Skatteförvaltning och

uppbörd

3

.

Förslag till statsbudget för år 1998

Skatteförvaltning och uppbörd

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 5

2 Lagtext 7

3 Inledning 9

4 Skatteförvaltningen och Tullverket 11

4.1 Skatteförvaltningen 11

4.2 Tullverket 19

.

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar förslaget till lag med anledning av bildandet av

Västra Götalands län,

2. antar förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151)

om punktskatter och prisregleringsavgifter,

3. för budgetåret 1998 anvisar anslagen under

utgiftsområde 3 Skatteförvaltning och uppbörd enligt

följande uppställning.

ANSLAG

ANSLAGSTYP

ANSLAGSBELOPP

(TUSENTAL

KRONOR)

A 1 Riksskatteverket

ramanslag

356 304

A 2 Skattemyndigheterna

ramanslag

4 269 581

A 3 Tullverket

ramanslag

1 036 369

Summa

5 662 254

.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

2.1 Förslag till lag med

anledning av bildandet av

Västra Götalands län

Härigenom föreskrivs följande.

Det som är föreskrivet i eller annars följer av en lag eller annan

författning beträffande Skattemyndigheten i Göteborgs och Bohus län,

Skattemyndigheten i Älvsborgs län eller Skattemyndigheten i Skaraborgs län

skall efter utgången av år 1997 i stället gälla Skattemyndigheten i Västra

Götalands län.

2.2 Förslag till lag om

ändring i lagen (1984:151)

om punktskatter och

prisregleringsavgifter

Härigenom föreskrivs att i 3 kap. 16 § lagen (1984:151) om punktskatter

och prisregleringsavgifter1 orden Skattemyndigheten i Göteborgs och Bohus

län skall bytas ut mot Skattemyndigheten i Västra Götalands län .

1 Senaste lydelse av 3 kap. 16 § 1994:1906.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1998.

.

3 Inledning

Omfattning/ändamål

Utgiftsområdet omfattar skatteförvaltningen (Riks-

skatteverket och skattemyndigheterna) och Tullverket.

Genom Sveriges inträde i Europeiska unionen har

kontaktytorna mellan skatteförvaltningen och Tullverket

förändrats. Tidigare svarade Tullverket för all uppbörd

av tull, mervärdesskatt och punktskatter i samband med

införsel av varor. Efter EU-inträdet har Tullverket kvar

denna arbetsuppgift endast i fråga om varuinförsel från

tredje land, dvs. land utanför EU. I handeln med andra

EU-länder är det i stället skatteförvaltningen som svarar

för uppbörd och kontroll vad gäller mervärdesskatt och

punktskatter.

Härigenom har de löpande arbetsuppgifter av likartad

natur som både skatteförvaltningen och Tullverket

sysslar med minskat mycket kraftigt i omfattning.

Samtidigt har emellertid behovet av samord-ning och

samverkan accentuerats i andra avseenden. Det gäller

inte minst kontrollen i fråga om punktskatter som

omfattas av det gemensamma förfarandet enligt rådets

direktiv (92/12EEG) av den 25 februari 1992 om

allmänna regler för punktskatte-pliktiga varor och om

innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, det

s.k. cirkulationsdirektivet. Genom

övergångsbestämmelser till den nya tullag som trädde i

kraft vid EU-inträdet, och därefter genom

bestämmelserna i den s.k. inregränslagen, har vissa

kontrollbefogenheter för Tullverket vid den inre gränsen

behållits i fråga om alkoholdrycker och tobaksvaror.

Genom den s.k. transportkontrollagen har

beskattningsmyndigheten (Skattemyndigheten i Dalarnas

län) fått vissa befogenheter att undersöka transportmedel

m.m. Denna kontroll utförs i samarbete mellan

beskattningsmyndigheten, Tullverket och polisen.

1995 års skatteflyktskommitté har nyligen i sitt

slutbetänkande Punktskattekontroll av alkohol, tobak

och mineralolja, m.m. (SOU 1997:86) bl.a. föreslagit

utvidgade möjligheter till fysisk kontroll och förbättrad

informationstillgång i kontrollverksamheten. Förslaget

remissbehandlas för närvarande.

En särskild utredare har tillkallats för att göra en

utvärdering av EU-medlemskapets effekter för

Tullverkets dimensionering och organisation m.m. (dir.

1997:34). I uppdraget ingår att belysa förutsättningarna

för och erfarenheterna av Tullverkets samarbete med

andra myndigheter, främst polisen och

skatteförvaltningen.

Även om det alltså finns viktiga beröringspunkter

mellan skatteförvaltningen och Tullverket är deras

verksamheter till största delen av olika slag och tjänar

skilda syften. Det innebär bl.a. att det inte är

meningsfullt att lämna en redovisning av dessa

verksamheter i resultattermer sammanhållet på utgifts-

områdesnivå.

Den av riksdagen tidigare beslutade besparingen på

statlig konsumtion (prop. 1994/95:100 bil. 1, bet.

1994/95:FiU10, rskr. 1994/95:179) ligger fast. I 1996

års ekonomiska vårproposition (prop. 1995/96: 150,

bet. 1995/96:FiU10, rskr. 1995/96:304) aviserade

regeringen en besparing på 30 miljoner kronor inom

utgiftsområde 2 och 3 fr.o.m. 1998. En preliminär

fördelning som gjordes proportionellt till anslagens

storlek redovisades i budgetpropositionen för 1997

(prop. 1996/97:1). I denna proposition föreslås en

slutlig fördelning som såvitt gäller utgiftsområde 3

överensstämmer med den preliminära fördelningen.

UTGIFTSUTVECKLINGEN

MILJONER KRONOR

UTGIFT

1995/96

DÄRAV

1996

ANVISAT

1997

UTGIFTSPROGN

OS

1997

FÖRSLAG

1998

BERÄKNAT

1999

BERÄKNAT

2000

Skatteförvaltning och uppbörd

A 1 Riksskatteverket

547 150

325 200

354 505

340 000

356 304

365 802

375 416

A 2 Skattemyndigheterna

6 427

862

4 466

083

4 328

345

4 567 000

4 269

581

4 391

622

4 447

542

A 3 Tullverket

1 634

732

1 080

632

1 031

858

1 090 632

1 036

369

1 069

886

1 098

658

Totalt för utgiftsområde 3

8 609

744

5 871

915

5 714

708

6 000 632

5 662

254

5 827

310

5 921

616

4 Skatteförvaltningen och Tullverket

4.1 Skatteförvaltningen

Omfattning/ändamål

Riksskatteverket (RSV) svarar för den centrala

ledningen av dels skatteförvaltningen, dels

exekutionsväsendet (jfr utgiftsområde 4 Rättsväsendet,

verksamhetsområde Kronofogdemyndigheterna). På

regional nivå finns fr.o.m. den 1 januari 1997 inom

skatteförvaltningen 23 skattemyndigheter med

sammanlagt 129 lokala kontor. Vid de lokala kontoren

sköts förutom beskattning även folkbokföring och

fastighetstaxering. För punktskatter och vissa

arbetsuppgifter på mervärdesskattens område finns vid

Skattemyndigheten i Dalarnas län ett för hela landet

gemensamt särskilt skattekontor i Ludvika.

Sammanfattande kommentar till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Det direkta utfallet av kontrollverksamheten har

förbättrats.

 Omfattningen av den planmässiga

revisionsverksamheten har upprätthållits, samtidigt

som antalet revisioner i övrigt har minskat något.

Resursåtgången för s.k. grundhantering har minskat

till förmån för ökade kontrollinsatser.

 Anslagssparandet har ökat.

Mål för skatteförvaltningen

 Skatt skall tas ut i den omfattning, med den

fördelning och i den tid och ordning som åsyftas

med gällande skatteförfattningar.

 Olika samhällsfunktioner skall tillhandahållas

fullständig och korrekt basinformation ur

folkbokföringen med god tillgänglighet.

 Taxeringsvärden för fastigheter skall fastställas och

information om dessa tillhandahållas i enlighet med

vad som åsyftas med gällande författningar.

Prioriteringar för 1998

 Grundhanteringen skall rationaliseras ytterligare för

att ge utrymme för förstärkt skattekontroll,

flyttningskontroll och riktad service. Samtidigt

måste det säkerställas att det nya uppbördssystemet

(skattekontot) kan genomföras med så små

störningar i övergångsskedet som möjligt för de

skattskyldiga och myndigheterna. För att uppnå

rationaliseringsvinster krävs bl.a. ökade satsningar

på IT-området.

 Träffsäkerheten i kontrollverksamheten skall

förbättras. Kvaliteten i verksamheten skall höjas

genom kompetensutveckling och genom utveckling

av metoder för kvalitetssäkring. Särskilda insatser

skall göras för att stärka skatteförvaltningens

medverkan i bekämpandet av den ekonomiska

brottsligheten och för att snabbt upptäcka nya

former av skatteundandragande och föra dem under

rättslig prövning.

 Helhetssynen på den s.k. indrivningskedjan

(taxering debitering uppbörd indrivning) är

viktig för att man skall få bästa möjliga upp-

bördseffektivitet. I en effektiv kontrollverksamhet

ligger inte bara att skatterna fastställs utan också att

de faktiskt betalas. Skatteförvaltningen och

exekutionsväsendet skall i samverkan vidta åtgärder

för att minska förekomsten av försenade och

uteblivna betalningar och samarbetet skall utvecklas

på ett sådant sätt att det bidrar till att minska det

allmännas skatteförluster.

 Viktig är också helhetssynen på kontroll och service,

liksom ett koncerngemensamt förhållningssätt i

servicefrågor. Det framtida serviceutbudet skall

anpassas bättre till olika målgrupper och i ökad grad

styras av allmänhetens och företagens behov. Syftet

skall vara att underlätta för de skattskyldiga att ta

tillvara sina rättigheter och fullgöra sina

skyldigheter.

