD

S -

TÄCKNIN

G

%

Utfall

1995/96

333 847

288 761

45 086

116

varav 1996

228 209

197 606

30 603

115

Prognos

1997

200 364

196 904

3 460

102

Budget

1998

186 300

181 400

4 900

103

Beräknat

1999

182 500

Beräknat

2000

181 900

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

Riksrevisionsverkets revisionsberättelse över SPV

1995/96 innehåller invändning. Det främsta skälet till

detta är att RRV anser att den interna kontrollen inte

fungerat tillfredsställande vilket bl.a. lett till fel och

brister i den finansiella redovisningen. Brister har

noterats bl.a. i den underliggande redovisningen samt i

därmed förbundna rutiner. Regeringen konstaterar att

SPV vidtagit åtgärder och planerar ytterligare

förändringar för att förbättra den interna kontrollen.

Under hösten 1997 kommer en översyn att ske av

organisationen och arbetsuppgifterna inom SPV:s

ekonomienhet. Det fortsatta arbetet följs av regeringen i

de löpande kontakterna med SPV för att se till att

bristerna åtgärdats till årsbokslutet 1997.

Slutsatser

Enligt regeringens bedömning har SPV bedrivit

verksamheten kostnadseffektivt och tillförlitligt i

enlighet med det övergripande målet för SPV 1995/96.

Regeringen anser att SPV skall bidra till att målet inom

utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning,

verksamhetsområde A Centrala myndigheter och

nämnder, om ett administrativt stöd av hög kvalitet till

de statliga myndigheterna, uppnås. Inom ramen för

detta anser regeringen att inriktningen av SPV:s

pensionsverksamhet ligger fast.

Enligt vad regeringen föreslår under utgiftsområde 2

Samhällsförvaltning och finansförvaltning,

verksamhetsområde A Centrala myndigheter och

nämnder avsnittet En reformerad stabsorganisation,

skall statens ekonomistyrningsfunktion renodlas och en

ny myndighet inrättas. Den statliga produktionen av

ekonomi- och personaladministrativa system och

stödtjänster samordnas och integreras i den nya

myndigheten. Förslaget innebär att SPV:s

resultatområde Lön/PA avskiljs från verket och

inordnas i den nya myndigheten.

I utredningen om Reformerad stabsorganisation

(SOU 1997:80) görs bedömningen att det finns

förutsättningar att lokalisera tillkommande

aktualiseringsverksamhet inom ramen för SPV:s

pensionsverksamhet till Söderhamn. Regeringen delar

denna bedömning och avser att fatta beslut om att

verksamhet motsvarande ca 50 arbetstillfällen under två

år skall förläggas till Söderhamn.

BILAGA 1

Fördelning av ekonomiska resurser mellan

kvinnor och män

Liksom föregående år redovisas vissa uppgifter om för-

delningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och

män. Föregående års redovisning återfinns i regeringens

skrivelse Jämställdhetspolitiken (skr. 1996/97:41, bilaga

1, bet. 1996/97:AU8, rskr. 1996/97:155).

Genom den utredning (S 1994:09) som regeringen

tillsatt hösten 1994 om fördelningen av ekonomisk makt

och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män (dir.

1994:102) kommer kunskaperna på detta område att öka

väsentligt. Syftet är bl.a. att ytterligare utveckla den

årliga statistikredovisningen.

Årsinkomstens storlek beror framför allt på

skillnader i arbetad tid och arbetskraftsdeltagande.

Skillnader i lön och inkomst kan påvisas med flera olika

mått. Till en del kan olikheter förklaras med skillnader i

yrke, befattning, kvalifikationsnivå,

arbetsmarknadserfarenhet, utbildning och ålder. Vissa

av dessa faktorer kan dock vara statistiskt

svåråtkomliga.

Under år 1996 fanns 76 procent av kvinnorna i

åldern 16-64 år i arbetskraften enligt AKU. 4 procent

var egna företagare och 72 procent var anställda. En

uppdelning av de anställda visar att 36 procentandelar

arbetade heltid, 13 procentandelar lång deltid,

17 procentandelar kort deltid medan 6 procentandelar

var arbetslösa. Något större andel, 80 procent, av män i

åldern 16-64 år fanns i arbetskraften. 11 procent var

företagare och 69 procent anställda. Av manliga

anställda arbetade 56 procentandelar heltid,

5 procentandelar deltid, huvudsakligen kort deltid,

medan drygt 7 procentandelar var arbetslösa.

Den vanligaste orsaken till att kvinnor arbetar deltid

är att de fortfarande bär huvudansvaret för arbetet med

barn och hem. En annan orsak är arbetsmarknadsskäl,

dvs att det inte går att få längre arbetstid hos nuvarande

arbetsgivare. Män arbetar deltid i huvudsak för att de

också studerar eller för att de är sjukskrivna eller

delpensionerade. Andelen deltidsarbetande har ökat från

år 1990 till år 1995 efter att tidigare under 1980-talet ha

minskat.

