Regeringens proposition 2005/06:54

Utökad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta

Prop.

information i verksamhet för personskydd

2005/06:54

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen. Stockholm den 24 november 2005 Göran[REDACTED_EFTERNAMN] Thomas[REDACTED_EFTERNAMN] (Justitiedepartementet) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en ny sekretessbrytande regel i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Enligt den föreslagna regeln skall personal inom hälso- och sjukvår- den, både i allmän och i enskild tjänst, vara skyldiga att på begäran lämna ut sådana uppgifter som Säkerhetspolisen behöver i ett särskilt fall i verksamhet för personskydd för riksdagens ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabi- nettssekreterare. Ändringen föreslås träda i kraft den 1 april 2006. 1

Innehållsförteckning

Prop. 2005/06:54

1

Förslag till riksdagsbeslut..................................................................

3

2

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksam-

het på hälso- och sjukvårdens område...............................................

4

3

Ärendet och dess beredning...............................................................

5

4

Säkerhetspolisens hotbildsbedömningar ...........................................

5

4.1

Den rättsliga regleringen av Säkerhetspolisens

hotbildsbedömning..............................................................

5

4.2

Säkerhetspolisens underlag för hotbildsbedömningen........

6

5

Säkerhetspolisens möjlighet att inhämta information från hälso-

och sjukvården...................................................................................

7

5.1

Gällande sekretessregler .....................................................

7

5.2

Ökad informationsskyldighet för personal inom hälso-

och sjukvården ..................................................................

10

6

Konsekvenser och ikraftträdande ....................................................

14

7

Författningskommentar ...................................................................

14

Bilaga 1

Betänkandets lagförslag.........................................................

16

Bilaga 2

Förteckning över remissinstanser..........................................

17

Bilaga 3

Lagrådsremissens lagförslag .................................................

18

Bilaga 4

Lagrådets yttrande .................................................................

19

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 november 2005.22 2

1

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 2005/06:54

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår- dens område. 3

2

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) Prop. 2005/06:54

om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår-

dens område

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

11 § 1

Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter 1. som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis-

myndighet, kronofogdemyndighet eller Skatteverket,

2. som behövs i verksamhet för

personskydd för riksdagens leda-

möter,

statschefen

och övriga

medlemmar av kungahuset, stats-

råd, statssekreterare och kabi-

nettssekreterare, om uppgifterna i

ett särskilt fall begärs av Säker-

hetspolisen,

2. som behövs för en rättsmedi-

3. som behövs för en rättsmedi-

cinsk undersökning,

cinsk undersökning,

3. som Socialstyrelsens råd för

4. som Socialstyrelsens råd för

vissa rättsliga sociala och medi-

vissa rättsliga sociala och medi-

cinska frågor behöver för sin verk-

cinska frågor behöver för sin verk-

samhet,

samhet,

4. som behövs för prövning av

5. som behövs för prövning av

ett ärende om att avskilja en stude-

ett ärende om att avskilja en stude-

rande från

högskoleutbildning,

rande

från

högskoleutbildning,

eller

eller

5. som Vägverket behöver för

6. som Vägverket behöver för

prövning av någons lämplighet att

prövning av någons lämplighet att

ha körkort, traktorkort eller taxifö-

ha körkort, traktorkort eller taxifö-

rarlegitimation

enligt yrkestrafik-

rarlegitimation

enligt

yrkestrafik-

lagen (1998:490).

lagen (1998:490).

Denna lag träder i kraft den 1 april 2006.

1 Senaste lydelse 2003:724.

4

3

Ärendet och dess beredning

Prop. 2005/06:54

Mot bakgrund av bl.a. mordet på utrikesminister Anna[REDACTED_EFTERNAMN] beslutade regeringen den 23 oktober 2003 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. överväga om det finns behov av förändringar av syste- met för personskyddet för den centrala statsledningen. Utredningen, som antog namnet Personskyddsutredningen, överlämnade i oktober 2004 betänkandet Personskyddet för den centrala statsledningen (SOU 2004:108). Betänkandet innehåller bl.a. ett förslag till en lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår- dens område. Utredningens lagförslag finns i bilaga 1 . Utredningens förslag har remissbehandlats. En förteckning över re- missinstanserna finns i bilaga 2 . En sammanställning av remissyttran- dena finns tillgänglig i Justitiedepartementet (dnr Ju2004/10106/PO). Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemo- kratiska regeringen och vänsterpartiet. Lagrådet Regeringen beslutade den 27 oktober 2005 att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 3 . Lagrådets yttrande finns i bilaga 4 . Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.2 och författningskom- mentaren. Regeringen har följt Lagrådets förslag. I övrigt har vissa re- daktionella ändringar gjorts. 4 Säkerhetspolisens hotbildsbedömningar

