Regeringens proposition

1996/97:86

Nya regler om elberedskap

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 13 mars 1997

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anders[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Närings- och handelsdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås en elberedskapslag. Den syftar till att reglera

ansvaret för den planering och de åtgärder som behövs för att kunna tillgodose

elförsörjningen vid höjd beredskap. Huvudprincipen är att den som driver

elproduktion, elhandel och nätverksamhet eller i vissa fall äger anläggningar

för sådan verksamhet är skyldig att vidta åtgärder som beslutas med stöd av

lagen för att tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap. Beslut om åtgärder

kan avse såväl anläggningar som verksamhet. Beslutade åtgärder är med vissa

undantag ersättningsberättigande. Beredskapslagring av olja och kol för

elproduktion vid höjd beredskap blir också ersättningsberättigande. En

offentligrättsligt reglerad avgift, elberedskapsavgift, föreslås för att

finansiera kostnaderna för att ge ersättning för beredskapsåtgärder i

elföretagen och för kostnaderna för myndighetsutövningen enligt lagen. Avgiften

skall betalas av innehavare av nätkoncession enligt lagen (1902:71 s.1),

innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen). En

myndighet, elberedskapsmyndigheten, skall ha till uppgift att besluta om

föreskrifter om elberedskap, åläggande om beredskapsåtgärder vid enskilda

elföretag och elektriska anläggningar, ersättning för sådana åtgärder och att

utöva tillsyn av elberedskapslagens efterlevnad. Denna myndighetsfunktion skall

ligga på Affärsverket svenska kraftnät, som undantas från tillämpningen av

lagen. Genom förslaget kan Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar avvecklas.

 Elberedskapslagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1997. Lagen ersätter lagen

(1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

 Propositionen innehåller även ett förslag till en lag om ändring i lagen

(1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. Genom denna ändring vidgas

möjligheten att i särskilda fall medge att bränslelager för elproduktion i krig

tillfälligt får tas i anspråk även vid svåra påfrestningar på elförsörjningen i

fred.

 Slutligen föreslås följdändringar i annan lagstiftning.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 5

2 Lagtext.................................................... 6

 2.1 Förslag till elberedskapslag........................ 6

 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1),

 innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 10

 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet

 för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål.. 11

 2.4 Förslag till lag om ändring i vattenlagen (1983:291) 14

 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1049) om

 beredskapslagring av olja och kol................... 15

 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt

 försvar............................................. 16

3 Ärendet och dess beredning................................. 17

4 Elberedskapen på den reformerade elmarknaden............... 19

5 En ny lag om elberedskap................................... 24

6 Skyldighet att vidta beredskapsåtgärder.................... 27

7 Anmälningsskyldighet....................................... 30

8 Ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder............ 33

9 Ny myndighetsfunktion för tillsyn av elberedskapen, m.m.... 36

10 Tillsyn m.m................................................ 40

11 Finansiering av elberedskapen.............................. 42

12 Övriga lagstiftningsåtgärder............................... 46

 12.1 Beredskapslagring av bränslen för elproduktion .... 46

 12.2 Skyddsåtgärder för rörledningar..................... 47

13 Ikraftträdande............................................. 48

14 Författningskommentar...................................... 49

 14.1 Förslaget till elberedskapslag...................... 49

 14.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1),

 innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 60

 14.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:309) om

 behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål

 60

 14.4 Förslaget till lag om ändring i vattenlagen (1983:291) 60

 14.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1049) om

 beredskapslagring av olja och kol................... 60

 14.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt

 försvar............................................. 61

Bilaga 1 Sammanfattning av Elberedskapsutredningens

 delbetänkande Elberedskapen - Organisation,

 ansvarsfördelning och finansiering (SOU 1996:78)....

 62

Bialga 2 Sammanfattning av Elberedskapsutredningens

 slutbetänkande Elberedskapen - Författ-ningsfrågor

 (SOU 1996:149)......................................

 66

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser

 Elberedskapsutredningens slutbetänkande Elberedskapen

 - Författningsfrågor (SOU 1996:149) ................

 69

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag.........................

 70

Bilaga 5 Lagrådets yttrande..................................

 81

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 mars 1997..... 86

Rättsdatablad.................................................... 87

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till elberedskapslag,

2. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1),

innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar,

3. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1971:309) om

behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva viss mål,

4. antar regeringens förslag till lag om ändring i vattenlagen (1983:291),

5. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1984:1049) om

beredskapslagring av olja och kol,

6. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt

försvar.

2 Lagtext

2.1 Förslag till elberedskapslag

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om beredskap vid produktion och överföring

av el samt vid handel med el. Bestämmelserna reglerar ansvaret för den planering

och de övriga åtgärder som behövs för att tillgodose elförsörjningen i landet

vid höjd beredskap enligt lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap.

2 § Beredskapslagring av bränsle som används för elproduktion omfattas av lagen

endast i fråga om rätt till ersättning enligt 10 §. Särskilda bestämmelser

rörande beredskapslagring finns i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja

och kol.

 Bestämmelser om tillträdesbegränsning finns i lagen (1990:217) om skydd för

vissa samhällsviktiga anläggningar m.m. och i säkerhetsskyddslagen (1996:627).

 Bestämmelser om verkskydd finns i lagen (1994:1720) om civilt försvar.

Beredskapsåtgärder

3 § Med beredskapsåtgärder avses särskilda åtgärder som behövs för att

produktion och överföring av el samt handel med el skall kunna upprätthållas vid

höjd beredskap.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (elberedskapsmyndig-

heten) får meddela närmare föreskrifter om åtgärder som kan utgöra

beredskapsåtgärder.

Skyldighet att vidta beredskapsåtgärder

4 § Den som driver sådan verksamhet som anges i 1 § är skyldig att vidta de

beredskapsåtgärder som beslutas enligt denna lag. Om det kan anses lämpligt får

ett beslut om beredskapsåtgärder i stället riktas till ägaren eller

nyttjanderättshavaren till anläggningen eller fastigheten.Affärsverket svenska

kraftnät omfattas inte av lagen.

Beslut om beredskapsåtgärder

5 § Elberedskapsmyndigheten prövar om beredskapsåtgärder behöver vidtas och

fattar beslut om sådana. Beslutet får inte vara mer betungande än som

kan anses vara skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens

omfattning och betydelse. Vid utformningen av beslutet skall elberedskapsmyndig-

heten beakta de effekter en åtgärd kan få på beredskapen inför svåra

påfrestningar på samhället i fred.

 Ett beslut får inte innebära att vapen skall anskaffas.

Anmälningsskyldighet

6 § Innan en anläggning som är av väsentlig betydelse för elförsörjningen i

Sverige eller inom en ort eller ett område uppförs, byggs om eller på annat sätt

ändras skall anmälan göras till elberedskapsmyndigheten för prövning enligt 5 §.

Arbetet får inte påbörjas innan myndigheten fattat beslut i frågan.

 Anmälan skall göras av den som driver verksamheten. Om någon verksamhet inte

drivs, skall anmälan göras av ägaren eller i förekommande fall

nyttjanderättshavaren till anläggningen eller fastigheten.

7 § Den som driver sådan verksamhet som anges i 1 § och som är av väsentlig

betydelse för elförsörjningen i Sverige eller inom en ort eller ett område skall

anmäla till elberedskapsmyndigheten om verksamheten överlåts, läggs ner eller

ändras på annat sätt. Sådan anmälan behöver dock endast göras om

verksamhetsförändringen är av väsentlig betydelse för elförsörjningen. Anmälan

skall ske senast i samband med ändringen.

8 § Regeringen eller efter regeringens bemyndigande elberedskapsmyndigheten får

föreskriva

 1. vilken typ av anläggningar och verksamheter som enligt 6 och 7 §§ skall

anses vara av väsentlig betydelse för elförsörjningen, och

 2. vilka slag av verksamhetsförändringar som enligt 7 § skall anses vara av

väsentlig betydelse.

9 § Har ändring som anmälts enligt 6 § inte påbörjats inom två år från det

elberedskapsmyndigheten meddelade sitt beslut, skall en ny anmälan göras.

Ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder

10 § Om inte annat följer av andra stycket betalas ersättning för kostnader för

beredskapsåtgärder som vidtas efter beslut enligt 5 §.

 Ersättning betalas inte ut för

 1. merkostnader som avses i 11 §, eller

 2. kostnader för uppgiftslämnande och planering av egna uppgifter inom

totalförsvaret.

 Ersättning betalas även för kostnader för sådan beredskapslagring för

krigssituationer som ålagts innehavare av elproducerande anläggningar enligt

lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol.

 Ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder beslutas av elbered-

skapsmyndigheten. Ersättningen skall normalt betalas ut efter det att åtgärden

genomförts.

 Vid beräkning av ersättning enligt första och tredje styckena skall hänsyn tas

till om beredskapsåtgärderna är av värde även för verksamheten i fred.

11 § Om anmälningsskyldighet enligt 6 § inte fullgjorts kan elberedskapsmyn-

digheten besluta att rätt inte föreligger till ersättning för merkostnad som

uppstått på grund av att beredskapsåtgärden har måst utföras utan samband med

annan åtgärd.

Tillsyn

12 § Elberedskapsmyndigheten har tillsynen över att denna lag och föreskrifter

som meddelats med stöd av lagen följs.

13 § Elberedskapsmyndigheten har på begäran rätt att av den som kan åläggas att

utföra beredskapsåtgärder få de upplysningar och handlingar som behövs för

tillsynen samt för klarläggande av om beredskapsåtgärder behöver vidtas.

Elberedskapsmyndigheten har också rätt att för samma ändamål få tillträde till

områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verksamhet som

omfattas av denna lag bedrivs.

 Elberedskapsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för

att denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall

följas. Ett föreläggande eller förbud får förenas med vite.

14 § Beslut enligt 5 § om åläggande att vidta beredskapsåtgärder får

verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Detsamma gäller beslut enligt

13 § om utlämnande av handlingar och om tillträde till område m.m. där

verksamhet bedrivs.

Avgift

15 § Den som innehar nätkoncession enligt lagen (1902:71 s.1), innefattande

vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall betala avgift

(elberedskapsavgift) för

 1. finansiering av de beredskapsåtgärder som ersätts enligt 10 §, och

 2. elberedskapsmyndighetens verksamhet enligt denna lag.

 Avgiften skall grundas på det antal abonnenter som är anslutna till den

avgiftsskyldiges nät. En högre avgift får tas ut för högspänningsabonnemang än

för lågspänningsabonnemang.

 Elberedskapsavgift påförs av elberedskapsmyndigheten. Beslutet får verkställas

enligt utsökningsbalkens bestämmelser.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare

föreskrifter om elberedskapsavgift.

Tystnadsplikt

16 § Den som på grund av bestämmelser i denna lag eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen har fått kännedom om förhållanden som är av

betydelse för totalförsvaret eller för rikets säkerhet i övrigt eller en

enskilds affärs- eller driftförhållanden får inte obehörigen röja eller utnyttja

uppgifterna.

 I det allmännas verksamhet gäller sekretesslagen (1980:100).

Överklagande m.m.

17 § Beslut enligt 5, 10 och 11 §§, 13 § andra stycket och 15 § tredje stycket

får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid

överklagande till kammarrätten.

 Andra beslut än beslut om att ta ut avgift gäller omedelbart om inte annat

bestäms i beslutet.

Ansvarsbestämmelser

18 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör anmälningsskyldighet

enligt 6 § döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

 Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande skall inte dömas till straff för

gärning som omfattas av föreläggandet.

Övriga bestämmelser

19 § Mål enligt vattenlagen (1983:291) om tillstånd till anläggning som

omfattas av bestämmelserna i denna lag eller till väsentlig ombyggnad, ändring

eller utvidgning av en sådan anläggning får inte avgöras innan prövning har

skett enligt denna lag .

 Första stycket tillämpas också beträffande ärende om nätkoncession enligt

lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar

om anläggningen omfattas av bestämmelser enligt denna lag.

20 § Den ökning i byggnadskostnader som föranleds av åtgärder enligt denna lag

skall inte räknas med vid den prövning som avses i 3 kap. 4 § vattenlagen

(1983:291).

 Vid meddelande av tillstånd som anges i 19 § första stycket skall de beslut om

vattenanläggningars utförande som meddelats med stöd av denna lag beaktas.

_________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa

kraftanläggningar m.m.

 3. I ärenden och mål där beslut fattats före denna lags ikraftträdande skall

bestämmelserna i den upphävda lagen fortfarande tillämpas. Elbered-

skapsmyndigheten skall dock vara enskilds motpart i mål vid allmän

förvaltningsdomstol efter den 1 juli 1997, även om det överklagade beslutet

fattats av Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar.

2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

 Härigenom föreskrivs att 33 § lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 33 §1

--------------------------------------------------------------------

I fråga om vissa starkströmsan- I fråga om vissa starkströmsan-

läggningar finns ytterligare läggningar finns ytterligare be-

bestämmelser i lagen (1942:335) stämmelser i elberedskapslagen

om särskilda skyddsåtgärder för (1997:000).

vissa kraftanläggningar m.m.

--------------------------------------------------------------------

________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1988:218.

2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän

förvaltningsdomstol att pröva vissa mål

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1971:309) om behörighet för allmän

förvaltningsdomstol att pröva vissa mål skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 1 §1

 Om besvär mot beslut, vilket meddelats med stöd av lag eller annan

författning som utfärdats före den 1 januari 1972, enligt vad hittills gällt

skall anföras hos Konungen, skall besvären, i den mån ej annat föreskrives i 2

§, i stället anföras hos kammarrätt i följande mål:

