/1/

1 Lagen omtryckt 1990: 423.

Regeringens proposition

1991/92: 91

om ombildning av Samhall till aktiebolag, m. m.

Regeringen förelägger riksdagen vad som har tagits upp i bifogade

utdrag ur regeringsprotokollet den 13 februari 1992 för de åtgärder

och de ändamål som föredraganden har hemställt om.

På regeringens vägnar

Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

Börje[REDACTED_EFTERNAMN]

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att den verksamhet som stiftelserna inom

Samhallgruppen bedriver i fortsättningen skall bedrivas i

aktiebolagsform.

Staten föreslås bli enda ägaren i de nybildade aktiebolagen,

direkt genom ägarskap i moderbolaget och indirekt genom moderbolagets

innehav av samtliga aktier i dotterbolagen. Styrelsen i moderbolaget

föreslås i sin helhet utses av regeringen. Samhallgruppens

huvudsakliga

verksamhetsidé skall även fortsättningsvis vara att skapa

meningsfulla och utvecklande arbeten åt arbetshandikappade där

behoven

finns.

Det statliga ersättningen till Samhallgruppen, som för närvarande

utges med en viss procent av löne- och lönebikostnader för de

anställda arbetshandikappade, föreslås fortsättningsvis lämnas

med ett krontalsbelopp, som skall motsvara nuvarande driftbidrag och

bidrag till Samhalls fastighetsfond.

För budgetåret 1992/93 beräknas till den nya företagsgruppens

verksamhet ett reservationsanslag på 5 000 750 000 kr.

Propositionens lagförslag

1 Förslag till

Lag om upphävande av lagen (1979: 47) om regionala stiftelser för

skyddat arbete.

Härigenom föreskrivs att lagen (1979: 47) om regionala stiftelser

för skyddat arbete skall upphöra att gälla vid utgången av juni 1992.

2 Förslag till

Lag om tystnadsplikt i verksamhet i Samhallgruppen

Den som deltar i eller har deltagit i verksamhet som genom produktion

av varor och tjänster syftar till att uppnå meningsfullt och

utvecklande

arbete för arbetshandikappade, får inte obehörigen röja vad

han därvid har fått veta om en anvisad arbetstagares personliga

förhållanden.

Om ansvar för den som bryter mot första stycket finns bestämmelser

i brottsbalken.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

3 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1987: 519) om riksrevisionsverkets granskning

av statliga aktiebolag och stiftelser

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1987: 519) om

riksrevisionsverkets

granskning av statliga aktiebolag och stiftelser1skall ha följande

lydelse.

1 §

Riksrevisionsverket får granska den verksamhet som bedrivs i följande

aktiebolag och stiftelser.

Aktiebolag

Aktiebolaget Statens anläggningsprovning

Aktiebolaget Svensk Bilprovning

Aktiebolaget Tipstjänst

Aktiebolaget Trav och Galopp

Aktiebolaget Vin 23p;12p> Samhall Aktiebolag och de dotterbolag som ingår i

Samhallgruppen

SEMKO, Svenska Elektriska Materialkontrollanstalten Aktiebolag

Statens Bostadsfinansieringsaktiebolag, SBAB

Swedish Geotechnical Systems Aktiebolag

Swedish National Road Consulting Aktiebolag

Svensk Avfallskonvertering Aktiebolag (SAKAB)

Svensk Kärnbränslehantering Aktiebolag

Svenska Penninglotteriet Aktiebolag

Systembolaget Aktiebolag

V.T.I. Utveckling Aktiebolag

Värdepapperscentralen VPC Aktiebolag

Stiftelser

Fonden för industriellt samarbete med u-länder

Fonden för industriellt utvecklingsarbete (Industrifonden)

Stiftelsen för framtidsstudier

Stiftelsen Nordiska museet

Stiftelsen Riksutställningar

/kolumn1/Stiftelsen Samhall och de regionala stiftelser som ingår

i Samhallgruppen

Stiftelsen Statshälsan

Stiftelsen Svenska institutet

Stiftelsen Sveriges teknisk-vetenskapliga attachéverksamhet

Stiftelsen Tekniska museet

Svenska rikskonserter

Sveriges turistråd

Trygghetsstiftelsen

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.

Arbetsmarknadsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 februari 1992.

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden

B.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Laurén,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN], af[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], P.[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN].

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

Proposition om ombildning av Samhall till aktiebolag, m. m.

1 Inledning

1.1 Översyn av Samhall

Genom beslut den 22 november 1990 uppdrog den dåvarande regeringen

till en särskild utredare att göra en översyn av Stiftelsen

Samhall (dir. 1990: 73). Utredaren skulle beskriva hur de

ursprungliga

sociala, arbetsmarknadspolitiska och ekonomiska målsättningarna

för företagsgruppen hittills kunnat uppfyllas samt belysa olika

omvärldsfaktorers påverkan på företagsgruppen framför allt

ur ett framtida perspektiv. Utredaren skulle mot denna bakgrund

överväga

om det finns skäl att precisera eller i några avseenden ändra

Samhalls mål och roll i samhället samt om det finns skäl att

ändra organisationsform för företagsgruppen. I utredningsuppdraget

ingick att pröva ett förslag från Samhall att företagsgruppens

juridiska företagsform skulle ändras från stiftelse till aktiebolag.

Vidare skulle utredaren under arbetet hålla kontakt med Samhalls

egen översynsutredning, "Samhall mot år 2000", och beakta vad som

framkom i denna.

Som särskild utredare förordnades förra statsrådet, kommunalrådet

Sven[REDACTED_EFTERNAMN].

Utredaren har i augusti 1991 överlämnat sina förslag i betänkandet

(SOU 1991: 67) Samhall i går i dag i morgon. En sammanfattning av

förslagen bör fogas till protokollet som bilaga 1. Betänkandet

har remissbehandlats under hösten 1991. Yttrande har avgivits av

Svea hovrätt, Svenska handelskammarförbundet, socialstyrelsen,

riksförsäkringsverket (RFV), statens handikappråd (SHR),

Försäkringskasseförbundet,

riksgäldskontoret, riksskatteverket (RSV), arbetsmarknadsstyrelsen

(AMS), AMU-styrelsen, arbetarskyddsstyrelsen (ASS), närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), kammarkollegiet, statskontoret,

riksrevisionsverket

(RRV), näringfrihetsombudsmannen (NO), Samhall, Handikappförbundens

Centralkommitté (HCK), De Handikappades Riksförbund (DHR),

Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Sveriges

Industriförbund,

Företagarnas Riksorganisation, Föreningen Auktoriserade Revisorer,

Tjänstemännens Centralorganisation (TCO), Sveriges Akademikers

Centralorganisation (SACO), Landsorganisationen i Sverige (LO),

Svenska

Arbetsgivareföreningen (SAF), Arbetsgivareföreningen SFO, Sveriges

Arbetsledarförbund (SALF), Synskadades Riksförbund (SRF). En

sammanställning

av remissyttrandena har upprättats inom arbetsmarknadsdepartementet

och finns tillgänglig i ärendet (A91/17303/AL).

1.2 Samhalls översyn "Samhall mot år 2000"

Stiftelsen Samhall har med en skrivelse den 27 mars 1991 överlämnat

till regeringen en egen framtidsstudie "Samhall mot år 2000". I

studien

redovisas ett utvecklingsprogram med förslag till åtgärder, varav

vissa förutsätter riksdagens medgivande.

Med utgångspunkt i en omvärldsbeskrivning och en nulägesanalys

preciseras i rapporten Samhalls roll och uppgifter för 1990-talet,

utvecklingsmål och strategier samt de konsekvenser detta får för

organisation, resurser och resultatmål. En betydande ökning av

den internationella konkurrensen och fortsatta industriella

strukturförändringar

i Sverige kommer, enligt rapporten, att påverka Samhalls möjligheter

att utvecklas som legoproducent. Samtidigt kan den växande

tjänstesektorn

ge Samhall möjlighet att utveckla nya verksamheter.

Den huvudstrategi som förordas i rapporten innebär att Samhall

minskar andelen industriproduktion, framför allt legoproduktionen,

till förmån för en satsning på service- och tjänsteverksamheten.

Samhalls utveckling av nya verksamhetsformer såsom de senaste årens

inbyggda verksamheter och entreprenadåtaganden, avses fortsätta.

Enligt rapporten innebär detta bl.a. en utveckling av former där

arbetshandikappade kan ta över och driva verksamhet i egen regi.

Den särskilde utredaren med uppgift att göra en översyn av Samhall

har som nämnts i enlighet med sina direktiv (dir. 1990: 73) samrått

med Stiftelsen Samhall och beaktat Samhalls egen studie. Samhalls

förslag behandlas i det följande i den mån förslagen avviker

från den särskilde utredarens förslag.

1.3 Stiftelsen Samhalls anslagsframställning för budgetåret 1992/93

Stiftelsen Samhall har inkommit med en anslagsframställning för

budgetåret 1992/93.

Med den timram för sysselsättningsvolymen hos Samhallgruppen som

gällt budgetåren 1990/91 och 1991/92 har förbättrad närvaro

och färre övergångar i praktiken lett till en neddragning av

antalet arbetstillfällen hos Samhall. Koncernen hade vid ingången

av 1990/91 för många anställda, varför anställningsstopp

gällt under det gångna året. Genom naturlig avgång har antalet

arbetstillfällen minskat med nära 2 000 under de båda senaste

verksamhetsåren.

En regional omfördelning av arbetstillfällen har påbörjats

till följd av att AMS önskat tillämpa en ny fördelningsmodell

från 1991/92.

Med hänsyn bl.a. till konjunkturläget har Samhall svårt att,

ungefär ett och ett halvt år i förväg, binda sig för en bemanning

högre än 30 000 arbetstillfällen för arbetshandikappade 1992/93.

I samråd med AMS föreslår Samhall en timram om 31,9 milj.

arbetstimmar

för 1992/93, vilket innebär att koncernen i juni 1993 kan ha 30

000 arbetshandikappade anställda. Beräkningen bygger på en fortsatt

närvaroförbättring med ca 0,5 %

 under 1992/93.

Överenskommelsen mellan AMS och Samhall om rekryteringen av

prioriterade

grupper har setts över, vilket lett till en viss uppstramning av

definitionerna av dessa grupper. Som en följd av detta har målet

satts till att 40 %

 mot tidigare 50 %

 av nyrekryteringen skall ske från dessa grupper. Under budgetåret

1990/91 uppnåddes att 51 %

 av nyrekryteringen gällde de prioriterade grupperna, som dessa

då definierades.

Under budgetåret 1990/91 har 925 anställda gått över till arbete

hos annan arbetsgivare, vilket motsvarar drygt 3 %

 av det totala antalet anställda.

Omstruktureringen från industriproduktion till service/tjänster

fortsätter med målet ca 1 000 arbetstillfällen per år under

budgetåren 1991/92 och 1992/93.

För budgetåret 1991/92 räknar Samhall med en resultatprocent om 113,1

%

 av lönekostnaden för arbetshandikappade anställda. Med utgångspunkt

i en timram om 31,9 miljoner arbetstimmar beräknas behovet av statlig

merkostnadsersättning motsvara 112,0 %

 budgetåret 1992/93. Behovet av bidrag till fastighetsfonden beräknas

till 509 milj.kr. Samhall har därvid beräknat avskrivningarna

på fastighetsbeståndets återanskaff-

ningsvärde.

Som ett led i skattereformen har bl.a. möjligheten till nedskrivning

av lager och avsättning till resultatutjämningsfond slopats. De

obeskattade reserverna skall återföras till beskattning under en

fyraårsperiod. Vid 1992 års taxering fastställs ett uppskovsbelopp

som tas till beskattning med 25 %

 om året vid 1992--1995 års taxeringar. En ny reserveringsmöjlighet

har i stället införts nämligen avsättning till skatteutjämningsreserv

(surv). Stiftelser är emellertid undantagna från möjligheten

till surv-avsättningar. Samhall beräknar att återföringen av

de obeskattade reserverna kommer att medföra en ökad beskattning

med ca 176 milj.kr., som kan fördelas över fyra år.

Vid 1992 års taxering beräknas skattebelastningen av återföringen

uppgå till ca 50 milj.kr. och vid 1993 års taxering till ca 60

milj.kr.

Samhall avser, när de exakta beloppen blir kända, att komma in

till regeringen med särskilda äskanden om kompensation i form

av kapitaltillskott för gjorda skatteinbetalningar.

Sammantaget begär Samhall för budetåret 1992/93

-- att ersättning för täckande av driftmerkostnader vid 31,9

miljoner arbetstimmar anvisas med 112,0 %

 av lönekostnaden för arbetshandikappade, vilket beräknas motsvara

4 573 milj.kr.,

-- att Samhall fortsättningsvis får avvika i förhållande till

fastställd timram med +/-- 2 %

 per år, -- bidrag till fastighetsfonden med 509 milj.kr.,

-- särskilt kapitaltillskott som kompensation för skattebelastning

att anvisas i särskild ordning.

2 Bakgrund

2.1 Bildandet av Samhällsföretag/Samhall

I december 1977 beslutade riksdagen (prop. 1977/78: 30, AU 16, rskr.

74) om huvudmannaskap och organisation för skyddat arbete och

yrkesinriktad

rehabilitering m.m. Beslutet innebar bl.a. att verksamheten vid

landstings-

och primärkommunala verkstäder för skyddat arbete, statliga

kontorsarbetscentraler och industriella beredskapsarbeten samt olika

slag av hemarbete skulle samordnas i en gemensam organisation. Staten

och landstingskommunerna skulle tillsammans bilda regionala

stiftelser

för skyddat arbete inom varje län. För vissa övergripande

frågor skulle en central stiftelse bildas.

Riksdagen beslutade därefter (prop. 1978/79: 25, bil. 9, AU17, rskr.

118) om en lag om regionala stiftelser för skyddat arbete. Lagen

(1979: 47) om regionala stiftelser för skyddat arbete trädde i

kraft den 1 april 1979. Vidare beslutade regeringen även om bildandet

av den centrala Stiftelsen Samhällsföretag samt om stadgar för

stiftelsen.

Samhällsföretag -- numera benämnt Samhall -- började sin verksamhet

den 1 januari 1980.

Samhalls nuvarande organisation omfattar den centrala Stiftelsen

Samhall

samt 24 regionala stiftelser. De regionala företagen omfattar totalt

ca 590 arbetsställen, varav 430 egna produktionsenheter och ca 160

inbyggda verksamheter och entreprenadåtaganden. Vidare har Samhall

inrättat sex säljbolag, sammanhållna i en sidoordnad koncern

med Samhall Trading AB som moderbolag.

Samhall är idag landets största legotillverkare. Ca 70 %

 av arbetstillfällena hänför sig till legoproduktion. Egna produkter

svarar för ca 20 %

. Service och tjänster svarar för närvarande för ca 10 %

, men är ett snabbt växande affärsområde. Under verksamhetsåret

1990/91 tillkom 760 nya arbetstillfällen inom denna sektor med

motsvarande

neddragning inom varuproduktionen.

Av en fakturering på 3 011 milj.kr. budgetåret 1990/91 utgjorde

317 milj.kr. intäkter av direkt export. Till detta kommer indirekt

export om ca 300 milj.kr. i form av underleveranser till andra

svenska

exportföretag.

2.2 Verksamhetens syfte och mål

I den nyss nämnda propositionen om skyddat arbete och yrkesinriktad

rehabilitering m.m. erinrade föredraganden om det vidgade målet

för sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken. Målet full

sysselsättning hade förskjutits till att avse rätten till arbete

för alla. En följd av detta var att grupper som tidigare i mycket

liten utsträckning förväntades ingå i arbetskraften kommit

att göra anspråk på arbete.

Enligt propositionen skall det skyddade arbetet främst ses som en

arbetsmarknadspolitisk åtgärd i syfte att värna om

arbetshandikappades

rätt till avlönat arbete. Begreppet "skyddat arbete" skall förstås

så, att de anställda är skyddade från konkurrens från personer

utan arbetshinder när det gäller att få och behålla ett arbete.

Det betyder också att arbetsplatserna i görlig mån är anpassade

till de arbetshandikappades förutsättningar.

Det fastslogs att en fortsatt hög ambitionsnivå borde eftersträvas,

så att allt fler gravt arbetshandikappade kunde ges möjlighet till

en produktiv insats och därmed till en egen försörjning. Skyddat

arbete är samhällsekonomiskt motiverat även för dessa grupper.

Det är därför inte meningsfullt att försöka slå fast någon

nedre gräns för arbetsförmågan för att få skyddat arbete.

Ett arbete kan ha mycket stort värde för den enskilde och för

hans möjligheter till ett aktivt samhällsliv även om den faktiska

arbetsförmågan är ringa.

Frågan om det skyddade arbetet främst skall ha ett rehabiliterande

syfte eller i första hand vara en långsiktig eller varaktig

sysselsättningsåtgärd

var -- då som nu -- mycket omdiskuterad. I den av riksdagen godkända

propositionen 1977/78: 30 om skyddat arbete och yrkesinriktad

rehabilitering

m.m. (AU 1977/78: 16, rskr. 74) uttalar föredragande

departementschefen

att skyddat arbete måste utformas och bedrivas så att det åtminstone

på lång sikt förstärker de anställdas möjligheter att kunna

ta steget över till annat arbete. Men han erinrade samtidigt om

att allt mer gravt handikappade kunnat få skyddat arbete och att

många av dessa aldrig tidigare haft något avlönat arbete. En del

kan åtminstone på sikt ha möjlighet att ta arbete på den öppna

arbetsmarknaden. Andra har en så väsentligt nedsatt arbetsförmåga

att de knappast under några förutsättningar kan komma i fråga

för sådant arbete. Han menade därför att det förhållandet

att en större del av de anställda stannar kvar i skyddat arbete

inte får ses som ett misslyckande för verksamheten. För gravt

handikappade innebär det många gånger en hög grad av rehabilitering

att kunna klara ett arbete vid en verkstad för skyddat arbete.