4.1

Den rättsliga regleringen av Säkerhetspolisens hot- bildsbedömning

Förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen inne- håller bestämmelser om Säkerhetspolisens verksamhet. Enligt förord- ningen har Säkerhetspolisen till uppgift att inom Rikspolisstyrelsen leda och bedriva polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot ri- kets säkerhet. Säkerhetspolisen skall även leda och bedriva polisverk- samhet när det gäller bl.a. bevaknings- och säkerhetsarbete som avser den centrala statsledningen eller som har samband med statsbesök och liknande händelser. Säkerhetspolisen skall också ha hand om annat per- sonskydd i den utsträckning som Rikspolisstyrelsen bestämmer (2 §). Enligt Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om polisverk- samhet rörande bevaknings- och säkerhetsarbete avseende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. (FAP-artikel 224-2, RPSFS 1994:8) skall enligt dessa föreskrifter med begreppet den centrala statsledningen för- stås statschefen, riksdagen, regeringen samt statssekreterarna och kabi- nettssekreteraren (punkten 3). Säkerhetspolisen samordnar enligt före- skrifterna planering och förberedelser av polisens bevaknings- och säkerhetsarbete kring de personer som skall skyddas, s.k. skyddsperso- 5 ner. Säkerhetspolisen ansvarar bl.a. för kontakten med skyddspersonerna Prop. 2005/06:54 eller deras företrädare, beskrivning av hotbilden mot dem och informa- tion till berörda polismyndigheter om skyddspersonernas planerade förflyttningar och om hotbilden i övrigt. Berörda lokala polismyndigheter svarar för planering av och förberedelser för distansskydd och andra åt- gärder som bedöms nödvändiga, t.ex. annan spaning eller bevakning (punkten 4). I den nämnda författningen (punkten 2.2) anges också att Säker- hetspolisen har i uppgift att bedöma hotbilden mot skyddspersonerna och att den samlade polisiära skyddsinsatsen skall göras med utgångspunkt från den. I kretsen av personer som skall skyddas ingår inte bara den centrala statsledningen och personer som vistas här i samband med statsbesök eller liknande händelser utan även personer för vilka Rikspolisstyrelsen i enlighet med bestämmelserna i förordningen (1989:773) med instruktion för Rikspolisstyrelsen och förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen fattat särskilt beslut om annat personskydd. I FAP 224-2 definieras annat personskydd som bevaknings- och säkerhetsarbete som Säkerhetspolisen leder efter särskilt beslut, såsom beträffande kungafamiljen och främmande stats beskickningsmedlemmar (punkten 3). Också för dessa personer har Säkerhetspolisen i uppgift att bedöma hotbilden. Hotbildsbedömningen spelar en avgörande roll när det gäller att bedöma om skyddsinsatser är nödvändiga och i så fall vilka åtgärder som bör vidtas. I FAP 224-2 anges också grunderna för hotbildsbedömningen. Hot- bildsbedömningarna skall innehålla uppgifter om det som är känt hos Säkerhetspolisen om möjliga hot mot skyddspersonen. Hotbildsbedöm- ningarna skall resultera i en beskrivning av risken för en attack mot per- sonen i fråga som ett utslag av fem olika kategorier, internationell terro- rism, inhemsk extremism, annan opinionsyttring, mental störning eller överförd hotbild.

Varje kategori skall värderas för sig och ges en siffra enligt en femgra- dig skala:

1.

Ingen hotbild/Ringa risk för angrepp

2.

Låg hotbild/Viss risk för angrepp

3.

Förhöjd hotbild/Risk för angrepp

4.

Hög hotbild/Betydande risk för angrepp

5.

Mycket hög hotbild/Uppenbar risk för angrepp.

I utredningen föreslås att dagens hotbildsbedömning kompletteras med en ny kategori som knyter an till skyddspersonens situation, t.ex. hur per- sonen exponeras i massmedierna. Vidare föreslås bl.a. att den nuvarande beteckningen mental störning som kategori för hotbildsbedömningar skall ändras till den enligt utredningen mer adekvata benämningen hot som kan knytas till enskilda personer. Med anledning av utredningens förslag pågår för närvarande ett arbete inom Rikspolisstyrelsen med att se över styrelsens föreskrifter och allmänna råd i dessa frågor.

4.2

Säkerhetspolisens underlag för hotbildsbedömningen

Arbetet med hotbildsbedömningar förutsätter att information kan hämtas in såväl internt som externt. Denna information bearbetas och analyseras. 6 Extern information fås huvudsakligen från Regeringskansliet, riksda- Prop. 2005/06:54 gen, partikanslierna i riksdagen, Kungliga Hovstaterna och Staberna, ambassader, utländska säkerhets- och underrättelsetjänster, polismyndig- heter, socialtjänst, sjukvård, försvarsmakten och kriminalvården. Infor- mation införskaffas vidare i betydande omfattning från öppna källor som massmedier och Internet. Viss information fås genom andra kanaler. Även förundersökningar kan ge upplysningar av betydelse. När det gäller extern information kan det vara svårt för Säkerhetspoli- sen att få fram utförliga och relevanta uppgifter. För att få information om personer som kan hänföras till kategorin mental störning är Säker- hetspolisen, åtminstone i ett initialskede, helt beroende av externa källor. I Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om skyldighet för polismyndigheterna att underrätta Säkerhetspolisen om vissa brottsmiss- tankar m.m. (FAP-artikel 403-3, RPSFS 1999:10) har Rikspolisstyrelsen meddelat föreskrifter om skyldighet för polismyndigheterna att under- rätta Säkerhetspolisen om vissa brottsmisstankar m.m. Enligt dessa skall en polismyndighet genast underrätta Säkerhetspolisen vid misstanke om brott mot 36 kap. brottsbalken, om brottet innebär förgripelse mot Konungen eller någon annan medlem av kungahuset eller den som i egenskap av riksföreståndare fullgör statschefens uppgifter eller mot den centrala statsledningen i övrigt (1 § a och 3 § c). I övrigt finns det inga författningsbestämmelser som särskilt tar sikte på att garantera Säker- hetspolisen information som kan läggas till grund för hotbildsbedöm- ningar. Utredningen har påvisat att det är en brist att Säkerhetspolisen på grund av gällande sekretessregler inte ens på förfrågan kan få vissa vä- sentliga uppgifter från bl.a. sjukvården. Vidare har utredningen framhållit att särskilt när det gäller kända hotutövare kan information som finns inom sjukvården ha stor betydelse för personskyddsverksamheten för den centrala statsledningen. Säkerhetspolisen har under hand uppgett att behovet av information inte bara gör sig gällande vid hotbildsbedömningar som avser personer inom den centrala statsledningen. Enligt Säkerhetspolisen behövs mot- svarande information för att Säkerhetspolisen skall kunna göra hotbilds- bedömningar i sådana fall där Rikspolisstyrelsen har fattat särskilt beslut om personskydd för exempelvis kungafamiljen eller främmande stats beskickningsmedlemmar.