 1. mål om val till befattning eller uppdrag, mål om val för upprättande av

förslag till befattning eller uppdrag,

 4. mål om annan ersättning som enligt författning utgår av statsmedel, såvida

ej författningen hänvisar den som gör anspråk på ersättning att vid tvist

anhängiggöra talan hos allmän domstol eller expropriationsdomstol eller

ersättning enligt författningen utgår till kommun eller annan kommunal

förvaltningsenhet eller fråga är om ersättning eller hittelön enligt lagen

(1942:350) om fornminnen eller om ersättning enligt naturvårdslagen (1964:822),

5. mål om beslut av tullmyndighet i samband med in- eller utförsel av vara med

undantag dock för sådant beslut om befrielse från eller nedsättning eller

återbetalning av tull, skatt eller annan avgift som meddelats med stöd av

regeringens bemyndigande, mål om tillstånd att hålla provianteringsfrilager,

 6. mål om beslut rörande statens, kommunens eller annan komunal

förvaltningsenhets uttagande enligt gällande föreskrift av skatt eller annan

avgift, såvida ej beslutet avser nedsättning eller befrielse och meddelats med

stöd av regeringens bemyndigande eller fråga är om oljeavgift eller avgift, vars

uttagande genom utmätning förutsätter beslut av allmän domstol,

 7. mål om beslut rörande återbetalning av utskylder, böter eller andra

allmänna medel, såvida ej beslutet meddelats med stöd av regeringens

bemyndigande eller avser avgift vars uttagande genom utmätning förutsätter

beslut av allmän domstol,

 8. anmärknings- och avkortningsmål, mål om tillsyn över stiftelser,

 9. mål om beslut som enligt författning eller föreskrift rörande den allmänna

hälsovården, rörande förebyggande eller bekämpande av djur- eller växtsjukdomar

eller rörande djurs vård eller behandling i särskilt fall meddelats angående

förbud, föreläggande, föreskrift, tillstånd eller godkännande eller angående

omhändertagande, smittrening, oskadliggörande eller liknande åtgärd, såvida ej

fråga är om skyldighet, som enligt författning åvilar kommun eller annan

kommunal förvaltningsenhet, eller om beslut enligt arbetarskyddslagen (1949:1)

eller med stöd därav meddelade föreskrifter, allmänna ordningsstadgan

(1956:617), lagen (1956:618) om allmänna sammankomster eller strålskyddslagen

(1958:110) eller i ärende som avses i skogsförläggningslagen (1963:246),

--------------------------------------------------------------------

 11. mål om föreläggande vid 11. mål om föreläggande vid vite,

vite, såvida ej fråga är om såvida ej fråga är om skyldighet,

skyldighet, som enligt som enligt författning åvilar

författning åvilar kommun eller kommun eller annan kommunal

annan kommunal- förvaltningsenhet, eller om

förvaltningsenhet, eller om föreläggande enligt lagen

föreläggande enligt lagen (1919:240) om fondkommissions-

(1919:240) om fondkommissions- rörelse och fondbörsverksamhet,

rörelse och fondbörsversamhet, lagen (1948:433) om

lagen (1942:335) om särskilda försäkringsrörelse, lagen (1950:

skyddsåtgärder för vissa kraftan- 272) om rätt för utländsk

läggningar m.m, lagen försäkringsanstalt att driva för-

(1948:433) om försäkringsrörelse, säkringsrörelse här i riket, lagen

lagen (1950: 272) om rätt för (1950:596) om rätt till fiske,

utländsk försäkringsanstalt att lagen (1955:183) om bankrörelse,

driva försäkringsrörelse här i lagen (1955:416) om sparbanker,

riket, lagen (1950:596) om rätt lagen (1956:216) om

till fiske, lagen (1955:183) jordbrukskasserörelsen, lagen

om bankrörelse, lagen (1959:73) med vissa bestämmelser

(1955:416) om sparbanker, om inländsk försäkringsrörelse vid

lagen (1956:216) om krig m. m., lagen (1959:118) om

jordbrukskasserörelsen, lagen krigsansvarighet för liv- och

(1959:73) med vissa bestämmel- invaliditetsförsäkring, lagen

ser om inländsk försäkringsrörelse (1963:76) om kreditaktiebolag,

vid krig m. m., lagen jordförvärvslagen (1965:290),

(1959:118) om krigsansvarighet förordningen (1968: 576) om

för liv- och invaliditetsför- Konungariket Sveriges

säkring, lagen (1963:76) om stadshypotekskassa och om stads-

kreditaktiebolag, jordförvärvs- hypoteksföreningar, miljöskydds-

lagen (1965:290), förordningen lagen (1969:387), jordhävdslagen

(1968:576) om Konungariket (1969:698), lagen (1970:65) om

Sveriges stadshypotekskassa Sveriges allmänna hypoteksbank

och om stadshypoteksföreningar, och om landshypoteksföreningar,

miljöskyddslagen (1969:387), lagen (1970:596) om förenklad

jordhävdslagen (1969:698), aktiehantering eller lagen

lagen (1970:65) om Sveriges (1971: 827) om registrering av

allmänna hypoteksbank och om aktieinnehav,

landshypoteksföreningar, lagen

(1970: 596) om förenklad

aktiehantering eller lagen

(1971:827) om registrering av

aktieinnehav,

 12. mål om utdömande av vite,

 13. mål om beslut som i särskilt fall meddelats angående behandlingen av

häktad eller den som anhållits eller gripits för brott eller som eljest hålles i

förvar tillfälligt eller angående verkställighet av straff eller annan

brottspåföljd eller av intagning i arbetsanstalt,

 14. mål om handräckning.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. I mål där beslut fattats med stöd av lagen (1942:335) om särskilda

skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. skall äldre bestämmelser

fortfarande tillämpas.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1994:1728.

2.4 Förslag till lag om ändring i vattenlagen (1983:291)

 Härigenom föreskrivs att det i vattenlagen (1983:291) skall införas en ny

paragraf, 3 kap. 13 §, av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

--------------------------------------------------------------------

 3 kap.

 13 §

--------------------------------------------------------------------

 I fråga om vissa vattenan-

 läggningar finns ytterligare be-

 stämmelser i 19 och 20 §§

 elberedskapslagen (1997:000).

________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av

olja och kol

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja

och kol

 dels att 25 § skall ha följande lydelse,

 dels att det skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 a §

--------------------------------------------------------------------

 Bestämmelser om rätt till ersät-

 tning för kostnader för bered-

 skapslagring för krigssituatio-

 ner finns i 10 § elberedskaps-

 lagen (1997:000).

 25 § 1

 Om till följd av allvarlig försörjningskris tillförseln av lagringsbränsle

till landet eller viss del av landet avbryts eller försvåras, får regeringen

medge att beredskapslager tas i anspråk av den lagringsskyldige i den

utsträckning som är påkallad med hänsyn till rådande förhållanden. Vid höjd

beredskap får sådant medgivande lämnas även av den myndighet som regeringen

bestämmer.

--------------------------------------------------------------------

 Om i andra fall än som anges Om i andra fall än som anges i

i första stycket särskilda skäl första stycket särskilda skäl

föreligger, får regeringen eller föreligger, får regeringen eller

den myndighet som regeringen den myndighet som regeringen

bestämmer medge att beredskaps- bestämmer medge att bered-

lager för oljekondensverk till- skapslager för gasturbiner,

fälligt tas i anspråk för oljekondensverk och kraftvärme-

anläggningen. verk tillfälligt tas i anspråk för

 anläggningen.

_______

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1995:921.

2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 § lagen (1994:1720) om civilt försvar skall

ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 kap.

 4 §

--------------------------------------------------------------------

Vad som föreskrivs i denna lag Vad som föreskrivs i denna lag

gäller inte om annat sägs i gäller inte om annat följer av

lagen (1942:335) om särskilda elberedskapslagen (1997:000).

skyddsåtgärder för vissa

kraftanläggningar m.m.

________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. I fråga om beslut som fattats med stöd av lagen (1942:335) om särskilda

skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. skall äldre bestämmelser

tillämpas.

3 Ärendet och dess beredning

Våren 1992 uppdrogs åt en särskild utredare - Ellagstiftningsutredningen (ELU,

utredare överdirektören Olof Söderberg) - att utarbeta förslag till ny

lagstiftning på elområdet (dir. 1992:39). Regeringen beslutade sommaren 1993 om

tilläggsdirektiv (dir. 1993:93) till ELU som bl.a. innebar att utredaren skulle

redovisa förslag till riktlinjer för beredskapsverksamheten på elområdet. ELU

redovisade sina överväganden angående elberedskapen i betänkandet Elförsörjning

i ofred (SOU 1995:51). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av

remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i Närings- och

handelsdepartementet (dnr N95/1147).

 Vid remissbehandlingen framfördes starka invändningar mot delar av

utredningens förslag, särskilt i fråga om den ansvarsfördelning för

myndighetsarbetet inom elberedskapen som ELU förordat. Det fanns enligt

regeringens bedömning även anledning att ytterligare pröva villkoren för

elberedskapens finansiering och lagregleringen av elberedskapen. Våren 1996

uppdrogs därför åt en särskild utredare - Elberedskapsutredningen (EBU,

utredare dåvarande generaldirektören Gunnar Holmgren) - att lämna förslag till

myndighetsorganisation, ansvarsfördelning, lagstiftning och finansiering inom

elberedskapens område (dir. 1996:23). Utredaren hade även i uppdrag att överväga

behovet av lagstiftning inom området. EBU redovisade i maj 1996 sina

överväganden om organisation, ansvarsfördelning och finansiering i betänkandet

Elberedskapen - Organisation, Ansvarsfördelning och Finansiering (SOU 1996:78).

En sammanställning av utredningens överväganden och förslag i betänkandet är

bifogad som bilaga 1. Förslagen har behandlats vid ett remissmöte i

Näringsdepartementet den 25 juni 1996. En minnesanteckning från detta möte finns

tillgänglig i Närings- och handelsdepartementet (dnr N96/1304).

 EBU redovisade i oktober 1996 sina förslag till lagstiftning och

författningsändringar inom elberedskapens område i slutbetänkandet Elberedskapen

- Författningsfrågor (SOU 1996:149). En sammanställning av utredningens

överväganden och förslag är bifogad som bilaga 2. Betänkandet har

remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns som bilaga 3. En

sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i Närings-

och handelsdepartementet (dnr N96/2875).

 Riksdagen beslutade i december 1996 om mål och inriktning för bl.a.

funktionen Energiförsörjning med delfunktionen Elförsörjning under perioden år

1997-2001 (prop. 1996/97:4, bet. 1996/97:FöU1, rskr. 1996/97:112). I det

sammanhanget redovisade regeringen sina överväg-anden om bl.a. organisation,

ansvarsfördelning och finansiering av elberedskapen. Riksdagen hade inget att

erinra mot dessa överväganden. Försvarsutskottet framhöll att det är särskilt

viktigt att finansieringen säkras för de beredskapsåtgärder som behöver vidtas.

Vidare anförde försvarsutskottet att den förutsätter att frågan om en

avgiftsfinansiering på området får en så grundlig och allsidig beredning att

finansieringen av beredskapsåtgärderna inom funktionen Energiförsörjning säkras

från och med den 1 juli 1997.

 Regeringen har redovisat överväganden och förslag om åtgärder för att höja

beredskapen mot svåra påfrestningar i samhället i fred (prop. 1996/97:11). I det

sammanhanget har regeringen redovisat sina överväganden om bl.a. beredskapen mot

allvarliga störningar i elförsörjningen i fredstid. Riksdagen har ännu inte

behandlat propositionen.

 Riksdagen beslutade hösten 1995 om ny ellagstiftning (prop. 1994/95:222, bet.

1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). Det nya regelverket infördes genom förändringar

av och tillägg till lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om

elektriska anläggningar (ellagen). Beslutet innebar vidare ikraftträdande av en

tidigare beslutad ny lag, lagen (1994:618) om handel med el, m.m (prop.

1993/94:162, bet. 1993/94: NU22, rskr. 1993/94:358). Det nya regelverket trädde

i kraft den 1 januari 1996.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 6 februari 1997 att inhämta Lagrådets yttrande över det

lagförslag som finns i bilaga 4.

 Lagrådets yttrande finns i bilaga 5.

 Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag och synpunkter.

Dessutom har några redaktionella ändringar gjorts. Lagrådets synpunkter berörs i

författningskommentaren till respektive paragraf.

4 Elberedskapen på den reformerade elmarknaden

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Elsystemets infrastruktur bör utvecklas |

| så att samhällets krav på elförsörjningen i fred och i krig kan |

| tillgodoses. Det är ett samhällsintresse att störningskänsligheten i|

| elförsörjningen begränsas. |

| De under de senaste åren genomförda förändringarna i |

| ellagstiftningen har ändrat förutsättningarna för beredskapen inom|

| elförsörjningen. De nuvarande reglerna om beredskapsåtgärder inom|

| detta område är inte längre ändamålsenliga och bör därför ersättas med|

| ny lagstiftning. |

--------------------------------------------------------------------

 Skälen för regeringens bedömning: Elförsörjningen är av central betydelse för

den ekonomiska och sociala utvecklingen i Sverige. I stort sett alla delar av

det svenska samhället är beroende av en väl fungerande elförsörjning. Elavbrott

kan leda till omfattande störningar i viktiga samhällsfunktioner och förorsaka

betydande materiella skador och ekonomiska förluster. Under svåra

väderleksförhållanden kan långvariga elavbrott utgöra ett hot mot individens

överlevnad.

 Elsystemets infrastruktur bör utnyttjas och utvecklas så att samhällets krav

på elförsörjningen i såväl fredstid som i krig kan tillgodoses. Sårbarheten för

fredstida och krigstida störningar bör begränsas.

Leveranssäkerhet i fred och i krig

Regeringen har nyligen redovisat sin bedömning av leveranssäkerheten i den

svenska elförsörjningen i fred och krig. Enligt regeringens bedömning är det

svenska elförsörjningssystemet förhållandevis robust och motståndskraftigt mot

de typer av störningar som erfarenhetsmässigt och med rimlig sannolikhet kan

inträffa i fredstid (prop. 1996/97:11 s. 50). Fredstida elavbrott sammanhänger

vanligtvis med väderrelaterade fel som drabbar elsystemets lägre

spänningsnivåer.

 Elförsörjningens sårbarhet i krig bedöms vara hög (prop. 1996/97:4 s. 274).

Elförsörjningssystemet är ett högt prioriterat militärt angreppsmål. Genom

begränsade militära insatser kan elförsörjningen allvarligt störas, vilket

indirekt allvarligt stör viktiga funktioner inom totalförsvaret och övriga

samhället. Enligt regeringens bedömning är den bristande förmågan att

upprätthålla en fungerande elförsörjning ett av de mest betydande problemen inom

beredskapsområdet och en gränssättande faktor för hela totalförsvarets samlade

förmåga. Riksdagen har inte haft något att invända mot regeringens bedömning

(bet. 1996/97:FöU1 s. 194, rskr. 1996/97:112).

 Det finns enligt regeringens bedömning ekonomiska och kommersiella skäl för

företagen inom elförsörjningen att upprätthålla den fredstida leveranssäkerheten

på en för företagens kunder och samhället önskvärd och ekonomiskt rimlig nivå.

Elföretagen vidtar som ett led i sin ordinarie verksamhet åtgärder för att

förebygga och åtgärda fredstida störningar. Myndigheternas föreskrifts- och

tillsynsarbete vad gäller driftsäkerhet, elsäkerhet och nätverksamhet påverkar

också elföretagens arbete med leveranssäkerhet.

 Den krigstida skadebilden kan antas skilja sig från den fredstida, bl.a. så

till vida att de skador som kan uppstå är mer omfattande och komplexa. Vidare

förskjuts sannolikt tyngdpunkten i störningarna från lokalnäts- till regional-

och storkraftnätsnivå. Vissa av de åtgärder som genomförs

för att uppnå en hög leveranssäkerhet i fred förstärker elförsörjningen också i

krigstid. De åtgärder som krävs för att åstadkomma en god leveranssäkerhet i

krig är dock betydligt mer omfattande och av en annan karaktär än vad som krävs

för den fredstida leveranssäkerheten.

Elberedskapen

Inom elförsörjningen har det sedan 1920-talet vidtagits beredskapsåtgärder -

s.k. elberedskap - med syfte att minska sårbarheten och öka driftsäkerheten i

elförsörjningen i krig. Åtgärderna omfattar bl.a. skydd mot sabotage och

luftanfall (fortifikatoriskt skydd), förbättrad flexibilitet i överföringsnät

och styrsystem, tillskapande av reservanläggningar och reparationsberedskap.

Även organisatoriska förberedelser som exempelvis planläggning, utbildning och

övning har genomförts. Regeringen har nyligen redogjort för tidigare

ansvarsförhållanden inom elberedskapen (prop. 1996/97:4 s. 274).

 En betydande del av beredskapsåtgärderna har genomförts av staten genom

Statens vattenfallsverk och senare Affärsverket svenska kraftnät. Vissa åtgärder

har elföretagen varit skyldiga att genomföra och finansiera, bl.a. enligt lagen

(1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

(krigsskyddslagen). Därutöver har många elföretag frivilligt åtagit sig ett

betydande ansvar för att genomföra och finansiera ytterligare

beredskapsförberedelser, exempelvis när det gäller skyddsåtgärder och

branschgemensam beredskapsplanering. För vissa av beredskapsåtgärderna utgår

sedan budgetåret 1987/88 stimulansbidrag som finansierats över statsbudgeten.

Det gäller i första hand anläggningsinvesteringar för att skapa ett robustare

och mer flexibelt elförsörjningssystem. Elföretagen har dock kommit att stå för

betydande delar av elberedskapens kostnader.