I propositionen konstaterades vidare att det splittrade

huvudmannaskapet

hade lett till ojämn utbyggnad av verksamheterna, vilket i sin tur

lett till påtagliga regionala skillnader vad gäller tillgången

till arbete i skyddade former. Samordningen av de olika formerna av

särskilt anordnad sysselsättning skulle ge möjlighet att utjämna

denna regionala obalans.

Den nya organisationen skulle även innebära friare och mer

affärsmässiga

former för verksamheten.

Ett syfte med samordningen av det tidigare starkt splittrade

huvudmannaskapet

var att stärka verksamhetens ställning på marknaden. Bristen

på samordning hade inneburit att varken anskaffning eller fördelning

av arbetsuppgifter eller marknadsföring av produkter blivit så

rationell och ändamålsenlig som man skulle önska. Många av de

olika huvudmännen saknade möjlighet att själva bygga upp en

slagkraftig försäljningsorganisation, utveckla nya produkter och

avsättningsområden. Föredraganden konstaterade också att verkstäderna

för skyddat arbete hade en mycket liten exportvolym.

Verkstäderna för skyddat arbete skulle, enligt föredraganden,

betraktas som en tillgång i vårt lands samlade näringsliv. De

människor som arbetar i verksamheten producerar angelägna varor

och tjänster och bidrar därmed till utvecklingen av vårt samlade

välstånd. För att verksamheten skall kunna bedrivas under så

normala former som möjligt bör olika grupper av arbetshandikappade

arbeta på samma arbetsplats. Specialverkstäder för en viss

handikappgrupp

bör sålunda normalt inte inrättas. Vid lokaliseringen av verkstäder

bör eftersträvas att de förläggs så att de naturligt smälter

in i ortens näringsliv. Vårdpräglad arbetsterapi bör inte anordnas

i samma lokaler som skyddat arbete.

3 Samhalls utveckling

Den särskilde utredaren med uppgift att göra en översyn av Samhall

har bedömt att företagsgruppen i stort sett kunnat uppfylla de

sociala, arbetsmarknadspolitiska och ekonomiska mål, som

statsmakterna

har uppsatt för verksamheten. Avgörande för att dessa mål skall

kunna förenas är att den enskilde får "rätt" arbete utifrån

sina förutsättningar och utvecklingsmöjligheter. Utredaren framhåller

att Samhall under 1980-talet lyckats förena "personlig utveckling

och affärer" och därmed också visat att de skilda målen kan

förenas. Han hänvisar bl.a. till att antalet anställda

arbetshandikappade

har ökat betydligt under de elva år som företagsgruppen verkat,

liksom antalet övergångar från Samhall till arbete på den reguljära

arbetsmarknaden. Han finner det också positivt att en regional

utjämning

av tillgången till arbetstillfällen för arbetshandikappade har

uppnåtts. Däremot menar utredaren att andelen anställda från

de s. k. prioriterade grupperna -- dvs utvecklingsstörda, psykiskt

arbetshandikappade och flerhandikappade -- inte har ökat i

tillräcklig

omfattning.

3.1 Sysselsättningsvolym

Vid 1980-talets inledning hade Samhall ca 21 000 arbetshandikappade

anställda och närmare 5 500 övriga anställda (tjänstemän,

arbetsledare, instruktörer m.m.). Idag har antalet arbetshandikappade

anställda ökat till ca 29 400 personer, medan den s.k.

direktanställda

personalen har minskat till ca 4 700. Av de arbetshandikappade

arbetar

ca 1 500 i inbyggd verksamhet och med entreprenadåtaganden. Dessa

nya med andra arbetsgivare integrerade former har Samhall tillskapat

framför allt under slutet av 1980-talet. Härtill kommer ett mindre

antal anställda vid verkstäder, som drivs av enskilda organisationer

med bidrag från Samhall och under Samhalls tillsyn. Sedan starten

år 1980 har omkring 46 000 arbetshandikappade personer nyanställts

hos Samhallgruppen.

Under företagsgruppens första verksamhetsår fanns inga begränsningar

för hur många arbetstillfällen som fick anordnas med statligt stöd.

Or-

deringång och olika organisatoriska förutsättningar var bestämmande

för hur många som kunde beredas anställning inom företagsgruppen.

Fr.o.m. budgetåret 1984/85 infördes en ram för det antal arbetstimmar

som skulle ligga till grund för det statliga stödet. Syftet var

att begränsa och bättre kontrollera kostnaderna för verksamheten.

Timramen har under senare år varit i genomsnitt 31 450 000 arbetade

timmar per budgetår, vilket är en liten ökning jämfört med

budgetåren 1986/87 -- 1987/88. Samhall har möjlighet att omfördela

arbetstimmar mellan budgetåren inom en tidsrymd, som för närvarande

är fyra år.

3.2 Regional fördelning av Samhalls verksamhet

Ett av syftena med inrättandet av Samhällsföretag/Samhall var

att åstadkomma en regional utjämning vad gäller tillgången till

skyddat arbete. De nya arbetstillfällena har också förlagts så

att tillgången till arbete kunnat bli mer jämnt fördelad än

tidigare. Vid starten fanns ca 370 arbetsställen för skyddat arbete

i 210 kommuner. År 1991 fanns ca 590 arbetsställen på 340 orter

i 243 kommuner. Eftersom verksamheten ökat betydligt i volym har

alla län fått fler arbetstillfällen än de hade före år 1980.

Ökningen har varit särskilt stor i Norrbottens län, som fått

en fördubbling av antalet arbetstillfällen och i Södermanlands

län, där arbetstillfällena ökat med 90 %

. Jämtlands län har fått den minsta utökningen, men har trots

detta den största volymen arbetstimmar i riket, sett i relation

till befolkningen i yrkesverksam ålder.

Fördelningen av arbetstillfällen hos Samhall sker nu på riksnivå

genom beslut av den centrala Stiftelsen Samhall och

arbetsmarknadsstyrelsen

på grundval av arbetsmarknadssituationen för arbetshandikappade

i riket. Samhalls olika länsföretag och resp. länsarbetsnämnd

bestämmer fördelningen inom regionerna.

Samhalls verkstäder är numera normalt lokaliserade i anslutning

till annan industri. Specialverkstäder för vissa grupper, liksom

anordnande av vårdpräglad arbetsterapi i samma lokaler förekommer

inte längre. Verksamheten har härvid utvecklats i enlighet med

vad som särskilt framhävts i riksdagsbeslutet om bildandet av

företagsgruppen.

3.3 Övergångar till arbete utanför Samhall

Antalet övergångar under ett år från arbete inom Samhall till

den reguljära arbetsmarknaden har ökat från ca 300 personer de

första åren till 1 600 budgetåret 1988/89, då antalet övergångar

var som högst. Med det försämrade arbetsmarknadsläget under

senare år har övergångarna blivit något färre och uppgick till

925 personer budgetåret 1990/91. Mätt som andel av de

arbetshandikappade

anställda har det skett en ökning av övergångarna från 1,3 %

 till 5,4 %

 (1988/89). Budgetåret 1990/91 var andelen övergångar 3,1 %

. Enstaka regionala företag har kunnat åstadkomma än bättre

resultat, även i det från 1990/91 försämrade arbetsmarknadsläget.

Totalt har ca 8 600 arbetshandikappade anställda hos Samhall kunnat

ta steget över till annat arbete sedan Samhalls start år 1980.

3.4 Handikappfördelning

Ökningen av övergångarna till annat arbete har skett samtidigt

som arbetsförmedlingen och Samhall gemensamt sökt öka rekryteringen

av gravt handikappade. Sedan budgetåret 1987/88 har grupperna

psykiskt

sjuka, utvecklingsstörda och flerhandikappade prioriterats i

rekryteringen.

Ett gemensamt mål för AMS och Samhall har varit att minst hälften

av nyrekryteringen skall bestå av sökande ur denna grupp. Utredaren

har konstaterat att det skett en ökning av andelen nyrekryterade

ur de prioriterade grupperna under senare år, men att målet minst 50

%

 inte kunnat uppnås. För budgetåret 1990/91, vars redovisning

den särskilde utredaren inte kunnat beakta, uppnådde man dock att 51

%

 av de nyanställda tillhörde de prioriterade grupperna. Denna

inriktning av nyrekryteringen har dock ännu inte fått fullt genomslag

på den totala fördelningen på olika handikapp bland de anställda,

som framgår av tabell 1. Det bör samtidigt noteras att t.ex.

utvecklingsstörda

och psykiskt handikappade utgör en klart större andel bland de

Samhall-anställda än de utgör bland anställda med lönebidrag.

{not}Tabell 1. Handikappfördelning 1979 resp. 1990

Handikapp Anställda dec. --79 Anställda juni --90

 Antal % Antal %

Hjärt-, kärl-

lungsjukdomar 887 4,2 973 3,2

Hörselskada 274 1,3 538 1,8

Synskada 280 1,3 381 1,3

Rörelsehinder 5 165 24,7 8 385 27,5

Övr. somatiska

arbetshinder 2 663 12,7 4 837 15,9

Psykiska

arbetshandik. 3 647 17,4 5 404 17,8

Förstånds-

handikapp 2 869 13,7 4 518 14,8

Socialmed.

arbetshandik. 2 496 11,9 4 899 16,1

Ej redovisat

 handikapp 2 619* 12,5 499 1,6

SUMMA 20 900 30 434

{not}* Industriella beredskapsarbeten och kontorsarbetscentraler,

som inordnades i Samhällsföretag år 1980, var avsedda för lokalt

bundna arbetslösa resp. äldre, invandrare och andra svårplacerade

och således inte förbehållna arbetshandikappade på samma sätt

som det skyddade arbetet.

Utredaren har konstaterat att det finns ett stort antal personer,

som tillhör de prioriterade grupperna och som skulle behöva arbete,

men som inte är sökande vid arbetsförmedlingen. Det finns också

problem med klassificeringen -- kodningen -- av olika

arbetshandikapp,

som gör det svårt att bedöma om Samhalls arbetstillfällen kommer

rätt målgrupper till del. Utredaren har understrukit att avsikten

med Samhall-resursen är att den skall vara tillgänglig för dem,

som bäst behöver den, dvs de gravt arbetshandikappade.

3.5 Personalpolitiska mål

Utredaren konstaterar att Samhall blivit skickligare att hantera

personalutvecklande

frågor. Han redovisar bl.a. att utbildningsverksamheten för

arbetshandikappade

anställda nu i genomsnitt uppgår till 35 timmar per anställd

och år att jämföra med en timme år 1980. För den direktanställda

personalen finns ledarutvecklingsprogram och

fackutbildningsverksamhet.

Utredaren hänvisar också till bl.a. Samhalls hantering av

arbetsmiljöfrågorna

och företagshälsovården, där de individuellt anpassade stödinsatserna

har stor betydelse. Härvid framhålls såväl den individuella

tekniska arbetsanpassningen som de kamratstödjande åtgärderna.

3.6 Affärsmässig utveckling

Vid starten år 1980 var företagsgruppens verksamhet splittrad på

en rad olika affärsområden med traditionell industriproduktion.

Som den särskilde utredaren också har redovisat har inom Samhall

pågått en systematisk översyn av affärsidéer och indelning

i affärsområden. Antalet branscher som varje regionalt företag

arbetar i har begränsats. Samtidigt har en satsning på verksamhet

inom service- och tjänsteområdena lett till ökade valmöjligheter

för den enskilde. Samhall arbetar idag både mot en inhemsk och

en internationell marknad och fungerar som underleverantör både

åt svenska och utländska företag.

Som utredaren har konstaterat finns nu en positiv syn på Samhalls

verksamhet hos näringslivsorganisationer och enskilda företag.

Den diskussion som förekom vid 1980-talets början om osund konkurrens

och otillbörlig prissättning har inte längre samma framskjutna

plats. Utredaren hänvisar i sammanhanget till Samhalls utveckling

av priskalkyleringssystem och till det kontaktråd som finns mellan

näringslivet och Samhall. Också NO har i sitt remissyttrande nämnt

att antalet ärenden som gällt Samhalls marknadsagerande och

prissättning

varit få på senare år och att detta tycks indikera att problem

av konkurrenskaraktär har minskat i betydelse.

Den särskilde utredaren har konstaterat att Samhall kunnat reducera

kostnaderna för verksamheten och att således kostnaden per

arbetstillfälle

har minskat.

En orsak till den positiva utvecklingen är förbättringar av

förädlingsvärdet (fakturering minus material/råvaror). Det

första hela verksamhetsåret 1980/81 uppgick faktureringen till

ca 994 milj. kr. vilket motsvarade knappt 40 %

 av kostnaderna för verksamheten. Utvecklingen därefter har inneburit

att ca 45 %

 av kostnaderna kunnat täckas av intäkter av produktionen av varor

och tjänster. De senaste åren har dock en något mindre andel täckts,

vilket, enligt utredaren, kan förklaras bl.a. av en ökad rekrytering

av personer med grava handikapp samt av en hårdnande internationell

konkurrens på legomarknaden. Härtill kommer effekterna av

lågkonjunkturen,

som fått genomslag från hösten 1990.

Den del av kostnaderna som inte täcks med försäljnings- och

övriga intäkter betalas av bidrag från staten. Detta bidrag till

driften av verksamheten lämnas med en viss procent av lönekostnaden

(inkl. lönebikostnader) för de arbetshandikappade anställda.

Procentsatsen utgörs av Samhalls rörelseunderskott dividerat med

lönesumman för arbetshandikappade anställda. Utvecklingen av

detta mått är ett sätt att beskriva företagsgruppens förmåga

att förbättra sina resultat.

Procentsatsen har successivt minskat från 142,9 %

 år 1980 till 111,9 %

 budgetåret 1990/91. Denna förbättring av resultaten har kunnat

ske framför allt genom ökad försäljning, personalutveckling,

kostnadseffektivitet och ökad affärsmässighet i övrigt. Den

ligger dock i genomsnitt för företagsgruppen fortfarande över 100 %

 av lönekostnaden, vilket innebär att produktionsintäkterna

inte täcker någon del av lönekostnaderna för de arbetshandikappade

och heller inte räcker till för att helt betala kostnaderna för

verksamheten i övrigt, som arbetsledning, administration,

lokalkostnader,

utrustning och liknade. Samtidigt har det också visat sig att

bidragsprocenten

varierar starkt mellan olika Samhall-verksamheter. Samhall har i sin

rapport "Samhall mot år 2000" redovisat att ersättningen mätt

i procent av lönekostnaden för de arbetshandikappade arbetstagarna

ligger mellan 20 %

 och 170 %

 eller -- i kronor uttryckt -- 25 000 kr. resp. 160 000 kr. per

anställd

och år (1990). Spridningen hänger samman med faktorer som

affärsinriktning,

produktionsutrustning, ledningskapacitet m.m. Målet att Samhalls

verksamhet skall finnas där behoven finns kommer också alltid att

verka fördyrande, eftersom det i sig motverkar en optimal storlek

på produktionsenheterna.

I kronor räknat har statens utgifter för Samhalls verksamhet ökat

från 1 935 000 000 kr. (utgift 1980/81) till 4 023 000 000 kr.

(utgift

1990/91). Genomsnittligt över tioårsperioden har kostnadsökningen

för verksamheten varit i stort sett densamma som den allmänna

kostnadsutvecklingen (KPI) under perioden. Eftersom antalet

arbetstillfällen

samtidigt har ökat kraftigt har kostnaden per arbetstillfälle

minskat betydligt under perioden -- från 155 000 kr. vid starten

till 120 000 kr. år 1990. Antalet arbetstillfällen hos Samhall

ökade således med ca 45 %

, medan kostnaderna var i stort sett oförändrade i fasta priser

räknat, även om de fördubblades räknat i löpande priser.

Utvecklingen hittills innebär således ett väsentligt förbättrat

resursutnyttjande.

Med reservation för en längre bestående lågkonjunktur räknar

Samhall med en fortsatt positiv utveckling, så att företagsgruppen

under senare delen av 1990-talet skall kunna klara sig med ett bidrag

från staten som svarar mot 95 -- 98 %

 av lönekostnaden för de arbetshandikappade. Som en förutsättning

gäller dock att företagsgruppen kan få en friare och mer pluralistisk

företagsorganisation.

3.7 Samhalls tillgångar

Samhallgruppens tillgångar och skulder per den 30 juni 1991 framgår

av balansräkning, som bifogas som bilaga 2.

Fastigheterna är den största posten bland Samhalls

anläggningstillgångar.

Vid bildandet av Samhällsföretag år 1980 övertog företagsgruppen

ett stort antal fastigheter. För förvaltning av fastighetsbeståndet

inrättades en för de regionala stiftelserna gemensam s.k.

fastighetsfond

inom Samhall (prop. 1978/79: 139, AU29, rskr. 293). Fonden --

sedermera

Samhall Fastigheter -- förvaltar samtliga fastigheter och svarar

bl.a. för uthyrningen av dem.

Samhall äger för närvarande 248 egna fastigheter och hyr helt

eller delvis ca 90 fastigheter. Riksdagen har hittills tilldelat

Samhall

ett särskilt me-

delstillskott som bidrag till fastighetsfonden.

