Bilaga 3

Avstämning av målet

om en halverad öppen

arbetslöshet till

år 2000

.

BILAGA 3

Avstämning av målet om en halverad öppen

arbetslöshet till år 2000

Innehållsförteckning

1 Inledning 4

2 Utveckling på arbetsmarknaden till och med 1996 4

 2.1 Sysselsättningsutvecklingen under 1990-talet 4

 2.2 Arbetslöshetens utveckling under 1990-talet 5

 2.3 Utvecklingen av lediga platser 7

 2.4 Löneutvecklingen 8

3 Regeringens politik för ökad sysselsättning och minskad

 arbetslöshet 8

 3.1 Den förda politiken hittills 8

 3.2 Regeringens förslag i den ekonomiska

 vårpropositionen 1997 9

4 Bedömning av utvecklingen av tillväxt och sysselsättning

 fram till år 2000 14

 4.1 Bedömning av den ekonomiska utvecklingen

 fram till år 2000 14

 4.2 Bedömning av utvecklingen på arbetsmarknaden

 fram till år 2000 15

1 Inledning

Den svenska ekonomin har under 1990-talet präglats av

två stora obalanser; betydande underskott i de offentliga

finanserna och en hög arbetslöshet. Regeringens politik

är inriktad på att komma till rätta med dessa obalanser.

Saneringen av de offentliga finanserna har varit

framgångsrik, och målet om balans i de offentliga

finanserna kommer att uppnås 1998. Förstärkningen av

de offentliga finanserna har skett genom en kombination

av besparingar och skattehöjningar för att få en rimlig

fördelningsprofil. Den förda politiken har medfört ett

ökat förtroende för den ekonomiska politiken och

därigenom möjliggjort lägre räntor.

Att minska arbetslösheten är nu den främsta

uppgiften för regeringen. I regeringsförklaringen i mars

1996 uttalade regeringen att den satt som mål att

Sverige år 2000 skall ha halverat den öppna

arbetslösheten till 4 procent. Riksdagen ställde sig i juli

1996 bakom detta mål.

I 1996 års reviderade finansplan utfäste sig

regeringen att inför riksdagen varje halvår redovisa en

avstämning i förhållande till målet om en halverad

öppen arbetslöshet år 2000. Regeringens avsikt är att

åstadkomma ett sorts konvergensprogram, där politiken

fokuseras och åtgärder steg för steg genomförs för att

nå målet. Genom en sådan procedur ställs

arbetslöshetsproblemet i centrum och förutsättningarna

stärks för att målet skall förverkligas.

I det följande redovisas den första av dessa halvårs

visa avstämningar. Den innehåller en redogörelse för

utvecklingen på arbetsmarknaden hittills samt en

redovisning av regeringens politik för en halverad

arbetslöshet år 2000.

2 Utvecklingen på

arbetsmarknaden till och med

1996

Fram till början av 1990-talet präglades den svenska

arbetsmarknaden av en hög och stigande sysselsättning

och en internationellt sett låg arbetslöshet. Andelen av

befolkningen i åldrarna 16-64 år som hade arbete var

den högsta i världen. Skillnaden mellan mäns och

kvinnors sysselsättningsgrad var endast ca 4

procentenheter. Sysselsättningsgraden föll under de

första åren på 1990-talet med hela 11 procentenheter

från 83 procent år 1990 till 72 procent 1994. Antalet

sysselsatta minskade med ca 530 000 personer under

denna period. Den öppna arbetslösheten steg från 1,7

procent till ca 8 procent och antalet personer i

arbetsmarknadspolitiska åtgärder från 1,2 procent till ca

5 procent av arbetskraften.

Denna dramatiska försämring av

arbetsmarknadsläget var en följd av att svensk ekonomi

i början av 1990-talet genomgick den djupaste

lågkonjunkturen sedan 1930-talet. Nedgången var

resultatet av flera samverkande faktorer. Den viktigaste

anledningen till sysselsättningsfallet och den snabba

ökningen av arbetslösheten var ett mycket kraftigt

efterfrågebortfall. Världsekonomin utvecklades svagt

under början av 1990-talet, efter 1980-talets långa

högkonjunktur. Överhettningen i den svenska ekonomin

i slutet av 1980-talet skapade problem för industrins

internationella konkurrenskraft med

produktionsminskningar som följd. Därtill uppkom en

stark omsvängning i hushållens sparkvot, från minus 5

procent till plus 8 procent på bara några år.

2.1 Sysselsättningsutvecklingen under

1990-talet

Kring årskiftet 1993/94 förbättrades

arbetsmarknadsläget, främst till följd av att

deprecieringen av kronan medförde att det svenska

kostnadsläget relativt omvärlden blev mycket gynnsamt.

Industriproduktionen ökade kraftigt och även

sysselsättningen ökade, dock i betydligt lägre takt än

produktionen. Totalt ökade sysselsättningen med drygt

100 000 personer mellan början av 1994 och slutet av

1995, vilket historiskt sett är en mycket hög

ökningstakt.

Den konjunkturförsvagning som inträffade

internationellt, och därmed för den svenska

exportindustrin, under andra halvåret 1995 har under

1996 resulterat i fallande sysselsättning. Mellan fjärde

kvartalet 1995 och fjärde kvartalet 1996 föll

sysselsättningen med ca 35 000 personer. Under januari

och februari 1997 har sysselsättningen fortsatt att

minska.

Under lågkonjunkturens inledning minskade

sysselsättningen i arbetade timmar och i antal personer i

ungefär samma omfattning, men när konjunkturen

vände 1993, ökade antalet arbetade timmar mycket

snabbare än sysselsättningen. I arbetade timmar har

sysselsättningen minskat med 5 procent bland kvinnor

medan antalet arbetade timmar bland män minskat med

närmare 10 procent mellan 1990 och 1996. I antal

personer har sysselsättningen minskat mer likartat för

kvinnor och män.

Diagram 2.1

Sysselsättning i personer och i arbetade

timmar för kvinnor och män

Sysselsättningen i arbetade timmar totalt för män och

kvinnor var 1996 ca 7 procent under nivån 1990 medan

antalet sysselsatta var ca 12 procent färre än 1990.

Skillnaden i utveckling mellan arbetade timmar och

antalet sysselsatta beror bl.a. på en minskad frånvaro.

Sjukfrånvaron har halverats under perioden 1990 till

1996. Även frånvaron på grund av föräldraledighet,

studier och värnplikt har minskat. Även om det ökade

antalet arbetade timmar per sysselsatt tillsammans med

en betydande produktivitetsökning kan ha fördröjt

uppgången i antalet sysselsatta personer, så är denna

utveckling gynnsam för samhällsekonomin. Den ökar

ekonomins samlade produktionskapacitet och stärker de

offentliga finanserna.

Under åren 1990-1994 försvann 25-30 procent av

jobben inom industrin, byggsektorn och jord- och

skogsbruk. Antalet industrisysselsatta minskade med

över 250 000. Antalet sysselsatta inom byggsektorn

minskade med ca 90 000 och inom jord- och skogsbruk

med omkring 20 000. Många jobb förlorades också

inom privata tjänster, t.ex. inom handel och

kommunikationer. I relation till antalet sysselsatta inom

den privata tjänstesektorn 1990 så minskade

sysselsättningen med 7-8 procent.

Den offentliga sysselsättningen började minska kring

1992 och har därefter minskat kontinuerligt. I dag är

antalet offentligt sysselsatta ca 150 000 färre än 1992

vilket motsvarar en minskning med närmare 10 procent.