 De stora inslagen av frivillighet har bl.a. byggt på de tidigare

marknadsförhållandena inom elförsörjningen. Genom de legala

konkurrensbegränsningar som funnits har elföretagen kunnat föra

beredskapskostnader vidare till konsumtionsledet. Konkurrens-begränsningarna har

även möjliggjort ett relativt långtgående samarbete om elberedskap mellan

elföretagen. Statsmakterna har kunnat överlåta åt Vattenfallsverket att i samråd

med berörda elföretag närmare specificera beredskapskraven. Engagemanget för

elberedskapen avspeglar också en allmänt utbredd beredskapshänsyn i samhället

grundad i bl.a. erfarenheterna från andra världskriget.

Nya förutsättningar för elberedskapen

Den 1 januari 1996 trädde ett nytt regelverk för elmarknaden i kraft. Det

innebär att produktion och försäljning av el sker i konkurrens, medan

nätverksamhet (dvs. verksamhet som behövs för att överföra el på det elektriska

nätet), som är ett naturligt monopol, även fortsättningsvis regleras och

övervakas. Reformen syftar till att effektivisera elförsörjningen genom en ökad

pris- och konkurrenspress.

 Det nya regelverket har förändrat förutsättningarna för elberedskapen. De nya

marknadsförutsättningarna förväntas leda till effektiviseringar och ett ökat

kostnadsmedvetande bland elföretagen. Möjligheten att vältra över

kostnaderna på konsumenterna blir mindre, vilket får elföretagen att ompröva

sina frivilliga beredskapsåtaganden. Förutsättningarna för det informella

samarbetet om beredskapen har också ändrats. Till detta kommer att den allmänna

synen på beredskap ändrats till följd av den nya säkerhetspolitiska situationen

i Europa. De nya marknadsförhållandena ställer krav på konkurrensneutralitet i

ålägganden om beredskapsåtgärder, särskilt när det gäller finansieringen.

 Effektiviseringarna inom elförsörjningen ökar behovet av styrning av

beredskapsverksamheten mot åtgärder med hög kostnadseffektivitet och

beredskapsnytta. Statsmakternas beredskapskrav inom elförsörjningen bör

tydliggöras.

Krigsskyddslagen och annan lagstiftning om beredskapsåtgärder

Den lagstiftning om beredskapsåtgärder som f.n. är tillämplig på elförsörjningen

utgörs dels av lagstiftning som gäller för hela beredskapsområdet, dels av

krigsskyddslagen som huvudsakligen är tillämplig på elförsörjningen.

 Lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. (skyddslagen)

syftar till att åstadkomma skydd mot sabotage, terrorism och spioneri. Den är

utformad för att säkerställa bevakning och tillträdes-skydd vid anläggningar

som är viktiga för totalförsvaret, bl.a. anläggningar inom energiförsörjningen.

Enligt lagen kan ägare av sådan anläggning också föreläggas att mot ersättning

genomföra nödvändiga skyddsåtgärder.

 Bestämmelser om s.k. verkskydd finns i lagen (1994:1720) om civilt försvar.

Enligt dessa bestämmelser har verkskyddet till uppgift att skydda och rädda

personal vid viss anläggning. Verkskydd skall organiseras vid anläggningar som

är av stor betydelse för totalförsvaret och som antas bli utsatta i samband med

stridshandlingar.

 Säkerhetsskyddslagen (1996:627) syftar till att säkerställa skydd mot bl.a.

spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet. Lagen

innehåller bestämmelser om bl.a. informationssäkerhet, tillträdesbegränsningar

och säkerhetsprövning av personal.

 Enligt lagen (1982:1004) om skyldighet för näringsidkare,

arbetsmarknadsorganisationer m.fl. att delta i totalförsvarsplaneringen

(näringsidkarlagen) är näringsidkare m.fl. skyldiga att på begäran av

totalförsvarsmyndighet delta i totalförsvarsplaneringen. De skall lämna de

upplysningar om produktionsförhållanden m.m i den egna verksamheten som

totalförsvarsmyndigheten behöver för sitt arbete. Skyldighet föreligger också

att medverka vid planeringen av de egna uppgifterna inom totalförsvaret.

Totalförsvarsmyndighet får utfärda de förelägganden som behövs för att lagen

skall följas. Den som på grund av bestämmelserna i lagen fått utföra ett arbete

som har medfört betydande kostnader har möjlighet att få ersättning för detta av

allmänna medel.

 Lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol omfattar lagring av

fossila bränslen för bl.a. elproduktionsändamål. Enligt lagen kan innehavare av

kraftvärmeverk, gasturbiner och oljekondenskraftverk över viss installerad

effekt åläggas att beredskapslagra bränslen för anläggningens beredskapsbehov i

krigsstituationer. Hur denna lagringsskyldighet skall fullgöras bestäms genom

individuell prövning. Innehavare av kraftvärmeverk kan även åläggas att lagra

olja för fredstida oljekriser.

 Krigsskyddslagen innehåller regler om åtgärder till skydd mot skada genom

krigshandling eller sabotage mot anläggningar av väsentlig betydelse för

energiförsörjningen i landet. Enligt lagens definition är sådana anläggningar

kraftverk, vattenregleringsmagasin, kraftledningar samt transformator- och

kopplingsstationer över vissa storleksgränser. Dessa gränser har höjts i takt

med att storskaligheten inom elförsörjningen ökat. Numera omfattas större

kraftverk och vattenregleringsmagasin, det landsomfattande kraftöverföringsnätet

(stamnätet) samt stora transformator- och kopplingsstationer. Krigsskyddslagen

tillämpas även ifråga om skyddsåtgärder i rörledningar avsedda för transport av

naturgas eller olja.

 Krigsskyddslagen är riktad mot åtgärder i enskilda anläggningar. Enligt lagen

skall ny- eller ombyggnad, ändring eller utvidgning i anläggning som omfattas av

lagen utföras på ett sätt som i varje enskilt fall är lämpligt från

skyddssynpunkt. Det gäller bl.a. bomb- och brandskydd och skyddsrum. Kostnaderna

för åtgärderna skall anläggningsägare och nyttjanderättshavare stå för. Frågor

om skyddsåtgärder prövas av en särskild nämnd inom Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar.

 Krigsskyddslagen bär en stark prägel av den tid varunder den tillkom. Den är i

sina huvuddrag oförändrad även om storleksgränserna för de anläggningar som

omfattas av lagen ändrats vid några tillfällen. Lagen präglas av det

decentraliserade elsystem och den militära hotbild som gällde då den tillkom

under andra världskriget. Ett effektivt bombskydd vid större anläggningar

bedömdes då på goda grunder som en verkningsfull och tillräcklig åtgärd för att

trygga elförsörjningen i krig.

 Under de drygt femtio år som gått sedan krigsskyddslagens ikraftträdande har

såväl elsystemet som hotbilden genomgått stora förändringar. Elproduktionen och

kraftöverföringssystemet har byggts ut och integrerats i takt med att

elanvändningen ökat. Driften av produktions- och överföringsanläggningar är

numera ofta automatiserad och fjärrstyrd. Data- och kommunikationssystem är

nödvändiga för driften av elsystemet. Driftcentralerna har fått en stor

betydelse för styrningen av elsystemet. Dessa förändringar ställer krav på andra

typer av åtgärder än de som krigsskyddslagen tar sikte på. Elsystemet kan inte

skyddas enbart med traditionella fortifikatoriska åtgärder vid enskilda

anläggningar. Behovet av att skydda och skapa flexibilitet i funktioner och

system inom elförsörjningen har ökat. Anläggningar av ett annat slag eller

storlek än de som omfattas av krigsskyddslagen kan numera vara av väsentlig

betydelse från beredskapssynpunkt.

Behovet av ett nytt regelverk för elberedskapen

Krigsskyddslagen och skyddslagen reglerar inte alla de åtgärder som numera bör

komma i fråga för att trygga elförsörjningen i händelse av krig. Krigskyddslagen

är delvis föråldrad. Det bör skapas förutsättningar för att

reglera åtgärder inom ett vidare tillämpningsområde när det gäller

anläggningstyper, system och funktioner inom elförsörjningen. Åtgärderna bör

även kunna vidtas med andra syften än skydd mot förstörelse. För att öka

effektiviteten i beredskapsåtgärderna bör det även finnas förutsättningar för

ett selektivt genomförande av beredskapsåtgärderna.

 Vidare innebär de förändrade konkurrensförhållandena på elmarknaden att ett

regelverk med en konkurrensneutral finansieringslösning bör åstadkommas.

 Regeringens förslag i denna proposition syftar till att skapa ett tidsenligt

och ändamålsenligt regelverk som skall ersätta krigsskyddslagen. Med det nya

regelverket skall den planering och de åtgärder som behövs för att upprätthålla

elförsörjningen i krig kunna åstadkommas. Detta skall ske på ett

konkurrensneutralt sätt.

5 En ny lag om elberedskap

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: De grundläggande bestämmelserna om |

| elberedskapen vid produktion, överföring och handel med el |

| samlas i en lag om elberedskap (elberedskapslagen). |

| Bestämmelserna reglerar ansvaret för den planering och de åtgärder|

| som behövs för att kunna tillgodose elförsörjningen vid höjd |

| beredskap. Affärsverket svenska kraftnät omfattas inte av |

| lagen. |

| Elberedskapslagen ersätter lagen (1942:335) om särskilda |

| skyddsåtgärder vid vissa kraftanläggningar m.m. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens

förslag. EBU föreslår dock att lagens syfte skall vara att tillgodose

elförsörjningen vid höjd beredskap eller annars då elförsörjningen är allvarligt

hotad.

 Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker i huvudsak

utredningens förslag eller lämnar det utan synpunkter. Tre instanser,

länsstyrelserna i Uppsala och Hallands län samt Svenska Elverksföreningen, är

kritiska till att lagen skall omfatta beredskapsförberedelser för fredstida

störningar. Länsstyrelsen i Hallands län anför att det bör finnas en klar gräns

mellan elberedskapsmyndighetens uppgift att säkerställa nationens behov av el

under höjd beredskap och den uppgift som åligger elföretagen att i konkurrens

med varandra tillgodose kunder med avbrottssäker el i fred. Svenska

Elverksföreningen anför att det är naturligt att elföretagen själva vidtar

åtgärder efter egen bedömning och branschpraxis när det gäller den fredstida

leveranssäkerheten. Några remissinstanser, bl.a. Göteborgs kommun och Svenska

Elverksföreningen, anför att det vore att föredra om samtliga bestämmelser inom

elområdet samlades i en gemensam lag.

 Skälen för regeringens förslag: Regeringen avser att senare under år 1997

lägga fram ett förslag om ny ellag. Lagen är tänkt att ersätta lagen (1902:71

s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen) och

lagen (1994:618) om handel med el, m.m.

 Enligt regeringens bedömning åstadkommes en tydlig och överskådlig reglering

bäst genom att bestämmelserna om elberedskapen samlas i en särskild lag. De

grundläggande bestämmelserna om elberedskapen vid produktion, överföring och

handel med el bör samlas i en elberedskaps-lag. Denna lag skall innehålla

bestämmelser om skyldigheter att vidta beredskapsåtgärder,

elberedskapsmyndighetens befogenheter, ersättning för de kostnader som

beredskapsåtgärder ger upphov till samt det avgifts-system som skall finansiera

beredskapsåtgärder inom elområdet. En särskild myndighet,

elberedskapsmyndigheten, skall ansvara för tillämp-ningen av lagen. Svenska

kraftnät skall vara elberedskapsmyndighet. Av skäl som närmare utvecklas i

avsnitt 9 skall Svenska kraftnät inte omfattas av elberedskapslagen.

Lagens syfte

Elberedskapslagen syftar till att reglera ansvaret för den planering och de

åtgärder som behövs för att kunna tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap.

De beslut som fattas med stöd av elberedskapslagen måste alltid kunna återföras

till lagens syftesbestämmelser. Med elförsörjningen i landet

avses inte enbart landet som helhet utan även elförsörjningen inom en viss ort

eller ett visst område.

 Vad som avses med höjd beredskap regleras i lagen (1992:1403) om totalförsvar

och höjd beredskap. Förutsättningarna för höjd beredskap är att Sverige är i

krig eller krigsfara eller att det råder andra utomordentliga förhållanden som

är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att landet

har varit i krig eller krigsfara. Bestämmelserna är inte tillämpliga vid andra

allvarliga störningar i fredstid. Lagen omfattar två beredskapsnivåer: skärpt

beredskap och högsta beredskap. Är Sverige i krig råder högsta beredskap medan

regeringen för övriga situationer får bestämma om beredskapen skall höjas och i

så fall till vilken beredskapsnivå. Ett beslut om höjd beredskap kan gälla hela

landet eller endast en del av detta eller en viss verksamhet.

 EBU föreslår en elberedskapslag för att tillgodose elförsörjningen vid höjd

beredskap eller annars då elförsörjningen är allvarligt hotad. Enligt EBU

motiverar den breddning av totalförsvarets uppgifter som skett genom första

etappen av det senaste försvarsbeslutet (prop. 1995/96:12, bet. 1995/96:FöU1,

rskr. 1995/96:44-46) att de beredskapsförberedelser som vidtas med stöd av lagen

även skall omfatta andra situationer än krig eller krigsfara. Enligt EBU kan det

exempelvis vara fråga om terrorism, bojkotter och ekonomiska sanktioner, större

naturkatastrofer, extrema väderleksförhållanden eller stora tekniska störningar

i delar av elförsörjningen.

 I det civila försvarets uppgifter ingår numera även att stärka samhällets

samlade förmåga att möta svåra påfrestningar på samhället i fred. En helhetssyn

på beredskapsåtgärderna skall tillämpas. Detta innebär att det blir nödvändigt

att i planeringen konsekvent analysera effekten av beredskapsåtgärder inte bara

för krig utan också med avseende på fredstida störningar. Det är krigets krav

som skall avgöra dimensioneringen och utformningen av beredskapsåtgärderna men

det är väsentligt att behoven vid fredstida störningar ges vikt vid bedömningen

av vilka åtgärder som skall vidtas.

 Ansvarsfördelningen inom elförsörjningen är sådan att det är en uppgift för

elföretagen att vidta de åtgärder som krävs för att hålla en god

leveranssäkerhet i fred. Myndigheternas föreskrifts- och tillsynsarbete vad

gäller driftsäkerhet, elsäkerhet och nätverksamhet påverkar elföretagens arbete

med leveranssäkerhet. Vissa av de situationer som EBU:s lagförslag tar sikte på

täcks in av befintlig lagstiftning. Skyddslagen är exempelvis tillämplig när det

gäller tillträdesskydd mot sabotage och terrorism. Det ingår i Svenska kraftnäts

uppgifter som systemansvarig enligt ellagen att reducera risken för tekniska

störningar i elförsörjningen. Med systemansvar avses det övergripande ansvaret

för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela

eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning

av el. Enligt regeringens bedömning finns en långtgående överlappning mellan de

beredskapsåtgärder som vidtas för situationer med höjd beredskap och

åtgärdsbehovet för situationer med svåra störningar i fredstid. Enligt

regeringens bedömning är det för närvarande inte påkallat att som EBU föreslagit

införa regler om leveranssäkerhet i fredstid i elberedskapslagen. Ett införande

av särskilda regler om leveranssäkerhet i fredstid får prövas i särskild ordning

om framtida erfarenheter visar att det är påkallat.

 Kraven på åtgärder för att möta störningar i elförsörjningen vid höjd

beredskap skall vara avgörande för elberedskapslagens tillämpning. Hänsyn skall

dock tas till de planerade åtgärdernas effekter på svåra påfrestningar på

elförsörjningen i fredstid.