5

Säkerhetspolisens möjlighet att inhämta in- formation från hälso- och sjukvården

5.1 Gällande sekretessregler

I 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) finns den grundläggande re-

geln om rätten att ta del av allmänna handlingar. Av 2 § följer att denna

rätt bara får begränsas när det är nödvändigt med hänsyn till vissa särskilt

angivna intressen, bl.a. skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska

förhållanden. Begränsningar av rätten att ta del av allmänna handlingar

skall noga anges i bestämmelser i en särskild lag eller, om det är lämpli-

7

gare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar. När en sådan be- stämmelse innehåller ett bemyndigande för regeringen, får regeringen i förordning meddela närmare föreskrifter om bestämmelsens tillämplig- het. Den särskilda lag som pekas ut i 2 kap. 2 § TF är sekretesslagen (1980:100). Genom sekretesslagen skyddas vissa i lagen angivna upp- gifter. Skyddet innebär att allmänna handlingar som innehåller sekretess- belagda uppgifter får lämnas ut enbart under de förutsättningar som an- ges i lagen. Om sekretess gäller för en uppgift, omfattas den också av tystnadsplikt. Som huvudregel gäller dock att tystnadsplikten viker för den meddelarfrihet som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen och yttran- defrihetsgrundlagen. Sekretessen gäller inte bara i förhållandet mellan en myndighet och enskilda utan också i princip myndigheter emellan. Sekretesslagen präglas av en strävan att den skall ta tillvara olika in- tressen som kan vara motstridiga. Å ena sidan skall lagen tillgodose behovet av skydd mot obehörig insyn i förhållanden som bör vara skyd- dade av hänsyn till allmänna eller enskilda intressen. Å andra sidan skall lagen i minsta möjliga utsträckning inskränka allmänhetens berättigade krav på insyn och kontroll av offentlig verksamhet. Avvägningen mellan dessa två intressen skall även göras med beak- tande av artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Enligt denna artikel har var och en rätt till respekt för sitt privatliv, vilket också om- fattar skydd för information om privata förhållanden, såsom medicinska uppgifter. Rättigheten får dock inskränkas om det sker med stöd av lag och om det är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till vissa angivna skäl, bland annat statens säkerhet, förebyggande av oord- ning eller brott eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Inskränkningen av den enskildes rätt till privatliv skall stå i proportion till det intresse den är avsedd att tillgodose. Styrkan av den sekretess som regleras i lagen varierar för olika typer av uppgifter. Denna skillnad i styrka av sekretess åstadkoms bl.a. genom de s.k. skaderekvisiten. Tanken med denna konstruktion av regleringen är att ett röjande av olika uppgifter genom utlämnande av allmänna handlingar eller genom muntlig eller skriftlig information bara skall för- bjudas när röjandet kan antas orsaka skada. I sekretesslagen förekommer två typer av skaderekvisit, dels ett rakt, dels ett omvänt. Det raka skade- rekvisitet innebär en presumtion för offentlighet och innebär att sekretess endast gäller om det kan antas att ett röjande leder till viss skada. Det omvända skaderekvisitet är däremot en presumtion för sekretess och in- nebär att en uppgift får röjas enbart när det står klart att någon skada inte uppkommer. Regler om sekretess för enskildas personliga och ekonomiska förhål- landen finns huvudsakligen i 79 kap. sekretesslagen. 7 kap. innehåller bestämmelser om enskildas personliga förhållanden, 8 kap. reglerar sek- retessen för enskildas ekonomiska förhållanden och 9 kap. reglerar sek- retess av hänsyn till förhållanden av både personlig och ekonomisk natur. Enligt 7 kap. 1 § gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för upp- gift om enskilds hälsotillstånd och andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Detsamma gäller i annan medi- Prop. 2005/06:54 8 cinsk verksamhet, bl.a. rättsmedicinsk eller rättspsykiatrisk undersök- Prop. 2005/06:54 ning. Bestämmelsen är försedd med ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. det gäller en presumtion för att sådana uppgifter omfattas av sekretess. Sekretessen enligt 7 kap. 1 § är omfattande och avser i princip alla uppgifter som rör en patient inom det allmännas hälso- och sjukvård lik- som den som är föremål för annan medicinsk verksamhet i det allmännas regi. Hälso- och sjukvård som tillhandahålls av privata vårdinrättningar m.m. omfattas däremot inte, utan då gäller i stället tystnadsplikt enligt 2 kap. 8 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår- dens område. Uppgifter om hälsotillstånd m.m. kan vidare falla in under den sekre- tess som föreskrivs i 9 kap. 17 § sekretesslagen. I den paragrafen före- skrivs sekretess för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska för- hållanden i bl.a. utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål och åklagarmyndighets och polismyndighets verksamhet i öv- rigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott. Skaderekvisitet är även här omvänt, dvs. uppgiften får inte röjas om det inte står klart att röjandet kan ske utan att den enskilde eller någon närstående till den en- skilde lider skada eller men. I 14 kap. sekretesslagen finns regler om vissa begränsningar i sekretes- sen. Enligt 1 § hindrar sekretess inte att uppgift lämnas till en myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Vidare får enligt 3 §, den s.k. generalklausulen, uppgift lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Generalklausulen omfattar dock inte sekretess enligt bl.a. 7 kap. 16 §§. Uppgifter om enskildas förhål- landen som finns inom hälso- och sjukvård får alltså bara lämnas ut till en myndighet om det är föreskrivet i lag eller förordning. Exempel på sådana föreskrifter finns i 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område. Där sägs att hälso- och sjuk- vårdspersonal är skyldig att lämna ut uppgift som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av domstol, åklagarmyndighet, polismyndighet, kronofogdemyndighet eller Skatteverket (punkten 1). En sådan uppgift tillhör den kategori uppgifter som normalt skyddas av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretessla- gen. Uppgiftsskyldigheten avser också uppgifter som behövs för en rättsmedicinsk undersökning (punkten 2), uppgifter som Socialstyrelsens råd för rättsliga sociala och medicinska frågor behöver för sin verksam- het (punkten 3), uppgifter som behövs vid prövning av ett ärende om att avskilja en studerande från högskoleutbildning (punkten 4), eller som Vägverket behöver för prövning av någons lämplighet för att ha körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation enligt yrkestrafiklagen (1998:490) (punkten 5). De redovisade bestämmelserna innebär sammanfattningsvis att hälso- och sjukvårdspersonal i både allmän och enskild tjänst vanligtvis är för- hindrad att lämna uppgifter till polisen om en enskilds hälsotillstånd och andra personliga förhållanden med undantag för uppgift om vistelse på en vårdinrättning. 9