I tabell 1 visas sambandet mellan lön och formell

skolmässig utbildningsnivå för kvinnor och män i olika

sektorer. Av tabellen går inte att utläsa om det finns ett

samband mellan utbildningen och det ansvar och de

arbetsuppgifter som individen har. Inom stat,

kommuner och landsting avser uppgifterna samtliga

anställda, både LO-grupper och tjänstemän. För den

privata sektorn redovisas tjänstemän och arbetare var

för sig. Redovisningen omfattar såväl heltids- som

deltidsanställda. Månadslönen för deltidsanställda har

räknats om till heltidslön. För LO-grupperna redovisas

en beräknad månadslön där den officella statistikens

timförtjänst räknats om.

Uppgift om utbildningskod finns inte tillgänglig för

samtliga anställda som redovisas i tabell 1. Detta med-

för att summan av de personer som redovisas på olika

utbildningsgrupper inte helt överensstämmer med

uppgiften om samtliga inom sektorn

TABELL 1 MÅNADSLÖN FÖR ANSTÄLLDA INOM OLIKA SEKTORER MED FÖRDELNING

PÅ UTBILDNINGSNIVÅ ÅR 1996. KRONOR PER MÅNAD

KVINNOR

ANTAL

MÅNADSLÖN

MÄN

ANTAL

MÅNADSLÖN

KVINNORS

LÖN REL.

MÄNS, %

Statligt anställda

98 900

16 700

128 700

20 000

83

Förgymnasial utbildning

 13 100

14 800

11 800

16 200

91

Gymnasial utbildning

44 100

15 100

37 700

17 200

88

Eftergymn 

15 700

17 100

30 500

19 200

89

Eftergymn >= 3 år

22 500

19 700

38 500

22 700

87

Forskarutbildning

2 900

24 500

9 600

27 600

89

Kommunalt anställda

615 100

14 900

158 300

17 100

87

Förgymnasial utbildning

83 300

13 500

19 800

14 600

92

Gymnasial utbildning

295 100

14 100

53 500

15 300

92

Eftergymn 

112 000

15 400

29 400

17 000

91

Eftergymn >= 3 år

109 600

17 900

43 800

20 000

89

Forskarutbildning

700

25 000

1 800

29 200

86

Kyrkokommunalt anställda

13 200

14 200

7 700

15 000

95

Förgymnasial utbildning

2 500

13 200

2 400

14 000

94

Gymnasial utbildning

4 800

13 700

3 000

14 300

96

Eftergymn 

2 400

14 900

800

16 300

91

Eftergymn >= 3 år

1 400

16 300

900

18 700

88

Landstingsanställda

179 400

16 300

43 300

22 800

72

Förgymnasial utbildning

10 000

13 400

2 600

14 300

94

Gymnasial utbildning

76 400

14 400

12 900

15 500

93

Eftergymn 

57 100

16 600

7 500

17 400

95

Eftergymn >= 3 år

34 200

20 600

16 900

29 200

71

Forskarutbildning

1 000

31 000

2 800

39 400

79

Tjänstemän privat sektor

381 200

17 100

497 100

22 700

76

Förgymnasial utbildning

52 000

16 000

58 000

19 800

81

Gymnasial utbildning

212 000

16 000

232 000

20 800

77

Eftergymn 

69 000

18 100

109 000

22 200

82

Eftergymn >= 3 år

45 000

22 000

88 000

29 200

75

Forskarutbildning

1 300

27 500

5 700

33 700

82

Arbetare privat sektor

321 000

13 700

733 000

15 600

88

Förgymnasial utbildning

117 700

13 800

247 000

15 600

88

Gymnasial utbildning

158 100

13 700

420 100

15 600

88

Eftergymn 

16 100

14 000

33 800

15 500

91

Eftergymn >= 3 år

2 800

13 800

4 600

15 400

90

Källa: SCB, Lönestatistiken

När kvinnor och män efter avslutad utbildning börjar

arbeta, förefaller det som om män får större ekonomiskt

utbyte av sina investeringar i utbildning än kvinnor.

Inom samtliga kategorier har kvinnor lägre lön än män.

Tabell 2 visar kvinnors lön i procent av mäns lön för

heltidsanställda åren 1973 1996. Tabellen är illustrativ

men samtidigt svårtolkad då näringsgrens- och

sektorstrukturen har förändrats i hög grad under de 20

år den omspänner. Dessa sektorsförskjutningar kan

påverka lönerelationen mer eller mindre tydligt inom

olika områden. Lärarnas övergång från statligt till

kommunalt reglerade löner år 1991 är ett exempel på

detta. Även överflyttningen av ca 60 000 personer från

landsting till kommuner i samband med ÄDEL-

reformen har påverkat sektorstrukturen. Därtill har

omfattande bolagiseringar (bl.a. Telia och Posten) av

statliga affärsdrivande verk medfört att deras personal i

statistiken numera räknas till privat sektor.