Under perioden 1992-1994 var det främst antalet

sysselsatta inom förvaltning som minskade men under

senare år är det framför allt antalet sysselsatta inom

vård och omsorg som minskat.

Under den exportledda uppgångsperioden 1994-1995

var det främst sysselsättningen inom industri och privata

tjänster som ökade. En viss återhämtning skedde alltså i

den starkt decimerade industrisektorn. Antalet

industrisysselsatta ökade med 60 000-70 000 personer

mellan början av 1994 och början av 1996.

Sysselsättningen i den privata tjänstesektorn ökade med

i storleksordningen 80 000 under perioden 1993-1996.

Enskilda delar av tjänstesektorn har dock utvecklats

olika. Inom varuhandel, samfärdsel, post och tele har

sysselsättningen minskat kraftigt medan bank och

försäkring, uppdragstjänster samt privata personliga

tjänster har ökat antalet sysselsatta.

Diagram 2.2

Sysselsättningsförändringar branchvis sedan

1990 säsongrensade kvartalsdata

Sedan årskiftet 1995/1996 har sysselsättningen återigen

minskat inom industrin samtidigt som sysselsättningen

inom offentlig verksamhet fortsatt att minska. Ungefär

25 000 - 30 000 industrijobb har förlorats det senaste

året. Antalet sysselsatta inom offentlig sektor har

minskat något mer.

2.2 Arbetslöshetens utveckling under

1990-talet

Den djupa lågkonjunkturen och det stora

sysselsättningsfallet avspeglas i en kraftig ökning av

arbetslösheten. Arbetslösheten steg från 1,6 procent av

arbetskraften 1990 till 8,2 procent 1993. I antal

personer motsvarar det en ökning från 75 000 till 356

000 personer. Dessutom ökade omfattningen av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna från ca 60 000 till

ca 210 000 personer under samma period. Sammantaget

innebar det att antalet personer som var öppet arbetslösa

eller i konjunkturberoende arbetsmarknadsåtgärder

ökade från drygt 100 000 till närmare 570 000 personer

på 3 år. Dessutom lämnade över 200 000 personer

arbetskraften under dessa år. Arbetskraftsminskningen

kan till stor del förklaras av ett ökat antal studerande.

Diagram 2.3

Personer i öppen arbetslöshet och i åtgärder,

procent av arbetskraften

Under konjunkturuppgången 1994/1995 skedde en viss

förbättring av arbetsmarknadsläget. Arbetslösheten var

7,7 procent under 1995 och omfattade 332 000

personer. Under 1996 har arbetsmarknadsläget återigen

försvagats och arbetslösheten steg till 8,1 procent eller

347 000 personer. Dessutom befann sig ca 195 000

personer i konjukturberoende åtgärder. Sammantaget

innebär det att i dag är ca 540 000 personer antingen

arbetslösa eller i konjunkturberoende åtgärder. De

senaste fyra åren har arbetslösheten och de

konjunkturberoende åtgärderna tillsammans omfattat 12

- 13 procent av arbetskraften och den öppna

arbetslösheten har legat mellan 7,5 och 9 procent.

Unga, lågutbildade och invandrare hårt drabbade av

arbetslöshet

Eftersom konjunkturnedgången först drabbade manliga

sysselsättningsgrenar steg arbetslösheten först bland

män och den är i dag fortfarande högre bland män än

bland kvinnor. Arbetslösheten bland män var som högst

9,7 procent 1993. En viss förbättring har skett och

arbetslösheten bland män var 8,5 procent 1996.

Arbetslösheten bland kvinnor var inledningsvis betydligt

lägre, men har ökat allteftersom sysselsättningen inom

vård och omsorg har minskat. Arbetslösheten bland

kvinnor var 7,5 procent under 1996. När skillnaden var

som störst var kvinnornas arbetslöshet 3 procentenheter

lägre än männens.

Arbetslösheten drabbade främst nytillträdande och

yngre arbetskraft. Fördelat efter ålder är den relativa

arbetslösheten högst bland de yngsta och lägst bland 45

- 54 åringarna. Allra lägst är arbetslösheten bland

kvinnor i åldern 45 - 54 år. I antal personer så är det

stor dominans bland de yngre, drygt hälften av de öppet

arbetslösa är under 35 år.

Arbetskraftsdeltagandet har sjunkit mycket kraftigt

främst i den yngsta åldersgruppen, 16 - 19 år. Det

hänger samman med de stora satsningar på utbildning

som gjorts. Exempelvis är nu all gymnasieutbildning

treårig. Antalet arbetslösa under 20 år är därför litet, ca

15 000 personer. Arbetslösheten i åldersgruppen 20-24

år är betydligt högre ca 60 000.

Diagram 2.4

Andelen arbetslösa fördelade efter ålder och

kön, 1996

Arbetslösheten är högre bland personer med kort

utbildning än bland högutbildade. Framför allt har

högskoleutbildade en lägre andel bland de arbetslösa.

Skillnaden mellan grundskoleutbildade och

gymnasieutbildade är dock relativt liten, vilket delvis

kan förklaras med att arbetslösheten i större

utsträckning drabbat yngre och att den yngre

generationen i allmänhet har längre utbildning än den

äldre. Om man kombinerar ålder och utbildning så ser

man en kraftig ökning av arbetslösheten för den grupp

som är lågutbildad och var relativt ung då arbetslösheten

ökade. Arbetslösheten är t.ex. drygt 15 procent bland

personer i åldern 25 - 34 år med enbart

grundskoleutbildning, att jämföra med en arbetslöshet

på knappt 5 procent för personer i samma ålder med

eftergymnasial utbildning.

Diagram 2.5

Arbetslösa efter åldre och utbildning

Invandrare har drabbats särskilt hårt av arbetslösheten.

Bland personer födda utanför Sverige var arbetslösheten

17 procent 1996. Mest bekymmersam är situationen för

de utomnordiska medborgarna, arbetslösheten bland

dem har ökat från ca 5 procent 1990 till ca 31 procent

1996. Samtidigt har sysselsättningsgraden halverats från

66 procent till 35 procent under samma period.

Anledningen är inte bara en ökad arbetslöshet utan även

att det tillkommit en stor mängd utomnordiska

invandrare under den senaste tioårsperioden och att

dessa i mycket liten utsträckning kommit in på

arbetsmarknaden.

Diagram 2.6

Sysselsättningsgrad för svenska och icke-

nordiska medborgare, 1990 och 1996

Antalet långtidsarbetslösa och långtidsinskrivna

Den kvardröjande arbetslösheten medförde att

långtidsarbetslösheten (d.v.s. de som varit arbetslösa

längre än sex månader) steg från 17 procent av de

arbetslösa 1991 till ca 38 procent av de arbetslösa 1996.

Långtidsarbetslösheten är något högre bland män än

bland kvinnor. Andelen långtidsarbetslösa är högre

bland äldre arbetslösa, ca 55 procent av de arbetslösa i

åldern 55 -64 år är långtidsarbetslösa. Eftersom

arbetslösheten domineras av relativt unga, så är dock

många av de långtidsarbetslösa förhållandevis unga.

I en internationell jämförelse, är den svenska

långtidssarbetslösheten relativt låg, vilket kan förklaras

med att vi starkt har prioriterat arbetsmarknadsåtgärder.

Deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder betraktas

som ett avbrott i arbetslösheten.