Lagens tillämpningsområde

Som framhållits tidigare är det en brist med krigsskyddslagen att den är så

starkt inriktad mot fortifikatoriska åtgärder i elektriska anläggningar. Genom

att tillämpa ett systeminriktat synsätt inom elberedskapen skulle en rad

verksamheter och funktioner i elsystemet kunna bidra till att ge elförsörjningen

förmåga att motstå de påfrestningar som kan uppstå vid höjd beredskap.

Elberedskapslagen bör därför tillämpas i alla led inom elförsörjningen, dvs.

produktion, överföring och handel med el.

 Den nya lagen tar inte sikte på åtgärder hos den enskilde elanvändaren för att

trygga elförsörjningen vid höjd beredskap. Dessa frågor hanteras i andra

sammanhang, bl.a. i beredskapsarbetet inom andra totalförsvarsfunktioner. Frågor

om reglering av elanvändningen i en bristsituation i krig eller fredstid faller

inom tillämpningsområdet för ransoneringslagen (1978:268).

6 Skyldighet att vidta beredskapsåtgärder

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Elföretagen är skyldiga att vidta |

| beredskapsåtgärder som syftar till att tillgodose elförsörjningen|

| i landet vid höjd beredskap och som beslutas enligt |

| elberedskapslagen. Beslut om beredskapsåtgärder skall kunna |

| riktas mot den som driver en verksamhet eller anläggning eller |

| i de fall det kan anses lämpligt mot ägare eller |

| nyttjanderättshavare till en anläggning eller ett område. |

| Beslut om beredskapsåtgärder skall inte göras mer ingripande än|

| vad som är skäligt med hänsyn till verksamhetens ekonomiska |

| omfattning och dess betydelse för elförsörjningen. |

| Närmare föreskrifter om vilka åtgärder som kan utgöra bered- |

| skapsåtgärder meddelas av regeringen eller efter regeringens be-|

| myndigande elberedskapsmyndigheten. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens

förslag. EBU föreslår att elföretagen skall kunna åläggas beredskapsåtgärder som

behövs för att tillgodose elförsörjningen då den är allvarligt hotad också i

andra situationer än vid höjd beredskap. Dessa åtgärder skall inte vara

ersättningsberättigande.

 Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker utredningens

förslag eller lämnar det utan synpunkter.

 Försvarets forskningsanstalt (FOA) anför att lagstiftningen vad gäller

elföretagens skyldighet att upprätthålla verksamheten vid svåra påfrestningar

bör tydliggöras. Dessutom bör det övervägas i vad mån annan lagstiftning behövs

för att elföretag m.fl. skall kunna utnyttja erforderliga resurser, exempelvis

reparations- och driftpersonal, i den akuta situationen.

 NUTEK anför att det i lagens förarbeten tydligt bör framgå att skyldigheten

att genomföra beredskapsåtgärder omfattar även planeringsarbete för

förbrukningsregleringar.

 Skälen för regeringens förslag: Den s.k. ansvarsprincipen är vägledande för

ansvarsfördelningen inom den civila delen av totalförsvaret. Ansvarsprincipen

innebär att den som har ansvar för en samhällsverksamhet i fred har motsvarande

ansvar också i krig om verksamheten skall upprätthållas under sådana

förhållanden. I ansvaret ingår att vidta de beredskapsförberedelser som behövs.

 Elföretagen bör i enlighet med ansvarsprincipen upprätthålla sin verksamhet

vid höjd beredskap och vidta de beredskapsåtgärder som behövs. Med ett elföretag

avses den som driver elproduktion, elhandel och nätverksamhet. Det finns enligt

regeringens bedömning inget behov av att i elberedskaplagen föra in särskilda

bestämmelser om elföretagens skyldighet att upprätthålla verksamheten vid höjd

beredskap och i samband med andra för elförsörjningen allvarliga situationer.

Med stöd av ransoneringslagen och förfogandelagen (1978:262) kan statsmakterna

vid höjd beredskap genom beslut ta egendom i anspråk för att upprätthålla

elförsörjningen. Ransoneringslagen kan, till skillnad från förfogandelagen,

tillämpas även vid fredstida försörjningskriser. Av lagen framgår bl.a. att

näringsidkare kan åläggas att utöva verksamhet eller på annat sätt medverka till

framställning av förnödenhet som omfattas av reglering. Elföretagens skyldighet

att medverka i beredskapsplaneringen regleras genom näringsidkarlagen. Behovet

av reglering gäller ansvaret för planering och genomförande av

beredskapsåtgärder.

 Elföretag skall enligt elberedskapslagen vara skyldiga att i sin verksamhet

och sina anläggningar mot ersättning vidta de beredskapsåtgärder som beslutas

med syfte att tillgodose elförsörjningen i landet vid höjd beredskap. När det

gäller anläggningar torde den som driver verksamheten vid anläggningen oftast

också äga anläggningen. Det kan dock förekomma att driften och ägandet inte

ligger inom samma företag. I dessa fall skall beslut om beredskapsåtgärder även

kunna riktas mot anläggningsägaren eller, när det är fråga om uppförande, mot

områdets ägare eller nyttjanderättshavare. Avgörande för bedömningen av vad som

kan anses lämpligt är bl.a. beroende på vilken typ av åtgärder som är i fråga.

Regler om ersättning berörs närmare i avsnitt 8. Av skäl som närmare utvecklas i

avsnitt 9 skall Svenska kraftnät inte omfattas av elberedskapslagen.

 En beredskapsåtgärd är i princip varje åtgärd som beslutas i enlighet med

lagens syfte att tillgodose elförsörjningen i landet vid höjd beredskap. Den nya

lagen tar bl.a. sikte på beredskapsåtgärder i anläggningar av väsentlig

betydelse för elförsörjningen inom landet eller inom en ort eller ett område.

Det kan exempelvis gälla viktiga produktions-, överförings- eller

driftledningsanläggningar. För mindre anläggningar torde det endast i

undantagsfall vara aktuellt med beredskapsåtgärder. Det är olämpligt att i

lagstiftningen närmare precisera eller exemplifiera vilka beredskapsåtgärder som

skall vidtas. Ett stort antal olika slag av beredskapsåtgärder kan aktualiseras

för att därigenom åstadkomma en hög funktions- och systemsäkerhet. Behovet kan

ändras över tiden, exempelvis till följd av teknik- och hotbildsförändringar.

Det är en uppgift för regeringen, eller efter regeringens bemyndigande

elberedskapsmyndigheten, att närmare ange åtgärder som kan utgöra

beredskapsåtgärder. I det enskilda fallet avgör förhållandena vid den aktuella

anläggningen eller verksamheten, dess placering och funktion i elsystemet samt

dess betydelse för elförsörjningen vid höjd beredskap vilka åtgärder som skall

genomföras.

 Bland de åtgärder som kan bli aktuella kan dock nämnas fysiska skyddsåtgärder

vid elektriska anläggningar och driftledningsanläggningar, t.ex. anläggningens

placering, val av byggnadsmaterial, dimensionering av grund, väggar och tak,

inhägnad och larm. Vidare kan det vara fråga om funktionella åtgärder för att

åstadkomma drift av elsystemet i separata delsystem i händelse av att stamnätet

sätts ur funktion (s.k. ö-drift), liksom för att möjliggöra styrning och

prioritering av elleveranser. Åtgärder för att säkerställa drift- och

övervakningssystemets funktion kan också bli aktuella. Vidare kan det bli fråga

om anskaffning och lagring av reservdelar och andra stödresurser, utbildning av

reparationspersonal, utbildning och övning av egen och krigsplacerad personal

samt krigsplanläggning av annan verksamhet som omfattas av lagens bestämmelser.

Även sådana åtgärder som är inriktade på företagens medverkan vid ransoneringar

och andra förbrukningsregleringar, såsom exempelvis systemanpassning,

informationsbearbetning, utbildning, övning och annan planering omfattas av

lagen. Elberedskapsmyndigheten får inte ålägga

elföretagen att anskaffa vapen.

 Ett föreläggande om beredskapsåtgärder får inte göras mer omfattande eller

ingripande än vad som skäligen kan krävas med hänsyn till anläggningens eller

verksamhetens omfattning och betydelse. Åtgärder får inte föreskrivas som medför

att ändamålet med företaget inte kan tillgodoses eller att förutsättningarna för

företaget avsevärt rubbas.

 Nya eller ändrade föreskrifter om beredskapsåtgärder i en anläggning eller

verksamhet kan meddelas utan hinder av tidigare beslut. Det ligger i sakens

natur att förhållanden kan ändras så att åtgärder av en annan omfattning eller

inriktning än vad som tidigare beslutats om är påkallade. Det kan exempelvis

vara så att en ny krigsviktig verksamhet tillkommit i ett område som tidigare

varit av liten betydelse för totalförsvaret. Vidare kan elsystemet ha byggts ut

eller förändrats på annat sätt så att åtgärder blir påkallade i en anläggning

som tidigare haft liten betydelse för beredskapen.

 Om ett föreläggande att vidta beredskapsåtgärder inte följs kan

elberedskapsmyndigheten begära verkställighet hos kronofogdemyndighet.

7 Anmälningsskyldighet

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Elektriska anläggningar som är av väsentlig|

| betydelse för elförsörjningen får inte uppföras, byggas om eller på|

| annat sätt ändras innan anmälan om detta har gjorts till |

| elberedskapsmyndigheten och myndigheten har fattat beslut i |

| frågan. Den som inte fullgör anmälningsskyldigheten kan dömas till|

| böter eller fängelse. Större förändringar i verksamhet av väsentlig|

| betydelse för elförsörjningen vid elföretag skall också anmälas till|

| elberedskapsmyndigheten. |

| Närmare föreskrifter om vilka anläggningar och vilken verksamhet|

| som skall omfattas av anmälningsplikten, samt om dess |

| fullgörande meddelas av regeringen eller, efter regeringens |

| bemyndigande, elberedskapsmyndigheten. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens

förslag. EBU föreslår en generell anmälningsplikt vid uppförande, ombyggnad

eller ändring av elektriska anläggningar. EBU föreslår vidare att

elberedskapsmyndigheten får medge undantag från anmälningsplikten för vissa slag

av elektriska anläggningar eller ändringar av visst slag i sådana anläggningar.

 EBU föreslår vidare att den som driver en elektrisk anläggning, som inte

undantagits från anmälningsskyldigheten, innan verksamhets-förändringen vidtas

skall anmäla om verksamheten överlåtes, läggs ned eller ändras på annat sätt, om

förändringen är av väsentlig betydelse för elförsörjningen. Detta skall enligt

EBU även gälla då verksamhet avseende produktion och överföring av el samt

handel med el startas eller ändras.

 Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna lämnar utredningens förslag

utan invändning. Fem remissinstanser har kommenterat förslaget. Kammarrätten i

Jönköping, Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen och Svenska

Gasföreningen påpekar att det bör klargöras vilken verksamhet och vilka

anläggningar som omfattas av anmälningsplikten. Göteborgs kommun, Svenska

Kraftverksföreningen och Svenska Gasföreningen anför att EBU:s förslag riskerar

att medföra att affärshemligheter rörande exempelvis förvärv och försäljningar

blir offentliga innan affärerna är avslutade. Svenska Elverksföreningen anför

att de föreskrifter som skall reglera anmälningsfrågorna bör utarbetas i samråd

med branschen så att ett system skapas med hög acceptans från både myndigheter

och företag.

 Skälen för regeringens förslag: I syfte att skapa förutsättningar för ett

effektivt beredskapsarbete bör regler om anmälningsskyldighet införas i den nya

lagstiftningen. Kostnaderna för flertalet beredskapsåtgärder blir lägre om de

vidtas i samband med att en anläggning uppförs, byggs om eller ändras på annat

sätt. Det gäller såväl skydds- som funktionsinriktade åtgärder. Det är därför

viktigt att behovet av beredskapsåtgärder kan prövas på ett tidigt stadium. Det

är också viktigt att beredskapsplaner snabbt kan anpassas till

verksamhetsförändringar av väsentlig betydelse.

 De nybyggnationer, ombyggnader eller förändringar som skall anmälas enligt det

nya regelverket skall vara av sådan betydelse för beredskapen att anmälan tjänar

något syfte. Anmälningsskyldigheten bör därför kunna begränsas till att omfatta

sådana anläggningar eller sådan verksamhet som är av väsentlig betydelse för

elberedskapen.

 Enligt regeringens bedömning bör anmälningsplikten begränsas på så sätt att

regeringen, eller efter regeringens bemyndigande elberedskapsmyndigheten, genom

föreskrifter anger vilka anläggningar och slag av verksamhetsförändringar som

omfattas av anmälningsplikten. Det är enligt regeringens bedömning en för

rättstillämpningen tydligare och för myndigheten och berörda företag

administrativt enklare reglering, än det av EBU föreslagna systemet med generell

anmälningsplikt.

 De anläggningar som bör omfattas av anmälningsplikten är sådana som är av

väsentlig betydelse för elförsörjningen i landet eller inom en ort eller ett

område. En avgränsning bör inte åstadkommas genom en uttömmande uppräkning av de

anläggningar som är aktuella, utan genom en kombination av angivande av

storleksgränser för t.ex. anläggningstyper och geografiska angivelser. De typer

av anläggningar som för närvarande bör komma ifråga är kraftverk,

vattenreglerings-magasin, elledningar, transformator- och kopplingsstationer,

reservdels-förråd, samt drift- och övervakningscentraler för produktions- och

nätdrift, med tillhörande styr- och kommunikationssystem. En anmälan torde komma

att behöva innehålla förslag till beredskapsåtgärder med kostnadsberäkningar.

Dessa skall tjäna som underlag för prövning av ärendet. Ytterst är det den som

driver en anläggning som skall ändras eller den som avser att uppföra en

anläggning som har ansvaret för att en anmälan görs, dvs. ägaren till

anläggningen eller området eller i förekommande fall nyttjanderättshavaren.

 För att motivera berörda elföretag att fullgöra anmälningsskyldigheten vad

gäller anläggningar kan, enligt vad som närmare beskrivs i avsnitt 8, den som

inte iakttagit anmälningsskyldigheten tvingas att stå för merkostnader som

därmed uppstår för beredskapsåtgärder. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet

inte fullgör sin anmälningsskyldighet skall även kunna dömas till böter eller

fängelse i högst sex månader. Straff skall inte dömas ut om föreläggande om vite

åsidosatts.

 Även andra större förändringar i verksamheten vid en elektrisk anläggning

eller verksamhet för produktion, överföring eller handel med el skall anmälas,

om verksamheten är av väsentlig betydelse för elförsörjningen. Det gäller

exempelvis nedläggning eller överlåtelse eller en väsentlig neddragning eller

utvidgning av verksamhet som har en väsentlig betydelse för elförsörjningen,

eller då sådan verksamhet startas. Syftet är främst att elberedskapsmyndigheten

skall kunna följa de förändringar i elsystemet som är av betydelse från

beredskapssynpunkt. Anmälan skall göras senast i samband med att förändringen

vidtas. Därmed kan behovet av sekretess i affärsförhandlingar beaktas. Till stor

del kommer anmälningsskyldigheten att kunna fullgöras vid den löpande

beredskapsplaneringen och vid övriga kontakter mellan elberedskapsmyndigheten

och det aktuella företaget. Några sanktioner om denna anmälningsskyldighet inte

har fullgjorts är inte motiverade.

 Det kan förekomma att en anmäld förändring av någon anledning inte genomförs

omedelbart. Förutsättningar för eller behovet av beredskapsåtgärder kan

förändras relativt snabbt. Förändringar i anläggningar som skjuts upp och sedan

åter aktualiseras skall anmälas på nytt, om mer än två år förflutit sedan den

ursprungliga anmälan gjorts. Detta skall givetvis även gälla nybyggnationer och

dylikt.