Resultatbedömning

Regeringen strävar efter att förbättra redovisningen av

målen för och resultatet av myndigheternas verksamhet

med inriktning på de effekter som verksamheten har ute

i samhället.

Det mål som har ställts upp för

beskattningsverksamheten kan ses som ett rent

effektmål. Målen vad gäller folkbokföring och

fastighetstaxering är mera inriktade på

skatteförvaltningens prestationer ett mera

myndighetsnära perspektiv. Skillnaden i målens

karaktär bör dock inte överdrivas. Det förekommer inte

på något av områdena någon annan

myndighetsverksamhet som väsentligt påverkar

måluppfyllelsen än den verksamhet som bedrivs av

skatteförvaltningen. Däremot påverkas måluppfyllelsen i

beskattningsverksamheten av ett antal faktorer utanför

skatteförvaltningens kontroll, som t.ex. lagstiftningen på

skatteområdet, konjunkturläget och förekomsten av

gränsöverskridande transaktioner.

Verksamhetens resultat bör bedömas med

utgångspunkt från den uppföljningsmodell som RSV

tagit fram och som även ligger till grund för

verksamhetsmålen och återrapporteringskraven i

regleringsbrevet för år 1997 (RSV Rapport 1995:2).

Modellen bygger på att graden av uppfyllelse av målet

för beskattningsverksamheten bedöms utifrån kriterierna

beskattningseffektivitet, uppbördseffektivitet, kvalitet

och produktivitet.

Beskattningseffektiviteten uttrycker förhållandet

mellan debiterad skatt och rätt skatt. Det ligger i sakens

natur att det inte går att få någon säker kunskap om

detta förhållande. Visserligen görs försök att bestämma

storleken av skattebortfallet bl.a. med hjälp av i särskild

ordning utförda stickprovskontroller, s.k. årliga

statistiska acceptansundersökningar. Dessa är emellertid

inte heltäckande och utfallet är alltför osäkert för att

kunna läggas till grund för bedömningen av

beskattningsverksamhetens resultat. Detta är dessutom i

hög grad beroende av faktorer utanför

skatteförvaltningens kontroll, som t.ex. ändringar i

lagstiftningen. Bedömningen får i stället göras genom

mätningar vad gäller sådana åtgärder (prestationer) som

kan antas påverka skattebortfallets storlek. Det kan vara

fråga om dels åtgärder som stärker de skattskyldigas

frivilliga medverkan, dels kontrollinsatser.

Kontrollinsatserna ger dels en direkt effekt i form av

ändrade debiteringar, dels en preventiv effekt. Hur stor

den preventiva effekten är antas bl.a. bero på

frekvensen av olika kontrollåtgärder, dvs. risken för att

felaktigheter upptäcks.

Det ligger alltså i sakens natur att den preventiva

effekten av skatteförvaltningens prestationer inom

kontrollverksamheten inte direkt kan mätas. Men även

det direkta beloppsmässiga utfallet av

kontrollverksamheten erbjuder vissa svårigheter i det

här sammanhanget. De belopp som debiteras kan

visserligen avläsas direkt, men det kräver en närmare

analys för att man skall kunna bedöma det ekonomiska

värdet av en viss debitering. Det hänger bl.a. samman

med att ett belopp helt eller delvis kan komma att falla

bort efter en process i skattedomstol, kanske många år

framåt i tiden, att det inte är säkert att den skattskyldige

kommer att ha förmåga att betala beloppet och att vissa

höjningar av den debiterade skatten kan ha att göra med

periodiseringsfrågor och därför bara innebär en

tidigareläggning av en debitering som ändå skulle ha ägt

rum någon senare period. Det är mot den här

bakgrunden som regeringen har tilldelat RRV medel

från anslaget Kontrollfunktionen i staten för ett projekt

som syftar till att bedöma skattekontrollens ekonomiska

värde. Kartläggningsarbetet inom projektet har nyligen

kommit igång och bedrivs i nära samarbete med RSV.

Uppbördseffektiviteten uttrycker förhållandet mellan

debiterad skatt och faktiskt inbetald skatt. I målet att

skatten skall betalas i rätt tid och ordning ligger

emellertid också att betalningsuppmaningar skall behöva

skickas ut i så liten utsträckning som möjligt och att

inkomstskatten i största möjliga utsträckning skall

betalas under inkomståret som preliminär skatt. Att

mäta graden av måluppfyllelse i den här delen är inte

förenat med några svårigheter. Det innebär emellertid

inte att målet är helt okomplicerat från

styrningssynpunkt. Ett antal faktorer vid sidan av

myndigheternas prestationer påverkar utfallet, t.ex.

konjunktur- och sysselsättningsförhållanden och attityder

till skattesystemet. Dessutom påverkas detta av arbetet

såväl hos skattemyn-digheterna som

kronofogdemyndigheterna. Att minska förekomsten av

försenade och uteblivna skattebetalningar har därför i

regleringsbrevet för år 1997 ställts upp som ett för

skatteförvaltningen och exekutionsväsendet gemensamt

verksamhetsmål. Även andelen av den slutliga skatten

som blir betald i form av preliminär skatt under

inkomståret påverkas av en rad andra faktorer än

skattemyndigheternas agerande, t.ex. av svängningar i

konjunktur och ränteutveckling men i hög grad också av

ändringar i det materiella regelverket, t.ex. vad gäller

avdragsrätt.

RSV:s resultatredovisning

Av skatteförvaltningens totala resurser användes under

år 1996 ca 8 procent för folkbokföring, vilket är något

mindre än under år 1995. Drygt 5 procent användes för

fastighetstaxering. Det är mer än under år 1995, vilket

hänger samman med att den största delen av

kostnaderna för 1996 års allmänna fastighetstaxering av

småhus betalades under 1996.

Återstoden av resurserna, dvs. ca 85 procent,

användes för beskattning.

Inom beskattningsverksamheten har överföringen av

resurser från den s.k. grundhanteringen, sedd som

helhet, till kontrollverksamhet kunnat fortsätta. Inom

grundhanteringen har dock ökade resurser fått avsättas

för hanteringen av mervärdesskattedeklarationer, vilket

anges bero på ett kraftigt ökat antal deklarationer till

följd av förkortningen av redovisningsperioderna.

UTGIFTER I BESKATTNINGSVERKSAMHETEN

MILJONER KRONOR

1992

1993

1994

1995

1996

ÄNDR

95-96

Direkt och

indirekt lön

2

375

2

419

2

343

2

437

2

639

202

ADB

550

503

450

536

647

111

Lokaler

475

503

485

434

477

43

Övrigt

582

572

448

519

492

-27

Summa

3

982

3

997

3

726

3

926

4

255

329

Varav

Grund-

hantering

2

641

2

347

1

967

1

786

1

827

41

Skrivbords-

granskning

636

793

903

1

201

1

373

172

Revision

705

857

856

939

1

055

116

Det direkta beloppsmässiga utfallet av

kontrollverksamheten har förbättrats avsevärt, från

knappt 12 miljarder kronor 1995 till närmare 17

miljarder kronor 1996.

DIREKT BELOPPSMÄSSIG EFFEKT AV OFFENSIVA

ÅTGÄRDER 1994-1996

MILJARDER KRONOR

1994

1995

1996

Inkomsttaxering

m.m.

 Vid årlig

taxering

5 375

3 525

7 696

 Vid omprövning

3 421

4 174

5 141

Summa

inkomstskatt

8 796

7 699

12 837

Mervärdesskatt

3 071

3 078

3 107

Arbetsgivaravgifte

r

750

873

730

Punktskatter

-83

86

83

Totalt

12 534

11 736

16 757

RSV påpekar dock att det bl.a. har funnits vissa

tekniska brister i statistikinsamlingen som bör föranleda

viss försiktighet i jämförelsen.

Den totala ändringsfrekvensen i den s.k.

skrivbordsgranskningen har minskat något. Detta kan

enligt RSV till stor del förklaras med omläggningar i

förfarande m.m. inom vissa delområden. Inom området

arbetsgivaravgift och källskatt har ändringsfrekvensen å

andra sidan ökat påtagligt, från 4,1 till 5,8 procent av

antalet deklarationer, vilket dock till stor del förklaras

av ändrade beslutsrutiner.

TOTALT ANTAL ÄNDRINGSBESLUT SAMT DÄRAV

BESLUT INOM OFFENSIV GRANSKNING

TOTALT

OFFENSIV GRANSKNING

SKATTESLAG

ANTAL

BESLUT

ANTAL

BESLUT

I PROCENT AV

DEKLARATIONE

R

1996

1996

1995

1996

Inkomstskatt

m.m.

Vid årlig

taxering

452 400

379 900

5,6

%

5,4

%

Omprövning/

omräkning

183 200

70 900

1,3

%

1,0

%

Summa

inkomstskatt

m.m.

635 600

450 800

6,9

%

6,4

%

Arbetsgivarav

g.

Källskatt

228 400

168 400

4,1

%

5,8

%

Mervärdesskat

t

402 900

88 500

3,1

%

2,1

%

Totalt

1 266

900

707 700

För revisionsverksamheten gäller att antalet planmässiga

revisioner totalt sett har upprätthållits. Nedlagd tid inom

denna del av verksamheten har ökat. Antalet

urvalsrevisioner har däremot minskat med drygt 10

procent jämfört med 1995, samtidigt som den nedlagda

tiden per revision har ökat.

Uppbördsförlusterna, dvs. skillnaden mellan det

restförda beloppet efter återkallelser och det betalda

beloppet, har ökat något under år 1996 jämfört med år

1995, men är trots det betydligt mindre än under

tidigare år på 1990-talet.

För produktiviteten i beskattningsverksamheten som

helhet redovisar RSV en utveckling där index för år

1996 är 125,9, med 1992 som basår. För 1995 var

index 123,4. Detta tyder på att den totala

produktiviteten, som var oförändrad 1995 jämfört med

1994, åter har stigit något.