Arbetmarknadsåtgärderna har de senaste fyra åren

omfattat mer än 200 000 åtgärdsplatser som

årsgenomsnitt. Många personer har genomgått mer än

en åtgärd och en rundgång förekommer mellan åtgärd

och öppen arbetslöshet.

Många personer har således varit kontinuerligt

inskrivna vid förmedlingen en längre period. Ca 40

procent av de inskrivna vid arbetsförmedlingen har en

inskrivningstid på över två år. På senare tid har det skett

en kraftig ökning av personer med riktigt lång

inskrivningstid. Antalet personer med inskrivningstid

mellan ett och tre år har mellan oktober 1994 och

oktober 1996 minskat från 161 000 till 133 000, medan

antalet personer med en inskrivningstid över fyra år har

ökat från 22 000 till 84 000. Männen dominerar bland

personer med riktigt lång inskrivningstid, men andelen

långtidsinskrivna kvinnor har ökat betydligt det senaste

året.

Även om situationen ser mycket bekymmersam ut,

ökade de långtidsinskrivnas möjlighet att få jobb relativt

mer än för övriga arbetslösa när sysselsättningen ökade

under 1994/95.

2.3 Utvecklingen av lediga platser

Antalet nyanmälda lediga platser låg vid 1990-talets

inledning på en rekordhög nivå, beroende på den

överhettning som då rådde i ekonomin. Därefter föll

antalet lediga platser dramatiskt, från ca 70 000 per

månad till som lägst färre än 20 000 per månad vid

slutet av 1992. Under 1993 - 1995 ökade de nyanmälda

lediga platserna återigen, men enbart till som mest ca

40 000 vid 1995 års inledning. Därefter har platserna

återigen minskat och uppgick till drygt 20 000 per

månad under 1996.

Sedan nedgången vid 1990-talets inledning har de

nyanmälda lediga platserna varit få, bara ungefär

hälften så många som under 1980-talet. De mer

konjunkturkänsliga platserna inom tillverkningsindustrin

har utvecklats ungefär som de lediga platserna i stort.

Kraven på de sökande har ökat, så till vida att det krävs

yrkesutbildning och/eller erfarenhet för över 90 procent

av de anmälda platserna.

Diagram 2.7

Nyanmälda platser samt vakanstider i veckor

Utvecklingen av vakanstiderna har i stor utsträckning

följt utvecklingen i nivån på nyanmälda platser. På

grund av administrativa förändringar vad gäller

registreringen av nyanmälda platser är dock

vakanstiderna de senaste åren inte helt jämförbara med

tidigare års vakanstider.

2.4 Löneutvecklingen

Löneökningarna uppgick till i genomsnitt nästan

4 procent per år under åren 1992-1994. En så hög

löneökningstakt är inte förenlig med minskad

arbetslöshet. Under år 1995 minskade löneökningarna

något. Den s.k. Edin-gruppen föreslog 1995 en norm

för hur mycket lönerna kan öka på medellång sikt, som

innebär att lönerna inklusive löneglidning och

lönebikostnader i Sverige inte får öka mer än

arbetskraftskostnaderna i övriga västeuropeiska länder.

Edin-gruppen kom fram till att lönerna inte borde öka

mer än 3,5 procent per år, för att Sverige ska kunna

behålla en konkurrenskraftig ekonomi. Lönerna började

emellertid öka relativt kraftigt under slutet av år 1995,

en utveckling som fortsatt under 1996, då lönerna

enligt preliminär statistik ökade med hela 6,1 procent.

Det finns stora skillnader mellan olika näringsgrenar.

Medan lönerna i övriga Europa har ökat med i

genomsnitt ca 3,4 procent per år mellan åren 1994 till

1996 ökade lönerna i Sverige med ca 4,8 procent per

år.

TABELL 2.1 LÖNEUTVECKLINGEN UNDER

PERIODEN 1993-1996

Procentuell förändring

1993

1994

1995

1996

Tillverkningsind

ustri

3,4

3,1

4,7

7,5

Byggnadsindustr

i

2,5

0,1

4,3

3,5

Övrigt näringsliv

2,9

2,4

3,6

5,6

Stat

2,5

2,7

2,5

6,6

Kommuner

2,4

2,5

1,5

5,9

TOTALT

2,9

2,4

3,3

6,1

Källa: Konjunkturinstitutet

3 Regeringens politik för ökad

sysselsättning och minskad

arbetslöshet

3.1 Den förda politiken hittills

Regeringens ekonomiska politik är inriktad på att

komma till rätta med de två stora obalanserna i svensk

ekonomi: underskotten i de offentliga finanserna samt

den höga arbetslösheten. Konsolideringsprogrammet för

de offentliga finanserna har lett till en markant

förbättring på bara några år. Underskottet i de offentliga

finanserna var 1993 12,3 procent av BNP. År 1996

hade underskottet minskat till 2,5 procent av BNP, i år

beräknas det bli 2,1 procent och för 1998 kommer

målet om balans att uppnås.

Konsolideringsprogrammet är en integrerad del av

regeringens politik för ökad sysselsättning och minskad

arbetslöshet. Utgångspunkten är att sunda offentliga

finanser och prisstabilitet ger en god samhällsekonomisk

grund för en hållbar ekonomisk tillväxt och en hög

sysselsättning. En sådan politik skapar utrymme för

lägre räntor och medverkar till att återupprätta

förtroendet för den ekonomiska politiken. Ett konkret

uttryck för detta är det senaste årets räntenedgång.

Konsolideringsprogrammet och dess fullföljande är

därför en väsentlig beståndsdel i regeringens tillväxt-

och sysselsättningspolitik.

I den s.k. tillväxtpropositionen (prop. 1995/96:25)

hösten 1995 lade regeringen fram en dagordning för sitt

arbete för att stärka tillväxten och sysselsättningen.

Dagordningen har fyra huvudbeståndsdelar. För det

första måste kunskaps- och kompetensnivån höjas. För

det andra måste arbetsmarknadens funktionssätt

förbättras. Sverige kan inte ha löneökningar som

avviker nämnvärt från viktiga konkurrentländer. För det

tredje krävs goda villkor för företag och företagande.

För det fjärde måste kampen mot arbetslösheten föras

även på den internationella nivån. EU och dess

medlemsländer måste prioritera kampen mot

arbetslösheten.

Regeringen har konkretiserat tillväxtpropositionens

dagordning i bland annat den ekonomiska

vårpropositionen 1996 (prop. 1995/96:150), den så

kallade sysselsättningspropositionen (prop. 1995/96:

222), budgetpropositionen för år 1996 (prop. 1996/

97:1), den arbetsrättsliga propositionen (prop. 1996/

97:16) och den nyligen framlagda propositionen om

arbetslöshetsförsäkringen (prop. 1996/97:107). I det

följande ges en kort översikt över ett antal av de

viktigare riksdagsbeslut som dessa propositioner

föranlett.

Utbildning och kompetensutveckling

En särskild vuxenutbildningssatsning omfattande minst

100 000 studieplatser per år under fem år med start 1

juli 1997, är beslutad. Samtidigt har ett särskilt

utbildningsbidrag i nivå med arbetslöshetsersättningen

införts för det första studieåret. Arbetslösa skall

prioriteras i denna satsning. Kommunerna skall ha frihet

att organisera och genomföra utbildningen utifrån sina

lokala förutsättningar.

Beslut har fattats om att högskolan skall byggas ut

med 30 000 reguljära platser fram till hösten 1999.

Utbyggnaden av den högre utbildningen skall främst ske

vid de mindre och medelstora högskolorna.