För gruppen industriarbetare som har liten

lönespridning är skillnaden mellan kvinnors och mäns

lön liten. Inom landstingssektorn och för privat anställda

tjänstemän är det en större spännvidd mellan löner för

olika befattningar, vilket i tabellen ger utslag i en lägre

relativ lön för kvinnor. Uppgifterna för privat sektor

avser endast industrin. Övriga delar av privat

tjänstesektor, byggnadsindustri m.m. ingår inte.

TABELL 2 KVINNORNAS LÖN I PROCENT AV MÄNNENS LÖN ÅREN 1973-1996,

HELTIDSANSTÄLLDA

PRIVAT SEKTOR

INDUSTRI-

ARBETARE

INDUSTRI-

TJÄNSTEMÄN

OFFENTLIG SEKTOR

STATS-

ANSTÄLLDA

PRIMÄR-

KOMMUNALT

ANSTÄLLDA

LANDSTINGS-

ANSTÄLLDA

1973

84

63

81

74

..

1977

88

70

86

82

..

1981

91

72

89

85

..

1985

90

73

91

87

75

1989

90

75

89

83

74

1991

90

75

85(90)1

87(84)1

75

1993

91

77

84

86

73

1995

90

77

84

88

70

1996

90

78

85

88

71

1. Lärarpersonal har fr.o.m. 1991 kommunalt reglerade löner och redovisas bland

primärkommunalt anställda. Siffrorna inom parentes är fiktiva tal

som visar

 procentsiffran om jämförelsegruppen varit densamma som tidigare år.

Källa: SCB, lönestatistiken

Den långsiktiga utvecklingen har gått mot ökad

ekonomisk jämställdhet mellan könen, bl.a. genom att

kvinnors utbildning och sysselsättning ökat och till följd

av låglönesatsningar. Löneskillnaderna minskade fram

till mitten av 1980-talet, men därefter har en viss ökning

skett inom några sektorer.

Liksom i tabell 1 ovan som avser lönenivån kan en

skillnad påvisas mellan kvinnors och mäns ekonomiska

situation vad gäller arbetsinkomsten. Arbetsinkomsten

omfattar förutom lön även de transfereringar (t.ex.

sjukpenning och föräldrapenning) som är knutna till

arbetet och kompenserar för inkomstbortfall.

Retroaktiva utbetalningar av löner faller på det år

utbetalning sker. Inkomst av näringsverksamhet för

företagare ingår i arbetsinkomstbegreppet. Uppgifterna

är hämtade från SCB:s

inkomstfördelningsundersökning.

TABELL 3 ARBETSINKOMST FÖR ANSTÄLLDA 20-64 ÅR SAMT FÖRETAGARE EFTER

SYSSELSÄTTNINGSNIVÅ OCH

SOCIOEKONOMISK GRUPP ÅR 1995, TKR

KVINNOR

ANTAL

INKOMST

MÄN

ANTAL

INKOMST

KVINNORS

INKOMST

REL. MÄNS %

Samtliga

1 740 000

147,8

1 686 000

212,2

70

Deltidsarbetande 1 - 49 %

261 000

75,3

141 000

74,4

101

Deltidsarbetande 50 - 90 %

575 000

122,4

178 000

128,1

96

Helårs- o heltidsarbetande

904 000

184,9

1 368 000

237,3

78

därav

Arbetare o lägre tjänstemän

404 000

167,1

622 000

204,0

82

Tjänstemän på mellannivå

190 000

190,0

272 000

253,0

75

Högre tjänstemän

107 000

249,7

175 000

336,6

74

Företagare/lantbrukare

36 000

82,3

115 000

106,4

77

Arbetsinkomst utgör summan av lön, företagarinkomst, sjukpenning,

föräldrapenning och dagpenning vid utbildning eller tjänstgöring inom

totalförsvaret. Ägare av fåmansbolag räknas som anställd.

Källa: SCB Be 21 SM 9701

Fler kvinnor än män har arbetsinkomst även om endast

drygt hälften arbetar heltid mot ca 81 procent av

männen. Inkomstskillnaden mellan kvinnor och män för

deltidsarbetande påverkas av hur många procent av

heltid som arbetet omfattar. Inkomstskillnaden för

heltidsarbetande påverkas förutom av arbete i olika

yrken och näringsgrenar av att kvinnor i högre

utsträckning än män är föräldralediga och att företagare

i större utsträckning är män.

Den genomsnittliga arbetsinkomsten för heltids- och

helårsarbetande män är 8 000 kr högre inom privat

sektor än inom offentlig sektor och uppgår till

239 600 kr. För kvinnor uppgår motsvarande

arbetsinkomst till 181 500 kr inom offentlig sektor och

till 190 900 kr inom privat sektor.

För att studera den ekonomiska situationen för

samtliga förvärvsarbetande och pensionärer får man

övergå till sammanräknad förvärvsinkomst, vilket är ett

taxeringsmässigt begrepp som består av inkomst av

tjänst och inkomst av näringsverksamhet. Inkomstens

storlek beror förutom av lön på skillnader i arbetstid

och arbetskraftsdeltagande. Lantbrukare och andra

företagare ingår. Inkomst av kapital ingår inte.