RESTFÖRING OCH UPPBÖRDSFÖRLUSTER FÖR DE STORA SKATTESLAGEN 1990-1996

MILJARDER KRONOR EXKL. DRÖJSMÅLSAVGIFTER M.M.

1990

1991

1992

1993

1994

1995

1996

Restfört brutto

12,3

13,4

15,7

13,9

14,8

10,9

12,2

återkallat

-2,3

-3,9

-3,8

-2,7

-3,5

-2,5

-3,0

Restfört netto

10,0

9,5

11,9

11,2

11,3

8,4

9,2

Betalt

-2,5

-3,0

-3,3

-3,0

-3,9

-3,4

-3,5

Uppbördsförlust

7,5

6,5

8,6

8,1

7,4

5,0

5,7

varav fysiska personer

1,8

1,6

1,5

varav juridiska personer

5,7

3,3

4,2

Uppbördsförlust i % av

totalt fastställda skatter

1,0 %

0,8 %

1,2 %

1,1 %

1,0 %

0,6 %

0,6 %

Anm. Med de stora skatteslagen avses i denna tabell inkomstskatt,

arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Dessa svarade för 1996 för 96

procent av totalt restförda skatter.

Vad gäller kvaliteten ger utfallet av intern

statistikinsamling inte någon entydig bild. Behovet av att

rätta tidigare fattade beslut av andra skäl än offensiv

granskning är ungefär detsamma som tidigare och

ungefär lika stor andel av det belopp som lämnats för

indrivning faller senare bort genom nedsättning eller

undanröjande av debiteringar. För handläggningstiderna

saknas säkra tidsserier men RSV:s bedömning är att de

är i stort sett oförändrade. Den attitydundersökning som

gjorts under 1996 av allmänhetens inställning till

skatteförvaltningen tyder på att utvecklingen vid tidigare

undersökningar under perioden 1986-1995 mot en allt

positivare inställning har brutits. En viss försämring kan

sålunda noteras 1996 jämfört med 1995. Samtidigt visar

undersökningen på att attityden till skattesystemet blivit

mycket mera negativ sedan 1992. Enligt RSV kan det

vara detta som fått återverkningar också i form av en

mindre positiv inställning till skatteförvaltningen.

Inom folkbokföringen har mängden ärenden och

utfärdade personbevis fortsatt att minska, om än inte i

samma takt som mellan 1994 och 1995. RSV redovisar

bedömningen att kvaliteten på informationen i

folkbokföringens register stadigt har förbättrats sedan

1991. Särskilt under 1996 har stora insatser gjorts för

att rätta felaktigheter inför starten under 1997 av det nya

aviseringsregistret. Handläggningstiderna har inte

kunnat minskas och skillnaderna mellan olika kontor är

avsevärd. Antalet utförda flyttningskontroller har ökat,

men endast marginellt.

Under verksamhetsåret har 1996 års allmänna

fastighetstaxering av småhusenheter slutförts. Detta har

skett inom föreskriven tid. Vid taxeringen har det nya,

registerbaserade förfarandet tillämpats. RSV redovisar

bedömningen att taxeringen utförts med god kvalitet.

Detta grundar man bl.a. på en acceptansundersökning

som tyder på god tillförlitlighet för värdefaktorerna för

mark. Däremot har fastighetsägarna haft svårigheter

med mätningen av sina hus.

Regeringens bedömning

Regeringen kan i allt väsentligt ansluta sig till de

bedömningar från RSV:s sida som har redovisats i det

föregående. Som helhet får resultatet av verksamheten

inom skatteförvaltningen bedömas som fullt

tillfredsställande, eftersom flera av de viktigaste

indikatorerna har utvecklats i rätt riktning. Ett oroande

tecken är dock de uppenbara svårigheterna att öka eller,

såvitt gäller urvalsrevisionen, ens upprätthålla antalet

revisioner. Det finns flera förklaringar till detta. Som

redan nämnts har RSV pekat på att

revisionsverksamheten inriktats mot allt mera

komplicerade objekt där varje revision kräver större

resursinsats. RSV har också pekat på att den

uppbyggnad av kontrollresurserna som skett under

senare år har krävt stora insatser av erfaren personal för

handledning av nyrekryterade revisorer och därigenom

tagit resurser från det operativa arbetet. Det är bl.a. mot

den bakgrunden som regeringen i regleringsbrevet för

år 1997 har uppdragit år RSV att vid samma tid som

årsredovisningen lämna en särskild rapport med

redovisning av kontrollverksamhetens utveckling åren

1992-1997. I rapporten skall tyngdpunkten ligga på

analys av kontrollverksamheten och vilka slutsatser som

kan dras av en sådan analys beträffande

skatteundandragandets omfattning och fördelning. Det

skall också redovisas bl.a. vilken inverkan det särskilda

medelstillskottet fr.o.m. budgetåret 1993/94 har haft. I

sammanhanget skall RSV även redovisa eventuella

problem som den snabba omvandlingen och

utbyggnaden av kontrollverksamheten kan ha medfört.

På motsvarande sätt är det ägnat att inge viss oro att

frekvensen av flyttningskontroller inom folkbokföringen

inte har kunnat ökas nämnvärt. På detta område

framgår det också av RSV:s redovisning att den

sammanlagda tid som lagts ned på kontroller har

minskat.

RRV har medverkat i en nyligen avslutad

samnordisk granskning av skattekontrollen i Norden

(RRV 1997:41). Rapporten från granskningen visar på

betydande svårigheter att göra jämförelser mellan

länderna, men också på skillnader vad gäller t.ex.

kostnader och ändringsfrekvens som är så stora att de

kan förtjäna närmare analys. Regeringen räknar med att

återkomma till den saken i ett senare sammanhang.

Övergången till skattekontosystemet och tekniska

förändringar som är kopplade till denna utgör en kritisk

del av verksamheten särskilt under första kvartalet

1998. Det krävs en hög beredskap hos myndigheterna

att göra extra insatser som kan behövas för att minimera

skadeverkningarna av tekniska störningar som inte helt

kan uteslutas trots noggrann utprovning av systemen.

Regeringen är medveten om att detta innebär en

begränsning av möjligheterna till

ambitionsnivåhöjningar i den offensiva verksamheten

under denna tid och att sådana insatser därför kan

komma att få anstå till längre fram under året. Det som

nu har sagts innebär inte att kontrollverksamheten under

året som helhet på något vis får eftersättas. Tvärtom är

det nu som tidigare en högst prioriterad uppgift för

skatteförvaltningen att vidta sådana åtgärder att

skattekontrollen kan bedrivas med full kraft trots de

beslutade minskningarna av den totala

resurstilldelningen. Utgångspunkten för den

prioriteringen är att skattekontrollen har vital betydelse

för det allmännas inkomster av skatter och avgifter och

att varje inskränkning av den verksamheten medför ett

inkomstbortfall som är många gånger större än den

resursbesparing som kan göras.

Ny regionindelning för skatteförvaltningen

Riksdagen beslutade i december 1996, efter förslag i

budgetpropositionen för år 1997, om en ny region-

indelning för kronofogdemyndigheterna. I stället för de

24 myndigheter som fanns till utgången av år 1996

bildades den 1 januari 1997 tio regionala myndigheter.

De främsta skälen för omorganisationen var att många

av de tidigare myndigheterna var för små för att ge

tillräckligt underlag för olika interna stödfunktioner och

för att kunna bygga upp och vidmakthålla tillräcklig

kompetens för vissa operativa funktioner där kravet på

specialistkunnande är stort men arbetsvolymerna små.

En under några år tillämpad modell med s.k. ordnad

samverkan över länsgränserna hade gett vissa fördelar

från bl.a. kompetenssynpunkt men samtidigt visat sig

resurs-krävande och dessutom inneburit vissa problem

vad gäller styrningen av verksamheten.

I budgetpropositionen för år 1997 underströk

regeringen vikten av att inom skatteförvaltningen vidta

sådana åtgärder att beslutade anslagsneddragningar inte

ledde till försämringar i den operativa verksamheten.

Det uttalades att RSV bl.a. måste överväga

organisatoriska anpassningar i detta syfte, och att

regeringen noterat att ett arbete satts igång av verket för

att undersöka om en regionalisering av

skatteförvaltningen kunde vara en lämplig

effektiviseringsåtgärd.

RSV:s förslag

RSV har därefter, i maj 1997, till regeringen

överlämnat ett förslag till ny regionindelning för

skatteförvaltningen. Den föreslagna indelningen

överensstämmer med den som gäller för kronofogde-

myndigheterna utom såvitt gäller Hallands län, som

föreslås bilda en region tillsammans med Jönköpings

och Östergötlands län i stället för att föras samman med

det blivande Västra Götalands län. På denna punkt

föreslår RSV att kronofogdemyndigheternas regioner nu

ändras så att regionerna blir desamma för båda

förvaltningarna. För skattemyndigheterna föreslås på

flera håll andra sätesorter än för

kronofogdemyndigheterna. Den nya indelningen

föreslås gälla fr.o.m. den 1 januari 1999.

Myndigheterna i Västra Götaland skall dock slås

samman samtidigt som det nya länet där bildas, dvs.

fr.o.m. den 1 januari 1998.

Regeringens förslag

Som redan framgått anser regeringen det vara av största

vikt att beslutade besparingar kan genomföras utan att

den operativa verksamheten blir lidande. Det innebär att

möjligheterna till besparingar främst måste sökas inom

områdena ledning, styrning och administration.

Erfarenheterna av försök som gjorts inom

skatteförvaltningen och erfarenheterna av den s.k.

ordnade samverkan mellan kronofogdemyndigheter

visar att det inte går att komma särskilt långt på den

vägen om inte indelningen på regional nivå ändras.