Då regeringen anser det angeläget att stimulera

kompetensutvecklingen i mindre företag har reglerna

för utbildningsvikariat förändrats. En övergång till

bidrag i stället för avdrag gör det möjligt även för små

företag att använda sig av utbildningsvikariaten.

Arbetsmarknaden

Lönebildningen är central för att målet om en halverad

arbetslöshet skall kunna uppnås. Regeringen gav förra

året arbetsmarknadens parter i uppdrag att gemensamt

presentera förändringar av förhandlings- och

lönebildningssystemet som är nödvändiga för att

säkerställa en bättre fungerande lönebildning.

Regeringen har sedan sitt tillträde arbetat med att

reformera den aktiva arbetsmarknadspolitiken.

Kompetenshöjning är ett centralt inslag i regeringens

strategi för att återföra arbetslösa till reguljärt arbete.

Flera andra åtgärder har också genomförts.

Kommunerna har fått ett större inflytande över de

lokala arbetsförmedlingarna. Konkreta och realistiska

individuella handlingsplaner skall upprättas i samarbete

mellan de arbetssökande och arbetsförmedlingen. Under

hösten 1996 infördes också en ny

arbetsmarknadspolitisk åtgärd, offentliga tillfälliga

arbeten för äldre arbetslösa. Äldre långtidsarbetslösa får

genom denna åtgärd möjlighet till offentliga tillfälliga

arbeten inom kommuner, landsting och stat.

Ersättningen till den arbetslöse motsvarar

arbetslöshetsersättningen plus 45 kronor per dag. Denna

åtgärd omfattar nu ca 4 000 personer.

För att minska arbetslösheten bland kvinnor och för

att öka kvinnors företagande har en möjlighet till ett

förlängt starta-eget-bidrag införts. Bidraget kan utgå

under högst tolv månader till kvinnor som varit

inskrivna vid arbetsförmedlingen en längre tid.

Kompletterande insatser i form av vägledning,

utbildning och stödjande nätverk erbjuds också.

I mars i år lade regeringen fram en proposition där

förändringar i arbetslöshetsersättningen föreslås.

Arbetsvillkoret för kvalificering till

arbetslöshetsersättningen ändras. För rätt till

arbetslöshetsersättning skall den sökande ha arbetat i

minst sex månader under minst 70 timmar per månad

alternativt har arbetat i minst 450 timmar inom en

sammanhållen period om 180 dagar. Nya

samordningsregler för arbetslöshetsersättning i samband

med avgångsvederlag, studier, permittering och bisyssla

föreslås. Egna företagare får dessutom möjlighet att

erhålla arbetslöshetsersättning vid tillfälliga uppehåll i

den personliga verksamheten. Detta kommer att minska

riskerna vid startandet av nya företag, vilket främjar

företagandet. Vidare höjs ersättningsnivån i

arbetslöshetsersättningen till 80 procent från den 29

september 1997. Den 29 december 1997 höjs den

högsta och lägsta dagpenningen. Redan i samband med

tillväxtpropositionen infördes skärpta regler vad avser

avstängningstid vid egen uppsägning och avvisande av

arbete eller arbetsmarknadspolitik åtgärd.

Arbetsrätten har förändrats för att göra det lättare för

företagen att anställa. En ny anställningsform,

överenskommen visstidsanställning, har införts fr.o.m.

1 januari 1997. Ökade möjligheter till nyanställningar är

särskilt viktigt i en konjunkturuppgång. Samtidigt har

möjligheterna till långvariga vikariatsanställningar

begränsats. Företrädesrätten till återanställning har

kortats till att gälla under nio månader i ställer för tolv.

Vidare har uppsägningstiden förändrats så att den nu

sätts i relation till anställningstidens längd och inte till

arbetstagarens ålder. Deltidsanställda har genom

förändringen av arbetsrätten fått företrädesrätt till

anställning med högre sysselsättningsgrad.

Näringspolitiken

Flera åtgärder för att förbättra villkoren för företagen

har genomförts. Arbetsgivaravgifterna har sänkts på

lönesummor upp till 600 000 kronor. Lättnader i

dubbelbeskattningen för aktier i onoterade bolag har

införts liksom möjligheten att kvitta underskott i

nystartad enskild näringsverksamhet mot inkomst av

tjänst. AP-fonden har fått rätt att köpa aktier för

ytterligare 10 miljarder kronor, även onoterade aktier

omfattas av detta. Reglerna bör förenklas och en

delegation har utsetts för att ta fram förenklingsförslag.

Vidare har ett treårigt program för

småföretagsutveckling, förnyelse och tillväxt inrättats.

Nya infrastruktursatsningar har beslutats, vilket

kommer att ge sysselsättning inom framför allt

byggsektorn. Bland annat har beslut fattats om

Citytunneln i Malmö och Botniabanan. Även ROT-

avdragen som löper till och med utgången av 1997 har

betydelse för sysselsättningen inom byggsektorn. Det

beslutade femåriga programmet om 1 miljard kronor

för miljöinvesteringar kan också leda till positiva

sysselsättningseffekter särskilt i byggsektorn.

EU:s samarbete för tillväxt och sysselsättning

Sverige har en aktiv och pådrivande roll i det

europeiska samarbetet för ökad tillväxt och

sysselsättning. Regeringen ger därför

sysselsättningsfrågan högsta prioritet i EU:s

regeringskonferens och verkar för att det nya fördraget

skall innehålla en särskild avdelning om sysselsättning.

En väl fungerande inre marknad i EU har en viktig roll

för sysselsättningen i Europa. Sverige kommer därför

att ge starkt stöd åt det fortsatta arbetet med att avveckla

återstående hinder för en väl fungerande inre marknad.

Sverige deltar med sex områden i EU:s samarbete om

territoriella sysselsättningspakter. Dessa skall inom

strukturfondernas ram genom samverkan mellan flera

aktörer på arbetsmarknaden ta fram modeller för att öka

sysselsättningen inom sina områden.

Det ligger i svenskt intresse att utvecklingen runt

Östersjön fortskrider och påskyndas. Östersjöområdet

kan utvecklas till en marknadsplats i Sveriges

närområde omfattande över en halv miljard människor.

I syfte att stimulera tillväxt och sysselsättning har en

fond omfattande 1 miljard kronor skapats för att stärka

samarbete och utveckling i Östersjöregionen.

3.2 Regeringens förslag i den ekonomiska

vårpropositionen 1997

I 1996 års budgetproposition redovisade regeringen

kalkyler för den ekonomiska utvecklingen fram till år

2000. Enligt det s.k. basalternativet beräknades den

öppna arbetslösheten minska från 7,7 procent 1996 till

5,7 procent år 2000. Regeringen deklarerade då att den

kommer att vidta de ytterligare åtgärder som är

nödvändiga för att nå målet om 4 procents öppen

arbetslöshet år 2000 och att dessa åtgärder skulle

redovisas i samband med riksdagens halvårsvisa

uppföljning av arbetslöshetsmålet.

Mycket tyder på att vi befinner oss i inledningen på

en period av ökad tillväxt. Men arbetsmarknaden har

utvecklats sämre än prognoserna i budgetpropositionen.

Den öppna arbetslösheten 1996 blev 8,1 procent i stället

för beräknade 7,7 procent. För 1997 beräknas den bli

7,9 procent istället för 6,9 procent. Därför föreslår eller

aviserar regeringen i den ekonomiska vårpropositionen

ett antal ytterligare åtgärder i syfte att stärka

sysselsättningen och minska antalet arbetslösa.