Samhalls verkstadsfastigheter har inte åsatts taxeringsvärde. I

fastig-

hetstaxeringshänseende utgör de specialbyggnader och undantas

från skatteplikt. En bolagisering av företagsgruppen medför ingen

ändring i detta avseende. Enligt uppgift har Samhall beräknat

marknadsvärdet till ca 2 miljarder kr. Möjligheterna att sälja

ut delar av fastighetsbeståndet varierar dock kraftigt och är

exempelvis

i Norrlands inland mycket små. Läget på fastighetsmarknaden idag

försvårar ytterligare en bedömning av marknadsvärdet. KPMG

Bohlins Revisionsbyrå har nyligen genomfört en värdering av beståndet

inför en bolagisering.

Enligt Samhalls årsredovisning för 1990/91 är Samhallgruppens

totala anläggningstillgångar per den 30 juni 1991 bokförda till

ca 1,8 miljarder kr.

Samhallgruppens omsättningstillgångar per den 30 juni 1991 uppgick

till ca 2,5 miljarder kr., varav 839 milj.kr. i likvida medel (kassa

och bank) och ca 850 milj.kr. som fordringar. Av dessa utgör 226

milj.kr. fordran på staten. Gruppens skulder uppgick till knappt

2,6 miljarder kr.

4 Överväganden och förslag

4.1 Samhall behövs även under 1990-talet

Den särskilde utredaren har konstaterat att Samhalls verksamhet

behövs som en av flera åtgärder för att upprätthålla principen

om arbete åt alla. Trots de arbetsmarknadspolitiska insatser som

görs för handikappade kommer sannolikt många att vara utestängda

från den reguljära arbetsmarknaden under överskådlig tid. Jag

har samma uppfattning som utredaren.

Samhalls verksamhetsidé skall också framöver vara att skapa

meningsfulla och utvecklande arbeten åt arbetshandikappade, där

behoven finns. Arbetena hos Samhall skall vara förbehållna dem,

som inte kan få en anställning på den reguljära arbetsmarknaden.

Samtidigt skall Samhallföretagen i sin affärsverksamhet fungera

som ett företag bland andra i svenskt näringsliv. Det är väsentligt

också för de anställda. I detta avseende har skett en viktig

förändring jämfört med den tidigare skyddade verksamheten.

En anställning hos Samhall är i hög grad rehabiliterande och

har inte längre prägeln av "skyddad sysselsättning". Det handlar

nu om ett produktivt arbete i ett företag inom det svenska

näringslivet.

De anställda känner i dag en helt annan självtillit och stolthet

över sitt arbete och vad de producerar.

Som redovisats i Samhall-översynen och i Samhalls egen rapport

"Samhall

mot år 2000" är möjligheterna för Samhall att svara mot dessa

krav starkt avhängiga av företagsgruppens ekonomiska utveckling.

Den kraftiga effektivitetsförbättring som skedde under åren närmast

efter starten har följts av en viss stagnation de senaste åren.

En orsak är den hårdnande internationella konkurrensen, som kan

väntas öka ytterligare. Självfallet har också lågkonjunkturen

och en minskad efterfrågan på legotillverkning bidragit starkt.

Samhall har en viktig roll att fylla genom den särskilda sakkunskap

som finns inom företagsgruppen. Företagen har stor erfarenhet

av handikapp och kunskap om vad som behövs för att anpassa arbete

och arbetsmiljö till arbetshandikappades särskilda behov. Samhall

har alltid arbetat med teknisk arbetsanpassning. På senare år har

denna inriktning förstärkts. Man har bl.a. sökt bredda

arbetsinnehållet

och skapa mer varierade arbetsuppgifter, samtidigt som arbetet med

den mer tekniska anpassningen intensifierats. Förändringsarbetet

på arbetsplatserna har stötts med utvecklingsprogram för ett

mer grupporienterat arbetssätt. De enskilda anställdas utveckling

stöds genom individuella handlingsplaner för personlig och

yrkesmässig

utveckling och med mål för anställningen.

Både utredaren och några remissinstanser har påpekat att de

arbetsuppgifter,

som Samhall erbjuder inte är väl anpassade till de prioriterade

grupperna, främst utvecklingsstörda och psykiskt sjuka. Ett skäl

anges vara att industriell verksamhet dominerar så starkt.

Den ökade inriktningen på service- och tjänsteverksamhet som

Samhall nu arbetar för bör, som både utredaren och några

remissinstanser

framhållit, kunna innebära ett bredare och mer varierat utbud av

arbetstillfällen och därmed också ökade möjligheter för

olika grupper handikappade och personer med olika bakgrund att få

ett lämpligt arbete.

Det utvecklingsarbete som nu pågår inom företagsgruppen är också

viktigt, liksom arbetet med att finna nya verksamhetsformer. Utöver

inbyggda verksamheter och entreprenader planerar Samhall också att

pröva att låta anställda ta över och driva verksamhet i egen

regi med stöd av Samhall. Ett annat exempel är den s.k. inbyggda

verksamhet, där Samhall upplåter delar av sin verksamhet till

utomstående

företag med samutnyttjande av vissa funktioner.

Samhalls utveckling hittills har visat att det går att skapa fler

och till olika arbetshandikappades skiftande förutsättningar

anpassade

arbetstillfällen och samtidigt minska behovet av statlig ersättning

per arbetstillfälle.

Jag räknar med en fortsatt dynamisk utveckling av företagsgruppen

under 1990-talet. Men för att en sådan utveckling skall kunna komma

till stånd måste Samhall ges bättre förutsättningar att verka

som företag och ges möjlighet att övergå från stiftelseformen

till aktiebolag och utveckla företagsorganisationen. Jag kommer

i det följande att lägga fram förslag med detta syfte. Vidare

lägger jag fram förslag om krav, som skall ställas på

företagsgruppen,

medelstilldelning m. m.

4.2 Samhalls verksamhet skall bedrivas i aktiebolagsform

Mitt förslag: Den verksamhet som den centrala Stiftelsen Samhall

och de regionala stiftelserna bedriver skall fr.o.m. den 1 juli 1992

bedrivas i aktiebolagsform. En koncern skall därvid bildas. Koncernen

skall bestå av ett moderbolag och ett antal dotterbolag. Samtliga

aktier i moderbolaget skall ägas av svenska staten. Moderbolaget

skall äga samtliga aktier i dotterbolagen.

 I moderbolaget skall styrelseledamöterna, inkl. styrelseordföranden,

utses av regeringen. I dotterbolagen skall samtliga styrelseledamöter

utses av moderbolaget.

Utredningens förslag: Överenstämmer i huvudsak med mitt förslag.

Utredaren har dock tagit ställning även till antalet

styrelseledamöter,

suppleanter med närvarorätt och revisorer i bolagen. I fråga

om de dotterbolag som bildas för att bereda arbetshandikappade

meningsfullt

och utvecklande arbete föreslår han att regeringen, efter nominering

av resp. landsting, skall utse ett visst antal styrelseledamöter,

inkl. styrelseordförande.

Utredaren utgår från att den nuvarande regionala organisationen

skall vara basen för verksamheten, men att en viss minskning av

antalet regionala företag kan bli nödvändig.

Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har tillstyrkt

förslaget om att Samhall ombildas till aktiebolag eller inte haft

invändningar mot förslaget. Några av instanserna har som ett

förbehåll för ett stöd för förslaget anfört att en ändrad

verksamhetsform inte får innebära en ändring av de sociala och

arbetsmarknadspolitiska målen för verksamheten.

Ett stort antal remissinstanser, bl.a. statskontoret, RRV, AMU-

Gruppen, Svenska Handelskammarförbundet, Sveriges Industriförbund,

LO, SAF, SFO och Föreningen Auktoriserade Revisorer anser att

koncernstyrelsen

för Samhall AB skall utse samtliga ledamöter i dotterbolagens

styrelser.

Skälen för mitt förslag: Samhall har vid flera tillfällen

begärt att företagsgruppen inte längre skall organiseras i

stiftelseform

utan få ombildas till aktiebolag. Förslaget har också förts

fram av Samhall-utredningen, som haft i uppdrag att pröva Samhalls

förslag. Förslaget om bolagisering har fått stöd eller lämnats

utan erinran av nästan alla remissinstanser.

Även jag anser att Samhalls verksamhet bör bedrivas i

aktiebolagsform.

Ett väsentligt skäl är, som Samhall har framfört, att företagsgruppen

därigenom får bättre affärsmässiga förutsättningar för

sin verksamhet och att denna kan bli effektivare. Samhall har hävdat

att stiftelseformen innebär en nackdel ur konkurrenssynpunkt. Vidare

har Samhall hänvisat till att riksdagens revisorer och RRV förordat

aktiebolagsformen, eftersom den innebär en ansvars- och

befogenhetsfördelning

som är klar, känd och beprövad av samarbetspartners och konkurrenter,

nationellt och internationellt.

I likhet med den särskilde utredaren anser jag att bolagsstyrelsernas

sammansättning skall vara sådan att den främjar Samhallkoncernens

verksamhetsidé och affärsverksamhet. Jag delar därför

uppfattningen att regeringen bör utse styrelseledamöterna i

moderbolaget.

I fråga om utseende av styrelseledamöter i dotterbolagen delar

jag emellertid den åsikt som ett stort antal remissinstanser

framfört,

nämligen att detta bör vara en angelägenhet för moderbolaget.

Enligt min mening bör aktiebolagslagens principer följas när

styrelserna för dotterbolagen utses. Som jag nyss föreslagit avses

moderbolaget äga samtliga aktier i dotterbolaget. Att utse styrelser

för dotterbolagen blir därmed moderbolagets uppgift.

Att de anställda får styrelserepresentation i bolagen följer

av lagen (1987: 1245) om styrelserepresentation för de

privatanställda.

Den särskilde utredaren har vidare föreslagit hur många

styrelseledamöter,

suppleanter och revisorer det bör finnas i moderbolaget och i

dotterbolagen.

Det bör ankomma på regeringen att i samband med bolagsbildningen

bestämma detta.

Riksdagen bör som den yttersta företrädaren för staten ha

möjlighet till inflytande i avgörande frågor. Av detta följer

bl.a. att en eventuell avyttring av aktier -- eller annan förändring

av statens andel -- i Samhallgruppen bör underställas riksdagens

prövning.

Mina förslag om styrelser i de nya bolagen innebär en förändring

jämfört med nuläget då flertalet ledamöter utses efter särskild

nominering av olika intressenter. Jag vill i detta sammanhang stryka

under betydelsen av att man inom Samhallkoncernen diskuterar och

samråder

med olika samhällsorgan, som sysslar med arbetsmarknads-,

rehabiliterings-

och handikappfrågor. För sådant samråd bör, i enlighet med

vad Samhall delvis redan tillämpar, finnas särskilda rådgivande

organ med företrädare bl.a. för arbetsmarknadens parter,

arbetsmarknadsmyndigheter

och handikapporganisationer.

När det gäller den regionala verksamheten är samråd och samverkan

med andra intressenter än mer betydelsefullt. Samhall bör därför

tillse att särskilda råd bildas regionalt som samrådsorgan mellan

Samhallföretagen och företrädare för de tidigare stiftarna

landstingen. Råden bör ha en sådan bredd att landstingets politiker

kan bli företrädda och ge sina synpunkter. Vidare skall ingå

företrädare för arbetsmarknadsmyndigheter, fackliga organisationer,

handikapporganisationer och försäkringskassa.

Enligt förordningen (1988: 1139) med instruktion för arbetsmark-

nadsverket skall hos arbetsmarknadsstyrelsen och länsarbetsnämnderna

finnas en delegation för yrkesinriktad rehabilitering och andra

arbetsmarknadspolitiska åtgärder för handikappade. I delegationerna

samverkar myndigheter, företrädare för arbetsmarknadens parter

och handikapporganisationer. Arbetsmarknadsmyndigheterna och Samhall

har ett fortlöpande samarbete och samråd om gemensamma frågor.

Däremot är Samhall i dag inte företrädd i de regionala delegationerna

för yrkesinriktad rehabilitering. Den särskilde utredaren har

erinrat om att delegationerna är ett ytterligare forum för förbättrad

samverkan mellan olika organ för att förbättra rehabiliteringen

m.m. Han förordade därför att de regionala Samhallföretagen

skall ges tillfälle att delta i delegationernas arbete. Flera

remissinstanser

har tillstyrkt förslaget. Jag har samma uppfattning och avser därför

att återkomma till regeringen längre fram med förslag om ändring

i den nämnda instruktionen, så att även Samhall bereds tillfälle

att utse ledamöter i dessa delegationer.

4.3 Genomförande av bolagsbildningen m. m.

Mitt förslag och min bedömning: Lagen (1979: 47) om regionala

stiftelser för skyddat arbete upphävs. Staten blir enda ägaren

i de nybildade aktiebolagen, direkt genom ägarskap i moderbolaget

och indirekt genom moderbolagets innehav av samtliga aktier i

dotterbolagen.

 De tillgångar som tillfaller staten vid upplösningen av den centrala

stiftelsen Samhall och av de regionala stiftelserna -- fastigheter

och till verksamheten hörande övriga tillgångar -- skall som

apportegendom tillskjutas de nya aktiebolagen.

 De skulder och förpliktelser som åvilat de upplösta stiftelserna

skall de nybildade aktiebolagen överta från staten.

 Regeringen bör inhämta riksdagens bemyndigande att besluta om

de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra bolagsbildningen.

Jag bedömer vidare att Samhall bör återlämna av riksgäldskontoret

beviljade krediter.

Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag såvitt

gäller regleringen av den nybildade Samhallkoncernens verksamhet.

Utredaren har i övrigt inte närmare berört frågor om

bolagsbildningen.

Remissinstanserna: Remissinstanserna har endast yttrat sig i fråga

om regleringen av den nybildade Samhallkoncernens verksamhet. Därvid

har bl.a. Svea Hovrätt, socialstyrelsen, RFV, statskontoret, TCO

m.fl. förordat att Samhalls uppgift och verksamhet skall regleras

i en särskild lag och inte enbart genom bolagsordningar. Hovrätten

har motiverat sin ståndpunkt dels med att det finns mycket som talar

för att vissa delar av Samhalls verksamhet innehåller

förvaltningsuppgifter

som utgör myndighetsutövning och därför skulle kräva lagstöd

enligt bestämmelserna i 11 kap. 6 § regeringsformen, dels med att

avsaknaden av en lag som reglerar Samhalls verksamhet skulle minska

riksdagens inflytande över verksamheten, i vart fall i rättsligt

avseende. Synpunkten att riksdagens inflytande skulle minska om

Samhalls

verksamhet inte regleras i lag har framförts också av andra

remissinstanser.

Skälen för mitt förslag och min bedömning: I lagen (1979:

47) om regionala stiftelser för skyddat arbete föreskrivs bl.a.

att det för varje län skall finnas en regional stiftelse för

skyddat arbete samt att en central stiftelse skall ha tillsyn över

de regionala stiftelserna. Denna lag måste givetvis upphävas om

Samhallgruppen skall kunna driva verksamhet i aktiebolagsform.

Av stiftelseurkunderna för samhallstiftelserna framgår att

stiftelsernas

tillgångar skall tillfalla staten, om stiftelserna upplöses. I

fråga om de regionala stiftelserna har denna bestämmelse kommit

till uttryck också i förordningen (1979: 48) om regionala stiftelser

för skyddat arbete. Tillgångarna kan härefter föras till de

nybildade aktiebolagen. Till denna fråga återkommer jag strax.

Den särskilde utredaren har -- bl. a. mot bakgrund av vad som sägs

i 11 kap. 6 § regeringsformen om överlämnande av förvaltningsuppgift

till exempelvis bolag -- övervägt frågan om verksamheten i de

nybildade aktiebolagen bör regleras i lag. Han har emellertid funnit

att en särskild lagstiftning inte är påkallad utan att bestämmelser

om den verksamhet som Samhallgruppen skall bedriva lämpligen kan

fastställas i bolagens bo-

lagsordningar. Jag gör samma bedömning. Mot bakgrund av att några

remissinstanser ifrågasatt om Samhalls verksamhet innehåller

förvaltnings uppgifter

som utgör myndighetsutövning, vill jag motivera mitt

ställningstagande

något utförligare. Lagen (1979: 47) om regionala stiftelser för

skyddat arbete -- som jag alltså föreslår skall upphävas --

innehåller en föreskrift om att den centrala stiftelsen skall ha

tillsyn över de regionala stiftelserna, samordna deras verksamhet

och fördela medel som anslås för de regionala stiftelsernas

verksamhet.

Oavsett huruvida detta uppdrag kan sägas innefatta myndighetsutövning

eller inte kan konstateras, att någon motsvarighet till detta uppdrag

inte kommeer att finnas när Samhallgruppens verksamhet bedrivs i

aktiebolagsform. Jag finner alltså inte fog för ståndpunkten att

någon del av verksamheten i aktiebolagen skulle tänkas utgöra

myndighetsutövning.

Några remissinstanser har förespråkat att inriktningen av den

verksamhet som de nybildade aktiebolagen skall bedriva slås fast

i lag. Skälet för detta sägs vara att riksdagens inflytande

över Samhallgruppens verksamhet skulle minska om lagformen inte

väljs. Jag delar inte denna uppfattning. I likhet med

utredningsmannen

anser jag det fullt tillräckligt att det i bolagsordningarna tas

in bestämmelser om Samhallkoncernens verksamhet. Som jag återkommer

till i det följande skall Samhallkoncernens verksamhetsidé

och uppgift också fortsättningsvis vara att genom produktion av

varor och tjänster skapa meningsfulla och utvecklande arbeten åt

arbetshandikappade där behoven finns. Detta syfte skall framgå

av bolagsordningen, eftersom verksamheten inte bedrivs i vinstsyfte.