Ett behållande av den nuvarande indelningen skulle, i

förening med beslutade besparingskrav, framför allt

drabba kontrollverksamheten, som är den del av

skattemyndigheternas verksamhet där det finns

möjlighet att i viss utsträckning välja ambitionsnivå.

Därmed skulle den av statsmakterna eftersträvade

satsningen på kraftfullare bekämpning av

skatteundandragande och ekonomisk brottslighet förlora

i kraft.

En övergång till färre och större myndigheter

förbättrar enligt regeringens bedömning också påtagligt

möjligheterna att upprätthålla en godtagbar kvalitet i alla

delar av verksamheten. De problem med detta som

skattemyndigheterna har i dag hänger bl.a. samman

med att man hos de mindre myndigheterna inte har

tillräckligt många ärenden av alla slag för att

myndigheterna skall kunna upprätthålla tillräcklig

kompetens för alla arbetsuppgifter. Genom den

europeiska integrationen och internationaliseringen i

övrigt ställs förvaltningen dessutom inför ökade krav på

specialistkompetens. Det stora antalet myndigheter och

deras starkt varierande storlek gör det också svårt att

upprätthålla en tillräcklig enhetlighet i agerandet mot de

skattskyldiga. På det sättet finns det risk för att

beskattningen blir eller i vart fall uppfattas som

olikformig över landet.

Det stora antalet skattemyndigheter medför vidare att

de totala resurser som måste avsättas för

myndighetsgemensamma specialistfunktioner t.ex. på

det juridiska området blir onödigt stora. Det minskar

möjligheterna till decentralisering och kan på sikt leda

till att det blir nödvändigt att koncentrera vissa uppgifter

till bara en del av myndigheterna. En sådan utveckling

skulle enligt regeringens mening vara ett dåligt

alternativ till ändrad myndighetsindelning, bl.a. med

tanke på intresset för skattskyldiga och arbetsgivare av

att ha endast en kontaktpunkt inom skatteförvaltningen.

Slutligen gäller att en ändrad myndighetsindelning i

enlighet med RSV:s förslag självfallet förbättrar

förutsättningarna för en effektiv samverkan mellan

skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna.

Mot bakgrund av vad som nu har sagts anser

regeringen att RSV:s förslag i princip bör följas och att

de nuvarande 23 skattemyndigheterna fr.o.m. den 1

januari 1999 alltså bör ersättas med tio myndigheter.

Redan fr.o.m. den 1 januari 1998 bör dock de tre

myndigheterna i Västra Götaland bilda en myndighet.

Övergången till en myndighet bör regleras i en särskild

lag. Den ändrade länsindelningen föranleder också en

ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och

prisregleringsavgifter (se avsnitt 2).

På en punkt anser emellertid regeringen att verkets

förslag bör frångås. Det gäller Hallands län. Den

föreslagna lösningen att föra samman Halland med

Jönköpings län och Östergötlands län framstår inte som

naturlig från verksamhetssynpunkt eftersom kopplingen

i näringshänseende mellan kustområdet i Halland och

Jönköpingsområdet är svag. Från geografisk synpunkt

skulle denna lösning vidare innebära att det bildades en

mycket långsmal region med relativt stora avstånd till

vissa av verksamhetsorterna.

Desto starkare band finns det mellan den norra delen

av Halland och Göteborgsområdet vad gäller näringsliv,

resor till och från arbetet m.m. De allra nordligaste

delarna av Halland har i dessa hänseenden kommit att

fungera snarast som ytterområde till Göteborg. För de

sydligare delarna av Halland finns kopplingar av

liknande slag, om än inte fullt lika starka, till

angränsande delar av Skåne. Däremot saknas det starka

sådana kopplingar till inlandet.

Som regeringen anfört i budgetpropositionen för år

1997 med anledning av länssammanslagningen i Skåne

bör myndighetsindelningen för skattemyndigheterna och

kronofogdemyndigheterna följa länsindelningen när

denna ger från verksamhetssynpunkt lämpliga regioner.

På motsvarande sätt bör som allmän princip gälla att ett

län inte bör delas mellan olika regioner. Som nyss har

beskrivits är emellertid förhållandena i Hallands län

särpräglade och motiverar enligt regeringens mening att

regionerna inom skatteförvaltningen utformas på det

sättet att Kungsbacka, Varbergs och Falkenbergs

kommuner förs samman med Västra Götaland och

övriga kommuner i Hallands län med Skåne.

Motsvarande föreslås gälla för

kronofogdemyndigheterna. Övergångsvis bör under år

1998 hela Halland fortfarande vara en del av Västra

Götalandsregionen inom exekutionsväsendet och ett eget

myndighetsområde inom skatteförvaltningen.

Beträffande valet av sätesort anförde regeringen i

budgetpropositionen för år 1997 beträffande Skåne län

att det oundvikligen skulle leda till effektivitetsförluster

att förlägga myndighetens ledning till någon annan ort

än den där verksamheten har sin tyngdpunkt. Det var

därför i fallet Skåne klart att Malmö borde vara

sätesort.

Vad gäller Västra Götaland har den särskilde

utredare som på regeringens uppdrag lagt fram förslag

beträffande lokaliseringen av offentlig verksamhet i det

nya länet föreslagit Mariestad som sätesort för

skattemyndigheten. Medan Göteborg är den ort där

verksamheten i det nya länet har sin tyngdpunkt är

Mariestad en mycket liten verksamhetsort inom

skatteförvaltningen, så liten att en lokalisering dit av

myndighetens ledning framstår som onaturlig och

skadlig för verksamheten. Det kan befaras att en sådan

lokalisering i många hänseenden skulle bli en tom gest.

Ledningen för myndigheten skulle i praktiken komma

att befinna sig i Göteborg och på andra större

verksamhetsorter inom regionen i betydligt större

utsträckning än i Mariestad. En godtagbar inomregional

balans bör därför i stället åstadkommas genom att det

inom skatteförvaltningen lokaliseras annan verksamhet

på det regionala planet och eventuellt viss verksamhet

som omfattar flera regioner till Mariestad. Sådan

verksamhet kan t.ex. avse löpande administration och

IT-stöd. RSV utreder för närvarande frågan om

inrättande av en för landet gemensam s.k. help-desk.

Enligt regeringens mening bör man noga pröva

möjligheten att förlägga denna till Mariestad.

Regeringen avser att uppdra åt RSV att lokalisera

verksamheten på sådant sätt att i vart fall motsvarande

effekt på sysselsättningen i Mariestad uppnås som en

förläggning dit av myndighetens ledning.

På många andra håll i landet är det inte så att en viss

ort framstår som så dominerande från

verksamhetsynpunkt att den kan anses självskriven som

sätes-ort. RSV har för de flesta av regionerna fört fram

två alternativ, där det ena är samma ort som

kronofogdemyndighetens sätesort. Det är dock inte i

alla fall som detta är verkets förstahandsalternativ. Som

RSV anfört är det inte av någon avgörande betydelse för

samverkan mellan myndigheterna att ledningen finns på

samma ort. Det viktiga är i stället att de orter från vilka

huvuddelen av det operativa arbetet utförs, och

gränserna mellan regionerna, sammanfaller. I de fall

där RSV i sitt förslag avviker från

kronofogdemyndigheterna vad gäller valet av sätesort

kan detta sägas bidra till inomregional balans och

förslaget bör kunna följas på dessa punkter. Det innebär

t.ex. att Luleå bör vara sätesort för den myndighet som

omfattar Norrbottens och Västerbottens län. Ett

undantag gäller den myndighet som omfattar

Västernorrlands och Jämtlands län. RSV har här som

sätesort föreslagit i första hand Härnösand och i andra

hand Sundsvall. Sundsvall är den ort där verksamheten i

regionen har sin tyngdpunkt. Från rent

verksamhetsmässiga utgångspunkter skulle en

lokalisering dit vara naturlig. För en lokalisering till

Härnösand kan goda regional- och

sysselsättningspolitiska skäl anföras. Det har emellertid

blivit alltmer tydligt att det krävs åtgärder för att

vidmakthålla livskraften hos orterna i regionens inland

och då inte minst Östersund. Såväl offentlig som annan

verksamhet har dragits bort från Östersund i en

utsträckning som enligt regeringens mening motiverar

att det i denna del av landet tas särskilda hänsyn vid

lokaliseringen. Östersund bör därför väljas som sätesort

i regionen.

Regeringens förslag innebär att det fr.o.m. den 1

januari 1998 bildas en skattemyndighet vars

verksamhetsområde omfattar Västra Götalands län.

Fr.o.m. den 1 januari 1999 bildas för Norrbottens och

Västerbottens län en myndighet med Luleå som

sätesort, för Västernorrlands och Jämtlands län en

myndighet med Östersund som sätesort, för Gävleborgs

och Dalarnas län en myndighet med Gävle som sätesort,

för Värmlands och Örebro län en myndighet med

Örebro som sätesort, för Uppsala, Södermanlands och

Västmanlands län en myndighet med Västerås som

sätesort, för Stockholms och Gotlands län en myndighet

med Stockholm som sätesort, för Östergötlands och

Jönköpings län en myndighet med Linköping som

sätesort, för Västra Götalands län samt Kungsbacka,

Varbergs och Falkenbergs kommuner en myndighet

med Göteborg som sätesort, för Kronobergs, Kalmar

och Blekinge län en myndighet med Växjö som sätesort

och för Skåne län samt Laholms, Halmstads och Hylte

kommuner en myndighet med Malmö som sätesort.

RSV har beräknat att omorganisationen ger

besparingar inom ledning och administration

motsvarande ca 100 årsarbetskrafter. I den operativa

verksamheten som helhet, där lönerna genomsnittligt är

lägre, motsvarar detta ca 150 årsarbetskrafter. Den ger

därmed ett inte oväsentligt bidrag när det gäller att klara

av beslutade besparingar utan att den operativa

verksamheten tar skada.