Dessa åtgärder inriktas på fem prioriterade områden:

den offentliga sektorns verksamhet inom vård, omsorg

och skola, omställningen till ett hållbart Sverige,

utbildning, förbättrade villkor för små och medelstora

företag samt arbetsmarknadspolitiken. I det följande ges

en översikt av de aktuella förslagen.

Den offentliga sektorns verksamhet inom

vård, omsorg och skola

Enligt regeringens bedömning torde det, vid

oförändrade nominella statsbidrag till kommuner och

landsting, bli nödvändigt med fortsatta neddragningar

för att åstadkomma balans i den kommunala sektorns

ekonomi.

För att undvika detta, och för att möjliggöra

satsningar på ökad kvalitet i vård, omsorg och skola,

föreslår regeringen att statsbidragen till kommuner och

landsting höjs med 8 miljarder kronor från år 1998 och

framåt. Denna nivå är en avvägning mellan det som

regeringen anser vara möjligt inom nuvarande

samhällsekonomiska ramar och behovet av att värna de

kommunala kärnverksamheterna utifrån de

rationaliseringskrav som sektorn står inför.

Vidare föreslår regeringen i tilläggsbudget för år

1997 att halva nivåhöjningen, 4 miljarder kronor, skall

utgå redan fr.o.m. andra halvåret i år.

Satsningen på kommuner och landsting ligger väl i

linje med regeringens uttalade inriktning att den

offentliga sektorns verksamheter inom vård, omsorg

och skola skall prioriteras. Den kommunala sektorn är

dessutom en betydelsefull del av svensk arbetsmarknad,

inte minst för kvinnor. Det är viktigt att främja

kommunal sysselsättning, dels för att minska

arbetslösheten, dels därför att behovet av kommunal

service ökar.

Regeringen avser att begära en redovisning från

varje kommun och landsting av vilka åtgärder de avser

att vidta med anledning av resurstillskottet. Effekten av

denna satsning kommer sedan att följas upp mycket

noggrant när det gäller såväl sysselsättningen som

kvaliteten i verksamheten. Uppföljningen kommer att

göras både för riket totalt och för varje enskild kommun

respektive landsting.

Regeringen föreslår också att balanskravet för såväl

kommuner, landsting som kommunalförbund införs från

år 2000. Även kommunerna behöver en längre

anpassningsperiod för effektiviseringar och besparingar

för att kunna uppnå en ekonomi i balans. Därmed

undviks behovet att ta till stora neddragningar med

negativa sysselsättningseffekter som följd.

Utbildning

Utöver den tidigare beslutade utbildningssatsningen

inom vuxenutbildningen och utbyggnaden av högskolan

föreslår regeringen ytterligare satsningar inom

vuxenutbildningen och högskolan.

Regeringen föreslår i tilläggsbudget för år 1997 att

den tidigare beslutade utbildningssatsningen inom

vuxenutbildningen, som i första hand inriktas på

arbetslösa mellan 25 och 55 år, tillförs ytterligare

10 000 platser från hösten 1997. Vidare avser

regeringen att i budgetpropositionen föreslå att

ytterligare 10 000 platser skapas hösten 1998.

Satsningen byggs därefter successivt ut så att det

sammanlagt blir ett tillskott på 40 000 platser år 2000.

Därmed har 140 000 platser inom vuxenutbildningen

skapats år 2000.

Regeringen föreslår också att försöksverksamheten

med kvalificerad eftergymnasial yrkedsutbildning

tillförs ytterligare 1 500 platser från hösten 1997.

Utöver denna satsning kommer den kvalificerade

yrkesutbildningen att ökas med ytterligare 2 800 platser

1998 enligt regeringens kommande förslag, vilket

innebär att den kvalificerade yrkesutbildningen då totalt

kommer att omfatta ca 9 000 platser.

När det gäller högskolan avser regeringen föreslå att

15 000 platser tillskapas hösten 1998 samt ytterligare 15

000 platser hösten år 2000. Tillsammans med tidigare

beslut har därmed 60 000 nya platser inom högskolan

skapats under åren 1997 - 2000. Tyngdpunkten på den

nya satsningen skall vara på de naturvetenskapliga och

tekniska utbildningsområdena.

Regeringen föreslår vidare att en ny modern

lärlingsutbildning införs i gymnasieskolan. Utbildningen

inleds med två års gemensam utbildning för alla inom

programmet. Därefter ges möjlighet att antingen välja

den traditionella studievägen eller en arbetsplatsförlagd

lärlingsutbildning varvad med studier.

Arbetsmarknadspolitiken

Aktivare användning av arbetslöshetsersättningen

Enligt gällande regler skall den som får ersättning stå

till arbetsmarknadens förfogande vilket innebär att det i

princip inte får finnas något som hindrar personen från

att ta erbjudet lämpligt arbete. Detta innebär i praktiken

att den arbetslöse under ersättningstiden inte får ägna sig

åt någon annan verksamhet än att aktivt söka arbete för

att kunna få ersättning. En viss begränsad möjlighet att

delta i utbildning med bibehållen arbetslöshetsersättning

finns dock.

Denna restriktiva ordning i fråga om rätten att

sysselsätta sig när man får ersättning är enligt

regeringens mening i vissa fall kontraproduktiv. Den

kan passivisera i stället för att främja en återgång till

arbetsmarknaden. Därigenom kan allt eftersom tiden

går den arbetslöses anställningsbarhet komma att

minska.

Möjlighet bör därför skapas för att på försök

använda arbetslöshetsersättningen på ett mer aktivt sätt.

Ersättning bör enligt regeringens mening i viss

begränsad omfattning kunna lämnas även i andra

situationer än vid öppen arbetslöshet. Exempel på

sådana situationer är praktik som inte ryms inom de

vanliga praktiksystemen och ökade möjligheter till

utbildning. Försöksverksamheten ger också ett större

utrymme för olika lokala initiativ, vilket ökar det lokala

inflytandet i arbetsmarknadspolitiken.

Avsikten är att regeringen för särskilda projekt skall

medges möjlighet att tillåta att undantag görs som

innebär att arbetslöshetsersättning får lämnas till

deltagare i projekt, trots att deltagarna inte står till

arbetsmarknadens förfogande enligt reglerna för

arbetslöshetsersättning.

Denna ordning föreslås gälla för en

försöksverksamhet från och med den 1 juli 1997 till

utgången av december 1998. Försöksverksamheten får

omfatta en arbetslöshetsersättning till deltagarna i

verksamheten som totalt uppgår till 500 miljoner kronor

för 1997 och 1 000 miljoner kronor under 1998.

Projekten får inte medföra

konkurrenssnedvridningar. De får heller inte leda till

undanträngning av ordinarie arbetstillfällen. Vidare skall

projekten inte medföra några inlåsningseffekter.

Bemyndigandet skall givetvis endast gälla

ersättningsberättigade och endast omfatta personer som

redan uppbär ersättning. Personer med en svagare

ställning på arbetsmarknaden såsom ungdomar,

långtidsarbetslösa, äldre, arbetshandikappade och

utomnordiska medborgare skall prioriteras.

Verksamheten skall betraktas som

arbetsmarknadspolitisk åtgärd.

Resursarbeten

Regeringen föreslår att det på basis av erfarenheterna

från det s.k. Kalmarprojektet införs en tillfällig lag om

resursarbeten i offentlig verksamhet. Denna

försöksverksamhet skall pågå i hela landet och bedrivas

från och med den 1 juli 1997 intill utgången av

december år 1998. Långtidsarbetslösa som uppbär

arbetslöshetsersättning eller kontant arbetsmarknadsstöd

kan delta i åtgärden.