Bestämmelsen i bolagsordningarna om Samhallgruppens verksamhetsidé

och uppgift avses -- i enlighet med föreskrifter i 9 kap. 14 §

andra stycket aktiebolagslagen -- inte kunna ändras utan regeringens

tillstånd. Ett sådant tillstånd bör enligt min mening regeringen

inte ge utan att frågan först underställts riksdagen.

Samhallkoncernen

kommer också framgent att vara beroende av statliga medel för sin

verksamhet. Ändamålet med verksamheten kommer därför kontinuerligt

att granskas av riksdagen också i samband med anslagsprövningen.

Jag vill i förevarande sammanhang också erinra om att

riksdagsledamöter

har rätt att närvara vid bolagsstämmor i bolag som ägs av

staten till minst 50 %

. I anslutning härtill har de också möjlighet att ställa frågor.

Denna rätt har tillkommit för att förbättra riksdagens insyn

i de statliga företagen. Insynsformen är inte författningsmässigt

reglerad utan har i kraft av regeringens ägarinflytande föreskrivits

i bolagsordningen för berörda företag.

Som ovan framgått förutsätter mitt förslag att lagen (1979:

47) om regionala stiftelser för skyddat arbete upphävs. Vidare

behöver en konse-

kvensändring göras i lagen (1987: 519) om riksrevisionsverkets

granskning av statliga aktiebolag och stiftelser. Slutligen erfodras

en reglering av tystnadspliktsfrågan. Till detta återkommer jag

strax.

Bolagsbildningarna och upplösningen av stiftelserna aktualiserar

en mängd frågor av teknisk och annan natur. Några av dessa frågor

tar jag upp i detta sammanhang. Jag berör endast huvuddragen.

Bolagsbildningen

Staten bildar moderbolaget i Samhallkoncernen. Regeringen bör

bemyndigas

att besluta om de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra

bolagsbildningen. Så snart ett moderbolag benämnt Samhall AB har

registrerats i aktiebolagsregistret bildar det i sin tur 24

dotterbolag,

ett i varje län.

Aktiekapitalet i dotterbolagen fastställs till den lägsta tillåtna

nivån enligt aktiebolagslagen (ABL), dvs 50 000 kr. Aktiekapitalet

i moderbolaget blir följaktligen 1 250 000 kr. Ett särskilt anslag

på detta belopp bör tas upp. Jag avser att återkomma till denna

fråga när jag lägger fram mina förslag om tilläggsbudget

II till statsbudgeten för budgetåret 1991/92.

Sedan riksdagen beslutat bl.a. om upphävande av lagen (1979: 47)

om regionala stiftelser för skyddat arbete och regeringen, i sin

egenskap av permutationsmyndighet, gett tillstånd till att stadgarna

för samtliga stiftelser i Samhallgruppen upphävs fr.o.m. den 1

juli 1992, upplöses de nuvarande Samhallstiftelserna genom att

tillgångarna

förs till staten och staten övertar ansvaret för stiftelsernas

skulder och andra förpliktelser.

Som jag nyss nämnt skall de tillgångar som tillfaller staten vid

upplösningen av stiftelserna tillskjutas de nya aktiebolagen i form

av apportegendom. Tillgångarna i fråga utgörs av fastigheter,

maskiner, råvaruförråd, produktlager m.m. Detta avses ske på

följande sätt. Styrelsen i moderbolaget beslutar -- efter godkännande

eller bemyndigande av bolagsstämman enligt aktiebolagslagens

bestämmelser

-- att genom nyemission öka aktiekapitalet i detta. Staten erbjuds

sålunda att teckna aktier mot betalning. Betalningen utgörs av

de nyss nämnda tillgångarna. Motsvarande förfarande sker hos

vart och ett av dotterbolagen. Därvid erbjuds alltså moderbolaget

att teckna aktier mot betalning. Betalningen utgörs också här

av tillgångar från den upplösta stiftelseorganisationen. Den del

av moderbolagets aktiekapital som svarar mot den tillförda

apportegendomen

ersätts följaktligen med aktieinnehavet i dotterbolagen.

Jag har tidigare nämnt att de skulder och förpliktelser som åvilat

den upplösta stiftelseorganisationen skall -- via staten -- övertas

av de nybildade aktiebolagen.

Aktiekapitalet i moderbolaget Samhall AB beräknas vid bolagsstarten

komma att uppgå till ca 450 milj.kr. Det beräknade sammanlagda

aktiekapitalet samt koncernens behov av rörelsekapital kommer att

täckas av nettotillgångarna i Samhallgruppens samlade balansräkning

per den 30 juni 1992.

När de nämnda överföringarna och emissionerna är genomförda

äger staten fortfarande alla aktier i moderbolaget, som i sin tur

äger samtliga aktier i de 24 regionala dotterbolagen. Med detta

tillvägagångssätt upprätthålls en kontinuitet i verksamheten,

som innebär att de utgående balansposterna i Samhallstiftelsernas

balansräkningar per den 30 juni 1992 utan något undantag kan användas

som ingående balansposter i de nya Samhallbolagen per den 1 juli

1992. Bolagiseringen i sig medför således inte någon förändring

av Samhallgruppens verksamhet. Detta hindrar inte att Samhall kan

behöva genomföra framtida organisatoriska förändringar, för

att koncernen skall kunna fullfölja sin uppgift på effektivast

möjliga sätt.

De upplösta stiftelsernas årsredovisning m.m.

Enligt 12 § förordningen (1979: 48) om regionala stiftelser för

skyddat arbete skall stiftelsen årligen senast den 15 oktober avge

årsredovisning för det närmast föregående räkenskapsåret,

dvs. tiden fr.o.m. den 1 juli 1991 t.o.m. den 30 juni 1992.

Årsredovisningen

skall underskrivas av styrelsens ledamöter och VD. Revisorerna skall

årligen före utgången av oktober månad avlämna revisionsberättelsen.

Årsredovisningen och revisionsberättelsen skall lämnas till den

centrala stiftelsen senast den 15 november. Också skattedeklarationer

måste upprättas och avlämnas i föreskriven tid. Dessa åligganden

skall givetvis fullföljas även för det räkenskapsår som avslutas

den 30 juni 1992. Några särskilda föreskrifter i detta hänseende

anser jag inte behövliga. Årsredovisningen och revisionsberättelsen

torde lämpligen kunna överlämnas till den som getts bemyndigande

att för statens räkning ombesörja bolagsbildningen.

Personalfrågor

Målsättningen bör vara att de anställda hos Samhallstiftelserna,

såväl de arbetshandikappade som den s.k. direktanställda personalen,

erbjuds likvärdigt arbete i samband med ombildningen. Jag utgår

från att det nya Samhallbolaget kommer att agera enligt dessa

principer.

Jag utgår också från att de nybildade bolagen kommer att ta de

initiativ som behövs för att få till stånd kollektivavtal.

Jag har erfarit att en bolagisering av Samhallkoncernen inte skulle

få några särskilda konsekvenser vad gäller företagsgruppens

pensionsåtaganden gentemot de anställda.

Vissa krediter m.m.

Riksdagen har beslutat (prop. 1979/80: 73, AU14, rskr. 155) om

garanti

för lån till den dåvarande Stiftelsen Samhällsföretag. Regeringen

har till följd härav den 28 februari 1980 hemställt att

riksgäldskontoret

skulle ikläda staten garanti för lån till stiftelsen med högst

450 milj.kr. jämte ränta. Vidare har regeringen samma dag, med

anledning av riksdagens beslut (prop. 1979/80: 101, AU15, rskr. 159)

om en rörlig kredit för Stiftelsen Samhällsföretag, hemställt

att riksgäldskontoret skulle ställa en rörlig kredit om 400

milj.kr. till förfogande för stiftelsen.

Hos den centrala Stiftelsen Samhall finns för närvarande vissa

utestående statliga kreditgarantier, som använts för delfinansiering

av Samhalls fastigheter. Det totala garantibeloppet uppgår till ca

143 milj. kr. Riksgäldskontoret har i sitt remissyttrande ansett

det naturligt att Samhall i samband med bolagsbildningen åläggs

återlämna de statliga kreditgarantierna och att den hittills gällande

garantiramen återkallas.

Riksdagens beslut om rörlig kredit och lånegaranti avsåg Stiftelsen

Samhällsföretag/Samhall. När stiftelseorganisationen upplöses

bortfaller enligt min bedömning förutsättningarna för krediten

resp. lånegarantin. För att kredit och lånegaranti skulle kunna

avse det nya moderbolaget Samhall hade enligt min mening erfordrats

ett nytt ställningstagande av riksdagen.

Något särskilt beslut om återkallande av garantiramen behövs

därför inte. Däremot avser jag att föreslå regeringen att

Samhall åläggs återlämna kreditgarantierna. Det bör inte innebära

några svårigheter för Samhall att i stället uppta motsvarande

banklån mot säkerhet i pantbrev i ett antal fastigheter. Jag utgår

från att Samhall AB genomför omfinansieringen så snart bolaget

har beviljats lagfart på de apporterade fastigheterna.

4.4. Tystnadsplikt

Mitt förslag: Den som deltar i eller har deltagit i verksamhet som

genom produktion av varor och tjänster syftar till att uppnå

meningsfullt

och utvecklande arbete för arbetshandikappade, får inte obehörigen

röja vad han därvid fått veta om en anvisad arbetstagares personliga

förhållanden.

Utredningen: Har inte närmare berört frågan om tystnadsplikt.

Remissinstanserna: Samhall har framhållit behovet av att även

fortsättningsvis lagreglera sekretessfrågorna. RFV har framhållit

att samarbetet med arbetsförmedlingar och försäkringskassor

kan försvåras om inte sekretessfrågorna löses i en särskild lag.

Skälen för mitt förslag: Enligt 5 § lagen (1979: 47) om regionala

stiftelser för skyddat arbete får den som deltar i eller har deltagit

i verksamhet hos den regionala stiftelsen inte obehörigen röja

vad han därvid har fått veta om en anvisad arbetstagares personliga

förhållanden. I motivuttalanden till bestämmelsen (prop. 1979/80:

25, C 7., s. 68 f) anförde dåvarande departementschefen att den

skyddade verksamheten bygger på att de anvisade arbetstagarna kan

känna förtroende för att uppgifter om deras personliga förhållanden,

t.ex. i form av intyg från läkare och psykologer eller i form av

utredningar av deras arbetsförmåga och sociala situation, inte

lämnas ut till obehöriga.

Enligt vad som ovan framgått innebär mitt förslag att lagen (1979:

47) om regionala stiftelser för skyddat arbete upphävs. En

tystnadspliktsregel

av motsvarande slag behövs emellertid självfallet också när

Samhallkoncernens verksamhet skall bedrivas i aktiebolagsform. Jag

delar alltså Samhalls och RFV: s uppfattning på denna punkt och

föreslår att en tystnads-

pliktsregel tas in i en särskild lag härom. I överensstämmelse

med vad som för närvarande är fallet bör en sådan bestämmelse

gälla i den del av Samhallkoncernens verksamhet som genom produktion

av varor och tjänster syftar till att uppnå meningsfullt och

utvecklande

arbete för arbetshandikappade, dvs. för tiden t.o.m. den 30 juni

1992 i de regionala stiftelserna och för tiden därefter i de

dotterföretag

som kommer att bedriva samma typ av verksamhet som de regionala

stiftelserna

bedrivit. Tystnadsplikten bör gälla för var och en som deltar

i eller har deltagit i nämnda verksamhet -- antingen som anställd

eller i någon annan funktion, t.ex. som styrelseledamot -- och som

därvid tagit befattning med ett ärende som rör en anvisad

arbetstagare

eller annars har fått reda på någon uppgift om en sådan arbetstagares

personliga förhållanden. En sådan uppgift får inte röjas obehörigen.

Detta innebär att uppgiften normalt inte får lämnas ut vare sig

muntligen eller genom att en handling företes eller lämnas ut.

Den som bryter mot bestämmelsen kan straffas enligt 20 kap. 3 §

brottsbalken. I den bestämmelsen föreskrivs att den som röjer

uppgift, som han är pliktig att hemlighålla enligt bl.a. denna

lag eller annan författning, eller olovligen utnyttjar sådan

hemlighet

döms för brott mot tystnadsplikt till böter eller fängelse

i högst ett år. För den som av oaktsamhet, som inte är ringa,

begår sådan gärning är straffet böter.

Som redan framgått avses den föreslagna tystnadspliktsbestämmelsen

gälla såväl när kännedom om uppgiften erhållits i de regionala

stiftelsernas verksamhet som när sådan kännedom erhållits i

de berörda dotterbolagens verksamhet.

4.5 Samhalls uppgift

Mitt förslag: Samhall Aktiebolag har som uppgift att anordna, leda

och samordna verksamhet, som bedrivs inom koncernen för att ge

meningsfullt

och utvecklande arbete åt arbetshandikappade där behoven finns.

Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Samhalls

verksamhetsidé skall också fortsättningsvis vara att skapa

meningsfulla och utvecklande arbeten åt arbetshandikappade där

behoven finns. Arbete hos Samhall skall förbehållas dem, som för

sin försörjning inte kan få ett arbete på den reguljära

arbetsmarknaden.

Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har fört fram någon

annan uppfattning än utredarens.

Skälen för mitt förslag: Jag har nyss behandlat frågan om

Samhalls verksamhet skall regleras i lag eller i bolagsordningen och

därvid -- i likhet med den särskilde utredaren -- förordat det

sistnämnda alternativet. Flera remissinstanser har haft invändningar

mot en sådan ordning. Samhalls uppgift och verksamhetsidé bör

enligt dessa instanser ges ett starkare skydd och inte kunna ändras

genom ett regeringsbeslut utan föregående prövning av riksdagen.

Jag delar den uppfattningen. Som jag tidigare utvecklat (avsnitt 4.3)

bör regeringen inte lämna tillstånd till en ändring i bolagsordningen

i denna del innan riksdagen hörts.

Samhallgruppen skall ge meningsfullt arbete åt arbetshandikappade

Samhallgruppen bildades för att tillförsäkra arbetshandikappade

rätt till avlönat arbete. Det är verksamhetens syfte. Det är

således inte produktionen av varor och tjänster, som är betydelsefull

i sig. Produktionen av varor och tjänster är i stället ett medel

att kunna erbjuda lämpliga och bra arbeten åt människor med

funktionsnedsättningar

som inte kunnat få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Samtidigt

skall arbetet vara meningsfullt. Det innebär att Samhall skall

producera

varor och tjänster som efterfrågas på en allmän marknad. Det

handlar således inte om mer eller mindre terapibetonade sysslor eller

om arbetsuppgifter, som huvudsakligen utformats i

rehabiliteringssyfte

eller med syfte att ge arbetsträning, även om arbetet har en

rehabiliterande

effekt. Denna inriktning av verksamheten lades fast redan genom

riksdagsbeslutet

( prop. 1977/78: 30, AU 16, rskr. 74) inför bildandet av

företagsgruppen

(avsnitt 2.2). Det finns enligt min mening inte anledning ändra

vad riksdagen beslutat i dessa avseenden.

Samhallgruppen skall ge utvecklande arbete

Eftersom Samhall är till för de arbetshandikappade arbetstagarnas

skull, måste verksamheten utformas med särskild hänsyn till

arbetstagarnas

olika behov och förutsättningar. Det innebär att arbetsmiljö,

arbetsorganisation och arbetsförhållandena i övrigt skall svara

mot arbetstagarnas behov av anpassade förhållanden och i vissa

fall särskilt stöd i arbetet. Verksamheten skall vidare utformas

så att de enskilda arbetstagarna ges möjlighet till personlig och

yrkesmässig utveckling liksom till självbestämmande och yrkesmässigt

ansvar i arbetet. För Samhallföretagens del, jämfört med andra

arbetsgivare, är detta mer än ett krav på god arbetsmiljö och

goda arbetsförhållanden för de anställda -- det är ett av

syftena med Samhalls verksamhet. Att väl ta tillvara och på bästa

sätt utveckla de anställdas arbetsförmåga är således en

väsentlig uppgift för Samhall. Att så sker måste därför

vara ett krav från samhällets sida. Det är dessutom väsentligt

för Samhalls egen verksamhet att de anställdas kapacitet och

produktivitet

kan utvecklas. Om de anställdas kompetens och arbetsförmåga kan

utvecklas kan också fler av dem på sikt gå över till den reguljära

arbetsmarknaden. Jag återkommer strax till detta, när jag tar upp

vilka krav på resultat m.m. som bör ställas på Samhall.

Människors anlag, intressen, färdigheter och kunskaper är av

skiftande slag. Det gäller också dem, som rekryteras till

Samhallföretagen.

De har olika bakgrund och erfarenheter. En del har slitits under

många

år i hårt arbete, andra kan vara ungdomar som aldrig haft något

arbete, därför att de förtidspensionerades redan i unga år.

De har olika slag av funktionsnedsättningar som på olika sätt

påverkar deras arbetsförmåga. Samtidigt behöver ett funktionshinder,

som begränsar möjligheterna att utföra en viss typ av arbeten

inte vara ett hinder i någon annan sorts arbete.

Därför måste Samhall kunna erbjuda olika slags arbetsuppgifter.

Ett ensidigt utbud av arbetsuppgifter gör det svårt att erbjuda

enskilda sökande arbete som passar deras förutsättningar och

det begränsar möjligheterna till utveckling i arbetet.

Kravet på att Samhalls dotterbolag skall erbjuda ett differentierat

utbud av arbetsuppgifter kan komma i konflikt med effektiviteten och

affärsmässigheten i verksamheten. Det är t.ex. ofta rationellt

att samlokalisera och samordna en viss sorts produktion till några

större enheter än att sprida tillverkningen. Men om sådana strävanden

ges för stor tyngd i verksamheten blir det svårare att erbjuda

ett differentierat utbud av arbetsuppgifter. Även om det naturligtvis

finns en gräns för hur brett utbudet av arbetsuppgifter hos ett

Samhallföretag kan bli, måste en strävan vara att erbjuda

arbetsuppgifter

som är väl anpassade till arbetshandikappades olika behov och

förutsättningar.