Sammanräknad förvärvsinkomst minus allmänna

avdrag (pensionsförsäkring och periodiskt understöd)

och förlustavdrag utgör taxerad förvärvsinkomst. Vid

beskattningen drar man bort grundavdrag eller särskilt

grundavdrag för pensionärer för att få den

beskattningsbara förvärvsinkomsten.

I tabell 4 redovisas uppgifter för samtliga med

sammanräknad förvärvsinkomst större än noll. Vuxna

inkomsttagare med barn under 18 år särredovisas som

ensamstående/sambeskattade med barn.

Ensamstående/sambeskattade utan barn är således vissa

inkomsttagare under 18 år, personer i normal

förvärvsaktiv ålder 18 64 år men även

ålderspensionärer.

TABELL 4 SAMMANRÄKNAD FÖRVÄRVSINKOMST FÖR SAMTLIGA OAVSETT ÅLDER ÅR 1995, TKR

KVINNOR

ANTAL

INKOMST

MÄN

ANTAL

INKOMST

KVINNORS

INKOMST

REL. MÄNS %

Totalt

3 527 000

120,0

3 382 000

175,4

68

Ensamstående utan barn

1 560 000

107,7

1 625 000

138,6

78

Ensamstående med barn

278 000

132,3

48 000

200,4

66

Sambeskattade utan barn

974 000

120,9

1 090 000

197,2

61

Sambeskattade med barn

715 000

140,9

618 000

231,7

61

------------

20-64 år

2 433 333

140,0

2 515 000

194,7

72

65-74 år

432 000

98,4

376 000

164,7

60

75 - år

493 000

75,9

312 000

122,6

62

Sammanräknad förvärvsinkomst består av inkomst av tjänst och inkomst av

näringsverksamhet.

Källa: SCB Be 20 SM 9701.

Inkomstrelationerna i tabellen påverkas av att både

förvärvsarbetande och pensionärer ingår. Kvinnor

arbetar deltid i större omfattning än män och detta

medför lägre årliga inkomster, vilket för sambeskattade

tycks ha lika stor betydelse för inkomstrelationen mellan

könen antingen man har barn eller inte. Att kvinnors

inkomster är låga i förhållande till mäns bland

pensionärer beror sannolikt på att kvinnor har ATP-

pension i lägre omfattning än män.

Som framgår av tabell 5 ökar den sammanräknade

förvärvsinkomsten med stigande ålder. För kvinnor är

inkomsten som störst i åldersgruppen 35-49 år medan

den för män når sitt högsta genomsnittliga belopp i 50-

64 års gruppen. Detta beror både på arbetskraftens

sammansättning i form av heltids-/deltidsarbete,

utbildning, karriärmöjligheter och lönenivå och på

arbetslöshet.

Kommunalskatten är i det nya skattesystemet

proportionell mot beskattningsbar förvärvsinkomst upp

till skiktgränsen där en statlig skatt på 25 procent

inträder. Kapitalskatten är 30 procent; dessutom ingår

fastighetsskatt och förmögenhetsskatt i slutlig skatt.

Åldersgruppen 50 64 år betalar något mer slutlig skatt

än den yngre gruppen 35 49 år trots något lägre

förvärvsinkomster.

Det antal ATP-poäng som inkomsttagarna i

genomsnitt uppnått år 1995 är lägre för kvinnor än för

män inom varje redovisad åldersgrupp. Poängen har

ökat jämfört med föregående år inom alla åldersgrupper

utom för kvinnor 16-19 år. Detta innebär att de som har

arbete har fått en real förbättring av sin

pensionsgrundande inkomst.

Andelen utan pensionspoäng år 1995 har ökat både

för kvinnor och män i åldersgrupperna under 25 år.

Andelen påverkas av konjunkturen och hur många som

ingår i arbetskraften.

Enligt RFV:s statistik för år 1995 ökade andelen

personer i åldern 16 64 år med maximal pensionspoäng

(6,50, dvs. inkomster över 7,5 basbelopp). Andelen

kvinnor med maximal poäng var 3,7 procent. Det är

den största andelen och antalet sedan år 1960 när ATP-

systemet infördes. Antalet kvinnor med ATP-poäng var

dock lägre år 1995 än i början av 1990-talet. Andelen

män med maximal poäng var 17,9 procent år 1995,

vilket är lägre än vid början av 1990-talet. Fortfarande

är det nästan fem gånger så många män som kvinnor

som uppnår maximal ATP-poäng.

Medelarbetstiden per vecka är lägre för kvinnor än

för män i alla åldrar som följd av att deltidsarbete är

betydligt vanligare för kvinnor. Att veckoarbetstiden för

män överstiger 40 timmar i genomsnitt beror delvis på

övertid men också på att egna företagare ingår i

underlaget.