8 Ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Beredskapsåtgärder som vidtas efter beslut |

| av elberedskapsmyndigheten är ersättningsberättigande. |

| Ersättning lämnas dock inte om beslutet avser uppgiftslämnande |

| eller planering av egna uppgifter inom totalförsvaret. |

| Har reglerna om anmälningsskyldighet vid nybyggnation av eller |

| förändringar i elektriska anläggningar inte följts kan den som |

| driver anläggningen själv få bekosta de fördyringar av beredskaps-|

| åtgärder som därmed uppstått. |

| Ersättning skall även lämnas för beredskapslagring av bränslen för|

| elproduktion vid höjd beredskap. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag. EBU föreslår att elföretagen skall kunna åläggas

beredskapsåtgärder inriktade på andra situationer än höjd beredskap, och att

sådana åtgärder inte skall vara ersättningsberättigande.

 Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna instämmer i EBU:s förslag

eller lämnar det utan synpunkter. FOA föreslår att även åtgärder för att möta

svåra påfrestningar i fredstid skall berättiga till ersättning.

 Svenska Kraftverksföreningen anför att om det anses finnas ett behov av

lagring av anrikat uran för att tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap

bör denna lagring finansieras med elberedskapsavgiften.

 Svenska Elverksföreningen anför att skyddsåtgärder mot terrorism i fredstid

inte kan särskiljas från åtgärder mot sabotage vid höjd beredskap, och att de

därmed bör finansieras med bidragsmedel. När det gäller övriga situationer då

allvarliga störningar kan uppstå i elförsörjningen i fredstid anför föreningen

att om elberedskapsmyndigheten finner att särskilda åtgärder erfordras, utöver

de som elföretagen själva vidtar efter egen bedömning och branschpraxis, skall

företaget endast betala kostnaderna för sådana åtgärder så länge de är ringa. I

annat fall bör ersättning lämnas på samma sätt som för åtgärder för höjd

beredskap.

 Skälen för regeringens förslag: Beredskapsåtgärderna inom

elförsörjningsområdet bör genomföras selektivt genom att individuellt utformade

krav på åtgärder riktas till det enskilda elföretaget. Därmed uppnås en hög

kostnadseffektivitet i beredskapsarbetet. Som tidigare angivits förutsätter

detta ett konkurrensneutralt system för finansieringen av

elberedskapsåtgärderna. Ett sådant system skall säkerställa att

konkurrensförutsättningarna jämfört med övriga företag inom branschen inte

försämras för ett elföretag som åläggs beredskapsåtgärder. För nätföretag, som

inte är utsatta för konkurrens, gäller på motsvarande sätt att det berörda

företagets abonnenter inte skall belastas med högre kostnader än abonnenter vid

andra nätföretag till följd av beredskapsåtgärder som företaget åläggs att

genomföra. Detta åstadkommes genom ett system som innebär att de berörda

företagen ersätts för de kostnader som är förknippade med beredskapsåtgärderna.

Beredskapsåtgärder är ersättningsberättigande

Huvudregeln är att beredskapsåtgärder som beslutas med stöd av lagen är

ersättningsberättigande. I samband med beslutet skall anges en kostnadsram för

åtgärden. Ersättning skall betalas i efterhand sedan åtgärden har genomförts mot

redovisning av åtgärdens kostnader. Ibland torde det vara svårt att avgöra om en

viss beredskapsåtgärd tjänar sitt syfte enbart vid höjd beredskap eller om det

berörda företaget har en fredstida nytta av åtgärden. För sådana sammansatta

beredskapsåtgärder skall en fördelning av kostnaderna mellan fredsnyttan av

åtgärden för företaget och behovet av åtgärden vid höjd beredskap göras i

samband med beslutet om beredskapsåtgärden.

Undantag från rätten till ersättning för beredskapsåtgärder

Rätten till ersättning begränsas om anmälningsplikten inte har iakttagits. Har

således en anläggning som omfattas av anmälningsplikt uppförts eller ändrats

utan anmälan och en senare prövning visar att åtgärder enligt lagen borde ha

vidtagits, kan den som driver anläggningen föreläggas att vidta åtgärderna. De

fördyringar som uppstår jämfört med om åtgärderna hade genomförts redan från

början skall elföretaget bekosta.

 Vidare betalas inte ersättning för kostnader för uppgiftslämnande,

utbildnings- och övningsverksamhet och planering av egen medverkan inom

totalförsvaret. Om emellertid elberedskapsmyndigheten beslutat om särskild

övningsverksamhet kan ersättning komma att betalas ut.

 Regeringen förutsätter att ersättningssystemet utformas så att möjligheterna

till ekonomisk uppföljning av verksamheten säkerställs, att adekvata metoder för

att mäta beredskapsnyttan i investeringsprojekten utvecklas och att erfarenheter

från utvärderingar av tidigare bidragsverksamhet inom elberedskapen tas till

vara i det fortsatta arbetet.

Ersättning för beredskapslagring av bränsle för elproduktion i krigssituationer

Beredskapslagringen av olja i Sverige är av två slag, lagring för fredstida

oljekriser och s.k. krigslagring. Båda slagen av lagring sker med stöd av lagen

(1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. Lagringen för oljekriser tar

sikte på allvarliga störningar i oljeförsörjningen som uppstår i fredstid.

Krigslagringen är avsedd för situationer då landet antingen har blivit indraget

i krig eller står neutralt. Krigslagringen omfattas av totalförsvarsplaneringen

och styrs av de förutsättningar i fråga om bl.a. krigs och kriser varaktighet,

med därav följande krav på uthållighet, som gäller för denna planering. Såväl

kol som oljeprodukter lagras.

 Innehavare av vissa större elproducerande anläggningar kan åläggas att hålla

vissa oljelager baserade på behovet för resp. anläggning. Det rör sig om

beredskapslagring som syftar till att under viss tid möjliggöra drift av

gasturbiner, oljekondenskraftverk och kraftvärmeverk i krigssituationer.

Kostnaden för denna beredskapslagring är betydande och det finns därför risk för

att viss reservkapacitet avvecklas om inte ersättning utgår. Detta skulle enligt

regeringens bedömning vara olämpligt från beredskaps-synpunkt. Därför föreslås

att kostnaderna att hålla dessa lager skall vara ersättningsberättigande enligt

elberedskapslagen och således kunna täckas av elberedskapsavgiften. Eftersom

kraftvärmeverk producerar såväl el som värme måste den ersättningsberättigande

delen av lagringskostnaden beräknas efter hur stor del som beräknas för

elproduktion. Detta är nödvändigt med hänsyn till lagens avgränsning till

elområdet men också viktigt för att inte konkurrensläget i förhållande till

övrig värmeproduktion skall snedvridas.

 Det torde få ankomma på elberedskapsmyndigheten att inom ersättningssystemets

ram ta fram särskilda riktlinjer och rutiner avseende ersättningsberättigande

kostnader för lagring av bränsle, eftersom åtgärderna inom detta område på

väsentliga punkter avviker från de beredskapsåtgärder som regleras i

elberedskapslagen. Sannolikt blir det erforderligt att finna former som i viss

utsträckning baseras på schablonmässiga beräkningar. Vid beslut om ersättning

bör beaktas om någon del av lagret tillfälligt fått användas under

ersättningsperioden, exempelvis vid extremt torrår. Regeringen förutsätter att

det sker ett mycket nära samarbete i dessa frågor mellan elberedskapsmyndigheten

och den myndighet som har tillsyn över beredskapslagringen (f.n. NUTEK).

 Beredskapslagring av anrikat uran sker idag enligt avtal mellan NUTEK och

Svensk Kärnbränslehantering AB. Lagringen avser huvudsakligen fredskriser och

omfattas därmed inte primärt av elberedskapslagens syften. Det är inte aktuellt

att införa beredskapslagring av kärnbränsle som tar särskilt sikte på

situationer med höjd beredskap.

9 Ny myndighetsfunktion för tillsyn av elberedskapen, m.m.

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: En myndighet (elberedskapsmyndigheten) |

| skall ha som uppgift att meddela föreskrifter om elberedskap, |

| besluta om beredskapsåtgärder vid enskilda elföretag och |

| anläggningar samt om ersättning för sådana åtgärder, samt att utöva|

| tillsyn över att elberedskapslagen följs. |

| Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar upphör. |

| |

| Regeringens bedömning: Svenska kraftnät skall vara |

| elberedskapsmyndighet enligt elberedskapslagen. |

| Uppgiften att fastställa omfattning av beredskapslagringen av |

| olja och kol för elproducerande anläggningar skall även |

| fortsättningsvis åligga NUTEK. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag. EBU föreslår dock inget undantag i elberedskapsmyndighetens

beslutanderätt. Enligt EBU skall beredskapslagring av bränslen för elproduktion

undantas från lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. Istället

skall elberedskapsmyndigheten fastställa omfattningen av sådan beredskapslagring

genom åläggande med stöd av elberedskapslagen.

 Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker utredningens

förslag om ansvarig myndighet eller lämnar det utan synpunkter.

Kraftverksföreningen framhåller vikten av att elberedskaps-myndigheten samråder

med branschen innan beslut fattas om beredskapsåtgärder.

 Hovrätten för Skåne och Blekinge anför att den utgår ifrån att grundlagsstödet

för att delegera rätten att besluta om föreskrifter om beredskapsåtgärder så som

EBU föreslår är att finna i begreppet näringsverksamhet i 8 kap. 7 § första

stycket 3 regeringensformen.

 Två remissinstanser, länsstyrelserna i Uppsala och Hallands län, avstyrker

förslaget och anför, med hänvisning till ansvarsprincipen, att NUTEK bör ha

myndighetsansvaret för elberedskapen.

 F.d. hovrättslagmannen Hans[REDACTED_EFTERNAMN], expert i Ellagstiftningsutredningen, anför

att EBU:s förslag att Svenska kraftnät skall vara elberedskapsmyndighet och i

den egenskapen besluta om beredskapsåtgärder i den egna verksamheten och utöva

tillsynen över denna bör övervägas ytterligare bl.a. mot förvaltningslagens

bestämmelser om jäv.

 När det gäller huvudansvaret för beredskapslagringen av olja och kol lämnar

huvuddelen av remissinstanserna förslaget utan synpunkter. Några instanser,

bl.a. Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), Närings- och

teknikutvecklingsverket (NUTEK), Fjärrvärmeföreningen, länsstyrelsen i Uppsala

län och Civilbefälhavaren i mellersta civilbefälhavarområdet, är kritiska till

EBU:s förslag i denna del. ÖCB anför att ansvaret för beredskapslagringen av

olja och kol bör ligga hos den funktionsansvariga myndigheten NUTEK. Även NUTEK

förordar att nuvarande ordning behålls. Verket anför att det finns klara

fördelar från effektivitets- och rättssynpunkt med att ansvaret för all

beredskapslagring av bränslen ligger hos en huvudman. Liknande synpunkter

framförs av Fjärrvärmeföreningen, länsstyrelsen i Uppsala län och

Civilbefälhavaren i mellersta civilbefälhavarområdet.

 Skälen för regeringens förslag och bedömning: En särskild myndighetsfunktion,

elberedskapsmyndigheten, bör i enlighet med EBU:s förslag inrättas för tillsyn

av elföretagens verksamhet med elberedskap enligt den nya lagen. Syftet med dess

verksamhet är att skapa förutsättningar för att tillgodose elförsörjningen i

landet vid höjd beredskap eller annars då elförsörjningen är allvarligt hotad.

Elberedskapsmyndigheten skall vara tillsynsmyndighet för den nya lagens

efterlevnad.

Elberedskapsmyndighetens uppgifter

Myndighetens uppgifter kan delas in i fyra huvuduppgifter: normgivning, prövning

av behovet av beredskapsåtgärder, administration av ersättningssystemet, samt

uppföljning och tillsyn. Dessa kan i korthet beskrivas enligt följande.

 I myndighetens normgivande arbete ingår att, i den utsträckning det följer av

regeringens bemyndigande, bl.a. utfärda närmare föreskrifter i frågor som rör

vad som är beredskapsåtgärder och om anmälningsskyldigheten. Vidare ingår att

föreskriva om regler om ersättningar. Föreskrifterna om anmälningsskyldighet

skall närmare reglera omfattningen av och formerna för anmälningsskyldigheten.

 En viktig uppgift för myndigheten är att i det enskilda fallet pröva behovet

av beredskapsåtgärder och ersättning för de åtgärder som åläggs företaget. I

uppgiften ligger även att i det enskilda fallet lämna föreskrifter om

genomförandet och redovisning av en beslutad åtgärd. Myndigheten skall även

pröva behovet av förelägganden och förbud i de fall lagen eller beslut enligt

lagen inte åtföljs. I uppgiften ingår därför också att i de fall myndighetens

beslut överklagats företräda staten i domstol.

 Myndigheten skall vidare ha till uppgift att administrera ersättningssystemet

för den ersättning för beredskapsåtgärder som den beslutar. Det gäller

exempelvis rutiner för utbetalningar, redovisning och kostnadsuppföljning.

 Till uppgifterna hör också uppföljning och tillsyn av beslutade åtgärder, för

att kontrollera att myndighetens beslut åtföljs. I uppgiften ingår också att på

en mer övergripande nivå utvärdera effekterna av de beredskapsåtgärder som

genomförs.

Svenska kraftnät bör vara elberedskapsmyndighet

Fr.o.m. den 1 januari 1997 är Svenska kraftnät ansvarig myndighet för

delfunktionen Elförsörjning inom totalförsvarets civila del. Från samma tidpunkt

har en enhet för elberedskapen organiserats vid verket, bestående av ca. tio

anställda. I enheten har inlemmats organisationen vid Svensk Elberedskap AB, som

tidigare har ansvarat för den branschgemensamma beredskapsplaneringen enligt ett

avtal med NUTEK.

 I Svenska kraftnäts uppgifter som delfunktionsansvarig ingår att samordna och

inrikta verksamheten med elberedskap. I detta ingår att dels analysera behovet

av och inriktningen på beredskapsåtgärder inom elförsörjningen, dels föreslå

inriktning på verksamheten med elberedskap med beräkning av resursbehov.

 Elberedskapsmyndighetens uppgifter enligt elberedskapslagen är en viktig del i

ansvaret för elberedskapen. Enligt regeringens bedömning bör Svenska kraftnät i

egenskap av ansvarig myndighet för elförsörjningen vara elberedskapsmyndighet.

Därigenom åstadkommes goda förutsättningar för en effektiv samordning,

inriktning och tillsyn över elföretagens beredskapsförberedelser, och för ett

effektivt resursutnyttjande av de medel som avsätts för elberedskapsåtgärder.

 För att Svenska kraftnät skall vara elberedskapsmyndighet talar även att

Svenska kraftnät har systemansvaret för elektrisk ström enligt ellagen. I

systemansvaret ingår att bl.a. utfärda föreskrifter om och utöva tillsyn över

driftsäkerhet i elektriska anläggningar. Denna verksamhet har nära anknytning

till elberedskapsmyndighetens uppgifter.

 I syfte att tillförsäkra företagen inom elbranschen och viktiga

totalförsvarsmyndigheter inflytande och insyn i verksamheten med elberedskap har

regeringen inrättat ett s.k. insynsråd vid Svenska kraftnät. Rådet skall ges

tillfälle att yttra sig i frågor av principiell eller större betydelse som rör

inriktning på beredskapsåtgärder, föreskrifter och ålägganden om

beredskapsåtgärder. Rådet utses av regeringen och består av experter på

beredskapsfrågor och elförsörjningen. Bland myndigheterna är bl.a. Överstyrelsen

för civil beredskap, NUTEK och Försvarsmakten företrädda. Elföretagen företräds

av bl.a. branschföreningarna.