5.2

Ökad informationsskyldighet för personal inom hälso- och sjukvården

Regeringens förslag: Personalen inom hälso- och sjukvården, både i allmän och i enskild tjänst, skall vara skyldig att på begäran lämna ut sådana uppgifter som Säkerhetspolisen behöver i ett särskilt fall i verksamhet för personskydd för riksdagens ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekreterare och kabi- nettssekreterare.

Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I betänkandet föreslås dock att uppgifterna skall kunna begäras ut av en polismyndighet och att uppgiftsskyldigheten skall avse uppgifter endast i verksamhet för personskydd för den centrala statsledningen.

Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt utredning- ens förslag eller lämnat det utan invändningar. Ett antal remissintanser, bl.a. Justitiekanslern, Rättsmedicinalverket och Kammarrätten i Jönkö- ping , har emellertid förordat att uppgiftsskyldigheten bör gälla gentemot Säkerhetspolisen i stället för gentemot en polismyndighet. Riksdagens ombudsmän (JO) har uttalat att författningsförslaget bör övervägas ytter- ligare, eftersom det torde vara förenat med svårigheter för hälso- och sjukvårdens personal att bedöma vilka uppgifter som skulle omfattas av uppgiftsskyldigheten. En liknande invändning har framförts av Socialsty- relsen . Säkerhetspolisen har uttalat att en sekretessbrytande regel bör införas även i socialtjänstlagen (2001:453), eftersom det föreligger ett behov för Säkerhetspolisen av att få tillgång till sekretessbelagda upp- gifter, bl.a. adressuppgifter, från socialtjänsten. Riksförbundet för social och mental hälsa och Svenska Läkaresällskapet har avstyrkt förslaget och menat bl.a. att den föreslagna bestämmelsen skulle påverka och för- ändra patientens förtroende för hälso- och sjukvården och att den infor- mation som Säkerhetspolisen skulle få inte är nödvändig för att man skall kunna vidta åtgärder för att förhindra hot mot den centrala statsled- ningen. Skälen för regeringens förslag Säkerhetspolisen behöver ytterligare underlag för hotbildsbedömningar Som utredningen framhåller kan uppgifter om en enskild person som finns inom hälso- och sjukvården utgöra viktig information när det gäller att bedöma risken för om denne kan komma att begå våldshandlingar. Sådana uppgifter kan därmed vara av avgörande betydelse när Säker- hetspolisen skall bedöma hotbilden mot personer i den centrala statsled- ningen. Såsom Säkerhetspolisen har påtalat kan sådana uppgifter ha mot- svarande betydelse när det gäller att bedöma hotbilden även för övriga medlemmar av kungafamiljen. Uppgifterna kan utgöra ett viktigt kom- plement till den information som Säkerhetspolisen har fått från annat håll. De sekretessregler som gäller för hälso- och sjukvårdsområdet hind- rar dock normalt att uppgifter av detta slag lämnas ut till Säkerhetspoli- sen. Prop. 2005/06:54 10

Det är viktigt att Säkerhetspolisen i tid kan avvärja de hot som kan

Prop. 2005/06:54

komma att uppstå mot den nämnda personkretsen. Det finns därför i och

för sig skäl att införa en sekretessbrytande bestämmelse som medför att

Säkerhetspolisen alltid kan få tillgång till uppgifter i den utsträckning

uppgifterna är av betydelse för Säkerhetspolisens hotbildsbedömningar.

En sådan bestämmelse bör dock införas endast om skälen för detta är

starkare än det integritetsintrång utlämnandet i så fall innebär för den en-

skilde. Regeringen gör i denna fråga följande överväganden.

När det gäller att bedöma vilket hot en av Säkerhetspolisen känd per-

son utgör tas det i dag hänsyn till om personen i fråga vistas på en sjuk-

vårdsinrättning eller inte och till ett flertal andra liknande faktorer. I all-

mänhet bedöms hotbilden i förhållanden till en person som tvångsvårdas

på en inrättning vara låg så länge vården pågår. Befinner sig personen på

permission, kan hotbilden ändras. I dag kan Säkerhetspolisen bara få ut

uppgifter om huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning eller inte,

däremot normalt inte andra sekretessbelagda uppgifter, t.ex. om en pati-

ents medicinering, övrig behandling och permissioner. Att Säkerhetspoli-

sen i sin verksamhet som avser personskyddet för den centrala statsled-

ningen och kungahuset inte har tillgång till sådana uppgifter är enligt

regeringens mening otillfredsställande.