Skattebrottsenheter

Regeringen beslutar i dag en lagrådsremiss om

skattemyndigheternas medverkan i

skattebrottsutredningar. Verksamheten skall bedrivas i

särskilda skattebrottsenheter. I den proposition som

regeringen längre fram kommer att överlämna i denna

fråga redovisas förutom författningsförslag m.m. även

de resursmässiga konsekvenserna av förslaget. Det bör

dock redan nu påpekas att de resursramar som avses

gälla för skatteförvaltningen under de närmaste åren inte

medger att skattebrottsenheterna inrättas såvida man inte

på något sätt frigör resurser utan att inkräkta på

utrymmet för övrig operativ verksamhet. Genom den

ovan föreslagna indelningen i regioner skapas enligt

regeringens bedömning det resursmässiga utrymme som

krävs för detta ändamål.

Lokalisering av viss verksamhet till Söderhamn

Regeringen uppdrar genom ett beslut i dag åt RSV att

inom ramen för en omstrukturering av

telefoniverksamheten lokalisera en s.k. telefonistkonsol

med vissa kringfunktioner till Söderhamn. Åtgärden

bedöms ge ett tillskott på ca 25 arbetstillfällen i

Söderhamn.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV:s revisionsberättelse avseende skatteförvaltningen

och exekutionsväsendet innehåller inte någon

invändning. Vid granskningen av delårsrapporten för

perioden 1 januari 30 juni 1997 har inte framkommit

något som tyder på att rapporten inte uppfyller kraven

på att ge en rättvisande bild av verksamhetskostnader

och intäkter och av den ekono-miska ställningen.

I övrigt gäller att RRV i sin årliga rapport bl.a.

föreslår regeringen att beräknade inkomster av

uppbördsverksamheten inarbetas i regleringsbrevet för

skatteförvaltningen till grund för RSV:s analys och

styrning. Vidare vill RRV uppmärksamma regeringen

på riskerna för att punktskattekontrollen inte svarar mot

de växande kontrollbehoven framför allt sedan EU-

inträdet och de svåra avvägningar som skattekontrollen

inrymmer och de samband som finns mellan å ena sidan

resurstilldelning och å andra sidan omfattning,

inriktning och prioriteringar i kontrollen.

Regeringen har full förståelse för intentionerna

bakom förslaget att ta in beloppsuppgifterna från

inkomstberäkningen i regleringsbrevet. Utan tvivel är

dessa uppgifter viktiga som utgångspunkt för

analysverksamheten. Utfallet av uppbörden påverkas

emellertid av ett så stort antal andra faktorer än

skatteförvaltningens arbete att kopplingen till

regleringsbrevet som styrdokument inte framstår som

särskilt stark. Möjligheten att använda uppgifterna i

analyssammanhang påverkas inte heller av om de finns

intagna i regleringsbrevet eller inte. Regeringen avser

mot den bakgrunden inte att följa detta RRV-förslag.

I sammanhanget bör nämnas att RSV i anslutning till

delårsrapporten för första halvåret 1997 har begärt

dispens från kravet i 14 § förordningen (1996:882) om

myndigheters årsredovisning m.m. vad gäller prognoser

för uppbörd. Arbetet med prognoser för

skatteuppbörden kräver medverkan av flera aktörer, till

vilka RSV hör. Huvudansvaret ligger dock på

Finansdepartementet och RSV:s roll i arbetet bör vara

en annan än att på egen hand redovisa prognoser.

Regeringen avser mot den bakgrunden att bifalla RSV:s

begäran.

Regeringen delar uppfattningen att det finns

anledning att uppmärksamma punktskattekontrollen och

skattekontrollen i allmänhet på det sätt som RRV anfört.

Som framgått i det föregående pågår nu

utredningsarbete respektive fortsatt beredning av

utredningsförslag i flera frågor inom detta område.

Regeringen räknar därför med att återkomma till

riksdagen längre fram och ser inte något skäl att nu ta

initiativ till ytterligare åtgärder med anledning av

RRV:s synpunkter.

A 1 Riksskatteverket

1995/96

Utgift

547 150

1

Anslag

s-

sparan

de

179 878

Därav

1996

Utgift

325 200

1997

Anslag

354 505

Utgifts

-

progno

s

340 000

1998

Förslag

356 304

1999

Beräkna

t

365 802

2000

Beräkna

t

375 416

1. Beloppen anges i tusental kronor.

Under anslaget anvisas medel också för RSV:s

arbetsuppgifter som central myndighet inom

exekutionsväsendet (jfr utgiftsområde 4 Rättsväsendet,

verksamhetsområde Kronofogdemyndigheterna).

A 2 Skattemyndigheterna

1995/96

Utgift

6 427

862

1

Anslag

s-

sparan

de

554 649

Därav

1996

Utgift

4 466

083

1997

Anslag

4 328

345

Utgifts

-

progno

s

4 567

000

1998

Förslag

4 269

581

1999

Beräkna

t

4 391

622

2000

Beräkna

t

4 447

542

1. Beloppen anges i tusental kronor.

Inom RSV har det under budgetåren 1993/94 och

1994/95 byggts upp ett avsevärt anslagssparande. Under

budgetåret 1995/96 minskade anslagssparandet, bl.a.

som ett resultat av att regeringen beslutade om

bortföring av vissa medel från anslaget som en

besparing. Regeringen har därefter under våren 1997

beslutat om ytterligare bortföring av medel.

Sammanlagt har i enlighet med regeringens beslut

137 250 000 kronor förts bort från anslaget.

Även inom skattemyndigheterna har det byggts upp

ett avsevärt anslagssparande. Uppbyggnaden har fortsatt

under budgetåret 1995/96. Även i fråga om

skattemyndigheterna har regeringen vid flera tillfällen

beslutat om bortföring av medel från anslaget som en

besparing. Sammanlagt har i enlighet med regeringens

beslut 51 500 000 kronor förts bort från anslaget.

Regeringens överväganden

Förbrukningen av anslagsmedel inom

skatteförvaltningen har visat sig vara svår att förutsäga.

De både i absoluta tal och i förhållande till respektive

anslagsbelopp avsevärda överskotten har flera

förklaringar. En viktig förklaring är svårigheten att på

förhand med någon större precision ange i vilken takt

medel som har avsatts för investeringar i utrustning och

systemutveckling m.m. på IT-området kommer att

förbrukas. En annan förklaring är fördröjningar i

rekryteringen av nya medarbetare. En avsevärd del av

överskottet på anslaget till skattemyndigheterna utgörs

också av medel som avsatts för pensionsersättningar i

samband med avveckling av personal. Som framgått av

redovisningen av personalpolitiska konsekvenser (se

volym 1) pågår inom skatteförvaltningen en omställning

som innebär att s.k. baspersonal i stor omfattning måste

lämna verksamheten, samtidigt som rekrytering sker av

revisorer och viss annan högutbildad personal.

Den av RSV senast redovisade prognosen över

medelsförbrukningen tyder på att anslagssparandet såvitt

gäller skattemyndigheterna kommer att avvecklas helt

och anslagskrediten tas i anspråk i mindre utsträckning

under år 1999 och något mera under år 2000, medan

det inom Riksskatteverket fortfarande kommer att finnas

visst men kraftigt minskat anslagssparande vid utgången

av år 2000.

Enligt regeringens mening finns det behov av att

vidareutveckla den allmänt tillgängliga statistiken på

skatteområdet. Detta kan ske bäst om ansvaret för

framtagning av en skattestatistisk årsbok, som för

närvarande åvilar SCB, förs över till RSV. För detta

ändamål har anslaget till RSV tillförts 1,3 miljoner

kronor.

Mot bakgrund av det som sagts i det föregående

finner regeringen i övrigt inte anledning att nu göra

någon ändrad bedömning vad gäller resursbehovet

under perioden t.o.m. år 2000.

4.2 Tullverket

Omfattning/ändamål

Tullverket består av Generaltullstyrelsen samt tolv

regionala myndigheter vilka har ansvaret för

tullverksamheten inom respektive region.

Generaltullstyrelsen är chefsmyndighet och svarar

därmed för ledning av Tullverkets verksamhet.

Som en följd av inträdet i den Europeiska unionen

och den därmed sammanhängande minskningen av

arbetsvolymerna reducerades anslaget med sammanlagt

288 miljoner kronor under budgetåren 1995/96 och

1997. Effekterna för kontrollverksamheten och

tullverksamheten i övrigt av detta är nu föremål för en

utvärdering i enlighet med Skatteutskottets betänkande

1994/95:SkU23. Utvärderingen beräknas vara avslutad

under hösten 1997.

Tullverkets anslag för budgetåret 1995/96 var 1 617

380 000 kronor. Balanserat anslagssparande var 126

413 000 kronor. Utgifterna uppgick till 1 634 732 000

kronor vilket innebär att anslagssparandet inför

budgetåret 1997 var 109 061 000 kronor. Tullverket har

således utnyttjat cirka 17 miljoner kronor av

anslagssparandet under budgetåret 1995/96. För

innevarande budgetår visar prognosen grundad på

utfallet för de första sex månaderna att verket kommer

att förbruka 1 090 632 000 kronor vilket medför att

ytterligare cirka 59 miljoner kronor av anslagssparandet

kommer att tas i anspråk. Detta är helt enligt

Tullverkets planer och beror bl.a. på genomförandet av

den IT-plan verket beslutat om. Av denna anledning

beräknas även resterande del av anslagssparandet att

förbrukas de närmaste åren.