TABELL 5 INKOMST, SKATT, ATP-POÄNG OCH VECKOARBETSTID EFTER ÅLDERSGRUPPER ÅR

1995

1995

1994

16-19

20-24

25-34

35-49

50-64

SAMTLIGA

20-64

SAMTLIGA

20-64

Sammanräknad förvärvs-

inkomst, tkr

kvinnor

män

18,0

20,4

84,7

101,3

128,9

173,7

154,0

216,9

152,8

220,2

140,0

194,7

136,4

189,5

Slutlig skatt, tkr

kvinnor

män

4,5

5,0

25,6

31,9

39,5

57,8

49,6

79,5

49,8

84,7

44,6

70,5

41,1

65,1

Genomsnittlig ATP-poäng

kvinnor

män

0,68

1,01

2,05

2,60

2,85

4,00

3,39

4,61

3,47

4,67

3,13

4,27

3,10

4,21

Andel utan ATP-poäng

kvinnor

män

92,0

91,2

32,8

30,7

13,4

11,4

8,0

7,5

12,9

8,5

13,8

11,6

13,6

11,7

Medelarbetstid per vecka,

tim

kvinnor

män

21,3

26,6

32,2

37,9

32,8

40,4

33,9

41,8

31,3

38,1

33,1

40,6

33,2

40,6

Källa: SCB Be 20 SM 9701 (Inkomster), RFV (pensioner), SCB AKU grundtabeller

(arbetstid).

TABELL 6 ÖVER- ELLER UNDERSKOTT AV KAPITAL FÖR PERSONER MED KAPITALINKOMST ÅR

1995, TKR

KVINNOR

ANTAL

ÖVER-

SKOTT

ANTAL

UNDER-

SKOTT

MÄN

ANTAL

ÖVER-

SKOTT

ANTAL

UNDER-

SKOTT

Totalt

2 249

000

9,4

1 388

000

15,6

1 791

000

16,9

1 773

000

24,1

Ensamst utan barn

1 388

000

7,5

418 000

12,0

1 205

000

9,5

665 000

16,0

Ensamst med barn

55 000

11,2

188 000

16,4

8 000

52,9

37 000

30,7

Sambeskattade u

barn

606 000

12,7

321 000

14,8

485 000

27,4

572 000

24,2

Sambeskattade m

barn

201 000

11,7

461 000

19,2

94 000

55,8

500 000

34,5

-----------

20-64 år

951 000

11,3

1 280

000

16,2

720 000

27,3

1 604

000

25,2

65-74 år

319 000

13,5

77 000

9,3

229 000

22,9

126 000

15,4

75 - år

421 000

12,3

29 000

7,8

251 000

18,0

40 000

11,6

Medelvärden är beräknade för den grupp som haft kapitalinkomst

Källa: SCB Be 20 SM 9701

Det nya skattesystemet skiljer på förvärvsinkomster och

kapitalinkomster. I tabell 6 redovisas uppgifter för dem

som har överskott resp. underskott av kapital.

Medelvärdena avser den grupp som har över- respektive

underskott. Det kan noteras att betydligt fler kvinnor än

män har ett överskott av kapital även om medelbeloppen

är lägre och att fler män har underskott av kapital.

I tabell 7 nedan framgår att en något större andel

kvinnor än män gör avdrag i sina deklarationer för

inbetalda pensionspremier. De avdragna beloppen är

dock något lägre än föregående år då den avdragsgilla

försäkringspremien har reducerats.

TABELL 7 FRIVILLIGT PENSIONSSPARANDE OCH VÄRDET AV AVDRAGSGILLA PENSIONSPREMIER

ÅR 1995, ANDEL

PROCENT OCH AVDRAGSBELOPP, TKR

KVINNOR

ANDEL

%

AVDRAG

TKR

MÄN

ANDEL

%

AVDRAG

TKR

Totalt

21,2

6,0

18,2

7,6

Ensamst utan barn

12,4

5,7

12,9

6,2

Ensamst med barn

26,6

3,9

22,8

6,3

Sambeskattade u

barn

22,3

8,2

18,4

9,8

Sambeskattade m

barn

37,0

4,9

31,1

7,0

Medelvärden är beräknade för den grupp som haft avdrag

Källa: SCB Be 20 SM 9701

Möjligheten att dra av försäkringspremien som allmänt

avdrag halverades 1995 och premien får dras av med

upp till 17 850 kronor (ett halvt basbelopp). Personer

med högre inkomster får dessutom dra av

5 procent av den del av tjänsteinkomsten som överstiger

357 000 kr (10 basbelopp) men inte 714 000 kr (20

basbelopp). För företagare gäller särskilda regler.

.

BILAGA 2

Könsfördelningen i statliga lekmannastyrelser

Sedan 1988 har könsfördelningen i statliga myndig-

hetsstyrelser på central och regional nivå redovisats

varje år för att ge riksdagen möjlighet att kunna följa

utvecklingen. Bakgrunden är de mål för kvinno-

representationen i statliga organ som föreslogs i

propositionen Jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop.

1987/88:105, bet. 1987/88:AU17, rskr. 1987/88:364).