Frågan är då vilket integritetsintrång det skulle innebära för en enskild

om Säkerhetspolisen skulle ges rätt att på begäran få tillgång till det slag

av uppgifter som nu är aktuella. Utgångspunkten måste vara att en person

normalt har intresse av att sådana uppgifter inte lämnas ut. Redan i dag

kan emellertid, som tidigare nämnts, Säkerhetspolisen få ut uppgift om

huruvida en person vistas på en sjukvårdsinträttning. I integritetshänse-

ende kan det inte anses vara någon avgörande skillnad mellan denna

uppgift och uppgiften om personen har beviljats permission från inrätt-

ningen. Andra uppgifter, t.ex. om huruvida personen sköter sin medicine-

ring, samt uppgifter om vissa andra faktiska förhållanden, exempelvis att

personen under vistelsen på en vårdinrättning inte ändrat en tidigare hot-

full attityd mot någon i den aktuella personkretsen, kan däremot vara

uppgifter av mera påtagligt känslig natur. Likaså finns i allmänhet integ-

ritetskänsliga uppgifter i en riskanalys som gjorts inom vården beträf-

fande personen i fråga. Det bör dock framhållas att uppgifterna, om de

lämnas till Säkerhetspolisen, där kommer att skyddas av samma starka

sekretess som hos hälso- och sjukvården (genom ett omvänt skaderekvi-

sit, se 9 kap. 17 § första stycket 4 sekretesslagen [1980:100]).

Vid en intresseavvägning anser regeringen att Säkerhetspolisens behov

av uppgifter i ett enskilt fall för bedömningen av hotbilden för den aktu-

ella personkretsen väger tyngre än den enskildes intresse av att inte ut-

sättas för ett integritetsintrång. Artikel 8 i den europeiska konventionen

om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna

ger inte anledning till någon annan bedömning.

Endast Säkerhetspolisen skall kunna begära ut uppgifter som behövs i verk-

samhet för personskyddet

Svenska Läkaresällskapet och Riksförbundet för social och mental hälsa

har i sina respektive remissvar uttalat att om uppgifter som rör medicine-

ring, övrig behandling och permissioner skall få lämnas till Säkerhetspo-

11

lisen kan det medföra att en person avstår från att söka den vård han eller hon behöver av rädsla för ingripanden från Säkerhetspolisen. Mot detta intresse står dock samhällets intresse av att Säkerhetspolisen har ett tillfredsställande underlag för hotbildsbedömningarna vad gäller det per- sonskydd som nu är i fråga. Enligt regeringens bedömning utgör inte den risk som remissinstanserna pekat på tillräckligt skäl för att inte låta Sä- kerhetspolisen få tillgång till sådan information från hälso- och sjukvår- den som kan vara av betydelse för hotbildsbedömningen. Regeringen anser därför att det under vissa omständigheter bör vara möjligt för Säkerhetspolisen att få ut vissa uppgifter om personliga för- hållanden från hälso- och sjukvårdspersonalen. Uppgifterna bör lämnas ut i de fall Säkerhetspolisen begär det för personskyddsverksamheten som avser den centrala statsledningen. I lagrådsremissen föreslogs en bestämmelse om detta där just begreppet den centrala statsledningen användes. I författningskommentaren till förslaget angavs att innebörden i begreppet belystes genom Rikspolisstyrelsens föreskrift och allmänna råd om polisverksamhet rörande bevaknings- och säkerhetsarbete avse- ende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. (FAP-artikel 224-2, RPSFS 1994:8). Med begreppet den centrala statledningen förstås enligt dessa föreskrifter statschefen, riksdagen, regeringen samt statssekrete- rarna och kabinettssekreteraren. Lagrådet har uttalat att det inte är ac- ceptabelt att ett centralt begrepp som bestämmer räckvidden av sekre- tessgenombrott inte är preciserat. Lagrådet har därför föreslagit att den personkrets som avses med begreppet den centrala statsledningen bör anges i lagen. Regeringen ansluter sig till Lagrådets förslag.