A 3 Tullverket

1995/96

Utgift

1 634

732

1

Anslag

s-

sparan

de

109 061

Därav

1996

Utgift

1 080

632

1997

Anslag

1 031

858

Utgifts

-

progno

s

1 090

632

1998

Förslag

1 036

369

1999

Beräkna

t

1 069

886

2000

Beräkna

t

1 098

658

1. Beloppen anges i tusental kronor.

Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall

och ekonomiskt utfall

 Antalet narkotikabeslag har ökat och överstiger nu

nivån från tiden före EU-medlemskapet. Beslagen

av sprit och andra alkoholdrycker har ökat kraftigt

de senaste åren. För övrigt är det svårt att avgöra

om Tullverkets resultat är tillfredsställande eller ej

eftersom de flesta resultaten som Tullverket uppnått

och som redovisas i årsredovisningen saknar

analyser och kommentarer. Verket arbetar för att

lösa dessa problem dels med den nya indelningen i

verksamhetsgrenar, dels med det nya

tidredovisningssystemet LIST som tagits i bruk

under 1997.

 Anslagssparandet har minskat.

Mål för Tullverket

 Att effektivt fastställa och uppbära tullar,

mervärdesskatt och andra skatter samt avgifter så att

en riktig uppbörd kan säkerställas.

 Att övervaka och kontrollera trafiken till och från

utlandet så att bestämmelser om in- och utförsel av

varor efterlevs.

 Att samla in och bearbeta uppgifter för

utrikeshandelsstatistiken så att ett underlag av god

kvalitet kan inges.

 Att vid fullgörande av sina uppgifter verka för att

kostnaderna för tullprocedurer minimeras både för

näringsliv, allmänhet och inom Tullverket samt

tillhandahålla en god service så att den legitima

handeln med tredje land underlättas i största möjliga

utsträckning och att det legitima varuflödet inom EU

inte hindras.

Prioriteringar för 1998

Regeringen lägger stor vikt vid det fortsatta arbetet med

förenklingar av regler och procedurer i tullhanteringen.

Ett viktigt verktyg för detta är datoriseringen. Det är

även viktigt med ett fortsatt arbete för att öka kvaliteten

i alla delar av verkets verksamhet. Ett led i detta är att

förbättra informationen till näringslivet samt att utveckla

nya arbetsmetoder för en effektiv och rationell

tullhantering. Eftersom Tullverket är en viktig aktör i

den svenska handeln med utlandet bidrar dessa åtgärder

till att stärka de svenska företagens konkurrenskraft. En

effektivare tullhantering kommer dessutom att frigöra

resurser att användas inom andra viktiga områden

såsom Tullverkets kontrollverksamhet.

Resultatbedömning

I regleringsbrevet inför budgetåret 1995/96 gav

regeringen Tullverket i uppdrag att lämna förslag på ny

indelning av sin verksamhet samt nya verksamhetsmål

och resultatmått att ligga till grund för

resultatredovisningen i årsredovisningen. Uppdraget

redovisades till regeringen och verksamheten föreslogs

indelad i fyra grenar varav tre direkt härledda ur

Tullverkets övergripande mål. På så sätt skulle det ges

bättre möjligheter att följa upp resultatet i förhållande

till dessa mål. Även förslag på nya resultatmått

redovisades med de nya verksamhetsgrenarna som

grund. Den nya verksamhetsindelningen gäller från och

med 1997. Under budgetåret 1995/96 har Tullverkets

verksamhet liksom tidigare varit indelad i sex

verksamhetsgrenar.

Tullverket har fyra mål för verksamheten. Det fjärde

målet infördes från och med budgetåret 1997 för att

understryka service- och effektivitetsdimensionen i

Tullverkets arbete. Verket är en viktig aktör i Sveriges

handel med utlandet och därför betonas vikten av en

effektiv och serviceinriktad tullhantering med detta mål.

Regeringen har i regleringsbrevet för budgetåret

1997 angivit ett antal verksamhetsmål direkt kopplade

till Tullverkets övergripande mål. Dessa

verksamhetsmål bör göra det lättare att följa upp

verksamheten på ett effektivare sätt än tidigare och att

mer utförligt analysera resultatet. Tyngdpunkten för

verksamhetsmålen är inom områdena uppbörd och

kontroll.

Som särskilt angelägna uppgifter i övrigt har

regeringen angivit att verka för en ökad användning och

fortsatt utveckling av informationsteknik inom

tullverksamheten så att effektiv programvara och

modern teknik enligt internationell standard kan

användas för att vidareutveckla funktionen med elektro-

niskt uppgiftslämnande (EDI) mot företag, myndigheter

samt olika samarbetsprojekt inom EU. I sammanhanget

viktiga uppgifter är datorisering av tullräkningar,

elektronisk utlämningssedel m.m.

Regeringen har i regleringsbrevet vidare angivit som

angelägna uppgifter att med en utvecklad användning av

informationsteknik åstadkomma en fortsatt

effektivisering av de interna arbetsprocesserna, att verka

för att en enhetlig tolkning av gällande lagar och övriga

bestämmelser görs av samtliga tullmyndigheter, att

verka för att systemen för transitering av varor får en

hög tillförlitlighet samt att på lämpligt sätt biträda

Finansdepartementet och Utrikesdepartementet med

analys av frågor inom respektive område som behandlas

vid möten inom EU:s organ och lämna förslag till

svenska ståndpunkter.

Regeringens bedömning

Regeringen gör bedömningen liksom

Riksrevisionsverket (RRV) att Tullverkets

årsredovisning för budgetåret 1995/96 i allt väsentligt är

rättvisande. Emellertid saknar årsredovisningen detta

år liksom tidigare utförliga analyser av de resultat

Tullverket uppnått inom olika verksamheter. Även

regionernas resultat saknar analyser och kommentarer,

vilka om de funnits avsevärt hade ökat

årsredovisningens informationsvärde. Indelningen av

verksamheten i de sex grenarna gör även

resultatredovisningen fragmenterad och svåröverskådlig.

Detta sammantaget gör att det för vissa av de uppsatta

målen inte är möjligt att avgöra om Tullverkets resultat

är godtagbart eller ej.

Detta är otillfredsställande men regeringen

konstaterar att Tullverket arbetar för att lösa dessa

problem dels med den nya indelningen i

verksamhetsgrenar, dels med det nya

tidredovisningssystemet LIST som verket börjat

använda under 1997.

Vid bedömningen av Tullverkets resultatredovisning

bör man ta i beaktande den omfattande förändring av

verksamheten som under budgetåret skett genom

Sveriges inträde i Europeiska unionen och den därav

följande omorganisationen av Tullverket. Vad gäller

redovisningen av regionernas resultat avser regeringen

att i kommande regleringsbrev ytterligare förtydliga

kraven avseende dessa.

Även beträffande narkotikakontrollen vill regeringen

återigen peka på behovet av fördjupad analys av

resultatet. I regleringsbrevet för 1997 är kraven för

redovisning av beslagsstatistiken preciserade vilket

bl.a. innebär en redovisning med beaktande av beslag

gjorda av polisen i syfte att få en mer heltäckande

redovisning. I framtiden avser regeringen att i ett ännu

bredare perspektiv analysera narkotikasituationen. Med

denna analys som bakgrund torde förutsättningarna för

Tullverkets resultatredovisning avseende

narkotikabeslag avsevärt förbättras. Beslagen av

narkotika kan då ses i ljuset av narkotikasi-tuationen

som helhet. Narkotikakontrollen skall enligt

regleringsbrevet ges högsta prioritet inom tullkontrollen

och regeringen konstaterar att antalet beslag har ökat

och nu överstiger nivån från tiden före EU-

medlemskapet.

Regeringen konstaterar även att beslagen av sprit och

andra alkoholdrycker ökat kraftigt de senaste åren. I

regleringsbrevet för 1997 har angetts att även detta

arbete skall ges hög prioritet och regeringen anser att

ansträngningarna skall fortsätta beträffande bekämpning

av denna typ av smuggling.

Regeringens bedömning med anledning av

revisionens iakttagelser

RRV har i sin revisionsberättelse inte lämnat någon

invändning. Regeringen och RRV gör avseende

resultatredovisningen likartade bedömningar. I ett mer

specifikt fall rörande redovisningen av tullintäkterna

menar RRV att Tullverket inte i tillräcklig grad

redovisar varför dessa blev lägre än beräknat. RRV

pekar även på att det är svårt att följa sambanden mellan

övergripande mål, verksamhetsmål, prestationer,

kvalitet och resultat.

Trots detta skall sägas bedömer RRV Tullverkets

resultatredovisning för 1995/96 i allt väsentligt vara

rättvisande. Det RRV efterlyser i framtiden är att

måluppfyllelse och analys av resultat redovisas på ett

mer utförligt sätt samt att kvaliteten i slutprestationerna

analyseras i större utsträckning.

Regeringen instämmer i enlighet med ovan i RRV:s

synpunkter och har erfarit att Generaltullstyrelsen i

framtiden kommer att förbättra redovisningen. Från och

med 1997 finns goda förutsättningar att ge en mer

heltäckande och analyserande redovisning. Detta har

även Generaltullstyrelsen påpekat i sitt svar till RRV

med anledning av revisionen. När det gäller

redovisningen av varför tullintäkterna blev lägre än

förväntat menar Generaltullstyrelsen att beräkningen

gjordes då förändringar skedde såväl i tulltaxa som av

tullsatser vilket var svårt att förutse effekterna av. Det

var även svårt att bedöma vilka förändringar i

handelsmönstret EU-medlemskapet skulle medföra.

Regeringens överväganden

Förenklingar

I och med medlemskapet i den Europeiska unionen

deltar Sverige i en tullunion med en gemensam yttre

gräns och med ett gemensamt regelverk. Fullbordandet

av den inre marknaden och den snabba utvecklingen av

gemenskapens handelsutbyte med den övriga världen

gör det nödvändigt med smidiga tull-procedurer och

enkla regler. Inte minst är detta viktigt eftersom stora

delar av näringslivet har snabba och säkra leveranser

och välutvecklad logistik som ett viktigt

konkurrensmedel i sin internationella verksamhet.