 Beredskapsåtgärder skall genomföras även i Svenska kraftnäts verksamhet och

anläggningar. Trots att Svenska kraftnät bedriver en monopolverksamhet och inte

är verksamt på den konkurrensutsatta delen av elmarknaden är det uppenbarligen

olämpligt att Svenska kraftnät utövar elberedskapsmyndighetens funktion vad

gäller den egna verksamheten. Mot den bakgrunden och med hänsyn till Lagrådets

synpunkter undantas Svenska kraftnät från elberedskapslagen. Därmed undviks

konflikten mellan Svenska kraftnäts olika roller. Det framstår även som

naturligt att tillsynsmyndigheten förutsätts sköta de egna

beredskapsangelägenheterna. Av Svenska kraftnäts instruktion skall framgå att

verket själv beaktar behovet av beredskapsåtgärder i den egna verksamheten och i

egna anläggningar. Omfattningen och inriktningen av Svenska kraftnäts egna

beredskapsåtgärder skall prövas av regering och riksdag enligt vad som närmare

utvecklas i avsnitt 11. De finansieringsmässiga konsekvenserna av att Svenska

kraftnät undantas från elberedskapslagen behandlas också i avsnitt 11.

 Som tidigare nämnts prövas ärenden enligt krigsskyddslagen av en särskild

nämnd inom NUTEK, Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar (Krigsskyddsnämnden).

I samband med att elberedskapslagen träder i kraft och krigsskyddslagen upphävs

bör denna nämnd upphöra. Elberedskapsmyndigheten skall vara enskilds motpart i

mål vid allmän förvaltningsdomstol efter den 1 juli 1997, även om det

överklagade beslutet har fattats av Krigsskyddsnämnden med tillämpning av äldre

bestämmelser.

Ansvaret för krigslagringen av bränsle för elproducerande anläggningar

Beredskapslagringen av olja och kol för krigssituationer baseras på ålägganden

enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol. NUTEK är ansvarig

myndighet. Huvuddragen i lagringsskyldigheten har beskrivits i föregående

avsnitt.

 Lagringsskyldigheten för innehavare av oljekondensverk, gasturbiner, och

kraftvärmeverk fastställs efter individuell prövning, med utgångs-punkt i

beredskapsbehovet för den enskilda anläggningen. För kraftvärmeverken innebär

prövningen att hänsyn skall tas till såväl värme- som elproduktion. Denna

produktion är helt integrerad och måste behandlas i sin helhet och i ett

sammanhang. Innehavare av kraft-värmeverk kan även åläggas att lagra olja för

fredstida oljekriser.

 Enligt EBU:s förslag bör det ankomma på elberedskapsmyndigheten att bestämma

storleken på beredskapslagringen vid elproducerande anläggningar. Förslaget

synes ha sin grund i önskemålet att, förutom att få kostnaderna för lagringen

ersättningsberättigande, även få lagrings-besluten och ersättningsbesluten

fattade av en och samma myndighet. Från flera utgångspunkter är EBU:s förslag

välgrundat. Regeringen gör ändå bedömningen att skälen för att hålla samman alla

beslut om lagringsskyldighet, tillsyn m.m beträffande bränslen för både

fredskriser och krigssituationer för närvarande väger tyngre. Dessa uppgifter

bör därför ligga kvar hos tillsynsmyndigheten enligt lagen (1984:1049) om

beredskapslagring av olja och kol, dvs. i nuläget NUTEK. Det är för övrigt en

sak för regeringen att lägga fast riktlinjer till grund för den individuella

prövning som skall ske beträffande de enskilda anläggningarna. Regeringen

förutsätter vidare att elberedskapsmyndigheten kommer att medverka vid, och

därmed få full insyn i och möjlighet att påverka den process som föregår

fastställandet av lagringsskyldigheten för de enskilda elproducerande

anläggningarna.

10 Tillsyn m.m.

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Elberedskapsmyndigheten kan för sin |

| myndighetsutövning begära de upplysningar och handlingar som |

| behövs och skall få tillträde till utrymmen där verksamhet som |

| omfattas av elberedskapslagen bedrivs. |

| Elberedskapsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud|

| som behövs i enskilda fall för att elberedskapslagen eller |

| föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall följas. Ett |

| föreläggande eller förbud får förenas med vite. |

| Regler om tystnadsplikt införs i elberedskapslagen. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer i huvudsak med

regeringens förslag.

 Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag

eller lämnar det utan synpunkter. Förslaget föranleder synpunkter från en

instans, Kammarrätten i Jönköping, som anför att det i lagen bör framgå att

elberedskapsmyndighetens rätt att få ut handlingar och upplysningar som behövs

för tillsynen gäller den som innehar anläggning eller som driver annan

verksamhet som omfattas av elberedskapslagen. Vidare anförs att det kan

ifrågasättas om det inte i lagtexten närmare bör preciseras vilka slags

handlingar och upplysningar som avses.

 Skälen för regeringens förslag: För att elberedskapsmyndigheten skall få

tillgång till de uppgifter som krävs för en effektiv inriktning av,

resursfördelning i och uppföljning av beredskapsarbetet, och för att sätta kraft

bakom myndighetens agerande bör i lagen införas regler om tillsyn, med vissa

sanktionsmöjligheter. Vidare bör regler om tystnadsplikt införas.

Tillsyn

Den som driver eller äger en anläggning, verksamhet eller område som omfattas av

elberedskapslagen blir skyldig att på begäran lämna de upplysningar och

handlingar som behövs för tillsynen. Det kan exempelvis vara fråga om att

tillhandahålla prestanda- och funktionsuppgifter om anläggningar, ritningar och

andra anläggnings-beskrivningar, ledningskartor, organisations- och

driftsplaner, planer för anläggningsinvesteringar, kostnadsunderlag m.m. som

behövs för elberedskapsmyndighetens beslut. Det gäller såväl vid prövning av

vilka beredskapsåtgärder som skall vidtas som vid uppföljning och tillsyn av att

lagen och ålägganden enligt denna efterlevs.

 Elberedskapsmyndigheten skall också ha rätt att få tillträde till områden,

lokaler och andra utrymmen där verksamhet som omfattas av lagen bedrivs.

Besiktningen eller kontrollen skall ha samband med tillämpningen av lagen och

kunna återföras till regleringens syfte. Motiv för att kräva tillträde till en

anläggning kan vara att undersöka den i syfte att bedöma vilka åtgärder som bör

komma i fråga, eller för att kontrollera åtgärdernas genomförande.

 Elberedskapsmyndigheten skall ha befogenhet att meddela förelägg-anden och

förbud som i enskilda fall kan behövas för lagens åtlydnad. Sådana förelägganden

och förbud får förenas med vite. Vite bör kunna sättas ut även i sådana fall,

där den som försummar att iaktta vad som åligger honom riskerar att drabbas av

att åtgärderna utförs genom elberedskapsmyndighetens försorg. Om vitet sätts

tillräckligt högt kan detta förmå innehavaren av anläggningen eller verksamheten

att själv genomföra åtgärderna, vilket kan vara en enklare, snabbare och

billigare väg att få åtgärderna vidtagna än att elberedskapsmyndigheten

exempelvis anlitar en särskild entreprenör för att genomföra åtgärderna.

 I praktiken torde förelägganden och förbud endast komma till användning i de

fall där det inte är möjligt för elberedskapsmyndigheten att lösa sina uppgifter

i samförstånd med berörda elföretag. I fråga om exempelvis uppgiftslämnande som

kan bli aktuellt enligt lagen förutsätts att detta i stor utsträckning kan ske i

det löpande beredskapsarbetet.

 I undantagsfall kan det förekomma att elberedskapsmyndigheten vägras tillträde

till en anläggning eller inte får de handlingar som har efterfrågats. Det bör

finnas sanktioner för sådana fall. I dessa fall föreslås myndigheten därför

kunna få verkställighet hos kronofogdemyndigheten av beslut som avser åtgärder

för tillsyn.

Tystnadsplikt

Den som driver en kraftanläggning eller annan verksamhet som omfattas av lagens

bestämmelser kan komma att vidta beredskapsåtgärder av betydelse för

totalförsvaret eller annars för rikets säkerhet. Det är från försvarssynpunkt av

avgörande betydelse att uppgifter om sådana beredskapsåtgärder inte röjs.

 I beredskapsarbetet kan även uppstå situationer då någon i samband med att

beredskapsåtgärder vidtas får del av uppgifter om enskilds affärs- eller

driftsförhållanden. Exempel då en sådan situation kan uppstå är i samband med

beredskapsplanering, utbildnings- eller övningsverksamhet där ett elföretag har

samordningsuppgifter. Det är från konkurrenssyn-punkt angeläget att sådan

information inte används på ett obehörigt sätt.

 När det gäller verksamhet inom det allmänna, exempelvis hos elbered-

skapsmyndigheten, gäller sekretesslagens (1980:100) bestämmelser. Motsvarande

reglering saknas för enskild på elberedskapsområdet. Av dessa skäl införs en

regel om tystnadsplikt i den nya lagen. Bestämmelsen omfattar personer som är

eller har varit verksamma inom företag som omfattas av lagen, främst på grundval

av anställning eller uppdrag. Den som obehörigen för en uppgift vidare eller

utnyttjar informationen bryter mot tystnadsplikten.

11 Finansiering av elberedskapen

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Medel för elberedskapsmyndighetens |

| verksamhet enligt elberedskapslagen och statens kostnader för |

| ersättning till elföretagen för beredskapsåtgärder anvisas över |

| statsbudgeten. |

| Elberedskapen skall finansieras genom en årlig avgift |

| (elberedskapsavgift) som betalas av innehavare av |

| nätkoncession. Elberedskapsavgiften skall grundas på antalet |

| högspännings- och lågspänningsabonnenter enligt de föreskrifter som|

| regeringen meddelar. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer delvis med regeringens

förslag. EBU föreslår att de medel som inflyter genom elberedskapsavgiften inte

redovisas över statsbudgeten utan samlas i Riksgäldskontoret på ett räntebärande

konto med kreditmöjligheter.

 Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker utredningens

förslag eller lämnar det utan synpunkter. Två remissinstanser, Svenska

Kommunförbundet och Svenska Elverksföreningen, avstyrker förslaget och anför att

elberedskapens kostnader istället bör finansieras med skattemedel.

 Några remissinstanser, däribland Göteborgs kommun, Svenska

Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen och Svenska Gasföreningen, anför

att den föreslagna elberedskapsavgiften skall kunna föras vidare till

elkunderna.

 Elsäkerhetsverket anför att det är en fördel att avgifterna inom elområdet

betalas till en myndighet, men att det inte är självklart att det är

Elsäkerhetsverket som skall administrera uppbörden. Verket anför att

avgiftssystemens administrationskostnader bör delas av de berörda myndigheterna.

Vidare föreslås att förordningen (1995:1145) om redovisning av nätverksamhet

ändras så att nätmyndigheten kan ta in uppgifter om antalet låg- och

högspänningsabonnenter, för att därigenom säkerställa att rätt avgiftsbelopp

betalas in.

 Länsstyrelserna i Uppsala och Hallands län anför att EBU:s förslag till

finansieringssystem bör kompletteras med en analys av konsekvenser för

elföretagen, näringslivet och hushållen m.fl.

 Skälen för regeringens förslag: Enligt vad regeringen tidigare har redovisat

har NUTEK i programplanen för funktionen Energiförsörjning perioden år 1997 -

2001 beräknat elberedskapens medelsbehov till ca. 300 miljoner kronor per år

under perioden 1997 - 2001 (prop. 1996/97:4 s. 287). Regeringen uppdrog i

oktober 1996 åt Svenska kraftnät att förbereda förändringar som inom

affärsverkets verksamhet följer av totalförsvarsbeslutet i december 1996.

Svenska kraftnät har i en skrivelse den 2 december 1996 redovisat uppdraget (dnr

N97/2807). I skrivelsen redovisas även Svenska kraftnäts förslag till inriktning

av elberedskapen för perioden år 1997 - 2001, med beräkning av medelsbehov. I

detta belopp ingår kostnader för beredskapsåtgärder inom Svenska kraftnät.

Enligt Svenska kraftnäts beräkningar uppgår medelsbehovet till ca. 220 miljoner

kronor per år under den aktuella perioden. Skillnaden i medelsbehov mellan

Svenska kraftnäts och NUTEK:s beräkningar förklaras främst av att Svenska

kraftnät utgår från en mindre omfattande beredskapslagring av fossila bränslen

vid elproducerande anläggningar och en mindre beredskapsorganisation. Vidare

planeras vissa åtgärder att i större utsträckning genomföras under en

anpassningsperiod.

Avgiftsfinansiering för beredskapen inom infrastrukturområdena

Regeringen har i prop. 1996/97:4 Totalförsvar i förnyelse - etapp 2 redogjort

för sin syn på hur den civila beredskapen i framtiden bör finansieras. Enligt

propositionen skall den s.k. ansvarsprincipen utökas så att den även är

vägledande för fördelningen av kostnadsansvaret för beredskapsåtgärder. Vidare

bör avgiftsfinansiering användas då det av konkurrens- eller rättviseskäl är

direkt olämpligt att låta enskilda aktörer inom en sektor bära hela kostnaden

för de beredskapsåtgärder som de åläggs att genomföra. I sådana fall skall genom

en lämpligt utformad avgift kostnaderna spridas ut på samtliga aktörer inom

sektorn.

 Regeringen redovisade bedömningen att kostnaderna för beredskapsåtgärderna

inom vissa infrastrukturområden, däribland elförsörjningen, skall finansieras

genom avgifter. Regeringen återkommer nu med ett förslag till

finansieringssystem för beredskapen inom elförsörjningen.

Avgiftssystem för elberedskapen

Förslaget innebär att en särskild avgift, elberedskapsavgiften, införs för att

finansiera verksamheten med elberedskapen. Avgiften tas ut årligen som en

offentligrättsligt reglerad avgift. De beredskapsåtgärder som avgiften skall

finansiera är inriktade på krig eller krigssituationer, men leder till att

leveranssäkerheten stärks även i fredstid. Elsystemet är ett sammanhängande

system vilket innebär att en åtgärd i en del av systemet har en positiv effekt

på leveranssäkerheten i elsystemet som helhet. Detta kommer nätföretagen till

godo. Avgiften bör därför tas ut från innehavare av nätkoncession enligt

ellagen.

 Avgiften grundas på antalet till nätkoncessionshavarens nät anslutna

lågspännings- respektive högspänningsabonnenter. Med lågspänningsabonnent avses

den som är ansluten med en spänningsnivå som är 1000 volt eller lägre. Avgiften

utformas som en fast avgift med två nivåer, en för hög- och en för

lågspänningsabonnenter. Proportionerna mellan avgiftsnivåerna fastställs av

regeringen enligt bemyndigande i elberedskapslagen. Avgiften överensstämmer

därmed med det system som gäller för den s.k. nätövervakningsavgiften som skall

täcka kostnaderna för Nätmyndighetens verksamhet. Beredskapsavgiften har också

likheter med den s.k. elsäkerhetsavgiften som skall täcka kostnaderna för

Elsäkerhetsverkets verksamhet. För elsäkerhetsavgiften gäller dock att

skyldigheten att betala avgift ligger på den enskilde elabonnenten. Även de

föreslagna grunderna för beräkning av avgiften skiljer sig något från

elsäkerhetsavgiften.

 Avgiftsintäkterna redovisas på inkomsttitel på statsbudgeten. Det är angeläget

att elberedskapsavgiften kan tas ut på ett sådant sätt att uppbörden kan ske

enkelt och med låga administrativa kostnader. Av effektivitetsskäl bör

Elsäkerhetsverket ansvara för uppbörden av avgiften så att den samordnas med

uppbörden av övriga avgifter inom elförsörjningen.