Säkerhetspolisen har som tidigare nämnts påtalat att det finns ett mot- svarande behov av uppgifter i verksamhet som avser annat personskydd, såsom personskyddet för övriga kungafamiljen. Mot bakgrund av detta behov anser regeringen att även uppgifter som behövs i verksamhet för personskyddet för kungahuset bör lämnas ut. Ett tillräckligt berednings- underlag för att ta ställning till om uppgiftsskyldigheten bör utökas ytter- ligare finns inte i detta lagstiftningsärende. Regeringen avser att bereda denna fråga vidare. Uppgifterna bör lämnas ut efter begäran från Säkerhetspolisen. Rege- ringen delar utredningens bedömning att det skulle föra för långt att införa en plikt för hälso- och sjukvårdspersonal att självmant lämna upp- gifter. Enligt regeringens mening bör uppgiftsskyldigheten gälla både för per- sonal i allmän tjänst och i enskild tjänst. En uppgiftsskyldighet med an- givet innehåll bör därför föras in i 2 kap. 11 § lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Den kommer därmed att bryta tyst- nadsplikten för såväl personal i allmän tjänst som personal i enskild tjänst. Utredningen har föreslagit att uppgiftsskyldigheten skall gälla uppgif- ter som behövs i verksamhet för personskydd. Några av remissin- stanserna har påtalat att det i vissa fall kan bli problematiskt för hälso- och sjukvårdspersonalen att avgöra vilka uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldigheten. Regeringen delar här utredningens bedömning att det inte går att i författningstexten närmare specificera vilka uppgifter som Säkerhetspolisen bör få tillgång till. Den uppgiftsskyldighet som regleras i nuvarande lydelse av 2 kap. 11 § är också uppbyggd på detta Prop. 2005/06:54 12 sätt. I bestämmelsen anges exempelvis att de uppgifter som behövs för Prop. 2005/06:54 rättsmedicinsk undersökning eller för de uppgifter som Socialstyrelsens råd för rättsliga, sociala och medicinska frågor behöver för sin verksam- het skall lämnas ut. Det är sålunda inte närmare preciserat vilka uppgifter som skall lämnas ut av hälso- och sjukvårdspersonalen. Regeringen me- nar att någon uttömmande uppräkning inte heller i detta fall är möjlig att göra. Utgångspunkten bör vara att Säkerhetspolisen kan begära att upp- gifter beträffande en särskild person skall lämnas ut och att hälso- och sjukvårdspersonalen sedan närmare har att avgöra vilka uppgifter som skall lämnas ut. Uppgifter som har betydelse för personskyddet skall lämnas ut men inte andra uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som inte har betydelse för personskyddet. Enligt regeringens mening uppnås på detta sätt en lämplig avgränsning mot andra uppgifter som finns inom hälso- och sjukvården och som inte skall få lämnas ut till Säkerhetspolisen. För att säkerställa att uppgiftslämnandet sker på ett tillfredställande sätt är det av vikt att vårdgivaren ser till att personal inom hälso- och sjuk- vården som har till uppgift att göra dessa bedömningar har kompetens för uppgiften. Säkerhetspolisen har under hand uppgett att kontakten med hälso- och sjukvården kommer att tas av en till Säkerhetspolisen knuten psykiatriker eller leg. psykolog. Utgångspunkten är att informationen i allmänhet kommer att överföras till Säkerhetspolisen genom en dialog mellan den behandlande läkaren inom hälso- och sjukvården och den till Säkerhetspolisen knutna psykiatrikern eller leg. psykologen. Normalt är Säkerhetspolisens behov av uppgifter begränsade till aktuella sådana. Utifrån den information som hälso- och sjukvården överlämnar kommer Säkerhetspolisens medicinska personal att göra en bedömning som sedan utgör en del av det underlag som ligger till grund för själva hotbildsbe- dömningen. Den bedömning som gjorts av Säkerhetspolisens medicinska personal kommer därefter att sparas tillsammans med hotbildsbedöm- ningen. I 7 § andra stycket patientjournallagen (1985:562) finns före- skrifter om hur dokumentation skall ske när en journalhandling har läm- nats ut. I den bestämmelsen anges att det skall antecknas i patientjourna- len vem som har fått handlingen, avskriften eller kopian och när den har lämnats ut. Om hälso- och sjukvården överför information muntligen till Säkerhetspolisen bör motsvarande dokumentation ske. Utredningen har föreslagit att inte endast Säkerhetspolisen utan också andra polismyndigheter skall kunna få ut uppgifter av det aktuella slaget. Polismyndigheter i allmänhet har dock inte något behov som motsvarar det som Säkerhetspolisen har av att få ut det aktuella slaget av uppgifter. Det är nämligen uteslutande Säkerhetspolisen som ansvarar för hotbilds- bedömningar som avser den aktuella personkretsen. Den sekretessbry- tande regeln bör därför gälla endast i förhållande till Säkerhetspolisen.

Säkerhetspolisen har i sitt remissvar påtalat att en sekretessbrytande regel bör införas även i socialtjänstlagen. I detta lagstiftningsärende sak- nas emellertid beredningsunderlag för att ta ställning till denna fråga. Regeringen avser att bereda frågan vidare och återkomma i ett annat sammanhang. 13

6

Konsekvenser och ikraftträdande

Prop. 2005/06:54

Förslaget bedöms inte leda till några nämnvärda ökade kostnader för det allmänna, men i den utsträckning några kostnader uppstår för Säkerhets- polisen, skall dessa finansieras inom nuvarande anslagsramar. Den föreslagna ändringen bör träda i kraft så snart som möjligt. Re- geringen föreslår därför att ändringen skall träda i kraft den 1 april 2006. 7 Författningskommentar Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område 2 kap. 11 § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjuk- vårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter

1.

som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis- myndighet, kronofogdemyndighet eller Skatteverket,

2.

som behövs i verksamhet för personskydd för riksdagens ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekrete- rare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen,

3.

som behövs för en rättsmedicinsk undersökning,

4.

som Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor behöver för sin verksamhet,

5.

som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en studerande från högskoleutbildning, eller

6.

som Vägverket behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation enligt yrkestrafiklagen (1998:490).

Paragrafen innehåller bestämmelser om att hälso- och sjukvårdspersonal

är skyldig att lämna ut vissa uppgifter som annars skulle omfattas av sek-

retess.

I den nya punkten 2 

- som har utformats i enlighet med Lagrådets för-

slag - föreskrivs att hälso- och sjukvårdspersonalen är skyldig att lämna

ut uppgifter som behövs i verksamhet för personskydd för riksdagens

ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd,

statssekreterare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett särskilt fall

begärs av Säkerhetspolisen. Med uttrycket i ett särskilt fall menas att

uppgiften begärs med anledning av omständigheter som framkommit om

en viss person, t.ex. därför att personen har gjort sig känd för Säkerhets-

polisen genom att hota personer i den angivna personkretsen. Det förut-

sätts inte att den efterfrågade är känd till namnet. Det skall emellertid

vara en viss person som efterfrågas. Det är inte meningen att polisen med

stöd av regeln skall ha generell tillgång till sjukhusets patientregister.