När det gäller utbudet av arbetsuppgifter måste Samhall, i nära

kontakt med arbetsmarknadsmyndigheterna, göra avvägningar mellan

de sökandes behov och produktionens förutsättningar. I detta

sammanhang finns det anledning att påminna om att Samhall nu arbetar

mycket aktivt för att bredda sin verksamhet och öka inslaget av

tjänsteproduktion. Mycket talar för att det bästa sättet att

möta kraven på ett varierat utbud av arbetsuppgifter inom

Samhallföretagen

är en sådan breddning av verksamheten. Jag delar den uppfattning,

som förts fram av RFV och TCO, som menar att en ökad inriktning

på tjänstesektorn också är bra för den ökande gruppen unga

välutbildade med funktionshinder och för arbetshandikappade med

tjänstemannabakgrund. Också Samhalls pågående arbete med att

utveckla arbetsorganisation och arbetsinnehåll, exempelvis genom

lagarbete, arbetsrotation och liknande, bör medverka till att bredda

arbetsuppgifter och arbetsinnehåll.

Samhallgruppen skall erbjuda arbete där behoven finns

Eftersom Samhall finns för de arbetshandikappades skull måste

verksamheten

täcka hela landet. Det är behovet av arbete åt handikappade sökande,

som inte kan få arbete på den reguljära arbetsmarknaden, som skall

styra fördelningen av Samhalls arbetstillfällen. Vid fördelningen

bör hänsyn också tas till vilka andra arbetsmarknadspolitiska

resurser för arbetshandikappade, som finns i resp. region. Samma

principer tillämpas regionalt, när Samhalls regionala företag

och resp. länsarbetsnämnd fördelar arbetstillfällena inom regionerna.

Utredaren har understrukit att syftet med Samhalls verksamhet är

arbetsmarknadspolitiskt och handikappolitiskt, men inte

regionalpolitiskt.

Samhalls primära uppgift är således inte att tillhandahålla

arbete på orter med få andra arbetstillfällen.

Samhall är en resurs för de arbetshandikappade, som inte kan få

arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Fördelningen av

arbetstillfällen

hos Samhall måste därför ske från arbetsmarknadspolitiska

utgångspunkter,

enligt de principer som AMS och Samhall nu tillämpar. För egen

del vill jag även erinra om att Samhall inte utgör något undantag

när det gäller ansvar för att arbetsmarknaden är väl utvecklad

i hela riket. Det innebär att Samhalls verksamhet också

fortsättningsvis

skall ha stor betydelse i trakter med ensidigt eller svagt utvecklat

näringsliv och med få andra arbetstillfällen. På sådana orter

möter handikappade särskilt stora svårigheter att finna lämpligt

arbete. För många människor med handikapp kan det också vara

svårare att klara långa arbetsresor eller att flytta från hemorten

för att få arbete. Det gör det särskilt angeläget att arbete

kan erbjudas där behoven finns. Också ifråga om uppbyggnad av

den egna administrativa verksamheten bör Samhall ta skälig

regionalpolitisk

hänsyn.

Den utbyggnad som skett av Samhalls verksamhet har bidragit till att

utjämna tillgången till arbete hos företagsgruppen i olika delar

av landet. En ökad inriktning på tjänsteproduktion kan också

öka möjligheterna att sprida arbetstillfällena. Det är ofta

lättare att etablera serviceverksamhet, eftersom det som regel inte

behövs lika omfattande investeringar i lokaler, maskiner och annan

utrustning som i varuproducerande verksamhet. Även en fortsatt

utveckling

av inbyggda verksamheter och entreprenadåtaganden kan öka

möjligheterna

att sprida arbetstillfällena. Som jag tidigare framhållit är

det därför också angeläget att Samhall fortsätter att utveckla

nya verksamhetsformer.

Samhallgruppen skall ge arbete åt dem som har störst behov

Samhall och AMS har kommit överens om att arbeta för att minst 40 %

 av rekryteringen till Samhall skall avse de s.k. prioriterade

grupperna,

dvs utvecklingsstörda, psykiskt sjuka och flerhandikappade. Eftersom

arbetsförmedlingen disponerar de lediga arbetstillfällena för

arbetshandikappade vid Samhallsföretag har förmedlingen ett stort

ansvar för att målet kan nås. Förmedlingen skall alltid först

pröva möjligheterna till en anställning på den reguljära

arbetsmarknaden, med eller utan lönebidrag, innan en anställning

inom Samhall aktualiseras. Men det måste också finnas en beredskap

och ett intresse hos de olika Samhallföretagen att ta emot sökande

från de prioriterade grupperna och att anpassa arbetsförhållandena

efter deras behov och förutsättningar.

Enligt min mening bör det vara ett krav från samhällets sida

att en betydande del av rekryteringen till Samhall skall avse

personer

ur de prioriterade grupperna. Jag återkommer till detta i det

följande,

då jag redovisar de resultatkrav, som jag anser bör ställas på

Samhall.

4.6 Resultatkrav

Mitt förslag: Samhall AB skall i sin verksamhet uppfylla vissa

krav på resultat. Kraven skall avse:

-- För budgetåret 1992/93 skall Samhallgruppen erbjuda en minsta

sysselsättningsvolym om 31,9 miljoner arbetstimmar.

-- Rekryteringen till företagsgruppen skall till viss minsta andel

ske från de s.k. prioriterade grupperna.

-- Andelen övergångar från företagsgruppen till arbete på den

reguljära arbetsmarknaden skall ha en viss minsta omfattning.

-- De effektivitetsförbättringar, som bolagiseringen och en förändrad

företagsorganisation medför, skall möjliggöra en successiv

nedtrappning under en femårsperiod av statens ersättning till högst

lönekostnaden för de arbetshandikappade arbetstagarna.

Utredningens förslag: Samhall skall prestera en lägsta nivå

på antalet arbetade timmar, för vilka statligt bidrag utgår.

Överskottet

får användas för att skapa fler arbeten för arbetshandikappade

eller för att minska det statliga bidragsbehovet. Ett resultatkrav

på lägsta antal övergångar bör även kopplas till bidraget.

Remissinstanserna: Har inte närmare kommenterat

sysselsättningsvolymen

hos Samhall. Flera av remissinstanserna påtalar att "Samhall-

resursen" inte i tillräcklig omfattning kommit de prioriterade

grupperna

till del. Ett stort antal instanser anser också att antalet

övergångar

till arbete utanför Samhall borde vara fler. LO menar att antalet

övergångar bör vara ett resultatkrav på Samhall från riksdagens

sida. TCO förordar att andelen övergångar ligger på nivån 3 -- 6 %

 per år medan SRF anser att andelen övergångar bör ligga kring 20 %

 av de arbetshandikappade anställda. Statens handikappråd har

framhållit

vikten av en hög ambitionsnivå vad gäller övergångarna, men

anser samtidigt att detta inte får leda till oönskade bieffekter,

t.ex. att förväntat högproduktiva personer prioriteras vid

rekryteringen

till Samhall.

Skälen för mitt förslag:

Sysselsättningsvolym

Som redan framgått finns i dag en ram för det högsta antal arbetade

timmar, som får ligga till grund för statsbidraget till Samhalls

verksamhet. Timramen vållar bekymmer. Antalet arbetstimmar per år

kan variera mellan olika år beroende på hur helger infaller m.m.

När Samhall -- med stor framgång -- arbetat för att minska

sjukfrånvaron

bland de anställda, har den ökade närvaron medverkat till att

Samhall "stött i taket" för timramen. Timramen har också hindrat

utökning av antalet anställda, när orderingången varit god

och det funnits ekonomiska möjligheter att anställa fler. Sådana

fluktuationer i antalet arbetstimmar har tillsammans med kravet på

att inte överstiga timramen medfört en viss ryckighet i

bemanningsplaneringen.

Det skulle vara bättre med ett system som gav Samhall och

arbetsmarknadsmyndigheterna

bättre möjligheter att planera och överblicka rekryteringen.

Timramen infördes för att ge statsmakterna möjlighet att kontrollera

kostnadsutvecklingen för Samhall. Eftersom statsbidraget är knutet

till lönekostnaderna och oberoende av vilka de faktiska kostnaderna

är för en personalökning, har det förefallit lämpligt att

styra genom en volymbegränsning. I verkligheten kostar dock inte

all arbetad tid lika mycket. Arbetstillfällen som tillkommer "på

marginalen" kostar mindre, förutsatt att rekryteringen kan ske utan

alltför stora kostnader för arbetsledning, utrustning, lokaler

och andra liknade kostnader för att bedriva verksamheten.

Mycket talar för att den nuvarande styrningen med en högsta

bidragsgrundande

volym arbetstimmar bör ersättas med en annan form av styrning.

Statsmakternas behov av att kunna kontrollera kostnadsutvecklingen

kan tillgodoses på ett enklare sätt genom en ändrad utformning

av bidraget.

I stället för att sätta ett tak för den högsta bidragsgrundande

volymen arbetstimmar bör statsmakterna sätta som villkor för

statsbidraget att Samhall kan erbjuda en viss minsta volym

arbetstimmar.

Detta bör, som jag strax skall återkomma till, kombineras med ett

högstbestämt anslag.

Med en sådan modell kan Samhall under goda konjunkturer, när

affärerna

går bra och kan betala en större del av kostnaderna för

sysselsättningen,

öka antalet anställda utan hinder av ett "tak" för sysselsätt-

ningsvolymen.

Som framgått tidigare (avsnitt 1.3) har Samhall för budgetåret

1992/93 föreslagit en timram om 31,9 miljoner arbetstimmar. Även

jag anser att Samhall för budgetåret 1992/93 skall kunna erbjuda

en sysselsättningsvolym motsvarande minst 31,9 miljoner arbetade

timmar. Det bör emellertid få ankomma på regeringen att kunna

medge att kravet får avse ett genomsnitt för en treårsperiod,

så att Samhall under budgetåren 1992/93--

1994/95 uppnår en volym om minst 95,7 miljoner arbetstimmar.

Stor del av rekryteringen från prioriterade grupper

Samhalls uppgift är att skapa meningsfullt och utvecklande arbete

åt dem, som inte kan få ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden.

Innan en anställning hos Samhall blir aktuell skall

arbetsförmedlingen

pröva möjligheterna till arbete på den reguljära arbetsmarknaden,

i förekommande fall med hjälp av lönebidrag och andra stödformer.

Samhalls verksamhet skall förbehållas dem, som har det svårast

på arbetsmarknaden. Det är mot denna bakgrund naturligt att kräva

att en betydande andel av nyrekryteringen sker bland vissa

prioriterade

grupper.

AMS och Samhall träffade år 1987 en överenskommelse om att minst 50 %

 av rekryteringen till Samhall skulle ske bland sökande med

utvecklingsstörning,

psykiskt arbetshandikapp eller svåra funktionsnedsättningar, främst

flerhandikapp. Utvecklingen visade sedan att de olika grupperna hade

definierats på ett sådant sätt, att tillämpningen hade blivit

alltför skiftande i olika delar av landet.

Därför har AMS och Samhall fr.o.m. budgetåret 1991/92 preciserat

definitionerna. Exempelvis definieras nu den grupp psykiskt

arbetshandikappade,

som skall prioriteras, som "sökande som på grund av långvarig

och svår psykisk sjukdom inte tidigare haft kontakt med arbetslivet

eller som på grund av sin sjukdom under längre tid varit ifrån

sitt arbete". Den tidigare definitionen var sökande "som har ett

psykiskt handikapp". Därmed menades "att en sjukdom medfört långa

och flera återkommande vårdtillfällen inom psykiatrisk vård och

att den enskilde har en kvarstående psykisk sårbarhet."

Med de stramare och mer preciserade definitioner, som nu anger de

grupper, som skall prioriteras vid rekryteringen till Samhall, har

AMS och Samhall enats om att 40 %

 av rekryteringen skall avse dessa grupper. Detta bör gälla även

för budgetåret 1992/93. Jag anser att minst 40 %

 av nyrekryteringen skall avse utvecklingsstörda, psykiskt sjuka

och flerhandikappade, enligt de definitioner som AMS och Samhall har

enats om. Ett särskilt skäl att särskilt beakta dessa gruppers

behov av arbete är den avveckling av institutionsboende för

utvecklingsstörda

och psykiskt sjuka som skett under senare år. När deras

livsförhållanden

normaliseras genom eget boende m.m. kan frågan om daglig

sysselsättning

eller arbete bli aktuell. Behovet av särskilt anpassat arbete ökar.

Det kan mötas exempelvis genom att dessa sökande får arbete hos

Samhall eller genom att platser vid dagcenter eller liknade

verksamhet

kan frigöras, när personer, som tränats i sådana verksamheter

i stället tar steget till Samhall. I sammanhanget vill jag även

understryka vikten av att unga människor med svåra funktionshinder

ges möjlighet till arbete i stället för förtidspension.

Övergångar till reguljära arbetsmarknaden

Jag har inledningsvis hänvisat till propositionen 1978/79: 30 om

skyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering m.m. Föredraganden

konstaterade där att utplaceringsgraden ofta används som det enda

måttet på rehabili-

teringen av de anställda i skyddat arbete. Han anförde vidare

att det för många kan vara ett tecken på en hög grad av

rehabilitering

att de kan klara ett arbete i en sådan verksamhet. Målet måste

dock vara att åtminstone på lång sikt förstärka de anställdas

möjligheter att ta steget över till annat arbete.

Jag har också redovisat att allt fler kunnat gå över till annat

arbete under de år som gått sedan Samhall började sin verksamhet.

I många fall har det skett utan lönebidrag eller andra

arbetsmarknadspolitiska

stöd. Av stor betydelse har säkert varit att Samhall lämnar

särskilt stöd inför övergången och viss tid därefter.

Samhall har arbetat målmedvetet för att öka övergångarna till

annat arbete. Bl.a. finns särskilda arbetskonsulenter som sysslar

med detta. Den som vill pröva arbete utanför Samhall har en garanti

för att få tillbaka arbetet hos Samhall, om arbetsförsöket

inte skulle falla väl ut. Detta har säkerligen medverkat till

att fler vågat försöket.

Det är en gemensam uppgift för arbetsmarknadsverket och Samhall

att försöka få till stånd övergångar från Samhall till annat

arbete. Arbetsförmedlingens medverkan i detta arbete varierar. Det

allmänna arbetsmarknadsläget påverkar såväl arbetsförmedlingens

möjligheter att arbeta med övergångarna, som möjligheterna

att få till stånd anställningar utanför Samhall. I de resultatkrav

som statsmakterna ställer på AMS och Samhall ingår dock att arbetet

med övergångarna från Samhall skall drivas vidare.

I detta ligger ett ansvar för både Samhall och arbetsförmedlingen

att arbeta med övergångarna. Jag ser gärna att Samhall tar ett

ökat ansvar i detta arbete. Samhallföretagen känner sina anställda

och deras kapacitet och kan göra viktiga insatser för att underlätta

en övergång till den reguljära arbetsmarknaden. Samhallföretagen

bör således kunna svara för allt från förberedande och

motivationshöjande

insatser till att finna nya arbetstillfällen för de anställda,

som vill och kan övergå till arbete på den reguljära arbetsmarknaden.

När arbetsförmedlingens medverkan behövs för att finna ett

nytt arbete eller pröva frågan om lönebidrag eller annan åtgärd,

anmäls och registreras den anställde hos arbetsförmedlingen.

Ett sådant förfarande skulle också på ett tydligare sätt klargöra

vilka resurser som förmedlingen behöver avsätta för övergångarna

från Samhall till den reguljära arbetsmarknaden.

Samhall arbetar mycket med att utveckla personalen och ge de

anställda

bättre förutsättningar att söka sig till andra arbetsgivare.

Också den tekniska utvecklingen av hjälpmedel i arbetet, teknisk

arbetsplatsanpassning m.m. ökar möjligheterna för Samhalls anställda

att klara arbetsuppgifter utanför företaget. Sammantaget bör

detta innebära goda förutsättningar att öka övergångarna

till arbete utanför Samhall.

Jag anser mot denna bakgrund att det bör ställas krav på en viss

minsta andel övergångar från Samhall till arbete på den reguljära

arbetsmarknaden. För budgetåret 1992/93 bör målet vara att 3 %

 av de anställda kan gå över till arbete på den reguljära

arbetsmarknaden.

I den mån Samhall och arbetsförmedlingen lyckas öka andelen med

svårare handikapp bland de nyrekryterade medför det samtidigt att

det blir svårare att öka övergångarna.

Även om det är svårt att förena de båda målen att dels öka

övergångarna till annat arbete, dels öka andelen med grava handikapp,

bör ändå båda målen gälla för Samhalls verksamhet. Ingetdera

av målen bör väga tyngre än det andra. Önskan att öka övergångarna

får således inte leda till att man söker rekrytera personer, som

är mer attraktiva för andra arbetsgivare. I stället måste också

anställda med omfattande funktionsnedsättningar ges hjälp och

stöd att utvecklas och stimuleras att söka annat arbete. Fortfarande

gäller dock att det för vissa gravt handikappade måste ses som

en hög grad av rehabilitering att de klarar ett arbete hos Samhall.