Det första etappmålet som angavs i propositionen om

30 % kvinnor år 1992 uppnåddes år 1992 och

redovisades i 1992 års budget-proposition (1992/93:100,

Bil. 12, s. 337 f.). År 1996 hade centrala och regionala

styrelser sammantaget 39 % kvinnor. Det är en ökning

med en procentenhet sedan år 1995. Det totala antalet

redovisade styrelser på central nivå var 114 år 1996,

samma antal som föregående år. Årets redovisning

avser förhållanden per den 1 juli 1996. Andelen kvinnor

i statliga kommittéer redovisas årligen i kommitté-

berättelsen.

Centrala myndigheters styrelser

De centrala myndigheter som ingår i redovisningen har

en styrelse med beslutsfunktioner enligt

verksförordningens (1987:1100, 1995:1322) modell.

Detta för att åstadkomma enhetlighet i redovisningen.

Därtill redovisas även könsfördelningen i de

affärsdrivande verken samt några myndigheter som har

råd istället för styrelse. Med detta avses även insynsråd

som nämns i 5§ i den nya verksförordningen

(1995:1322).

Av tabell 1 och 2 nedan framgår att andelen kvinnor

bland de ordinarie ledamöterna ökat med en

procentenhet sedan 1995 års redovisning. De uppgår nu

till 43 % (med ordinarie ledamöter avses även

ordförande). Högst andel kvinnliga ledamöter finns i

styrelser under Arbetsmarknadsdepartementet med

53 %, tätt följt av Utbildningsdepartementet med 52 %.

Andelen kvinnliga ordförande har minskat från 33 % till

29 % sedan förra årets redovisning. Jordbruks-, Miljö-

och Försvarsdepartementen har inte utsett någon

kvinnlig ordförande i sina styrelser.

Kommunikationsdepartementet har fler kvinnliga än

manliga ordföranden i sina styrelser trots att det inte är

något traditionellt kvinnligt område.

Regionala myndigheters styrelser

I tabell 3 och 4 redovisas andelen kvinnor i sex

regionala myndighetsgrupper jämfört med sju i förra

årets redovisning. Arbetslivsfonderna upphörde 1 juli

1995 (prop. 1992/93:100). ALMI Företagspartner som

ersatt dessa är bolag och redovisas inte.

Försäkringskassor finns med i redovisningen eftersom

de har vissa myndighetsliknande uppgifter. Uppgifterna

omfattar samtliga län och avser även här förhållanden

per den 1 juli 1996. Redovisningen bygger på uppgifter

som länsstyrelserna fått i uppgift att lämna.

Kvinnorna utgjorde 36 % av de ordinarie ledamöter-

na (inkl. ordförande). Motsvarande andel för år 1995

var 34 %. Av tabell 3 framgår att flest kvinnliga

ledamöter återfinns i försäkringskassornas styrelser,

47 %. Störst ökning av kvinnliga ledamöter har

länsarbetsnämndernas styrelser, som ökat från 39 % till

46 %. Skogsvårdsstyrelsernas styrelser ligger lägst med

25 %.

Tabell 4 visar andelen kvinnor i de regionala styrel-

serna fördelade på län. Liksom tidigare år är varia-

tionen mellan länen stor. Högst andel kvinnliga leda-

möter har Jämtlands län med 45 %, följt av

Kristianstads län med 44 %. Kalmar län står för den

största ökningen av andelen kvinnliga ledamöter, från

23 % till 32 %. Längst ner på listan återfinns Blekinge

län med 25 % kvinnliga ledamöter. I 18 län har

kvinnornas andel ökat, i fem län minskade den.

TABELL 1 KÖNSFÖRDELNINGEN I CENTRALA STATLIGA LEKMANNASTYRELSER FÖRDELADE PÅ

DEPARTEMENT; ORDINARIE LEDAMÖTER EXKL. PERSONALFÖRETRÄDARE

ORDFÖRANDE

LEDAMÖTER INKL. ORDFÖRANDE

DEP.