De anvisade skall delta i den arbetsmarknadspolitiska

åtgärden på heltid. 10 procent av tiden bör dock

användas till att söka arbete. Deltagare i

försöksverksamheten har rätt till ersättning motsvarande

deras arbetslöshetsersättning. Arbetsgivaren tillåts

komplettera ersättningen, så att den högst uppgår till 90

procent av den dagpenninggrundande inkomsten, dock

till högst 620 kronor per dag till och med den 28

december 1997 och till högst 638 kronor därefter.

Innebörden är att resursarbete är en

arbetsmarknadspolitisk åtgärd, det förhållandet att

arbetsgivaren bidrar till ersättning till den enskilde

ändrar ej detta förhållande. Regeringen avser att i

samråd med fackliga organisationer överenskomma om

den detaljerade utformningen av detta genom

kollektivavtal av berörda parter eller genom en ordning

som innebär att anordnaren till staten inbetalar den extra

ersättningen som därefter utbetalas tillsammans med

arbetslöshetsersättningen av berörd arbetslöshetskassa.

En anvisning till resursarbete får omfatta högst sex

månader.

Stat, kommuner, landsting, kyrkliga kommuner och

de allmänna försäkringskassorna bör ha rätt att vara

anordnare under förutsättning att anordnaren och berörd

arbetstagarorganisation gemensamt ansöker om att få

delta i projektet. De skall vara överens om vilka

arbetsuppgifter det gäller, hur många personer på

arbetsplatsen som skall omfattas av verksamheten,

antalet ordinarie arbetstagare som måste finnas på

arbetsplatsen i form av grundbemanning och att

arbetsgivaren skall erbjuda deltagarna de lämpliga

vikariat som senare kan uppkomma.

Arbetsförmedlingsnämnden i kommunen eller

motsvarande nämnd skall sedan pröva ansökningen.

Tillfällig avgångsersättning för äldre arbetslösa

Många äldre personer som varit inskrivna vid

förmedlingen under längre perioder har svårt att återgå

till den reguljära arbetsmarknaden. Samtidigt kräver

dessa individer stora resurser vid arbetsförmedlingen i

form av personal och arbetsmarknadspolitiska åtgärder.

Regeringen föreslår därför att arbetslösa som har fyllt

60 år men inte 65 år och som under tiden från och med

den 1 januari 1996 till och med den 15 april 1997 har

varit anmälda hos arbetsförmedlingen som

arbetssökande under minst 12 månader skall få rätten att

uppbära ersättning motsvarande arbetslöshetsersättning

utan aktivitetskrav. Tid då den arbetslöse inom den nyss

nämnda perioden deltagit i arbetsmarknadspolitisk

åtgärd skall räknas in. Erbjudandet bör gälla mellan den

1 juli och den 31 december 1997. Ersättningen skall

motsvara den ersättning som han eller hon har eller

skulle ha fått i arbetslöshetsersättning. Ersättningen skall

enligt förslaget betalas ut till dess att personerna fyller

65 år eller dessförinnan börjar att uppbära hel

förtidspension eller återgår i arbete. Vid partiell

förtidspension bör samordning mellan förmånerna ske.

Omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska

åtgärderna

Arbetsmarknadsutbildningen har en betydligt högre

genomsnittskostnad än övriga åtgärder. Med det

nuvarande kravet på omfattning av de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i förhållande till de

anvisade medlen kommer antalet deltagare i

arbetsmarknadsutbildning att minska kraftigt under

budgetåret 1997 i förhållande till tidigare budgetår. Ett

oförändrat krav på omfattningen innebär därför att

kvaliteten i åtgärderna försämras samtidigt som

undanträngningseffekterna ökar till följd av fler

deltagare i åtgärder med större undanträngningsrisk.

Huvudsyftet med arbetsmarknadsutbildningen är att

motverka den strukturella arbetslösheten samtidigt som

åtgärden är ett viktigt instrument för att förhindra att

flaskhalsar uppkommer på arbetsmarknaden. Det är

därför av stor vikt att antalet personer i den

yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen är relativt

stort under budgetåret 1997 särskilt som efterfrågan på

arbetskraft väntas att öka.

Regeringen gör därför bedömningen att kravet på

omfattning av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som

finansieras från anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska

åtgärder bör minskas till 207 000 personer i genomsnitt

per månad under budgetåret 1997. Härigenom frigörs

ca 2,3 miljarder kronor. Härav bör 1500 miljoner

kronor användas för att finansiera en ökad

utbildningssatsning och vissa andra insatser på

arbetsmarknadsområdet. Resterande ca 800 miljoner

kronor används till att skapa ett större utrymme för den

yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen och för

ytterligare tillfälliga personalförstärkningar vid

arbetsförmedlingar och arbetsmarknadsinstitut, samt för

en större ram för otraditionella insatser. För år 1998

och framåt avser regeringen föreslå att 1 miljard kronor

anslås för kvalitetshöjande insatser i de

arbetsmarknadspolitiska åtgärderna.

Regelförenklingar

I dag finns möjligheten att förlänga ALU-tiden för en

person i arbetslivsutveckling på samma arbetsplats med

som mest sex månader om det finns synnerliga skäl.

Regeringen föreslår nu en ändring i förenklingssyfte

som innebär att kravet på synnerliga skäl vid

förlängning av ALU-perioden på samma arbetsplats

ändras till särskilda skäl vilket gäller vid annan

förlängning av tid i arbetslivsutveckling. Förslaget bör

träda i kraft den 1 juli 1997.

Både arbetshandikappade och utomnordiska

medborgare tillhör de grupper som regeringen av flera

skäl anser måste prioriteras. De utomnordiska

medborgarna har särskilt svårt att träda in på

arbetsmarknaden på grund av bristande kunskaper i det

svenska språket, men också på grund av att de ofta

saknar ett socialt nätverk på arbetsmarknaden.

Regeringen föreslår därför att tiden i

arbetsplatsintroduktion (API) skall kunna förlängas med

högst sex månader för arbetshandikappade och

utomnordiska medborgare. Förslaget innebär ingen

begränsning i den nuvarande förlängningsmöjligheten

för unga handikappade. För dessa gäller nu ingen

tidsgräns vid förlängning. Förslaget bör gälla från och

med den 1 juli 1997.

Regeringen anser att det är viktigt att andelen

kvinnliga företagare ökar. För att stimulera en sådan

utveckling infördes år 1996 en möjlighet för kvinnor att

få starta eget bidrag i tolv månader. Samtidigt infördes

begränsningen att endast kvinnor som varit arbetslösa i

mer än 24 månader kunde få ett förlängt bidrag. Detta

krav har försvårat möjligheten att påtagligt öka andelen

kvinnor med starta eget bidrag, då de som är bäst

lämpade att starta egen verksamhet oftast har en kortare

arbetslöshetsperiod än 24 månader. Regeringen föreslår

därför att kravet på 24 månaders arbetslöshet för att få

en förlängning bör sättas ned till minst sex månader.

Förslaget bör träda i kraft den 1 juli 1997.

Interpraktikstipendier

Sedan 1 juli 1995 har arbetslösa ungdomar haft

möjlighet att praktisera på företag inom Europa,

exklusive Sverige, med stöd av s.k. Europastipendier.