Effektivitetsförbättringar

Såväl Samhalls egen rapport "Samhall mot år 2000" som den särskilde

utredaren med uppgift att se över Samhall har bedömt att en ändring

av Samhalls företagsorganisation och en bolagisering skall leda

till effektivi-

seringar och ett bättre resursutnyttjande. Samhall bedömer att

verksamheten under senare delen av 1990-talet bör kunna nå målet

att bidraget från staten högst svarar mot lönekostnaden för

de arbetshandikappade anställda.

Jag delar Samhalls bedömning att en bolagisering bör ge bättre

förutsättningar för affärsverksamheten och att friare

verksamhetsformer

kan ge effektivitetsförbättringar. Samhall bör under en femårsperiod

från omvandlingen till aktiebolag kunna uppnå att statens ersättning

(exkl. fastighetsfonden) inte överstiger lönekostnaden för de

arbetshandikappade anställda. Detta innebär att den s.k.

resultatprocenten

inte får överstiga 100 %

.

4.7 Ansvarsfördelningen mellan arbetsmarknadsverket och Samhall

Min bedömning: Den nuvarande ansvarsfördelningen mellan Samhall

och arbetsmarknadsverket bör ligga fast.

Utredningens bedömning:%u Överensstämmer med min bedömning.

Utredaren har därmed avvisat ett förslag av AMS att alla eller

delar av de medel som anvisas Samhall i stället skall tilldelas

AMS för köp av arbetstillfällen, inledningsvis inom ramen för

en begränsad försöksverksamhet.

Remissinstanserna: Utredarens uppfattning stöds av flertalet

remissinstanser,

bl.a. socialstyrelsen, RRV, LO, TCO, SALF, SAF, SFO,

Landstingsförbundet

och HCK. SAF befarar att Samhall på sikt skulle kunna inlemmas i

AMS, om verket fick ta över Samhalls anslag och menar vidare att

Samhall måste ges rimliga förutsättningar att fungera effektivt

som företag. Statskontoret ger visst stöd för AMS förslag

och förordar en modell där Samhall finansieras genom försäljning

av företagets tjänster. Flera remissinstanser understryker vikten

av ett utvecklat samarbete mellan olika aktörer på

rehabiliteringsområdet.

Skälen för min bedömning : Utredningen med uppgift att se över

Samhall har behandlat en fråga, som AMS fört fram i flera olika

sammanhang, nämligen att arbetsmarknadsverket på sikt skulle helt

ta över Samhalls anslag och använda medlen till köp av

arbetstillfällen

antingen hos Samhall eller hos andra arbetsgivare.

Med skrivelse den 19 december 1991 har AMS överlämnat till

arbetsmarknadsdepartementet

en framställning från länsarbetsnämnden i Jämtlands län

om friare användning av Samhallmedel i Jämtlands län. Nämnden

föreslår att länet skall medverka i en försöksverksamhet

enligt AMS förslag.

Utredaren har som nämnts avstyrkt AMS förslag framför allt därför

att ett genomförande av förslaget på sikt skulle äventyra Samhalls

möjligheter att bedriva verksamhet. Det är inte möjligt att

på en konkurrensutsatt marknad planera en produktion, garantera

kvalitet,

leveranser och leveranstider och i övrigt agera affärsmässigt

på marknaden, om de grundläggande produktionsförutsättningarna

är betydligt mer instabila än hos konkurrerande företag. Samma

uppfattning förs fram av flertalet av de remissinstanser, som tar

upp frågan. Även jag gör samma bedömning. Samhall måste ha

klara ekonomiska förutsättningar för sin affärsverksamhet

för att kunna nå de ekonomiska resultat som enligt vad jag nyss

har föreslagit skall krävas av företaget och som skall kunna

uppnås inom en femårsperiod.

Som jag flera gånger har understrukit skall Samhalls arbetstillfällen

gå till dem, som har störst behov av särskilt anordnat arbete.

Därför skall arbetsförmedlingen alltid först pröva de sökandes

möjligheter att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden.

I första hand skall naturligtvis prövas om de kan få arbete på

normala villkor. Om det inte är möjligt skall förmedlingen pröva

om de kan få en anställning med någon form av lönebidrag.

Arbetshjälpmedel

och annan anpassning av arbetsplatsen är andra hjälpmedel, som

skall användas för att underlätta att en anställning kommer till

stånd.

Lönebidragsanställningar och arbete hos Samhall skall således

inte ses som två utbytbara åtgärder med i stort sett samma

målgrupper.

Arbete hos Samhall skall vara förbehållet dem, som inte heller

med lönebidrag eller andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan

erbjudas arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Denna uppfattning

har också förts fram av utredningen.

Om Samhall nu breddar sitt verksamhetsområde och erbjuder

arbetsuppgifter

inom olika former av service, så innebär det i och för sig att

arbetsuppgifterna blir mer lika dem, som förekommer vid

lönebidragsanställningar.

Men det innebär inte att målgrupperna för resp. stödform är

desamma. De som arbetar inom Samhall har ofta ett väsentlig bättre

stöd genom arbetsledningen; de tillhör en arbetsorganisation,

arbetsförhållandena är särskilt anpassade etc. Erfarenheterna

har visat att en grupp anställda inom Samhall -- exempelvis vid

Samhalls entreprenadåtaganden -- genom sin samlade kompetens och

med stöd av arbetsledningen kan klara uppgifter, som skulle vara

svåra att klara för varje individ enskilt. Vid

lönebidragsanställningar

-- vilket som regel innebär individuella placeringar -- ställs

ofta större krav på dem, som får lönebidragsanställningen.

De skall kunna klara sig på en arbetsplats, där arbetsförhållandena

i vid mening i de allra flesta fall inte är särskilt anpassade

för människor med funktionsnedsättningar.

4.8 Handikapputredningens förslag

Min bedömning: De förslag som handikapputredningen lagt fram om

en utökning av antalet arbetstillfällen hos Samhall m.m. bör

inte föranleda någon åtgärd.

Skälen till min bedömning: Handikapputredningen (S 1988: 03) har

i betänkandet (1991: 46) Handikapp Välfärd Rättvisa föreslagit

en årlig utökning av antalet arbetstillfällen hos Samhall med

600 platser per år under en tioårsperiod. Vidare har utredningen

föreslagit att en viss andel om förslagsvis 15-20 %

 av de arbetstillfällen hos Samhall, som stöds av statsbidrag,

skall kunna stå till direkt förfogande för kommuner och landsting.

Arbetstillfällena skulle få användas för utvecklingsstörda

och andra handikappade vid dagcenter och annan liknande

sysselsättning

under landstings- eller primärkommunalt huvudmannskap.

Den särskilde utredaren har berört dessa båda förslag och avvisat

dem. Flertalet av de remissinstanser, som tagit upp förslagen --

bl.a. HCK -- delar uppfattningen att antalet arbetstillfällen hos

Samhall skall fastställas vid riksdagens prövning av den sammanhållna

arbetsmarknadspolitiken. Enligt utredaren bör platserna hos Samhall

också fortsättningsvis disponeras av arbetsförmedlingen. Samma

uppfattning förs fram av många av remissinstanserna, bl.a. AMS,

socialstyrelsen, statskontoret, TCO, HCK och DHR. Däremot anser

RFV att det kan finnas anledning att diskutera hur rekryteringen till

Samhall skall ske mot bakgrund av utvecklingen på

rehabiliteringsområdet.

Jag har samma uppfattning som förts fram av den särskilde utredaren

och merparten av remissinstanserna. Samhalls tillkomst är

arbetsmarknadspolitiskt

motiverad. Företagsgruppen finns för att människor med handikapp

skall kunna tillförsäkras avlönat arbete. Verksamhetens omfattning

bör därför prövas inom ramen för en samlad arbetsmarknadspolitisk

bedömning.

Placeringar på den reguljära arbetsmarknaden, bl.a. med hjälp

av lönebidrag, skall alltid prövas i första hand, innan en placering

hos Samhall blir aktuell. Det system med flexibla lönebidrag, som

tillämpas generellt fr.o.m. det innevarande budgetåret, har som

ett syfte att fler arbetshandikappade skall kunna beredas arbete inom

ramen för anvisade medel till lönebidrag. Jag bedömer också

att den kraftiga förstärkning av reha-

biliterings- och arbetsanpassningsverksamheten som nu sker, på sikt

bör kunna minska behovet av särskilt anordnat arbete.

Men det är också helt klart att många handikappade fortfarande

står utanför arbetsmarknaden, trots att de kan väntas klara att

arbeta under anpassade former. Som jag redan har understrukit skall

Samhall vara en resurs för dem som har de största svårigheterna

på arbetsmarknaden. Ett syfte med den ändring av bidragssystemet

som jag föreslagit är att söka få till stånd mesta möjliga

antal arbetstillfällen hos Samhall inom ramen för de medel som

anvisas. En sådan strävan bör också underlättas om Samhall

genom bolagsbildningen och en utvecklad företagsorganisation kan

få en mer kostnadseffektiv verksamhet.

Liksom hittills bör AMS och Samhall gemensamt föreslå en lämplig

sysselsättningsvolym uttryckt som antal arbetstimmar för

arbetshandikappade

anställda för det kommande budgetåret. Förslaget bör bygga

på dels på en bedömning av behovet av arbetstillfällen, dels

på en bedömning av de ekonomiska, affärsmässiga och administrativa

möjligheterna att erbjuda arbetstillfällen. Som jag förordat

bör sysselsättningsvolymen budgetåret 1992/93 uppgå till minst

31,9 miljoner arbetstimmar.

Jag är heller inte beredd att stödja förslaget om att kommuner

eller landsting skall få disponera platser hos Samhall. Platser som

Samhall anordnar med bidrag från staten skall som hittills disponeras

av arbetsmarknadsverket för arbetshandikappade sökande hos

förmedlingen.

Ett väsentligt skäl att behålla denna ordning, är att det alltid

bör ske en prövning av den sökandes möjligheter på arbetsmarknaden,

innan en placering hos Samhall blir aktuell. AMS projekt Arbete åt

unga handikappade har visat att unga förtidspensionerade, också

med grava funktionsnedsättningar, har kunnat få arbete på den

reguljära arbetsmarknaden med hjälp av olika stödåtgärder.

Man kan därför inte för någon grupp från början utgå från

att arbete hos Samhall är den enda möjligheten och att någon

prövning av andra alternativ därför inte behöver göras.

Jag har vid min bedömning av Handikapputredningens förslag samrått

med chefen för socialdepartementet.

4.9 Medel för budgetåret 1992/93 till Samhall Aktiebolag

Mitt förslag: För budgetåret 1992/93 föreslås till anslaget

Bidrag till Samhall Aktiebolag ett reservationsanslag på 5 000 750

000

kr.

 Den statliga ersättningen till företagsgruppens verksamhet lämnas

med ett fast krontalsbelopp.

Utredningens förslag: Den särskilde utredaren har förordat att

statens bidrag till Samhall AB skall lämnas med ett krontalsbelopp

och motsvara nuvarande driftbidrag och bidrag till Samhalls

fastighetsfond.

Bidraget skall för varje budgetperiod omräknas med hänsyn till

pris- och löneutvecklingen. Bidraget skall således fortsättningsvis

inte lämnas med en viss procent av lönekostnaden för

arbetshandikappade

anställda. Remissinstanserna: Utredningens förslag om bidrag

i form av ett krontalsbelopp tillstyrks av bl.a. RRV och SALF medan

bl.a. Samhall, Svenska Handelskammarförbundet, TCO och DHR avstyrker

förslaget och förordar att nuvarande bidragsform med viss procent

av lönesumman för de arbetshandikappade bibehålls.

 SAF understryker att subventionerna till Samhall enbart får

kompensera

för den lägre produktivitet, som följer av arbetstagarnas nedsatta

arbetsförmåga. SAF och statskontoret erinrar om EG: s regler om

statligt stöd till företag.

Skälen för mitt förslag: Bidragets konstruktion

 Statens ersättning till Samhall lämnas nu i form av en

merkostnadsersättning

som utgår med en viss procent av lönekostnaden för de

arbetshandikappade

arbetstagarna. Innevarande budgetår detta bidrag bestämts till 110,6

%

 av lönekostnaderna.

 Bidragskonstruktionen innebär bl.a. att Samhall inte behöver

begära extra medel om exempelvis de avtalsenliga löneökningarna

skulle överstiga det belopp som anvisats av statsmakterna. Bidraget

följer hela tiden de faktiska lönekostnaderna. Bidragsprocenten

har också kunnat ses som en indikator på företagsgruppens

resultatförbättringar,

genom att procentsatsen successivt kunnat sänkas över åren. Den

s.k. resultatprocenten har också använts internt inom företagsgruppen

som mått på olika verkstäders och regionala företags resultat.

 Den särskilde utredarens förslag att den nuvarande konstruktionen

av driftbidraget skall ersättas med ett krontalsbelopp, som skall

räknas om regelbundet med hänsyn till pris- och löneutvecklingen,

har avstyrkts bl.a. av Samhall. Samhall förordar i stället att

den nuvarande bidragsformen skall bibehållas. Enligt Samhall är

en merkostnadsersättning uttryckt i procent av lönekostnaden --

den s.k. resultatprocenten -- en bra form för medelstilldelningen.

Den gör det möjligt att snabbt avläsa effektivitetsförändringar,

den ger inflationsskydd och den är neutral genom att inte "sätta

ett pris" på de anställda. Av Samhalls rapport "Samhall mot år

2000" (s. 167), framgår att Samhall internt prövar ett system med

fast merkostnadsersättning i tre regionala företag. Även om

försöket ännu inte utvärderats menar Samhall att även detta

system har fördelar i den interna styrningen, inte minst i

informationen

till de anställda. "Det är betydligt lättare att tydliggöra

ett resultat i reda pengar inom företagen än att förklara vad

resultatprocenten står för." För egen del förordar jag att

medelstilldelningen sker med ett fast belopp. Detta hindrar inte

Samhall

från att även i fortsättningen använda resultatprocenten som

ett nyckeltal. Som RRV har fört fram i sitt remissyttrande behöver

en ny form för bidraget till Samhall inte utesluta att Samhall

använder

resultatprocenten som ett sätt att redovisa resultat och kostnader

för Samhallkoncernen. Några remissinstanser, som behandlat

konstruktionen

av driftbidraget och därvid förordat ett bibehållande av nuvarande

resultatprocent, anför som skäl för detta främst att ett bidrag

i fast krontal skulle ge incitament att anställa personer med

jämförelsevis

hög prestationsförmåga. För egen del bedömer jag att en sådan

utveckling motverkas dels genom att arbetsförmedlingen alltid skall

pröva möjligheterna till en anställning på den reguljära

arbetsmarknaden före en anvisning till Samhall, dels genom de mål-

och resultatkrav, som jag nyligen redogjort för. Men jag vill

samtidigt

understryka att en utveckling i den riktning som remissinstanserna

befarar måste motverkas på alla sätt. Jag kommer därför att

följa och bevaka denna fråga noggrant. Vidare anser jag att ett

bidrag i krontalsbelopp ger starkare incitament till

effektiviseringar

av verksamheten. Ett system som automatiskt garanterar att en viss

procent av kostnaderna ersätts med skattemedel ger mindre stimulans

till resultatförbättringar, omstruktureringar etc. än ett fast

krontalsbelopp. Med ett bidrag i fast krontal kan omstruktureringar

av resultatenheter och produktgrupper med sämre resultat ge

ekonomiskt

utrymme till investeringar m.m., som i sin tur kan ge ytterligare

resultatförbättringar. Samhall bör ha stor frihet att bedriva

sin verksamhet, bestämma om affärsinriktning, verksamhetsformer,

indelning i dotterbolag, utveckling, etc. Statsmakterna bör således

inte detaljstyra hur Samhall skall använda sitt bidrag, exempelvis

genom att avdela en viss summa till ett särskilt ändamål, som

fastighetsfonden. I min beräkning av bidraget till Samhall AB ingår

därför även kostnader som tidigare kompenserats genom ett särskilt

bidrag till Samhalls fastighetsfond.

 Mot bakgrund av de synpunkter som förts fram av statskontoret och

SAF om EG: s regler om statligt stöd till företag vill jag slutligen

nämna att den särskilde utredaren berört frågan om konsekvenserna

för den svenska arbetsmarknadspolitiken bl.a. på handikappområdet

av en närmare anknytning till EG. Med hänsyn tagen till den sociala

dimensionen av EG: s inre marknad och att arbetsmarknadspolitiken

inom EG är en nationell angelägenhet -- bl.a. bedrivs skyddad

verksamhet liknande Samhalls i flera EG-länder -- kan Samhalls

erfarenheter

snarare bidra till ett ökat samarbete på detta område. Samhall

har idag funnit former för prissättning och konkurrens, vilket

framgår av vad jag tidigare anfört (avsnitt 3.6).

Medelsberäkningen för budgetåret 1992/93

Innan jag övergår till min behandling av medel till Samhall AB

för nästkommande budgetår vill jag kort beröra vissa frågor

om Samhalls försäljning av rehabiliteringstjänster. Samhall

har en verksamhet som innebär att företagsgruppen säljer tjänster

inom området rehabilitering, arbetsanpassning och liknande

arbetslivsinriktade

insatser. Verksamheten ökar i omfattning. Den särskilde utredaren

har behandlat frågan och uttalat sitt stöd för att Samhall på

kommersiell basis kan erbjuda tillfälliga rehabiliteringsplatser

till försäkringskassan, andra arbetsgivare, arbetsförmedlingar

m.fl. Utredarens bedömning har fått stöd av bl.a. RFV, AMS,

LO, TCO, SFO och Försäkringskasseförbundet medan SHR och DHR

befarar att Samhalls rehabiliteringsresurser kan komma att

koncentreras

till uppdragsverksamheten och att detta kan gå ut över de anställda

i företagsgruppen. DHR avstyrker förslaget om försäljning

av rehabiliteringstjänster. Sveriges Industriförbund ser en risk

för målkonflikter och oklarheter mellan ordinarie verksamhet och

försäljningsverksamheten. I likhet med AMS framhåller förbundet

att en försäljningsverksamhet måste särskiljas från den ordinarie

verksamheten och att verksamheterna måste redovisas var för sig.