 Svenska kraftnät skall årligen beräkna medelsbehovet för elberedskapen på den

av statsmakterna angivna ambitionsnivån och förslå hur de beräknade medlen bör

disponeras. De medel som skall utbetalas för att täcka kostnaderna för

verksamheten enligt elberedskapslagen kommer inte att vid något tillfälle

överstiga redovisade avgiftsintäkter. Förslaget skall beredas i samband med

programplaneringen och beredningen av budgetunderlaget för det civila försvaret.

 Regeringen föreslår i budgetpropositionen ambitionsnivå med sammanhängande

beräkningar av medelsbehov och avgiftsuttag för verksamheten med elberedskap.

Programplanen och Svenska kraftnäts beräkningar tjänar som underlag för

regeringens förslag. Avgiftsuttaget fastställs av riksdagen i samband med

budgetprövningen, då den beslutar om ambitionsnivå och hur medlen skall

användas. Medel för verksamheten anvisas via anslag på statsbudgeten. Regeringen

fastställer avgifterna med ledning av riksdagens beslut om avgiftsuttag.

 För att erhålla kontinuitet och långsiktighet i investeringsplaneringen inom

elberedskapsområdet är det angeläget att medelstilldelningen kan bedömas med

viss framförhållning. Därför bör riktlinjer för nivån på avgiftsuttaget antas i

samband med försvarsbesluten då även ambitionsnivån för elberedskapen på längre

sikt fastställs.

 De årliga elberedskapsavgifterna har av EBU beräknats till 36 kronor per

lågspänningsabonnent och 1960 kronor per högspänningsabonnent vid en utgiftsnivå

om 200 miljoner kronor per år. EBU har utgått ifrån den relation mellan låg- och

högspänningsabonnenter som gäller för elsäkerhetsavgiften.

 Regeringens förslag överensstämmer i huvudsak med de principer för ett

avgiftssystem som föreslagits av EBU. En väsentlig skillnad är att EBU föreslår

att avgiftsintäkterna inte skall redovisas på inkomsttitel utan att de skall

fonderas på ett räntebärande konto i Riksgäldskontoret.

 Det regelverk för den statliga budgetprocessen som genom riksdagens beslut i

december 1996 gäller från den 1 januari 1997 innebär bl.a. att s.k.

bruttobudgetering tillämpas för offentligrättsligt reglerade avgifter (prop.

1995/96:220, bet. 1995/96:KU3, rskr.1996/97:27). Det innebär att intäkter från

sådana avgifter redovisas på inkomsttitel i statsbudgeten och att medel för den

verksamhet avgifterna är avsedd att finansiera anvisas på anslag i

statsbudgeten. Dessa principer skall gälla för elberedskaps-avgiften och

medelstilldelningen till elberedskapsverksamheten.

 Regeringen avser att återkomma till riksdagen i tilläggsbudgeten angående

närmare förslag om medelstilldelning och avgiftsuttag för elberedskapen avseende

budgetåret 1997.

Finansiering av beredskapsåtgärder inom Svenska kraftnät

Svenska kraftnät omfattas inte av elberedskapslagen. Det innebär att

beredskapsåtgärder i verkets anläggningar och verksamhet inte är ersättnings-

berättigande. I stället skall finansieringen ske med medel från verkets

affärsverksamhet enligt samma ordning som nu gäller. Kostnaderna för dessa

beredskapsåtgärder bör redovisas tydligt i Svenska kraftnäts verksamhet. Dessa

kostnader ingår i Svenska kraftnäts nätverksamhet och därmed i underlaget för

nättariffen för stamnätet. Det bör av nättariffen klart framgå hur stor del som

används för att finansiera beredskapsåtgärder i stamnätet. Det skall framhållas

att Svenska kraftnät liksom alla nätägare inom ramen för nätverksamhet redan i

fredstid är skyldigt att vidta beredskapsåtgärder som syftar till att

upprätthålla beredskapen i krig.

 Omfattningen av och den övergripande inriktningen på Svenska kraftnäts

beredskapsåtgärder bör beslutas av riksdagen i samband med budgetprövningen.

 Enligt vad regeringen inhämtat kan kostnaderna för de beredskapsåtgärder i

stamnätet som är aktuella under de kommande fem åren uppskattas till mellan 20

och 40 miljoner kronor per år.

Statsfinansiella effekter

De i propositionen framlagda lagförslagen torde inte få någon nämnvärd påverkan

på statsfinanserna eftersom elberedskapsmyndighetens verksamhet skall

avgiftsfinansieras och då någon betydande ökning av antalet förvaltningsärenden

som överklagas till domstol inte förväntas. Förslaget torde inte heller nämnvärt

påverka ärendemängden hos åklagarmyndigheter och allmänna domstolar.

12 Övriga lagstiftningsåtgärder

12.1 Beredskapslagring av bränslen för elproduktion

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Hänvisning införs i lagen (1984:1049) om |

| beredskapslagring av olja och kol om att ersättning för viss |

| beredskapslagring lämnas enligt elberedskapslagen. |

| Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får |

| medge att beredskapslager för krigssituationer vid gasturbiner |

| och kraftvärmeverk tillfälligt tas i anspråk även vid andra svåra|

| påfrestningar. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: I EBU:s förslag har beredskapslagring

för elproduktion undantagits från tillämpningen av lagen om beredskapslagring av

olja och kol. Utredningen berör inte frågan om medgivande att tillfälligt ta

beredskapslagren i anspråk.

 Remissinstanserna: NUTEK erinrar om att totalförsvarsplaneringen skall

inriktas även mot svåra påfrestningar i fred. Den möjlighet som nu finns att

medge att krigsberedskapslager av bränslen vid oljekondensverk används i

särskilda situationer bör utvidgas till att gälla även beträffande gasturbiner

och kraftvärmeverk.

 Skälen för regeringens förslag: I elberedskapslagen har införts bestämmelser

om att ersättning skall betalas ut till innehavare av elproducerande

anläggningar för beredskapslagring för krigssituationer som ålagts enligt lagen

om beredskapslagring av olja och kol. För tydlighets skull bör en hänvisning

införas i den senare lagen om ersättningsbestämmelsen i elberedskapslagen.

 Sedan länge har innehavarna av de större oljekondensverken och

gasturbinanläggningarna varit ålagda att hålla särskilda beredskapslager, vars

storlek bestäms utifrån vissa antaganden om behovet att driva anläggningarna i

krigssituationer. För kraftvärmeverken förekommer lagring för såväl fredskriser

som krigssituationer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer

har dock om särskilda skäl förelegat fått medge att beredskapslager för

oljekondensverk tillfälligt tas i anspråk för anläggningens drift även i andra

situationer. Bestämmelsen är i första hand avsedd för extrema torrår, men bör

även vara tillämplig vid lokal eller regional s.k. ö-drift om stamnätet slås ut

genom t.ex. sabotage eller extrema oväder.

 Regeringen har vid tidigare överväganden (senast i prop. 1994/95:176 s. 54)

inte funnit anledning föreslå vidgad möjlighet att i fredstid medge

ianspråktagande av krigslager. Med det synsätt som ligger till grund för

regleringen i elberedskapslagen gör regeringen nu bedömningen att lager vid även

andra elproducerande anläggningar än oljekondensverk i extrema fall bör kunna

tas i anspråk tillfälligt efter beslut av regeringen eller den myndighet som

regeringen bestämmer.

12.2 Skyddsåtgärder för rörledningar

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens bedömning: Skyddsåtgärder för rörledningar för transport|

| av råolja, naturgas och produkter av råolja eller naturgas skall|

| tills vidare regleras i koncessionsvillkoren för sådana |

| rörledningar. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer med regeringens

bedömning.

 Remissinstanserna: Endast en instans, Svenska Gasföreningen, kommenterar

utredningens förslag. Föreningen ansluter sig till utredningens förslag att

frågor om skyddsåtgärder inom naturgasområdet bör kunna inordnas som villkor i

koncessionsgivningen.

 Skälen för regeringens bedömning: Krigsskyddslagen blev tillämplig på

rörledningar i samband med att lagen (1978:160) om vissa rörledningar

(rörledningslagen) trädde ikraft år 1978. Rörledningslagen omfattar bl.a.

rörledningar för transport av råolja, naturgas eller produkter av råolja eller

naturgas. Skälet till att krigsskyddslagen gjordes tillämplig var att man ansåg

att rörledningar för transport av sådana produkter i fråga om betydelse för

samhällsverksamheten och näringslivet var att jämställa med de anläggningar som

redan omfattades av krigsskyddslagen (prop. 1977/78:86, bet. 1977/78:NU47, rskr.

1977/78:210).

 Enligt rörledningslagen skall koncession avseende rörledningar förenas med

villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt.

 Enligt regeringens bedömning är rörledningar för transport av råolja, naturgas

och produkter av råolja eller naturgas i allmänhet så viktiga för totalförsvaret

och folkförsörjningen att de måste skyddas mot inverkan från stridshandlingar.

Intresset av att skyddsåtgärder vidtas bör dock kunna tillgodoses genom lämplig

utformning av villkor i samband med att koncession för rörledningar meddelas.

Eftersom frågan om skyddsåtgärder för rörledningar sålunda kan lösas på annat

sätt är det inte nödvändigt att rörledningar omfattas av elberedskapslagen.

Koncessioner enligt rörledningslagen meddelas av regeringen efter utlåtande från

koncessionsmyndigheten som f.n. är NUTEK. I egenskap av ansvarig myndighet för

funktionen Energiförsörjning inom totalförsvarets civila del är NUTEK väl

skickat att ta till vara beredskapsintresset i ärenden som kan bli aktuella.

13 Ikraftträdande

--------------------------------------------------------------------

| Regeringens förslag: Elberedskapslagen och de övriga lagförslagen|

| skall träda i kraft den 1 juli 1997. |

--------------------------------------------------------------------

 Elberedskapsutredningens (EBU) förslag: Överensstämmer med regeringens

förslag.

 Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser instämmer i utredningens förslag

eller lämnar det utan synpunkter.

 Skälen för regeringens förslag: Det föreliggande lagförslaget innehåller inte

några omedelbart genomgripande förändringar för företagen inom elförsörjningen,

bortsett från förslaget om rätt till ersättning för beredskapsåtgärder. Det

krävs därför inga omfattande eller kostnadskrävande förändringar för att anpassa

verksamheten hos elföretagen till den nya lagstiftningen. De förändringar som

krävs på myndighetssidan har i huvudsak redan genomförts som en följd av att

Svenska kraftnät den 1 januari 1997 övertog ansvaret för elberedskapen.

 Verksamheten med elberedskap finansieras under första halvåret 1997 dels med

anslag från statsbudgeten som anvisats för ändamålet av riksdagen för budgetåret

1997, dels med kvarvarande medel på äldre anslag som tidigare anvisats för

elberedskapsändamål (prop. 1996/97:1 UO 6, bet. 1996/97:FöU1, rskr.

1996/97:112). Vad gäller finansieringen för andra halvåret 1997 har regeringen

angivit att planeringen utgår ifrån att avgiftsfinansiering införs från den 1

juli 1997. Försvarsutskottet har uttalat att det är särskilt viktigt att

finansieringen säkras från och med den 1 juli 1997 för de beredskapsåtgärder som

behöver vidtas. Vidare har försvarsutskottet anfört att det förutsätter att

frågan om en avgiftsfinansiering på området får en så grundlig och allsidig

beredning att finansieringen av beredskapsåtgärderna inom funktionen

Energiförsörjning säkras från och med den 1 juli 1997.

 Det är enligt regeringens bedömning angeläget att lagstiftningen kan träda i

kraft så snart som möjligt. En lämplig tidpunkt är den 1 juli 1997. Därmed

förbättras förutsättningarna för ett effektivt elberedskapsarbete, samtidigt som

elberedskapens finansiering tryggas.

14 Författningskommentar

14.1 Förslaget till elberedskapslag

1 §

I denna paragraf anges lagens tillämpningsområde och syfte. Bestämmelserna i

lagen syftar till att reglera ansvaret för den planering och de åtgärder som

behövs för att kunna tillgodose elförsörjningen i Sverige vid höjd beredskap

enligt lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap. Med

elförsörjningen i landet avses inte enbart landet som helhet utan även

elförsörjningen inom en viss ort eller ett visst område.

 Enligt 1 § lagen om totalförsvar och höjd beredskap är höjd beredskap

antingen skärpt beredskap eller högsta beredskap. Om Sverige är i krig råder

enligt 3 § samma lag högsta beredskap. I andra fall då det råder krigsfara eller

sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig utanför Sverige

eller av att Sverige t.ex. har varit i krig får regeringen besluta om skärpt

eller högsta beredskap.

 Som bestämmelser om elberedskap anses föreskrifter om de förberedelser av olika

slag som görs i fred i syfte att trygga elförsörjningen vid höjd beredskap.

Särskild betydelse har då de elektriska anläggningarna och funktionen hos dessa.

Men även verksamheten i övrigt på elområdet såvitt avser produktion och

överföring av el samt handel med el har inte sällan väsentlig betydelse för

elförsörjningen.

 Hur den faktiska verksamheten vid produktion och överföring av el och handel

med el vid höjd beredskap skall styras är inte frågor som denna lag reglerar.

Lagen tar inte sikte på åtgärder hos den enskilde elanvändaren. Termen

användning finns därför inte med när det anges vad lagen innehåller. En annan

sak är att beredskapsåtgärder av olika slag indirekt kan få betydelse för

verksamheten på elområdet och på användningen av el. I fråga om den direkta

styrningen av verksamheterna finns bestämmelser i bl.a. 15 a § lagen (1902:71

s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar och om

användningen vid höjd beredskap finns bestämmelser i ransoneringslagen

(1978:268).

2 §

I första stycket anges att endast bestämmelsen om kostnadsersättning är

tillämplig på beredskapslagring av bränsle som används för elproduktion. I

övriga delar gäller lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol.

 Elberedskapslagen tar främst sikte på fysiska åtgärder som hänför sig till

byggnadskonstruktioner och utrustning som tillhör anläggningar och inte på

åtgärder som gäller anordnande av bevakning eller av verkskydd. I dessa frågor

hänvisas därför i andra och tredje styckena till den särskilda lagstiftning som

finns om skydd för samhällsviktiga anläggningar och om verkskydd. Det förtjänar

påpekas att uppräkningen i andra stycket inte är uttömmande i fråga om annan

allmän beredskapslagstiftning som kan beröra ett elföretag.

3 §

I första stycket anges vad som menas med beredskapsåtgärder. En beredskapsåtgärd

är i princip varje särskild åtgärd som beslutas i enlighet med lagens syfte,

dvs. att tillgodose elförsörjningen i riket vid höjd beredskap. Mängden av

åtgärder som kan behövas för att tillgodose elförsörjningen i riket är stor. Det

är också så att formerna för beredskapsåtgärder varierar över tiden med vad som

för närvarande kan betecknas som en övergång från ett objektorienterat till ett

systemorienterat synsätt. Självfallet har den tekniska utvecklingen stor

betydelse. Ändrade synsätt och nya tekniker gör att det i dag inte kan förutses

vad som i framtiden krävs för en tillräcklig elberedskap. Det finns därför i

lagen inte någon närmare preciserad eller exemplifierad uppräkning över vilka

åtgärder som avses. Bland olika åtgärder kan nämnas fysiska skyddsåtgärder vid

elektriska anläggningar och anläggningar som behövs för driften, t.ex. en

anläggnings placering, val av byggnadsmaterial, dimensionering av grund, väggar

och tak, inhägnad och larm, anskaffande och lagring av reservdelar,

komplettering med systemtekniska delar, utbildning och övning av egen och

krigsplacerad personal, krigsplanläggning av driften vid en elektrisk anläggning

samt krigsplanläggning av annan verksamhet som omfattas av lagens bestämmelser.