Det är Säkerhetspolisen som bedömer huruvida uppgifter om en person

behövs i verksamheten för personskydd för den angivna personkretsen,

men det är hälso- och sjukvårdspersonalen som närmare avgör vilka spe-

cifika uppgifter som Säkerhetspolisen kan anses ha behov av och som

därför skall lämnas ut. Hälso- och sjukvården kan härvid ha anledning att

14

begära förtydliganden från Säkerhetspolisen om vilken typ av uppgifter Prop. 2005/06:54 som polisen behöver. Det finns inget som hindrar att Säkerhetspolisen efter en första begäran om att få ut uppgifter återkommer och begär ut kompletterande uppgifter. Exempel på sådana omständigheter som kan bli aktuella att lämna ut är uppgift om huruvida en patient sköter sin me- dicinering, uppgift om riskanalyser som har gjorts inom vården och uppgift om innehållet i en sådan analys. Det kan också vara fråga om uppgifter om planerad utskrivning, om permissioner eller om vistelseort under permissioner. Andra uppgifter, t.ex. om en enskilds hälsotillstånd i övrigt eller andra personliga förhållanden som inte har betydelse för personskyddet, skall inte lämnas ut. Uppgiftsskyldigheten innefattar ingen plikt eller rätt för hälso- och sjukvårdspersonalen att självmant lämna uppgifter, utan det är endast efter en särskild begäran från Säker- hetspolisen som uppgifter skall lämnas ut. Begreppet kungahuset har i detta sammanhang en statsrättslig innebörd som är snävare än det vanliga civilrättsliga familjebegreppet (se SOU 1977:5 s. 29). Det omfattar sålunda inte vissa anförvanter, exempelvis familjemedlemmar som har förlorat sin successionsrätt. Innebörden är dock avsedd att vara vidare än innebörden av det motsvarande begreppet i 5 kap. 4 § regeringsformen som omfattar endast dem som har succes- sionsrätt till tronen. 15

Betänkandets lagförslag

Prop. 2005/06:54

Bilaga 1

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap. 11 § Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter

1.

som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis- myndighet, kronofogdemyndighet eller Skatteverket,

2.

som behövs för en rättsmedicinsk undersökning,

3.

som behövs i verksamhet för personskydd för den centrala statsledningen om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av polismyn-

3.

som Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga, sociala och medi- cinska frågor behöver för sin verk- samhet,

4.

som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en stude- rande från högskoleutbildning, eller

5.

som Vägverket behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxifö- rarlegitimation enligt yrkestrafik- lagen (1998:490).

dighet,

4.

som Socialstyrelsens råd för vissa rättsliga, sociala och medi- cinska frågor behöver för sin verk- samhet,

5.

som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en stude- rande från högskoleutbildning, eller

6.

som Vägverket behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxifö- rarlegitimation enligt yrkestrafik- lagen (1998:490).

Denna lag träder i kraft den 16 Förteckning över remissinstanser Prop. 2005/06:54 Bilaga 2 Efter remiss har följande instanser lämnat yttrande över betänkandet Per- sonskyddet för den centrala statsledningen (SOU 2004:108): Riksdagens ombudsmän, Psykiatrisamordnaren, Svea hovrätt, Kam- marrätten i Jönköping, Justitiekanslern, Rikspolisstyrelsen, Säkerhetspo- lisen, Kriminalvårdsstyrelsen, Datainspektionen, Rättsmedicinalverket, Försvarsmakten, Socialstyrelsen, Riksförbundet för social och mental hälsa, Schizofreniförbundet, Svenska Läkaresällskapet, Sveriges läkar- förbund och Vårdförbundet. Sveriges kommuner och landsting har avstått från att yttra sig. 17

Lagrådsremissens lagförslag

Prop. 2005/06:54

Bilaga 3

Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

11 § 2

Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter 1. som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om upp- gifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndighet, polis-

myndighet, kronofogdemyndighet eller Skatteverket,

2. som behövs i verksamhet för

personskydd

för den centrala

statsledningen

eller

kungahuset,

om uppgifterna i ett särskilt fall

begärs av Säkerhetspolisen,

2. som behövs för en rättsmedi-

3. som behövs för en rättsmedi-

cinsk undersökning,

cinsk undersökning,

3. som Socialstyrelsens råd för

4. som Socialstyrelsens råd för

vissa rättsliga sociala och medi-

vissa rättsliga , sociala och medi-

cinska frågor behöver för sin verk-

cinska frågor behöver för sin verk-

samhet,

samhet,

4. som behövs för prövning av

5. som behövs för prövning av

ett ärende om att avskilja en stude-

ett ärende om att avskilja en stude-

rande från

högskoleutbildning,

rande från

högskoleutbildning,

eller

eller

5. som Vägverket behöver för

6. som Vägverket behöver för

prövning av någons lämplighet att

prövning av någons lämplighet att

ha körkort, traktorkort eller taxifö-

ha körkort, traktorkort eller taxifö-

rarlegitimation

enligt yrkestrafik-

rarlegitimation

enligt

yrkestrafik-

lagen (1998:490).

lagen (1998:490).

Denna lag träder i kraft den 1 april 2006.