Det har visat sig att de förutsättningar som har varit

kopplade till åtgärden har bidragit till att få ungdomar

respektive europeiska företag varit intresserade. Det är

emellertid angeläget att arbetslösa ungdomar kan ges en

internationell erfarenhet. Mot denna bakgrund anser

regeringen att formerna för stipendiet bör utvecklas.

Den konstruktion som hittills gällt bör därför upphöra

från och med den 1 oktober 1997 och då ersättas med

Interpraktikstipendier. Dessa skall kunna lämnas till

unga arbetslösa till och med den 30 juni det år de fyller

30 år. Den unge skall få möjlighet att söka ett

stipendium för praktik utanför Sverige. I stipendiet

ingår en viss ersättning för resa, försäkring samt för

uppehälle. Stipendietiden bör vara sex månader.

Generationskontrakt m.m.

Regeringens avsikt är att senast i samband med

budgetpropositionen föreslå att ett s.k.

generationskontrakt skall införas. I samband med

budgetpropositionen avser regeringen även att föreslå

ungdomsåtgärder och då särskilt överväga det system

för arbetslösa ungdomar som utvecklats i Danmark och

visat sig fungera väl. Dessutom bibehålls åtgärden

Utbildning i företag (50 000-kronan) även under 1998.

Omställningen till ett hållbart Sverige

Regeringen har uttalat en ambition att öka takten i

omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle. Ett

brett handlingsprogram skall byggas upp med insatser i

olika former inom flera utgiftsområden. Vid sidan av att

öka den ekologiska hållbarheten skall insatserna öka vår

långsiktiga konkurrenskraft och möjligheterna till

uthållig tillväxt, samt utformas så att de ger påtagliga

effekter på sysselsättningen.

Regeringen avser att i detta syfte föreslå en strategi

som rymmer dels användning av ett antal styrmedel,

dels statligt stöd för att öka sådana investeringar som

anpassar det fysiska realkapitalet till hållbarhetsmålen.

Investeringsdelen har två huvudpunkter, dels ett

nationellt investeringsprogram, dels lokala

investeringsprogram.

Till de nationella investeringarna hänförs

programmen för energiomställning samt ett nationellt

investeringsprogram för vissa infrastruktursatsningar.

De lokala investeringsprogrammen innebär att

kommuner eller grupper av kommuner, ges möjlighet

att utforma förslag till lokala investeringsprogram som

ökar den ekologiska hållbarheten i samhället.

Programmen kommer att bedömas och ett antal

kommuner/områden kommer att väljas ut. Regeringen

beräknar anslå sammanlagt 5,4 miljarder kronor för

perioden 1998-2000 för detta ändamål.

Energiprogrammens omfattning är totalt 4 690

miljoner kronor åren 1998-2000 men finansieras till viss

del av befintliga resurser. Ett nytt energipolitiskt

program inrättas för omställningen av energissystemet.

Satsningen uppgår till drygt 9 miljarder kronor och

löper fram t.o.m. år 2004. Programmets

huvudinriktning är en långsiktig satsning på forskning,

utveckling och demonstration av ny energiteknik.

Bortfallet av elproduktion från Barsebäcksverket skall

kompenseras och under en femårsperiod lämnas därför

investeringsbidrag till utbyggnad av el- och

värmeproduktion samt till effektivisering och minskad

elanvändning i bostadssektorn.

Beloppen för det nationella investeringsprogrammet

avses omfatta de ytterligare medel som behövs för

finansiering av vissa infrastrukturinvesteringar som inte

ingår i den ordnarie planeringsramen, men som bedöms

väl kunna svara upp mot kriterierna att bidra till en

hållbar utveckling och en ökad sysselsättning. I det

nationella investeringsprogrammet ingår bl. a.

utbyggnad av Botniabanans etapp 2 och 3, samt

finansiering av reviderade storstadspaket i Stockholm

och Göteborg, fram till dess att miljöavgiftssystem kan

etableras i båda städerna.

Tidigareläggning av infrastruktursatsningar

Inom Vägverkets ansvarsområde finns ett antal

vägprojekt, med planerat genomförande under de

närmaste åren, som är angelägna ur såväl

sysselsättnings- som trafiksäkerhetssynpunkt och som

också är färdiga för byggstart redan under 1997. I syfte

att möjliggöra en tidigare start av vissa sådana projekt

föreslås Vägverket få möjlighet att låna erforderliga

medel i Riksgäldskontoret. På detta sätt möjliggörs att

angelägna åtgärder för sysselsättning och tillväxt snabbt

kan komma till stånd.

Förbättrade villkor för små och medelstora

företag

Regeringen föreslår ytterligare åtgärder för att förbättra

villkoren för företagen och då särskilt de små och

medelstora.

Ytterligare lättnader i ägarbeskattningen

För mindre företag spelar ägarbeskattningen en

väsentligt mer central roll för investeringar, tillväxt och

sysselsättning än för större företag. Fr.o.m. i år gäller

särskilda regler för onoterade aktiebolag, som innebär

att en viss del av avkastningen på eget kapital från dessa

företag undantas från skatt hos ägaren. För att

ytterligare förbättra villkoren för egenfinansierade

investeringar i dessa företag föreslås nu att ägarna vid

beräkningen av utrymmet för denna skattelättnad liksom

vid beräkningen av den del av utdelningar och

reavinster som beskattas som kapitalinkomst får

medräkna en större andel av de anställdas löner som

underlag vid beräkningen. Andelen ökas från 70 till

100%. Åtgärden innebär också en viss stimulans för

nyanställningar.

Kapitalbeskattningen av enskilda näringsidkare

I många fall sker nyetablering av företag genom att

enskilda individer bildar en enskild firma. Sedan 1994

gäller att en viss del av avkastningen från

näringsverksamheten beskattas som kapitalinkomst.

Beräkningen av beloppet för s.k. räntefördelning beror

dels av storleken på det egna, tillskjutna kapitalet, dels

av en viss räntesats. Denna räntesats är knuten till den

s.k. statslåneräntan med ett visst tillägg. För att även för

denna företagsform förbättra villkoren för

egenfinansierade investeringar föreslås nu att

räntefördelningsräntan ökas med två procentenheter.

Utökat underlag för nedsättning av socialavgifter

Sedan i år gäller bl.a. att arbetsgivaravgifterna sätts ned

med 5 procentenheter för en lönesumma upp till 600

000 kronor. För att ytterligare förbättra villkoren för

sysselsättningsexpansion i mindre företag föreslås nu att

det maximala underlaget för nedsättning av avgifterna

utökas till ca 850 000 kronor.

Kapitalförluster och organisationskostnader

Baserat på förslag från den s.k.

kapitalförlustutredningen kommer regeringen senare i

vår att presentera ett förslag som innebär att

kapitalförlustbegreppet utmönstras ur

skattelagstiftningen. Samtidigt införs en rätt till avdrag

för förluster av kontanta medel i samband med brott.

Vidare underlättas företagens expansion bl.a. genom att

möjligheterna till avdrag för kostnader för ökning av

aktiekapitalet och för fusionskostnader utvidgas.

Översyn av stoppreglerna i

fåmansföretagslagstiftningen

Sedan 1970-talet gäller särkilda regler för

fåmansföretag, de s.k. stoppreglerna. Dessa skall

förhindra att bolagsformen används för

skatteundandraganden genom vissa transaktioner mellan

bolagen och dess delägare. Denna särlagstiftning

framstår i dag som uttryck för ett föråldrat synsätt och

har också kritiserats av företrädare för näringslivet. En

översyn och modernisering av stoppreglerna är därför

motiverad. En särskild utredare får i uppdrag att se över

dessa regler i syfte att så långt möjligt ersätta dem med

allmänna beskattningsregler.