 För egen del vill jag erinra om att statsmakternas "tak" för

sysselsättningsvolymen hos Samhall -- timramen -- har legat något

under vad Samhall haft kapacitet att erbjuda. Samhall har därför

kunnat utnyttja ledig kapacitet -- arbetsledning, arbetsuppgifter,

lokaler etc. -- till att erbjuda arbetstränings- och prövningsplatser

bl.a. till försäkringskassorna mot särskild ersättning. Med

den ändrade styrning av sysselsättningsvolymen, som jag förordar

här, blir situationen en annan. Samhall skall försöka få till

stånd mesta möjliga antal arbetstillfällen och således utnyttja

kapaciteten så långt det är möjligt inom ramen för de medel

som anvisas. Effektivitetsförbättringar skall användas för

att ge ökad sysselsättning till arbetshandikappade.

 Om Samhall därutöver kan erbjuda tjänster i form av tillfälliga

rehabiliteringsplatser m.m. till utomstående uppdragsgivare med full

kostnadstäckning, så har jag inget att invända mot detta. Det

bör i stället ses som en fördel om Samhalls kunskaper på bl.a.

rehabiliteringsområdet kan komma fler till del. Men jag vill

samtidigt

understryka att tjänster till utomstående skall betalas fullt ut

av den som köper tjänsten och att verksamheten inte får inkräkta

på de resurser, som staten ger bidrag till och som

arbetsmarknadsmyndigheterna

skall förfoga över. Jag avser därför senare föreslå regeringen

att uppdra åt Samhall att i samband med årsredovisningen särskilt

redovisa denna verksamhet. Jag övergår nu till frågan om medel

till det nya Samhall Aktiebolag för budgetåret 1992/93. I 1992

års budgetproposition har på anslaget Bidrag till Stiftelsen Samhall

beräknats ett jämfört med budgetåret 1991/92 oförändrat

belopp om 4 557 milj.kr. Vidare har Samhall lämnat en

anslagsframställning

för budgetåret 1992/93 (avsnitt 1.3). Jag beräknar som Bidrag

till Samhall Aktiebolag för budgetåret 1992/93 ett reservationsanslag

på 5 000 750 000 kr. I min medelsberäkning har jag tagit hänsyn

till under året inträffade pris- och lönestegringar och att

lönekostnaderna

för företagsgruppens arbetshandikappade anställda kan komma

att öka till följd av att arbetsgivare skall betala sjuklön

för de första två veckorna av ett sjukfall. Som underlag för

kommande prövningar av medelstilldelningen till företagsgruppen

skall Samhall AB redovisa sina sjuklönekostnader i

anslagsframställningen

för budgetåret 1993/94.

4.10 Kompensation för ökad skattebelastning

Mitt förslag: Regeringen begär riksdagens medgivande att besluta

om ett särskilt kapitaltillskott som motsvarar kompensation för

ökad skattebelastning på grund av reformerad företagsbeskattning

samt sådan skattebelastning som uppkommer till följd av ombildningen

från stiftelser till aktiebolag.

 Ett nytt förslagsanslag benämnt Bidrag till Samhall Aktiebolag

för vissa skatter m.m. bör för budgetåret 1992/93 tas upp med

1 000 kr. för detta ändamål.

Utredarens förslag: Utredaren har beträffande stämpelskatt

som tas ut vid överlåtelse av fastigheter enligt lagen (1984: 404)

om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter hänvisat till att

regeringen eller kammarkollegiet kan medge nedsättning eller

befrielse

från skatt. Vad gäller stämpelskatt på aktier har utredaren

hänvisat till att regeringen eller riksskatteverket enligt lagen

(1984: 151) om punktskatter och prisregleringsavgifter om synnerliga

skäl föreligger, kan medge nedsättning eller befrielse för

stämpelskatt, som skall betalas vid bildandet av aktiebolag.

Remissinstanserna: Kammarkollegiet har hänvisat till att kollegiet

enligt av regeringen godkänd praxis inte brukar medge befrielse

från stämpelskatt vid en sådan ändring av den juridiska formen

för en verksamhet som det här gäller. Undantag har gjorts när

statsmakterna beslutat om en huvudmannaskapsförändring. Kollegiet

finner det naturligt att staten i detta fall avstår från

stämpelskatt.

Skälen för mitt förslag: Ombildningen av samhallsstiftelserna

till aktiebolag medför skattekonsekvenser. I fråga om

inkomstbeskattningen

aktualiseras uttagsbeskattning (skillnaden mellan tillgångarnas

marknadsvärden

och skattemässiga restvärden) och återföring av återstående

del av uppskovsbeloppet (jfr. avsnitt 1.3). Enligt Samhalls

preliminära

bedömningar kan inkomstskatten beräknas komma att uppgå till

sammanlagt ca 480 milj.kr.

Ombildningen föranleder även uttag av stämpelskatt på fastigheter

och stämpelskatt på aktier. Stämpelskatten kan beräknas uppgå

till ca 60 milj.kr. på fastigheter och 9 milj.kr. på aktier.

Jag har angett ungefärliga belopp som dessa skatter kan uppskattas

till i dagens läge. Det går idag inte att mer exakt ange beloppen.

Regeringen bör därför begära riksdagens bemyndigande att besluta

om kompensation för de nämnda skatterna, när beloppen kan anges.

För detta ändamål bör ett särskilt 1 000 kr.-anslag inrättas.

Till Bidrag till Samhall Aktiebolag för vissa skatter m.m. för

budgetåret 1992/93 beräknar jag således ett förslagsanslag på 1 000

kr.

4.11 Samhalls verksamhetsår

Min bedömning: Utan hinder av att medel till Samhalls verksamhet

beräknas och anvisas för budgetår bör Samhall kunna tillämpa

kalenderår som verksamhetsår.

Utredningens förslag: Den särskilde utredaren har inte sett något

hinder mot att Samhall tillämpar kalenderår, men att en omläggning

inte får innebära att Samhall rycks ut ur den sammanhållna

arbetsmarknadspolitiken

så att riksdagens bedömning försvåras.

Remissinstanserna: Har inte närmare berört denna fråga.

Skälen för min bedömning: Samhall har begärt att få tillämpa

kalenderår i stället för brutet redovisningsår budgetårsvis.

Samhall har föreslagit att dess framställning om medel skall

behandlas

i tilläggsbudget I under hösten och avse det kalenderår, som

börjar strax därefter. Jag är inte beredd att nu förorda en

sådan ordning. Samhalls verksamhet är arbetsmarknadspolitiskt

motiverad

och bör bedömas och prövas inom ramen för de samlade bedömningar

som statsmakterna gör om arbetsmarknadspolitiken. Jag har dock inget

att erinra mot att Samhall i sin egen redovisning använder sig av

kalenderåret som verksamhetsår. Frågan om anslagsmedel till

företagsgruppens

verksamhet avser jag dock att behandla inom ramen för rege-

ringskansliets beredning av den årliga budgetpropositionen. Jag har

i det föregående (avsnitt 4.6) redovisat de krav på effektivitets

förbättringar och minskat behov av statligt bidrag som skall ställas

på företagsgruppen under en femårsperiod. Samhall bör därmed

ha goda möjligheter att bedöma de ekonomiska förutsättningarna

vad gäller statens stöd till verksamheten. Underlag för den

beräkning av medel m.m. till Samhalls verksamhet som görs i höstens

budgetarbete skulle med den här föreslagna ordningen vara en

redovisning

av verksamheten närmast föregående kalenderår med de kompletteringar,

som Samhall önskar göra.

5 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad jag nu har anfört har inom

arbetsmarknadsdepartementet

upprättats förslag till

1. lag om upphävande av lagen (1979: 47) om regionala stiftelser

för skyddat arbete,

2. lag om tystnadsplikt i verksamhet i Samhallgruppen,

3. lag om ändring i lagen (1987: 519) om riksrevisionsverkets

granskning

av statliga aktiebolag och stiftelser.

Lagförslaget under 3 har upprättats i samråd med chefen för

finansdepartementet.

Lagförslaget under 2 avser ett ämne som faller inom lagrådets

granskningsområde. Förslaget motsvarar nu gällande reglering.

Det får sägas vara av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande

kan undvaras.

6 Hemställan

Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagen att

dels

 1. anta lagförslagen, dels

 2. godkänna att Samhallgruppens verksamhet bedrivs i aktiebolagsform

(avsnitt 4.2),

 3. godkänna vad jag anfört om ägarförhållandena inom Samhallgruppen

(avsnitt 4.2), 4. godkänna att de tillgångar som tillfaller staten

vid upplösningen av stiftelserna genom apportförfarande tillskjuts

de nybildade aktiebolagen (avsnitt 4.3), 5. bemyndiga regeringen

att besluta om de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra

bolagsbildningen (avsnitt 4.3),

 6. godkänna vad jag anfört om Samhallgruppens uppgift (avsnitt 4.5),

 7. godkänna vad jag har anfört om krav på Samhallgruppens resultat

och sysselsättningsvolym (avsnitt 4.6), 8. till Bidrag till Samhall

Aktiebolag för budgetåret 1992/93 anvisa ett reservationsanslag

på 5 000 750 000 kr. (avsnitt 4.9),

 9. till Bidrag till Samhall Aktiebolag för vissa skatter m.m.

för budgetåret 1992/93 anvisa ett förslagsanslag på 1 000 kr.

(avsnitt 4.10),

dels

 10. ta del av vad jag i övrigt anfört.

7. Beslut

Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och

beslutar att genom proposition förelägga riksdagen vad föredraganden

har anfört för de åtgärder och ändamål som föredraganden

har hemställt om.

Bilaga 1

SOU 1991: 67 Samhall i går i dag i morgon

Betänkande av utredningen för översyn av Samhall

Sammanfattning

Samhallgruppen -- tidigare Samhällsföretag -- är en

stiftelseorganisation

som skall ge meningsfullt och utvecklande arbete åt handikappade.

Detta skall ske genom produktion av varor och tjänster. Lokalisering

och dimensionering av arbetsplatserna sker i samråd med

arbetsmarknadsverket.

Verksamheten skall bedrivas effektivt och med iakttagande av

affärsmässiga

principer.

Samhall bildades den 1 januari 1980. Mot bakgrund av att drygt tio

år förflutit sedan dess och med hänsyn till det förnyelsearbete

som för närvarande pågår inom den statliga sektorn i syfte att

stabilisera ekonomin och begränsa tillväxten i de offentliga

utgifterna

beslutade regeringen den 22 november 1990 om direktiv till en

särskild

utredare för en översyn av Samhall.

Översynen skall beskriva hur de ursprungliga målsättningarna

som lades fast för företagsgruppen hittills har kunnat uppfyllas.

I mitt uppdrag ingår också att bedöma om ändrade omvärldsförhållanden

kommer att ställa andra krav på Samhall under 1990-talet och om

det finns behov av att ändra organisationsformen för Samhall.

Den framtida ansvars- och rollfördelningen mellan AMS och Samhall

är ytterligare en fråga som omfattas av mitt uppdrag.

Betänkandets uppläggning

Samhall har flera övergripande mål, som delvis förstärker varandra,

delvis kan komma i konflikt med varandra. Min översyn i kapitel

2 av Samhalls verksamhet under de drygt elva år gruppen har funnits

utgår från hur de ursprungliga sociala, arbetsmarknadspolitiska

och ekonomiska målsättningarna hittills har kunnat uppfyllas. Kapitel

3 innehåller analyser och bedömningar av hur olika omvärldsfaktorer

kan komma att påverka Samhalls möjligheter att genomföra sin

verksamhetsidé och vad en närmare svensk anknytning till EG

kan få för konsekvenser för handikappades rätt till arbete.

I kapitel 4 redogör jag för mina ställningstaganden om Samhalls

framtida roll liksom frågan om ansvars- och rollfördelningen mellan

AMS och Samhall och den nödvändiga omstruktureringen av Samhalls

nuvarande produktionsinriktning. Kapitel 5 innehåller förslag till

att de i Samhallgruppen ingående stiftelserna skall ombildas till

aktiebolag och därmed sammanhängande organisations- och

ledningsfrågor.

Slutligen behandlar jag de formella förutsättningarna för en

övergång till aktiebolag och lämnar förslag till en ny

bidragskonstruktion

m.m. samt redogör för EG-aspekten på det statliga bidraget till

Samhall i kapitel 6.

De sociala och arbetsmarknadspolitiska målen

Arbetet är av grundläggande betydelse för såväl den enskilde

som för samhället som helhet oavsett om man är handikappad eller

ej. Arbetslinjen är sedan länge ett begrepp i den svenska

arbetsmarknadspolitiken.

Verksamheten vid Samhall skall därför ses som en

arbetsmarknadspolitisk

åtgärd för att värna om arbetshandikappades rätt till arbete

och ge de anställda en möjlighet att utvecklas i arbetet och

förbättra

sin arbetsförmåga.

När Samhall startade sin verksamhet år 1980 var antalet anställda

arbetshandikappade 20 900. Vid utgången av budgetåret 1989/90 var

de 30 434, en ökning i runda tal med 9 500.

Andelen övergångar har också haft en positiv utveckling och har

under senare år i genomsnitt legat på 1 300 personer per år. Under

åren 1988--1989 nåddes den hittills högsta nivån då knappt 1

600 personer lämnade Samhall för annat arbete.

En regional utjämning av det skyddade arbetet över landet har

också kunnat genomföras. I juni 1991 fanns det ca 590

samhallarbetsplatser

inkl. inbyggd verksamhet och entreprenader i 243 kommuner att jämföra

med 375 arbetsplatser i 210 kommuner år 1980.

Även om andelen anställda från de s.k. prioriterade grupperna,

dvs. psykiskt sjuka, psykiskt utvecklingsstörda och personer med

grava funktionshinder inte nått upp till den höga ambitionsnivå

som sattes år 1980 har Samhall i stort sett uppfyllt de sociala och

arbetsmarknadspolitiska målsättningar som lades fast när

företagsgruppen

bildades.

De affärsmässiga och ekonomiska målen

Under 1980-talet har det inom resp. regionalt företag pågått en

systematisk översyn av affärsidéer och indelning i affärsområden

och affärssegment. Antalet branscher som varje regionalt företag

arbetar i har begränsats. Förutom den traditionella

industriproduktionen

har satsningen på service- och tjänsteområdena lett till större

valmöjligheter mellan olika typer av arbete för den enskilde.

Denna utveckling har emellertid inte haft enbart positiva

konsekvenser

för de arbetshandikappade. Under utredningsarbetet har bl.a. i en

av Landstingsförbundet genomförd enkät till landets omsorgshuvudmän

framkommit att de enklare arbetsuppgifter som lämpar sig väl för

psykiskt utvecklingsstörda har försvunnit och ersatts med modern

teknik. Liknande synpunkter har också framförts till

psykiatriutredningen

när det gäller de psykiskt stördas möjligheter till en anställning

i Samhall.

De första åren reducerades bidragsbehovet till Samhall relativt

snabbt och resultatutvecklingen var positiv för att under senare

år stagnera. Resultatet exkl. kostnaderna för Samhalls fastigheter

har emellertid under den gångna tioårsperioden förbättrats från 142,9

%

 av de arbetshandikappades lönekostnader till 111,9 %

 budgetåret 1989/90. Oaktat samhällets ökade kostnader för

utbyggnaden av Samhall har den statliga ersättningen i 1990 års

penningsvärde per arbetstillfälle kunnat nedbringas från 155

000 kr. år 1980 till 120 000 kr. år 1990.

Den successiva tillväxten i sysselsättningsvolym -- ca 10 000

helårsarbeten -- har även påverkat resultatprocenten i positiv

riktning. Genom timökningen har Samhall fått ett bättre

kapacitetsutnyttjande

av sina anläggningstillgångar och direktanställda och därmed

kunnat sprida de fasta kostnaderna på fler antal enheter.

Samhall har således genom effektivisering och expansion reducerat

behovet av statligt bidrag i en omfattning som i allt väsentligt

motsvarar de en gång uppställda målen.

En del av det svenska näringslivet

I början av Samhalls verksamhet riktades kritik mot Samhall för

otillbörlig konkurrens. Samhall utvecklade därför bl.a. ett

priskalkyleringssystem för sina produkter. År 1980 träffades

också en överenskommelse mellan Samhall och

näringslivsorganisationerna

om att upprätta ett gemensamt kontakt- och samrådsorgan i

marknadsfrågor,

det s.k. Kontaktrådet Samhall -- näringslivet. Under perioden

1980--1990

har 71 ärenden avgjorts i Kontaktrådet. Huvuddelen av dessa hänför

sig till de inledande åren av Samhalls verksamhet. Det finns numera

uppenbarligen en positiv syn på Samhall och dess verksamhet från

näringslivsorganisationer och enskilda företag. Diskussionen om

osund konkurrens och otillbörlig prissättning har inte heller

samma framskjutna plats.

Samhall ur ett samhällsekonomiskt perspektiv

Flera utredningar och studier har försökt att belysa de

samhällsekonomiska

konsekvenserna av olika åtgärder för handikappade. Arbetstillfällena

vid Samhall ur ett samhällsekonomiskt perspektiv har bl.a. utretts

av Samhall, 1989 års Handikapputredning och expertgruppen för

forskning

om regional utveckling (ERU). De har kommit till olika resultat till

följd av valet av infallsvinkel. Svårigheten är naturligtvis

också att presentera samhällsekonomiska kalkyler som tar fasta

på hela det komplexa ekonomiska fält som arbetsmarknadspolitiken

är en del av. För att kunna bedöma de övergripande målsättningarna

bakom Samhall ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är det nödvändigt

med en allsidig belysning som tar hänsyn till samtliga aspekter

av samhällsekonomin. Dessvärre har tidsramen för mitt uppdrag

varit för kort för en sådan studie.