2 Senaste lydelse 2003:724. 18 Lagrådets yttrande LAGRÅDET Utdrag ur protokoll vid sammanträde 2005-11-15

Närvarande: f.d. regeringsrådet Bengt-Åke[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Stefan Ersson och justitierådet Lars Dahllöf. Utökad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd för den centrala statsledningen och kungahuset Enligt en lagrådsremiss den 27 oktober 2005 (Justitiedepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår- dens område. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunnige Mårten Unbeck. Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet : I lagrådsremissen föreslås en ny regel i lagen (1998:531) om yrkes- verksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Enligt den föreslagna re- geln skall personal inom hälso- och sjukvården, både i allmän och en- skild tjänst, vara skyldig att på begäran av Säkerhetspolisen lämna ut sådana sekretesskyddade uppgifter som behövs i ett särskilt fall i verk- samhet för personskydd för den centrala statsledningen eller kungahuset. Den föreslagna sekretessbrytande regeln skall ses i sitt sammanhang som en del av ett förhållandevis komplicerat regelsystem bestående av bestämmelser främst i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, sekretesslagen (1980:100) och lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Bestämmelsen måste kunna tillämpas av personal inom såväl hälso- och sjukvården som Säkerhetspolisen. En felaktig tillämpning kan vara förenad med olägenheter av olika slag. Lämnas en sekretesskyddad uppgift ut i strid med bestämmelserna kan den enskildes personliga in- tegritet komma att kränkas. Vidare kan ett straffrättsligt ansvar komma att utkrävas av den som på ett sådant sätt har röjt hemliga uppgifter. Å andra sidan kan personskyddet komma att bli lidande om inte begärda uppgifter lämnas ut när ett sekretessgenombrott är tillåtet. Frågan är mot denna bakgrund om den föreslagna bestämmelsen har fått en sådan ut- formning att den utan problem kommer att kunna tillämpas på ett korrekt sätt av personal inom Säkerhetspolisen och hälso- och sjukvården. Förslaget möjliggör sekretessgenombrott inom ett område där det an- setts motiverat med ett starkt sekretesskydd för uppgifter om enskilds personliga förhållanden. Det gäller ett omvänt skaderekvisit och sekre- tess är alltså huvudregeln. Mot den bakgrunden är det av särskild vikt att förutsättningarna för genombrott av sekretessen är klart angivna. Enligt förslaget skall de uppgifter som behövs för personskydd för bl.a. den centrala statsledningen lämnas ut. Vilka personer som omfattas av detta begrepp framgår inte av någon lag. Prop. 2005/06:54 Bilaga 4 19 Innebörden kan knappast heller härledas ur regeringsformens bestäm- melser om de centrala statsfunktionerna, särskilt om man, som i försla- get, inbegriper statssekreterare och kabinettssekreterare, vilka i princip inte har några formella statsrättsliga beslutsfunktioner. Begreppet den centrala statsledningen finns i förordningen (1989:773) med instruktion för Rikspolisstyrelsen och förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen men definieras inte i någon av dessa författningar. För att finna en sådan definition får man gå till Rikspolisstyrelsens föreskrif- ter och allmänna råd om polisverksamhet rörande bevaknings- och säkerhetsarbete avseende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. (RPSFS 1994:8). Enligt punkten 3 förstås i dessa föreskrifter med cen- trala statsledningen statschefen, riksdagen, regeringen samt statssekrete- rarna och kabinettssekreteraren. I författningskommentaren anges inte närmare vilka personer som om- fattas av begreppet den centrala statsledningen, endast att vilka som av- ses belyses av den nämnda myndighetsföreskriften. Enligt Lagrådets me- ning är det inte acceptabelt att ett centralt begrepp som bestämmer räck- vidden av sekretessgenombrott inte är preciserat på annat sätt än att inne- börden belyses av en myndighetsföreskrift. Utöver de tveksamheter som kan uppstå vid tillämpningen kan frågan ställas vilka följder det skulle få för tolkningen av lagen om definitionen i myndighetsföreskriften ändra- des. Av anförda skäl anser Lagrådet att den personkrets som här avses bör framgå av lagen. Det kan, av skäl som redovisats ovan, från statsrättsliga utgångspunkter ifrågasättas om begreppet den centrala statsledningen är en lämplig beteckning på hela den angivna personkretsen. Lagrådet föreslår därför att de avsedda kategorierna uttryckligen anges i lagen en- ligt följande: 2. som behövs i verksamhet för personskydd för riksdagens ledamöter, statschefen och övriga medlemmar av kungahuset, statsråd, statssekrete- rare och kabinettssekreterare, om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av Säkerhetspolisen, Anses det likväl lämpligt att behålla det nämnda begreppet är alternati- vet att foga ett nytt andra stycke till 2 kap. 11 § lagen om yrkesverksam- het på hälso- och sjukvårdens område enligt mönstret Med den centrala statsledningen i första stycket 2 avses i denna lag . Av lagrådsremissen framgår (s.10 och 12) vidare att Säkerhetspolisen i sitt yttrande över det ursprungliga förslaget, som endast omfattade per- sonskydd för den centrala statsledningen, påtalade att det fanns ett mot- svarande behov av uppgifter som avser annat personskydd, t.ex. för kungafamiljen. I remissen föreslås, utan någon närmare kommentar, att även uppgifter som behövs i verksamhet för personskydd för kungahuset skall lämnas ut. Möjligen är begreppet kungahuset inte alldeles entydigt. När det an- vänds i 5 kap. 4 § regeringsformen avses de kungliga personer som har successionsrätt till tronen. Vanligen och det torde vara avsikten också i det remitterade förslaget avses emellertid med begreppet kungahuset en något vidare krets, som omfattar alla dem som statsrättsligt har kunglig eller furstlig värdighet i Sverige (se[REDACTED_EFTERNAMN], Stjernquist Grundlagarna Prop. 2005/06:54 Bilaga 4 20

s. 789 med hänvisning till SOU 1977:5 s. 29, som innehåller en redogö-

Prop. 2005/06:54

relse för innebörden av uttrycken det kungl. huset/kungahuset).

Bilaga 4

Mot bakgrund av vad som ovan anförts i fråga om kraven på lagstift-

ning inom området för offentlighet och sekretess anser Lagrådet att inne-

börden av begreppet kungahuset bör redovisas i författningskommenta-

ren, bl.a. för att underlätta rättstillämpningen.

Vidare noterar Lagrådet att hälso- och sjukvårdspersonalen enligt det

remitterade förslaget är skyldig att lämna ut uppgifter endast om uppgif-

terna i e t t s ä r s k i l t f a l l begärs av Säkerhetspolisen. I författ-

ningskommentaren berörs inte närmare vilken begränsning detta innebär

vad gäller möjligheten att få ut sekretesskyddade uppgifter. Mot bak-

grund av att det för Säkerhetspolisens del i stor utsträckning är fråga om

en kontinuerlig verksamhet avseende analys och uppföljning av hotbilder

för den centrala statsledningen och kungahuset kan det, enligt Lagrådets

mening, bli svårt att i den praktiska verksamheten avgöra vad som är ett

särskilt fall. Därför bör denna fråga belysas i författningskommentaren.

I övrigt lämnar Lagrådet förslaget utan erinran.

21

Justitiedepartementet

Prop. 2005/06:54

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 24 november 2005

Närvarande: Statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Y.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], M.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], Orback

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 2005/06:54 Utökad möjlighet för Säker- hetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd 22