ANTAL

KVINNOR

MÄN

SAMTLIGA

KV

M

ANTAL

%

%

ANTAL

%

%

ANTAL

%

1996

1996

1996

1995

1996

1996

1995

1996

1996

Ju

 2

 3

 20

48

43

 22

52

57

 42

100

UD

 1

 4

 21

50

42

 30

50

58

 51

100

Fö

 0

13

 31

29

27

 78

71

73

109

100

S

 1

 7

 33

47

53

 37

53

47

 70

100

K

 6

 5

 36

42

41

 49

58

59

 85

100

Fi

 3

 8

 36

38

33

 58

62

67

 94

100

U

 3

 3

 26

52

48

 24

48

52

 50

100

Jo

 0

 5

 18

43

35

 24

57

65

 42

100

A

 2

 2

 16

53

48

 14

47

52

 30

100

Ku

 8

12

 82

48

50

 89

52

50

171

100

N

 5

 9

 50

42

35

 69

58

65

119

100

In

 2

 5

 30

44

49

 39

56

51

 69

100

M

 0

 4

 17

46

39

 20

54

61

 37

100

Totalt

33

80

416

43

42

553

57

58

969

100

TABELL 2 KÖNSFÖRDELNINGEN I CENTRALA STATLIGA LEKMANNASTYRELSER FÖRDELADE PÅ

MYNDIGHET; ORDINARIE LEDAMÖTER EXKL. PERSONALFÖRETRÄDARE

ORDFÖRANDE

ANTAL LEDAMÖTER

INKL. ORDFÖRANDE

CENTRALA MYNDIGHETER

KV

M

KV

M

SAMTLIG

A

Justitiedepartementet

Domstolsverket

1

 3

 7

10

Rikspolisstyrelsen

1

 3

 4

 7

Kriminalvårdsstyrelsen

1

 3

 4

 7

Brottsförebyggande rådet

1

 6

 3

 9

Datainspektionen

1

 5

 4

 9

Utrikesdepartementet

SIDA

1

 5

 6

11

Forskningsrådsnämnden inom SIDA

1

 4

 5

 9

Nordiska afrikainstitutet

1

 2

 8

10

Svenska Institutet

1

 6

 6

12

Statens Invandrarverk

1

 4

 5

 9

Försvarsdepartementet

Fortifikationsverket

1

 2

 5

 7

Försvarets materialverk

1

 3

 4

 7

Militärhögskolan

1

 4

 5

 9

Kustbevakningen

1

 1

 8

 9

Överstyrelsen för civil beredskap

1

 1

 9

10

Statens räddningsverk

1

 4

 4

 8

Styrelsen för psykologiskt försvar

1

 2

 7

 9

ORDFÖRANDE

ANTAL LEDAMÖTER

INKL. ORDFÖRANDE

CENTRALA MYNDIGHETER

KV

M

KV

M

SAMTLIG

A

Försvarets forskningsanstalt

1

 2

 9

11

Försvarshögskolan

1

 1

 8

 9

Flygtekn.försöksanstalten

1

 2

 5

 7

Överklagandenämnden för totalförsvaret

1

 3

 4

 7

Totalförsvarets pliktverk

1

 3

 4

 7

EKC-delegationen

1

 3

 6

 9

Socialdepartementet

Socialstyrelsen

1

 5

 5

10

Läkemedelsverket

1

 3

 4

 7

Statens institut för psykosocial miljömedicin

1

 6

 5

11

Rättsmedicinalverket

1

 2

 5

 7

Riksförsäkringsverket

1

 5

 4

 9

Folkhälsoinstitutet

1

 4

 6

10

Smittskyddsinstitutet

1

 2

 5

 7

Statens institutionsstyrelse

1

 6

 3

 9

Kommunikationsdepartementet

Statens järnvägar

1

 3

 5

 8

Banverket

1

 3

 5

 8

Vägverket

1

 5

 3

 8

Sjöfartsverket

1

 5

 3

 8

Handelsflottans kultur- och fritidsråd

1

 3

 5

 8

SMHI

1

 3

 4

 7

Luftfartsverket

1

 2

 5

 7

Statens väg- och transportforskningsinstitut

1

 2

 6

 8

Statens geotekniska institut

1

 2

 4

 6

Post- och telestyrelsen

1

 3

 5

 8

Kommunikationsforskningsberedningen

1

 5

 4

 9

Finansdepartementet

Riksgäldskontoret

1

 1

 7

 8

Generaltullstyrelsen

1

 3

 4

 7

Statistiska centralbyrån

1

 5

 5

10

Finansinspektionen

1

 3

 6

 9

Riksrevisionsverket

1

 4

 6

10

Riksskatteverket

1

 3

 7

10

Kammarkollegiet

1

 4

 4

 8

Lotteriinspektion

1

 3

 2

 5

Statens löne- och pensionsverk

1

 2

 5

 7

Statens fastighetsverk

1

 3

 6

 9

Statens lokalförsörjningsverk

1

 5

 6

11

Utbildningsdepartementet

Kungliga bibliotektet

1

 4

 5

 9

Centrala studiestödsnämnden

1

 8

 3

11

ORDFÖRANDE

ANTAL LEDAMÖTER

INKL. ORDFÖRANDE

CENTRALA MYNDIGHETER

KV

M

KV

M

SAMTLIG

A

Institutet för rymdfysik

1

 3

 4

 7

Statens psykologisk-pedagogiska bibliotekt

1

 3

 3

 6

Arkivet för ljud och bild

1

 3

 3

 6

Högskoleverket

1

 5

 6

11

Jordbruksdepartementet

Statens jordbruksverk

1

 3

 4

 7

Statens livsmedelsverk

1

 5

 8

13

Fiskeriverket

1

 3

 4

 7

Statens utsädeskontroll

1

 2

 4

 6

Statens veterinärmedicinska anstalt

1

 5

 4

 9

Arbetsmarknadsdepartementet

Arbetsmarknadsstyrelsen

1

 4

 4

 8

Arbetslivsinstitutet

1

 6

 3

 9

Arbetarskyddsstyrelsen

1

 2

 4

 6

Rådet för arbetslivsforskning

1

 4

 3

 7