Utvecklingen i vår omvärld hot mot eller möjlighet för Samhall?

Sveriges ekonomi är alltmer sammanflätad med omvärldens. Den

internationella ekonomiska utvecklingen men också det internationella

politiska skeendet påverkar i hög grad också den svenska

arbetsmarknaden.

I vår nära omvärld sker flera förändringar samtidigt. EGs

inre marknad står snart inför sin fullbordan och en ansökan om

svenskt medlemskap i EG har lämnats in. De stora omvälvningarna

i Öst- och Centraleuropa kan innebära såväl ökade exportmöjligheter

av svenska varor som ökad konkurrens från nya s.k. lågprisländer.

På flera andra håll i världen byggs regionala handelscentrum upp.

Detta innebär en ökad konkurrens på både den inhemska och

internationella

marknaden. Det svenska näringslivet står därför inför en

omfattande strukturomvandling för att möta 1990-

talets allt hårdare internationella konkurrens. Likaså pågår ett

förnyelsearbete inom den offentliga sektorn med ökade inslag av

konkurrens. Dessa faktorer påverkar i såväl positiv som negativ

riktning Samhalls möjligheter att i framtiden kunna skapa

meningsfulla

och utvecklande arbeten åt sina arbetstagare.

Inom social- och arbetsmarknadspolitiken har en systematisk

tillämpning

av arbetslinjen introducerats genom en rad olika åtgärder som syftar

till att motverka en ökad utslagning i arbetslivet.

Människor med funktionshinder har emellertid en högre arbetslöshet

än genomsnittet av befolkningen. Detta förstärks av den pågående

strukturomvandlingen i det svenska samhället. Även om utgångspunkten

måste vara att handikappade skall ha sin utkomst på den reguljära

arbetsmarknaden kommer behovet av särskilda arbetsmarknadsåtgärder

för arbetshandikappade att vara fortsatt stort framöver.

EG och de handikappade

En närmare anknytning till EG skulle kunna få konsekvenser för

den svenska arbetsmarknaden och därmed även för arbetshandikappade.

Men med hänsyn tagen till den sociala dimensionen av EGs inre marknad

och att arbetsmarknadspolitiken inom EG är en nationell angelägenhet

-- bl.a. bedrivs skyddad verksamhet liknande Samhalls i flera

EG-länder

-- kan Samhalls erfarenheter snarare komma att bidra till ett ökat

samarbete på detta område.

Samhall behövs även under 1990-talet

Samhall kommer att behövas även under 1990-talet som en av flera

åtgärder för att upprätthålla den vägledande principen för

svensk sysselsättningspolitik -- arbete åt alla.

Samhalls verksamhetsidé skall också framöver vara att skapa

meningsfulla och utvecklande arbeten åt arbetshandikappade där

behoven finns. Platserna i Samhall skall vara förbehållna dem som

för sin försörjning inte kan få ett arbete på den reguljära

arbetsmarknaden och som därför riskerar att ställas vid sidan

av arbetsmarknaden.

Behovet av en framtida utbyggnad av Samhall är till stor del

avhängigt

situationen på arbetsmarknaden samt utformningen av och tillgången

till olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Arbetsvolymen fastställs

lämpligen vid riksdagens prövning av den sammanhållna

arbetsmarknadspolitiken.

Samhalls kunskaper inom rehabiliteringsområde bör tas till vara

Samhall kan också komma att spela en viktig roll i ett större

rehabiliteringssammanhang

genom att på kommersiell basis erbjuda tillfälliga

rehabiliteringsplatser

åt försäkringskassan, andra arbetsgivare,

arbetsförmedlingar/arbetsmarknadsinstitut

m.fl. till följd av den omdaning som för närvarande sker i

arbetslivet.

Som ett led i denna utveckling bör även arbetsmarknadsverket ges

möjlighet att utnyttja anslaget C 7. Särskilda åtgärder för

arbetshandikappade under statsbudgetens tionde huvudtitel att också

upphandla tillfälliga rehabiliteringsplatser hos Samhall. Platserna

som ställs till förfogande på kommersiell basis får dock inte

inkräkta på Samhalls grundläggande verksamhet.

Oförändrad ansvars- och rollfördelning mellan AMS och Samhall

AMS har föreslagit att regeringen låter utreda om

arbetsmarknadsverket

delvis eller fullt ut skall få köpa

arbetsplatser/rehabiliteringsresurser

från Samhall. Det statliga bidraget som i dag går till Samhall skulle

enligt förslaget övergå till AMS budget för lönebidrag. Samhall

har avvisat AMS förslag.

Nuvarande rollfördelning mellan AMS och Samhall bör bestå, dels

därför att försöksverksamheten med flexibla lönebidrag pågått

en förhållandevis kort period och under en högkonjunktur, dels

därför att om anslaget fördes över till AMS budget skulle

Samhall berövas den ekonomiska basen för ett nödvändigt

omstruktureringsarbete.

Ansvars- och befogenhetsfördelningen mellan AMS och Samhall behöver

dock förtydligas och förbättras främst på regional och lokal

nivå. Det gemensamma planeringsarbete bör utvecklas, i första

hand i samrådsgrupperna vid de enskilda Samhallarbetsplatserna. På

regional nivå kan det ske bl.a. genom att Samhall bereds tillfälle

att delta i DYR. Arbetsförmedlingarna bör även i fortsättningen

svara för rekryteringen till och övergången från Samhall till

ett arbete på den öppna arbetsmarknaden. Samhall och

arbetsförmedlingen

skall gemensamt upprätta individuella rehabiliteringsplaner för

att öka den enskildes möjligheter till ett arbete på den reguljära

arbetsmarknaden.

Fortsatt metodutveckling kan ge mer anpassade arbetsuppgifter åt

arbetshandikappade

Fortsatt metodutveckling genom att förbättra arbetsuppgifterna,

arbetsinnehåll, arbetsorganisation, mottagnings- och

introduktionsrutiner

kan öka de prioriterade gruppernas möjligheter att få en anställning

i Samhall. Utvecklingen av nya verksamheter inom tjänsteområdet

som alternativ till den tillverkningsindustri som traditionellt

dominerat

koncernens verksamhet och ett ökat utnyttjande av den moderna

tekniken

bör kunna skapa mer anpassade arbetsuppgifter åt arbetshandikappade.

Samhallgruppen ombildas till aktiebolag

Den centrala stiftelsen och de 24 regionala stiftelserna ombildas

till aktiebolag fr.o.m. den 1 juli 1992 för att i större utsträckning

ta till vara den koncernpotential som finns i den nuvarande

organisationen.

Förutom en fördel i beskattningshänseende innebär aktiebolagsformen

en tydligare ansvars- och befogenhetsfördelning mellan regering

och riksdag å ena sidan och Samhallkoncernen å den andra.

Den centrala stiftelsen ombildas till Samhall AB och blir moderbolag

i den nya organisationen och de regionala stiftelserna helägda

dotterbolag

i syfte att stärka koncernstrukturen i Samhallgruppen.

Den nuvarande regionala indelningen bör vara basen för verksamheten

även under 1990-talet. Samhalls koncernstyrelse bör emellertid

ha friheten att fastställa den inre organisationen och anpassa den

till förändrade förutsättningar för att kunna bli effektiv

och framgångsrik. Sådana förändringar skall lämpligen ingå

i de planer koncernledningen upprättar för framtida strategier

och fortlöpande redovisas till regeringen.

Ledningsfunktionen i Samhall

En vägledande princip för styrelser i statligt ägda aktiebolag

är att styrelserna skall vara små för att vara effektiva, vanligen

högst tio personer. Personliga suppleanter utses inte men kan i

vissa fall vara nödvändigt. Samma förhållande bör gälla

för Samhalls framtida koncernstyrelse.

Koncernstyrelsen bör förutom arbetstagarrepresentanterna enligt

lag bestå av nio ledamöter och tre suppleanter med närvarorätt.

Regeringen utser styrelsen och styrelseordföranden bland dem i

särskild

ordning.

Regeringen bör vara fri att avgöra styrelsens sammansättning.

Det är viktigt att styrelsen får en bred kompetens. I styrelsen

bör ingå personer med erfarenhet från

personal-/organisationsutveckling,

affärsstrategiska frågor, arbetsmarknadspolitiken och andra berörda

samhällsområden som t.ex. landstingsvärlden och

handikapporganisationerna.

I övrigt skall aktiebolagslagens bestämmelser följas.

Normalfallet i en koncernstruktur är att moderföretaget fastställer

företagsorganisation och dotterbolagsstyrelser. Koncernstyrelsen

skall enligt mitt förslag ha en frihet att fastställa den inre

företagsorganisationen. Följdaktligen borde ägaren, dvs. Samhall

AB utse styrelserna i de regionala dotterbolagen. Men med hänsyn

till det historiska sambandet med landstingen och det stora

samhällsintresse

som finns i Samhall, bl.a. genom att en betydande del av verksamheten

finansieras via statsbudgeten bör avsteg göras från denna princip.

De regionala dotterbolagens styrelser skall förutom

arbetstagarrepresentanter

enligt lag bestå av sju ledamöter och tre suppleanter med

närvarorätt.

Regeringen utser efter nominering av resp. landsting tre ledamöter

inkl. styrelsens ordförande jämte en suppleant. Aktieägaren

i de regionala bolagen, dvs. Samhall AB utser övriga fyra ledamöter

jämte två suppleanter.

Ett nomineringsförfarande av nuvarande modell bör i framtiden

kunna garantera dels att inte såväl regering som Samhall AB utser

samma ledamöter, dels att den framtida sammansättningen av

dotterbolagens

styrelser i allt väsentligt motsvarar fördelningen av platserna

i styrelserna i de nuvarande regionala stiftelserna.

För styrelser i dotterbolag som bildas för andra ändamål än

att bereda arbetshandikappade arbete bör aktiebolagslagens

bestämmelser

gälla.

Antalet revisorer bör i likhet med nuvarande förhållande vara

tre, jämte suppleanter och utses av bolagsstämman. I dotterbolagen

bör likaledes tre revisorer jämte suppleanter utses av bolagsstämman.

Till revisor i dotterbolag bör i likhet med nuvarande förhållanden

en av moderbolagets revisorer utses.

Konsekvenser av övergången till aktiebolag

En ombildning av den centrala stiftelsen och de 24 regionala

stiftelserna

till aktiebolag och en koncern med ett moderbolag och 24 helägda

dotterbolag medför en rad formella åtgärder liksom skattemässiga

och redovisningsmässiga konsekvenser.

Till de formella åtgärderna hör upplösning av stiftelserna,

förslag till bolagsordning som skall bifogas stiftelseurkunderna

för vart och ett av de nya aktiebolagen.

Någon myndighetsutövning enligt 11 kap. 6 § regeringsformen (RF)

ansågs inte kopplad till den förvaltningsuppgift som år 1980

anförtroddes

Samhall. Detta förhållande kan inte anses ändrat genom att Samhall

nu ombildas till aktiebolag. Den nuvarande lagstiftningen grundar

sig dessutom på 8 kap. 5 § RF genom att landstingen och staten

gemensamt

stod som bildare av de regionala stiftelserna.

Aktiebolagslagens bestämmelser om bl.a. formkrav för bolagsordningen

m.m. kan väl tillgodose behovet att utöver de obligatoriska

bestämmelserna

som skall finnas angivna i bolagsordningen, införa särskilda

bestämmelser

vad gäller Samhalls verksamhet. En särskild lagstiftning för

Samhallgruppen kan därför inte anses påkallad. För att garantera

riksdagens och regeringens insyn i och inflytande över verksamhetens

inriktning kan ett flerårsavtal träffas med Samhall AB som komplement

till de villkor som anges i regleringsbrevet för det statliga

bidraget.

Vid en ombildning till aktiebolag skall stämpelskatt tas ut för

såväl aktier som fastigheter. Stämpelskatten för aktierna i

moderbolag och regionala dotterbolag i Samhallgruppen kan uppskattas

till mellan 23--27 milj.kr. och för fastigheterna till 60 milj.kr.

Riksrevisionsverket resp. kammarkollegiet och i sista hand regeringen

kan efter ansökan medge nedsättning eller befrielse av sådana

skatter.

En ny bidragskonstruktion

Samhall har hittills i allt för liten utsträckning använt sig

av etablerade företagsekonomiska mått. Dåliga affärer och svag

affärsutveckling kan t.ex. döljas genom en ökning av antalet

arbetade timmar. Den nuvarande resultatprocenten "avslöjar" inte

detta. Eftersom Samhalls ekonomiska resultat bedöms enbart utifrån

resultatprocenten uteblir regeringens och riksdagens möjligheter

att göra en samlad bild av resultatutvecklingen.

Fastigheterna och arbetsmiljön har nu den standarden att posterna

för drift och lokaler läggs samman till ett belopp för hela

verksamheten.

En ny bidragskonstruktion skall också bättre svara mot den

nyorientering

som gäller för riksdagens och regeringens styrning av den statliga

verksamheten och underlätta den framtida styrningen och ledningen

av Samhallgruppen. Samhall skall därför prestera en lägsta nivå

på antalet arbetade timmar, för vilka ett statligt bidrag utgår.

Överskott får användas för att skapa fler arbeten för

arbetshandikappade

eller för att minska det statliga bidragsbehovet. Ett resultatkrav

på ett lägsta antal övergångar kopplas också till bidraget. Bilaga 2

Samhallgruppen balansräkning tillgångar

Mkr 1991-06-30

Omsättningstillgångar

 Kassa och bank 839,5

 Kortfristiga placeringar 265,0

 Växelfordringar 0,3

 Kundfordringar 463,3

 Förutbetalda kostnader och

 upplupna intäkter 128,1

 Andra fordringar 258,5

 Varulager 577,4

 Förskott till leverantör 1,5 2 533,6

Anläggningstillgångar

 Aktier och andelar 3,1

 Långfristiga fordringar 3,8

 Produkträttigheter 2,9

 Förskott till leverantörer 1,3

 Pågående nyanläggningar 47,1

 Maskiner och inventarier 702,5

 Byggnader 935,3

 Markanläggningar 76,3

 Mark 61,8 1 834,1

SUMMA TILLGÅNGAR 4 367,7

Samhallgruppen balansräkning skulder och eget kapital

Mkr

Kortfristiga skulder

 Leverantörsskulder 290,4

 Skatteskulder 51,4

 Upplupna kostnader och

 förutbetalda intäkter

 Skulder till personal 715,0

 Sociala kostnader 443,6

 Övrigt 77,5

 Personalens källskatt 112,1

 Övriga kortfristiga skulder 93,6

 Förskott från kunder 0,7 1 784,3

Långfristiga skulder

 Långfristiga lån 179,3

 Avsatt till pensioner

 PRI-pensioner 608,6

 Övriga pensioner 12,9 800,8

Obeskattade reserver

 Lagerreserv --

 Resultatutjämningsfond --

 Skatteutjämningsreserv 0,6

 Uppskovsbelopp för lagerreserv m. m. 455,0

 Ackumulerade nedskrivningar mot

 statliga ersättningar 639,2

 Ackumulerade avskrivningar

 utöver plan 207,9 1 302,7

Eget kapital

 Tillskjutna medel 296,6

 Balanserade resultat 80,4

 Årets resultat 102,9 479,9

SUMMA SKULDER OCH EGET KAPITAL 4,367,7

Innehållsförteckning

Propositionen.........................1

Propositionens huvudsakliga innehåll..1

Propositionens lagförslag.............2

1 Inledning...........................6

 1.1 Översyn av Samhall...............6

 1.2 Samhalls översyn

"Samhall mot år 2000".................7

 1.3 Stiftelsen Samhalls anslagsframställning

 för budgetåret 1992/93..............7

2 Bakgrund............................9

 2.1 Bildandet av Samhällsföretag/Samhall..9

 2.2 Verksamhetens syfte och mål......9

3 Samhalls utveckling................11

 3.1 Sysselsättningsvolym............11

 3.2 Regional fördelning av Samhalls

 verksamhet......................12

 3.3 Övergångar till arbete utanför

 Samhall.........................12

 3.4 Handikappfördelning.............12

 3.5 Personalpolitiska mål...........13

 3.6 Affärsmässig utveckling.........14

 3.7 Samhalls tillgångar.............15

4 Överväganden och förslag...........16

 4.1 Samhall behövs även under

 1990-talet......................16

 4.2 Samhalls verksamhet skall

 bedrivas i aktiebolagsform......18

 4.3 Genomförande av bolagsbildningen

 m.m.............................20

 4.4 Tystnadsplikt...................24

 4.5 Samhalls uppgift................25

 4.6 Resultatkrav....................29

 4.7 Ansvarsfördelningen mellan arbetsmarknadsverket och

 Samhall............................33

 4.8 Handikapputredningens förslag...34

 4.9 Medel för budgetåret 1992/93 till

 Samhall Aktiebolag..............36

 4.10 Kompensation för ökad

 skattebelastning...............39

 4.11 Samhalls verksamhetsår.........40

5 Upprättade lagförslag..............41

6 Hemställan.........................41

7 Beslut.............................42

Bilaga 1

Sammanfattning av betänkandet (SOU 1991: 67) Samhall i

går i dag i morgon...................43

Bilaga 2

Samhallgruppen balansräkning.........51