Tullverket är därför en viktig aktör i den svenska

handeln med utlandet och ett viktigt initiativ togs vid ett

möte för de femton medlemsstaternas generaldirektörer

i Stockholm i maj 1996. Där antogs på svenskt initiativ

den s.k. Stockholmsdeklarationen som innebär att

tullmyndigheterna i respektive medlemsland

tillsammans skall arbeta för förenklingar av regler och

procedurer för att främja handelsutbytet och bidra till

ökad tillväxt. Stockholmsdeklarationen har även fått

politiskt stöd genom ett beslut av EU:s ministerråd.

Därefter har en samlad åtgärdsplan för förenkling av

tullagstiftningen antagits av Tullpolicykommittén vilken

består av generaldirektörerna för tullverken inom EU:s

medlemsstater. Regeringen anser det angeläget att från

svenskt håll verka för att intentionerna i

Stockholmsdeklarationen fullföljs i det fortsatta arbetet

inom EU.

Generaltullstyrelsen har tillsammans med

Kommerskollegium och Jordbruksverket även börjat ett

arbete för förenklingar av tull-, handels- och

jordbrukspolitik inom Sverige det s.k.

Alfredprojektet. I detta arbete drivs projekt om

förenklingar av regelkomplexen inom respektive

myndighetsområde.

Resultatet av arbetet skall enligt regleringsbrevet

avrapporteras vid två tillfällen under 1997. Den första

rapporten innehåller en genomgång av de områden som

hittills behandlats och vad som uppnåtts inom dessa.

Regeringen anser det angeläget att detta arbete fortsätter

och vill betona vikten av att samråd sker med berörda

näringslivsorganisationer även i det fortsatta arbetet.

Sammanfattningsvis krävs således insatser både för

att ändra EU:s regelverk och för att ändra det svenska.

Tull 2000

Inom EU har medlemsstaterna enats om ett program

Tull 2000 för utveckling av tullverksamheten inom

unionen. En förutsättning för att den inre marknaden

skall fungera på avsett sätt är att det finns väl

fungerande tullmyndigheter i EU:s medlemsstater.

Tullprocedurer och kontroller måste fungera med

beaktande av utrikeshandelns krav på snabbhet och

smidighet men samtidigt garantera ett likvärdigt skydd

för unionens medborgare och företag. Procedurer och

kontroller skall bidra till att skydda gemenskapens och

medlemsstaternas ekonomiska intressen samt garantera

enhetlighet och konkurrens-neutralitet.

För att säkerställa detta innehåller programmet

strategiska riktlinjer för tullverksamheten fram till och

med år 2000. Sammanfattningsvis kan sägas att syftet är

att dessa skall leda till att tullverken inom EU skall

fungera som om de vore ett enda tullverk.

Tullmyndigheterna inom EU kommer således i allt

högre utsträckning att arbeta efter gemensamma

riktlinjer som medlemsstaterna enas om.

Bedrägerier

Inom EU har under senare år transitering av framförallt

känsligt gods dvs. högbeskattade varor som cigaretter,

alkohol och vissa jordbruksprodukter varit föremål för

omfattande bedrägerier med allvarliga konsekvenser för

gemenskapens och medlemsstaternas intäkter och för

konkurrensförhållandena på den inre marknaden.

En allmän uppfattning är att transitering av varor är

en förutsättning för den inre marknadens funktion och

därmed för den europeiska ekonomin som helhet. Inom

EU pågår därför ett intensivt arbete för att göra

transiteringssystemet säkrare utan att samtidigt begränsa

varors rörlighet över gränserna.

En viktig del i reformarbetet är att datorisera

transiteringsförfarandet. Därutöver har EU-

kommission-en i en handlingsplan föreslagit en rad

åtgärder bl.a. för att säkerställa att operatörer och

tulladministrationer följer de regler som finns redan i

dag samt för att åstadkomma ett flexiblare

transiteringssystem där nivån på kontroller och

säkerheter anpassas efter operatörernas tillförlitlighet

och de risker som hänger samman med förfarandet.

Reformeringen av transiteringssystemet ställer

naturligtvis en del krav på insatser även på nationell

nivå. Regeringen anser det viktigt att i det fortsatta

arbetet inom EU verka för att förändringarna inte skall

behöva medföra några ytterligare administrativa bördor

vare sig för företagen eller tullmyndigheterna.

Problemen med bedrägerier med alkohol och tobak

är så stora att de påverkar medlemsländernas

ekonomiska situation. Bedrägerierna utgör även ett hot

mot den inre marknadens funktionssätt samt mot

ambitionerna att av hälsoskäl minska konsumtionen av

tobak och alkohol.

Mot denna bakgrund har det inom EU inrättats en

arbetsgrupp med deltagande av samtliga medlemsländer

som syftar till att analysera svagheter i de nuvarande

systemen och kontrollordningarna samt att identifiera

möjliga förbättringar av dessa system. Förslagen skall

utformas med beaktande av tull-, punktskatte- och

mervärdesskatteområdena. Arbetsgruppen skall

avlämna en rapport under våren 1998.

I sammanhanget kan nämnas att satsningar på

bedrägeribekämpning och kontroll på lång sikt är en

lönsam investering. Enligt uppgift från

Generaltullstyrelsen beräknas medel som satsas inom

exempelvis området revision generera en ytterligare

uppbörd motsvarande flera gånger den nedlagda

kostnaden.

Kvalitetsarbete

Mot bakgrund av vad som sagts ovan om Tullverkets

betydelse för den svenska handeln med utlandet och för

näringslivets konkurrenskraft är det även väsentligt att

Tullverket arbetar med att förbättra kvaliteten i sin

verksamhet.

Regeringen har erfarit att en av Tullverket

genomförd kvalitetsundersökning avseende

tulldeklarationer efter hemtagning 1996 visar att andelen

felaktiga deklarationer uppgår till cirka 50 procent.

Huvuddelen av felen torde vara oavsiktliga och utan

betydelse för själva uppbörden men måste likväl

åtgärdas. Att rätta felaktiga deklarationer medför ett

merarbete för såväl Tullverket som för importföretagen

samtidigt som bl.a. underlaget för uppbörd och

utrikeshandelsstatistik blir felaktigt.

Enligt regeringens uppfattning är detta delvis ett

informationsproblem. Tullverket bör därför öka sina

ansträngningar att få företagen att lämna rätt uppgifter

från början.

Detta är även någonting som Tullverket självt

uppmärksammat i sin pågående utredning Info -97 där

verket bl.a. undersökt behovet hos näringslivet av

information från Tullverket samt hur pass väl Tullverket

lyckas tillgodose detta. De fördelar som kan uppnås

genom ett målmedvetet kvalitetsarbete i denna riktning

är flera. Dels sparas naturligtvis resurser hos såväl

Tullverket som företagen, dels bör arbetet ge en bättre

säkerhet i hanteringen genom att andelen fel i

tulldeklarationerna minskar. Detta ger bättre

förutsättningar för en effektiv och säker uppbörd. Det är

också företagens ansvar att lämna korrekta uppgifter till

Tullverket något som dessutom ligger i företagens eget

intresse. Genom att företagen kvalitetssäkrar det

material som de lämnar ifrån sig till Tullverket uppnås

således förutsättningar för en riktig klarering och

debitering.

Regeringen anser det viktigt att Tullverket arbetar

aktivt med att informera företagen vilket i förlängningen

bör ge det svenska näringslivet stärkt konkurrenskraft.

Tullverket har också en viktig uppgift i att på olika sätt

öka företagens kunskaper om det omfattande regelverk

som gäller vid import och export bl.a. för att de

möjligheter till förenklingar som föreligger skall tas till

vara.

Ett sådant aktivt stöd till näringslivet från Tullverkets

sida ligger i linje med det nya målet som betonar

servicedimensionen i Tullverkets verksamhet och

Tullverket som en viktig aktör i den svenska

utrikeshandeln. En aktiv information, god service och

effektiv kontroll samverkar för höjd kvalitet på

avlämnade uppgifter samtidigt som

utrikeshandelsföretagens konkurrenskraft stärks. En god

service till företagen och en effektiv klarering frigör

således resurser inom tullverksamheten som kan

användas för exempelvis förbättrad kontroll. En god

service blir därigenom en förutsättning för en god

kontroll.

I samband med detta kan nämnas det projekt som

bedrivs inom Tullverket under namnet RISK-projektet,

vilket är ett sätt att i klareringsarbetet fördela

tulldeklarationer i olika prioritetsgrupper med hjälp av

riskanalysmetoder. Enklare ärenden med låg risk kan

då projektet är genomfört - hanteras rutinmässigt

varvid resurser frigörs för de mer krävande

högprioriterade ärendena vilket ger ett bättre utnyttjande

av tulltjänstemännens kompetens och snabbare klarering

för den legitima handeln.

Detta är ett steg i rätt riktning och regeringen anser

det angeläget att Tullverket fortsätter sina

ansträngningar att förbättra kvaliteten i olika delar av

sin verksamhet. Det ökade handelsutbytet med

omvärlden gör det nödvändigt med högre effektivitet

inom tullverksamheten genom rationell och smidig

klarering samt effektiv kontroll.

Datorisering

I regleringsbrevet för 1997 gav regeringen Tullverket i

uppdrag att inkomma med ett antal rapporter om

verkets fortsatta datorisering, kostnader för drift och

investeringar, hur insatta resurser bidrar till att

effektivisera verksamheten samt nya möjligheter att

utveckla tulldatasystemet (TDS) så att ytterligare

effektivitetsvinster kan uppnås såväl inom Tullverket

som inom anslutna företag.

Sverige ligger jämfört med många andra EU-länder

långt fram inom datoriseringen av tullverksamheten.