Kulturdepartementet

Statens kulturråd

1

 8

 5

13

Riksarkivet

1

 4

 5

 9

Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer

1

 6

 4

10

Livrustkammaren, Skokloster slott och Hallwylska

museet

1

 4

 3

 7

Naturhistoriska riksmuseet

1

 4

 6

10

Statens sjöhistoriska museer

1

 4

 6

10

Folkens museum - etnografiska

1

 2

 4

 6

Arkitekturmuseet

1

 4

 3

 7

Statens musiksamlingar

1

 3

 5

 8

Talboks- och punktskriftsbiblioteket

1

 6

 2

 8

Svenskt biografiskt lexikon

1

 3

 4

 7

Statens biografbyrå

1

 4

 3

 7

Granskningsnämnden för Radio och TV

1

 2

 6

 8

Presstödsnämnden

1

 4

 5

 9

Taltidningsnämnden

1

 3

 4

 7

Konstnärsnämnden

1

 6

 7

13

Nämnden för utställningar av nutida svensk konst i

utlandet

1

 3

 3

 6

Nämnden för hemslöjdsfrågor

1

 5

 3

 8

Språk- och folkminnesinstitutet

1

 3

 6

 9

Statens konstmuseer

1

 4

 5

 9

Näringsdepartementet

Närings- och teknikutvecklingsverket

1

 4

 6

10

Sprängämnesinspektionen

1

 2

 5

 7

Sveriges geologiska undersökning

1

 3

 4

 7

Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll

1

 3

 5

 8

ORDFÖRANDE

ANTAL LEDAMÖTER

INKL. ORDFÖRANDE

CENTRALA MYNDIGHETER

KV

M

KV

M

SAMTLIG

A

Rymdstyrelsen

1

 3

 4

 7

Patent- och registreringsverket

1

 4

 4

 8

Affärsverket svenska kraftnät

1

 2

 5

 7

Skogsstyrelsen

1

 4

 5

 9

Exportkreditnämnden

 4

 8

12

Glesbygdsverket

1

 3

 3

 6

Statens institut för regionalforskning

1

 3

 3

 6

Tjänsteförslagsnämnden för patentbesvärsrätten

1

 3

 5

 8

Revisorsnämnden

1

 5

 4

 9

Delegationen för utländska investeringar i Sverige

1

 3

 5

 8

Turistdelegationen

1

 4

 3

 7

Inrikesdepartementet

Konsumentverket

1

 5

 5

10

Ungdomsstyrelsen

1

 4

 6

10

Byggforskningsrådet

1

 3

 5

 8

Boverket

1

 4

 5

 9

Statens bostadskreditnämnd

1

 2

 2

 4

Boverkets stadsmiljöråd

1

 8

13

21

Lantmäteriverket

1

 4

 3

 7

Miljödepartementet

Statens naturvårdsverk

1

 5

 6

11

Statens strålskyddsinstitut

1

 5

 4

 9

Kemikalieinspektionen

1

 4

 5

 9

Statens kärnkraftinspektion

1

 3

 5

 8

TABELL 3 ANDELEN KVINNOR I REGIONALA MYNDIGHETERS STYRELSER; ORDINARIE LEDAMÖTER

 EXKL.

PERSONALFÖRETRÄDARE (PROCENT)

MYNDIGHETSGRUPPER

KVINNOR %

FÖRÄNDRING

1996

1995

PROCENTENHETER

Försäkringskassor

47

47

+0

Länsskattemyndigheter

34

31

+3

Kronofogdemyndigheter

35

36

 1

Länsarbetsnämnder

46

39

+7

Länsstyrelser

33

33

+0

Skogsvårdsstyrelser

25

24

+1

Samtliga

36

34

+2

TABELL 4 ANDELEN KVINNOR I REGIONALA MYNDIGHETERS STYRELSER FÖRDELADE PÅ LÄN;

ORDINARIE LEDAMÖTER EXKL. PERSONALFÖRETRÄDARE (PROCENT)

LÄN

KVINNOR %

FÖRÄNDRING

1996

1995

PROCENTENHETER

Jämtland

45

43

+2

Kristianstad

44

41

+3

Örebro

43

42

+1

Västerbotten

42

43

 1

Västmanland

42

42

+0

Värmland

42

41

+1

Halland

40

39

+1

Skaraborg

38

35

+3

Stockholm

37

41

 4

Gotland

36

35

+1

Älvsborg

36

35

+1

Gävleborg

36

34

+2

Göteborg och Bohus

36

33

+3

Östergötland

34

31

+3

Dalarna

34

31

+3

Jönköping

34

29

+5

Malmöhus

33

27

+6

Kalmar

32

23

+9

Kronoberg

32

33

 1

Västernorrland

32

31

+1

Södermanland

32

31

+1

Uppsala

32

30

+2

Norrbotten

28

29

 1

Blekinge

25

26

 1

Samtliga

36

34

+2

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 4

 3

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 18

 17

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 32

 31

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 56

 33

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 44

 45

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 72

 71

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 74

 73

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 88

 87

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 90

 89

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 94

 93

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 98

 97

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 14

 102

 103