Insatser för kvinnors företagande m.m.

Regeringen föreslår i vårpropositionen att medel avsätts

under 1998 för kvinnors företagande och kooperativt

företagande. Vidare föreslås att det s.k.

landshövdningsuppdraget för regionala insatser för

sysselsättning och tillväxt tillförs resurser även under

1998.

Ökade möjligheter till tjänstledighet för att

starta eget

För att stödja ny- och småföretagandet och för att

underlätta för personer att kunna starta eget kommer

regeringen i budgetpropositionen att föreslå en möjlighet

att ta tjänstledigt för att starta eget företag.

Miljöprogram till jordbruket

I medlemskapsförhandlingarna inför inträdet i EU erhöll

Sverige en ram för miljöstöd till jordbruket uppgående

till cirka 1500 miljoner kronor per år. Stödformen

kräver nationell finansiering i samma omfattning som

ersättningen från EU. Regeringen avser mot denna

bakgrund att föreslå en utvidgning av miljöprogrammet

för jordbruket med 700 miljoner kronor per år varav

350 miljoner kronor erhålls från EU. Ett utvidgat

miljöprogram ökar återflödet från EU och möjliggör

även en ytterligare förstärkning av de åtgärder som

bedöms önskvärda för främjandet av jordbrukets

positiva inverkan på kultur- och naturmiljö.

Lönebildningen

Regeringen gav i maj 1996 i uppdrag åt parterna på

arbetsmarknaden att till den 31 mars 1997 gemensamt

formulera nödvändiga förändringar av förhandlings- och

lönebildningssystemen för att säkerställa en bättre

fungerande lönebildning. Detta uppdrag har resulterat i

flera bidrag. Av särskilt intresse är det samarbetsavtal

som har ingåtts mellan arbetstagare och arbetsgivare

inom industrin och det förslag som har arbetats fram

inom LO:s s.k. LISA-projekt. Regeringen välkomnar

samtliga förslag och avser att tillsätta en utredning för

att arbeta vidare med en del av de konstruktiva förslag

som framkommit.

4 Bedömning av utvecklingen av

tillväxt och sysselsättning fram

till år 2000

Regeringen redovisar i den ekonomiska

vårpropositionen kalkyler för den ekonomiska

utvecklingen fram till år 2000. Nedan redogörs för

dessa bedömningar och då särskilt utvecklingen på

arbetsmarknaden fram till år 2000. I dessa kalkyler har

effekterna av de åtgärder som föreslås eller aviseras i

vårpropositionen beaktats.

4.1 Bedömning av den ekonomiska

utvecklingen fram till år 2000

Det förefaller som att år 1996 kommer att ha markerat

botten i den måttliga konjunkturavmattning som varit.

Den ekonomiska aktiviteten i Sverige har gradvis stärkts

sedan första kvartalet 1996. Tillväxtförutsättningarna

för den svenska ekonomin är i många avseenden goda.

Den europeiska konjunkturen håller på att förstärkas

och orderingången till exportindustrin stiger.

Räntenedgången under andra hälften av 1995 och under

1996 bör leda till fortsatta gynnsamma effekter för

ekonomin. Vidare kommer de kontraktiva effekterna av

konsolideringsprogrammet successivt att minska i

omfattning, eftersom merparten av

budgetförstärkningarna legat på 1995 och 1996.

Därutöver kan en anpassning av de tidigare alltför stora

lagren förväntas vara avklarad snart.

Det finns emellertid flera faktorer som skapar

osäkerhet kring tillväxtutsikterna. Den höga

arbetslösheten dämpar hushållens framtidstro och

konsumtionsvilja. En annan faktor är utvecklingen på de

finansiella marknaderna i Europa, inte minst mot

bakgrund av osäkerheten kring EMU-processen.

En utgångspunkt för regeringens bedömning av den

ekonomiska utvecklingen de närmaste åren är att

inflationen hålls inom gränserna för inflationsmålet på 2

procent. Vidare antas löneökningarna ligga i linje med

utvecklingen i övriga Europa, vilket under perioden

1998 till 2000 förväntas ge löneökningar i Sverige på ca

3,5 procent per år. Genom den låga inflationen kommer

därigenom hushållens disponibla inkomster i reala

termer att öka under denna period.

Tillväxten de närmaste åren beräknas stiga något

jämfört med 2,3 procent i år och uppgå till 2,5 procent

1998, till 2,8 procent 1999 och 2,7 procent år 2000.

TABELL 4.1 NYCKELTAL

Procentuell förändring

1996

1997

1998

1999

2000

BNP

1,1

2,3

2,5

2,8

2,7

Timlön,kostnad

6,1

4,7

3,5

3,5

3,5

Konsumentprisin

dex

0,7

0,6

1,7

2,0

2,0

Disponibel

inkomst

-0,1

0,4

1,3

3,7

2,8

Öppen

arbetslöshet

8,1

7,9

7,1

5,6

4,5

Personer i

åtgärder

4,5

4,7

4,7

4,7

4,4

Sysselsättning

-0,6

-0,7

0,7

1,6

1,4

Källa:Finansdepartementet

4.2 Bedömning av utvecklingen på

arbetsmarknaden fram till år 2000

En förutsättning för att arbetslöshetsmålet skall kunna

uppnås är att lönebildningen fungerar väl och att

löneökningarna från 1998 till år 2000 inte ökar med mer

än 3,5 procent per år. Eftersom nu löpande avtal i stor

utsträckning täcker 1997 blir löneökningarna i år

betydligt högre än i omvärlden. Först nästa år kan en

anpassning av löneökningarna till europeisk nivå

förväntas.

Sysselsättningen väntas falla 1997 jämfört med 1996.

Produktiviteten väntas stiga kraftigt och

medelarbetstiden öka något, vilket fördröjer de positiva

effekter på sysselsättningen som uppstår genom ökad

tillväxt. Den öppna arbetslösheten väntas dock falla

eftersom en allt större del av arbetskraften kommer att

delta i utbildning. Den öppna arbetslösheten bedöms

därför hamna under 8 procent som årsgenomsnitt.

Under 1998 väntas sysselsättningen åter stiga till

följd av högre BNP-tillväxt, stagnerande medelarbetstid

samt ökade möjligheter för kommunerna att behålla

arbetskraft. År 1998 har utrymme skapats för 340 000

personer att delta i konjunkturberoende

arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller extraordinär

utbildning. Mot denna bakgrund beräknas den öppna

arbetslösheten att falla till drygt 7 procent.

Den öppna arbetslösheten kommer att fortsätta att

falla även efter år 1998. Under följande förutsättningar

bedöms den öppna arbetslösheten att ha fallit till 4,5%

år 2000. För det första måste lönebildningen fungera

väl. De nominella löneökningarna måste ligga på

europeisk nivå. För det andra måste de stora

utbildningssatsningarna i årets vårproposition och i

tidigare propositioner fullföljas och få avsedda effekter

på arbetslösheten. Detsamma gäller de övriga åtgärder,

med syfte att minska arbetslösheten, som har

presenterats. Under dessa förutsättningar och med en

god ekonomisk tillväxt bedöms den öppna

arbetslösheten uppgå till 4,5% år 2000.

Prop. 1996/97:150 BILAGA 3

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 3

4

3

Prop. 1996/97:150 BILAGA 3

 Prop. 1996/97:150 BILAGA 3

 10

 9