Arbetet med ytterligare förenklingar av regelverk,

smidigare tullprocedurer och automatiserade rutiner för

en rationellare och effektivare hantering tydliggör

behovet av en fortsatt IT-utveckling. Detta accentueras

av att näringslivet kräver snabb handläggning av

klareringsärenden, ökande krav på ett snabbt utbyte av

information med EU:s institutioner, ökande

interaktivitet mellan myndigheter i Sverige samt en

ökad intern efterfrågan av olika datatjänster inom

Tullverket.

I sina rapporter redogör Tullverket för den fortsatta

IT-utvecklingen, vilka effekter detta får på

sakverksamheten, utvecklingspotential, problem och

möjligheter som utvecklingen medför samt vad detta

kräver för resurser. Verket anger att genomförandet av

RISK-projektet kommer att ta stora resurser i anspråk

under 1997 och 1998. Även en fortsatt anpassning av

tulldatasystemet till EU:s system kommer att ske liksom

vidareutveckling av vissa EDI-funktioner (elektroniskt

utbyte av information). Tullverket står inför fler större

utvecklingsuppgifter inom dataområdet den närmaste

framtiden. Exempel på detta är utöver det tidigare

nämnda RISK-projektet åtgärder för att hantera de

förändringar som krävs i datasystemen inför

sekelskiftet, datoriseringen av det gemensamma

transiteringsförfarandet samt förberedelser för ett

eventuellt införande av den gemensamma valutan euro.

Tullverket anger att prioriteringen beträffande EDI-

funktionerna innebär att i första hand förbätta prestanda

för redan befintliga funktioner och i andra hand att

införa nya funktioner. Regeringen vill i sammanhanget

peka på vikten av att näringslivet erbjuds de möjligheter

som finns att rationellt och effektivt få tillgång till såväl

EDI-funktioner med hög prestanda som nya funktioner.

Regeringen förutsätter i detta sammanhang att

Tullverket gör de nödvändiga prioriteringarna så att de

anslutna företagen kan erbjudas exempelvis papperslös

debitering (elektroniska tullräkningar). Tullverket

påpekar i sina rapporter att denna funktion tillsammans

med vissa andra EDI-funktioner kommer att

avgiftsbeläggas.

Tullverkets rapporter har remitterats till Sveriges

Industriförbund, Transportindustriförbundet samt

Grossistförbundet Svensk Handel. Sammanfattningsvis

är man positiv till att Generaltullstyrelsen inlett en

dialog med näringslivet om datoriseringsfrågorna men

anför samtidigt en rad kritiska synpunkter bl.a. på att

Tullverket planerar avgiftsbelägga grundläggande EDI-

funktioner samt att flera av de i klareringsprocedurerna

ingående momenten inte datoriserats och därför inte

inneburit någon nämnvärd rationalisering. Man berör

även EU:s tulltaxa och menar att företagen alltsedan

medlemskapet i EU haft betydande problem att få

uppdaterad information om införselavgifter. Den

pappersbaserade tulltaxan är ofta inaktuell när den når

företagen. Remissinstanserna efterlyser därför tillgång

till en aktuell tulltaxa.

Regeringen anser att det är ett nationellt intresse att

underlätta övergången till och utnyttjandet av modern

informationsteknologi. Att ta betalt för tjänster som

tillhör verkets grundläggande uppgifter och som

dessutom bidrar till en rationalisering av verksamheten

inom Tullverket är därför inte lämpligt. En övergång till

en teknik från en annan kan inte heller vara skäl till att

avgiftsbelägga tjänster.

Mot bakgrund av detta är det väsentligt att Tullverket

skyndsamt utvecklar tulldatasystemet så att det omfattar

alla manuella pappersrutiner. Först när detta är

genomfört kan hela effektiviseringspotentialen av en

datoriserad tullhantering tas till vara.

Verket behandlar även i sina rapporter EU:s tulltaxa

 TARIC. För att underlätta för företagen i detta

hänseende är det viktigt att Tullverket även

tillhandahåller aktuell information om tulltaxa och att

informationen är direkt åtkomlig för företagen via

datasystem. Även denna information bör tillhanda-hållas

utan kostnad för företagen.

I sammanhanget bör också nämnas att den pågående

utvärderingen av Tullverkets dimensionering och

organisation som nämndes inledningsvis också kommer

att beakta IT-utvecklingens betydelse för Tullverkets

verksamhet. Tullverket har tidigare även gjort en

omfattande utredning inom IT-området som resulterat i

en IT-plan för verksamheten. Enligt denna skall verket

genomföra en modernisering av den tekniska

plattformen i enlighet med internationell standard. Detta

är således en stor satsning som görs bl.a. för att

ytterligare vidareutveckla systemen inför anpassningen

till de system och rutiner som gäller och kommer att

gälla inom EU.

Tullverkets resurser

Många av de frågor som behandlats här har

resursmässiga kopplingar. Som nämndes tidigare drogs

anslaget ned med sammanlagt 288 miljoner kronor

under budgetåren 1995/96 och 1997. Anledningen var

de minskade arbetsvolymer som Tullverket ställdes

inför i och med EU-inträdet.

Frågan om Tullverkets dimensionering och

organisation är för närvarande tillsammans med

frågan om omorganisationens effekter på

kontrollverksamheten och tullverksamheten i övrigt

föremål för en utvärdering i enlighet med

skatteutskottets betänkande 1994/95:SkU23.

Utvärderingen skall således bl.a. behandla om

Tullverket dimensionerades rätt sett i ljuset av

medlemskapet i EU. Mot bakgrund av detta ser

regeringen ingen anledning att föregå resultatet av

utvärderingen. I Tullverkets anslag har dock även

beräknats medel för att kunna sända en tulltjänsteman

till EU:s organ för bekämpande av bedrägerier

UCLAF. Regeringen anser detta vara av värde bl.a. för

bekämpande av alkoholsmuggling och de tilltagande

bedrägerierna med transporter av andra högbeskattade

varor som omnämnts ovan.

Riksdagens revisorer har genomfört en granskning

av Tullverkets omorganisation och många av de frågor

som berörs i den rapport som revisorerna överlämnat

till regeringen kommer att belysas i nämnda

utvärdering.

Tullverket har sedan lång tid sammanställt

primäruppgifter för den svenska

utrikeshandelsstatistiken med hjälp av de dokument som

upprättas vid klareringen av gods. När det gäller

handeln med länder inom EU används inte detta

förfarande eftersom ingen klarering sker och inga

tullhandlingar upprättas. I stället gör Tullverket en

särskild statistikinsamling som vidarebefordras till

Statistiska Centralbyrån (SCB), som i sin tur

vidarebefordrar dessa till EU:s statistikkontor, Eurostat.

I dagsläget innebär detta således ett merarbete för

Tullverket. Särskilda medel för insamlandet av statistik

avseende handeln med EU-länder har ej tillförts

Tullverket.

Regeringen har tidigare ansett att huvudansvaret för

Intrastat bör ligga på SCB, och att dagens

arbetsfördelning mellan Tullverket och SCB är tillfällig

i avvaktan på att ett nytt system för EU:s

internhandelsstatistik tidigare benämnt Intrastat II

skall tas i bruk. Regeringen har emellertid erfarit att

införandet av Intrastat II blivit försenat och att någon

tidplan för detta arbete inte finns. Även överväganden

om ett eventuellt gemensamt system för mervärdesskatt

inom EU är försenade.

Med anledning av detta samt mot bakgrund av att

SCB är ansvarig myndighet i Sverige för insamlandet av

statistik, förvaltar regelverket på området och handhar

kontakterna med Eurostat anser regeringen att ansvaret

för Intrastathanteringen skall övergå till SCB från och

med 1999.

Slutsatser

Tullverket är en viktig aktör i det svenska

handelsutbytet med utlandet och har därför en central

roll att spela i den fortsatta utvecklingen. Regeringen

anser det vara av stor vikt att Tullverket i sin

verksamhet fortsätter att arbeta med förenklingar av

regelverk och för smidiga men effektiva tullprocedurer.

Ett viktigt verktyg för detta är datoriseringen.

Tullverket måste även fortsätta sitt arbete att nå en

högre kvalitet i alla delar av sin verksamhet. Ett led i

detta är att förbättra informationen till näringslivet vad

gäller tullfrågor samt att utveckla nya arbetsmetoder för

att uppnå en effektiv och rationell tullhantering. Syftet

med detta är tvådelat. Dels att Tullverket är en viktig

aktör i den svenska handeln med utlandet och därmed

påverkar de svenska företagens konkurrenskraft, dels

kommer en effektiv tullhantering ett exempel på detta

är RISK-projektet att frigöra resurser att kunna

fördelas till andra viktiga delar såsom Tullverkets

kontrollverksamhet.

Regeringen anser det således av stor vikt att

Tullverket arbetar med information till näringslivet för

att få in nödvändiga uppgifter av rätt kvalitet, i rätt tid

vilket ger förutsättningar för en effektiv och säker

uppbörd. För kontrollverksamheten gäller dessutom att

Tullverket även här kontinuerligt måste arbeta med att

utveckla nya effektiva arbetsmetoder.

Regeringen har beräknat anslaget för år 1998 till

1 036 369 000 kronor. I beräkningen har hänsyn tagits

till en minskning av anslaget med 4 730 000 kronor

genom besparingen redovisad i 1996 års ekonomiska

vårproposition. Beräkningen inkluderar även en utifrån

denna nivå gjord ökning av anslaget med 400 000

kronor för att Tullverket skall kunna sända en

tjänsteman till EU:s organ för bekämpande av

bedrägerier UCLAF. Anslaget för 1999 har beräknats

till 1 069 886 000 kronor och för 2000 till 1 098 658

000 kronor. De mål för Tullverkets verksamhet som

gäller för 1997 skall även gälla 1998.

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 3

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 3

 4

 3

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 3

 5

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 3

 PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 3

 8

19

PROP. 1997/98:1 UTGIFTSOMRÅDE 3

 24