 För mindre elektriska anläggningar torde det inte annat än i undantagsfall

vara befogat med åtgärder avseende s.k. fortifikatoriskt skydd, medan detta kan

komma i fråga vid större anläggningar som i krig kan väntas bli utsatta för

stridshandlingar. Även mindre anläggningar kan emellertid spela en stor roll för

elsystemet varför tekniska kompletteringar leder till ökad leveranssäkerhet.

 Åtgärder för att öka produktions- och överföringssystemets uthållighet under

höjd beredskap genomförs i dag inte enbart i form av traditionella

skyddsåtgärder mot brand- och sprängverkan. Exempelvis är det en strävan att

förbättra möjligheterna till övergång och drift av elsystemet i separata

delsystem (s.k. ö-drift) i händelse av att stamnätet skulle sättas ur funktion.

Åtgärder som här kommer i fråga omfattar bl.a.

 - tekniska förstärkningsåtgärder i kontroll- och fjärrstyrningssystem,

 - förberedelser vid produktionsanläggningar för dödnätsstart, husturbindrift

och drift av separata delsystem (vilket kräver installation av

frekvensregleringsutrustning, dieselaggregat, kompletteringar av regionala och

lokala nät, kompletteringar av driftövervakningsutrustning samt manualer,

utbildning och övning för drift under höjd beredskap),

 - åtgärder i ledningsnät för säkrare matning,

 - anskaffning av reservkomponenter till vissa produktions- och distributions-

anläggningar samt

 - installation av styr- och reglerteknik för målinriktade leveranser.

 Beredskapsåtgärder i form av beredskapslagring av olja och kol är undantagna

från lagen, jfr. kommentaren till 2 §.

 Vilka åtgärder som i det enskilda fallet skall genomföras vid en anläggning

eller i en verksamhet beslutar elberedskapsmyndigheten om, se vidare 5 §.

 I andra stycket bemyndigas regeringen eller efter regeringens bemyndigande

elberedskapsmyndigheten att meddela föreskrifter om vilka åtgärder som kan

utgöra beredskapsåtgärder. Genom generella men preciserade föreskrifter som har

sin grund i lagens syfte kan en god förutsebarhet skapas i fråga om

skyldigheterna i beredskapshänseende för den som driver verksamhet som omfattas

av lagens bestämmelser eller som avser att starta en sådan verksamhet. Stöd för

bemyndigandet finns i 8 kap. 7 § första stycket 3 regeringsformen.

4 §

Beredskapsåtgärder skall vidtas i verksamhet avseende produktion och överföring

av el samt handel med el. Någon begränsning, liknande den i dag gällande, dvs.

att det skall vara fråga om anläggningar av viss storlek eller att verksamheten

skall vara av viss omfattning finns inte. Eftersom de beredskapsåtgärder som

beslutas skall vara inriktade på att tillgodose elförsörjningen vid höjd

beredskap kommer de anläggningar och verksamheter som berörs att, oavsett

storlek, ha en särskild betydelse inom elförsörjningssystemet.

 I bestämmelsen stadgas att skyldigheten att vidta beredskapsåtgärder enligt

huvudregeln vilar på den som driver den verksamhet som är aktuell. Normalt torde

det vara ägaren som själv driver sin verksamhet men verksamheten kan även drivas

av en nyttjanderättshavare. I de fall där annan än ägaren driver verksamheten

kan beslutet om beredskapsåtgärder även riktas mot ägaren. En förutsättning för

att så skall få ske är att det kan anses lämpligt. Som riktlinje kan anges att

om åtgärderna kräver mer eller mindre omfattande ingrepp i egendom bör beslutet

riktas till ägaren och i övrigt mot den som driver verksamheten. Det kan även

bli fråga om att beslut om beredskapsåtgärder rör anläggning som skall uppföras.

I dessa fall kan det vara aktuellt att rikta beslutet till ägaren eller i vissa

fall nyttjanderättshavaren fastigheten. Avgörande för vem som skall vidta

åtgärderna torde bli vem som kommer att utföra byggnadsarbeten m.m.

 De beredskapsåtgärder som skall vidtas är de som elberedskapsmyndigheten

enligt 5 § i det enskilda fallet beslutat om.

 Elberedskapsmyndigheten skall utses av regeringen. Regeringen har för avsikt

att utse Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät) till

elberedskapsmyndighet. Svenska kraftnät förvaltar och driver stamnätet för

statens räkning. En intressekonflikt skulle uppkomma om Svenska kraftnät utan

begränsning eller särreglering omfattas av elberedskapslagen. Efter synpunkter

från Lagrådet har ett andra stycke intagits i paragrafen i vilket Svenska

kraftnät undantas från lagens tillämpning. Frågan om hur Svenska kraftnäts eget

beredskapsarbete skall hanteras och finansieras behandlas i den allmänna

motiveringen under avsnitten 9 och 11.

5 §

I bestämmelsen anges att elberedskapsmyndigheten är den på området beslutande

myndigheten. Det ankommer på regeringen att ta ställning till vilken myndighet

som skall vara elberedskapsmyndighet.

 Det är elberedskapsmyndigheten som i det enskilda fallet beslutar vilka

åtgärder som skall genomföras vid en anläggning eller i en verksamhet. Avgörande

är då bl.a. förhållandena vid anläggningen, anläggningens placering och roll i

elsystemet samt anläggningens betydelse för användarna. Självklart är att

elberedskapsmyndighetens beslut skall kunna återföras till lagens syfte att

tillgodose elförsörjningen i riket vid höjd beredskap.

 Det är inte elberedskapsmyndighetens uppgift att bestämma om prioriteringen

mellan olika behov av el. Sådana prioriteringar görs vid höjd beredskap av

regeringen eller de myndigheter under regeringen som har att svara för ledning

och samordning av totalförsvarets verksamhet.

 Vidare stadgas att elberedskapsmyndigheten inte får besluta om bered-

skapsåtgärder som är mer betungande än som kan anses skäligt med hänsyn till

anläggningens eller verksamhetens omfattning och betydelse. Ett liknande

stadgande finns i 5 § lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa

kraftanläggningar m.m. Som framhölls i den allmänna motiveringen avsåg man

därmed att åtgärder som hindrade ett företags tillkomst eller utveckling inte

fick föreskrivas. Motsvarande gäller även vid tillämpningen av den nya lagen.

Det kan också uttryckas så att åtgärder inte får beslutas som medför att

ändamålet med företaget inte kan tillgodoses eller att förutsättningarna för

företaget rubbas avsevärt. Vid bedömningen av skäligheten bör utöver vad som

ovan nämnts bl.a. även beaktas företagets storlek och framtida

avkastningsförmåga samt konkurrensförhållandena på marknaden. Utrymmet för att

bedöma en åtgärd som mer betungande än som kan anses skäligt har dock minskat

eftersom ersättning för kostnader som huvudregel kommer att utges.

 I bestämmelsen framhålls att elberedskapsmyndigheten vid utformningen av

beslutet skall beakta de effekter en åtgärd kan få på beredskapen inför svåra

påfrestningar på samhället i fred. Tanken är att en helhetssyn skall tillämpas

på beredskapsåtgärderna. Det innebär att det är förhållanden vid höjd beredskap

som i princip avgör dimensionering och utformning av beredskapsåtgärderna men

att behoven vid fredstida störningar ges vikt vid avvägningar.

 Såsom Lagrådet framhållit utgör bestämmelsens avfattning inte något hinder mot

att elberedskapsmyndigheten, så snart det finns sakliga skäl därtill, meddelar

ett nytt beslut angående nya eller ändrade beredskapsåtgärder. Det finns därför

inte behov av en särskild bestämmelse om att myndigheten kan fatta nya beslut

vid ändrade förhållanden. Förhållanden som kan föranleda ändrade eller nya

beslut kan t.ex. vara att en ny krigsviktig verksamhet tillkommit i ett område

som tidigare varit av liten betydelse för totalförsvaret eller att elsystemet

byggts ut eller förändrats på annat sätt så att åtgärder blir påkallade i en

anläggning som tidigare haft liten betydelse för beredskapen.

 Ett beslut om beredskapsåtgärder får enligt andra stycket inte innefatta ans-

kaffande av vapen.

6 §

Bestämmelsen innehåller föreskrifter om anmälningsskyldighet i fråga om fysiska

förändringar av en anläggning. En liknande bestämmelse finns i lagen (1942:335)

om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

Anmälningsskyldigheten omfattar endast anläggningar som är av väsentlig

betydelse för elförsörjningen i Sverige eller inom en ort eller ett område. De

anläggningar som i dag kan komma i fråga är t.ex kraftverk,

vattenregleringsmagasin, elledningar, transformator- och kopplings-stationer,

reservdelsförråd, samt drift- och övervakningscentraler för produktions- och

nätdrift, med tillhörande styr- och kommunikations-system.

 I 8 § bemyndigas regeringen eller efter regeringens bemyndigande

elberedskapsmyndigheten att genom föreskrifter ange vilka anläggningar som skall

anses vara av väsentlig betydelse för elförsörjningen.

 Särskilt vid större anläggningar är det så att åtgärder som avser att

exempelvis förstärka grundkonstruktionen och öka motståndskraften mot brand- och

sprängskador svårligen och endast till stora kostnader kan genomföras sedan

anläggningen uppförts. Det är därför angeläget att det på ett tidigt stadium

prövas vilka beredskapsåtgärder som behövs. Förutsättningarna härför finns om

anmälningsskyldigheten iakttas. Som anges i bestämmelsen skall

elberedskapsmyndighetens beslut avvaktas innan åtgärden vidtas. Självfallet

skall elberedskapsmyndigheten, på samma sätt som i dag gäller för

Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar, avgöra dessa ärenden så snabbt att

byggnadsarbetena m.m. inte fördröjs.

 Ytterst är det den som driver en anläggning som skall ändras som har ansvaret

för att en anmälan görs, dvs. ägaren till anläggningen eller fastigheten eller i

förekommande fall nyttjanderättshavaren. Om någon verksamhet inte drivs skall

anmälningsskyldigheten fullgöras av ägaren eller nyttjanderättshavaren till

anläggningen eller fastigheten. Bestämmelser härom har tagits in i andra

stycket.

 Enligt 11 § kan den som utan att anmäla det uppför, bygger om eller på annat

sätt ändrar en anläggning själv få bära en del av kostnaderna för de

beredskapsåtgärder elberedskapsmyndigheten beslutar om. Vidare finns

straffbestämmelser i 18 §.

 Regeringen kommer i verkställighetsföreskrifter att lämna närmare anvisningar

om anmälningsskyldighetens fullgörande.

7 §

Genom bestämmelsen införs anmälningsskyldighet också för andra större

förändringar än de som avses i 6 §. Det är fråga om organisatoriska för-

ändringar. Bestämmelsen har ett vidare tillämpningsområde än föregående paragraf

och omfattar även produktions- eller överföringsverksamhet eller verksamhet

avseende handel med el. En förutsättning för anmälningsskyldighet är dock att

verksamheten är av väsentlig betydelse för elförsörjningen.

 Verksamhetsförändringar som omfattas av anmälningsskyldigheten är t.ex.

nedläggning, överlåtelse, väsentlig neddragning eller utvidgning av verksamheter

som har en central roll i elförsörjningssystemet. I 8 § bemyndigas regeringen

eller efter regeringens bemyndigande elberedskapsmyndigheten att närmare

precisera vilka verksamheter och verksamhetsförändringar som avses.

 Syftet med att dessa verksamhetsförändringar anmäls är främst att

elberedskapsmyndigheten skall kunna följa de ändringar på elmarknaden som är av

större betydelse från beredskapssynpunkt. Till stor del kommer

anmälningsskyldigheten att kunna fullgöras vid den löpande beredskapsplaneringen

och övriga kontakter mellan elberedskapsmyndigheten och elföretagen. Anmälan

skall ske senast i samband med att ändringen genomförs. Regeringen kommer att

lämna närmare föreskrifter om anmälningsskyldighetens fullgörande.

8 §

I denna paragraf lämnas bemyndigande för regeringen eller elbered-

skapsmyndigheten att närmare ange vilken typ av anläggningar och slag av

verksamheter som skall anses vara av väsentlig betydelse för elförsörjningen

samt vilka verksamhetsförändringar som är väsentliga. Avsikten är inte att det

genom en uttömmande uppräkning skall anges t.ex. vilka anläggningar som

omfattas. En avgränsning bör åstadkommas genom en kombination av angivande av

storleksgränser för olika anläggningstyper och geografiska angivelser. Som

utvecklats närmare i den allmänna motiveringen kan numera små kraftanläggningar

ha ett särskilt beredskapsvärde dels genom att försörja vissa viktiga

försvarsanläggningar dels genom att utgöra startmotor för andra kraftstationer.

Hur det i dag kan vara aktuellt att bestämma vilka anläggningar som bör omfattas

med hänsyn till bl.a. effekt, spänning, storlek eller funktion har utvecklats

under avsnitt 7 i den allmänna motiveringen. I samma avsnitt har frågan om vilka

verksamhetsförändringar som kan anses vara av väsentlig betydelse diskuterats.

 Stöd för bemyndigandet finns i 8 kap. 7 § första stycket 3 regeringsformen.

9 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om giltigheten av en anmälan enligt 6 §. Om

t.ex. en ändringsåtgärd som anmälts inte påbörjats inom två år skall en ny

anmälan göras. Bestämmelsen blir främst aktuell i de fall

elberedskapsmyndigheten vid en första anmälan inte ansett att beredskapsåtgärder

behöver vidtas. Genom en förnyad anmälan ges myndigheten tillfälle att på nytt

ta ställning till frågan om beredskapsåtgärder som är påkallade. En motsvarande

bestämmelse finns i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder vid vissa

kraftanläggningar m.m.

10 §

Första stycket innehåller huvudregeln om ersättning för kostnader för åtgärder

som vidtas med stöd av lagen, dvs. beredskapsåtgärder som varit föremål för

elberedskapsmyndighetens prövning och beslut. Med ersättning avses full

ersättning för kostnaderna. Det är ofta svårt att i förväg ange kostnaderna och

därmed ersättningens storlek på annat sätt än att en kostnadsram anges.

 I andra stycket räknas de undantagsfall upp där ersättning inte betalas ut.

 Som framgår av 11 § kan beslut fattas om att bl.a. den som producerar eller

överför elektrisk kraft själv skall svara för den merkostnad som uppstått på

grund av att beredskapsarbetena inte utförts i samband med andra arbeten. Som

förutsättning härför gäller att anmälningsskyldigheten i 6 § försummats.

Undantaget i punkt 1 avser nämnda situation.

 Enligt punkt 2 betalas ersättning inte ut för kostnader för uppgiftslämnande

och planeringen av egna uppgifter inom totalförsvaret. Om emellertid

elberedskapsmyndigheten beslutat om särskild övningsverksamhet kan ersättning

komma att betalas ut.

 Förslaget i lagrådsremissen innehöll även ett undantag i fråga om rätt till

ersättning för kostnader som var ringa. Mot bakgrund av Lagrådets påpekanden har

detta undantag tagits bort.

 I tredje stycket anges att ersättning även skall betalas ut för vissa fall av

beredskapslagring enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol.

Det är fråga om ersättning för kostnader som en innehavare av elproducerande

anläggning haft för beredskapslagring för krigssituationer. Det rör sig bl.a. om

beredskapslagring som syftar till att möjliggöra drift av gasturbiner och

oljekondensverk under dessa förhållanden. Förslaget berör även lagring av

bränsle vid kraftvärmeverk. Eftersom denna typ av anläggningar producerar såväl

el som värme måste en beräkning ske av hur stor del av bränslelagringen som

avser elproduktionsändamål.

 För tydlighets skull föreskrivs i fjärde stycket att det är elberedskapsmyn-

digheten som beslutar om ersättning för beredskapsåtgärder. I begreppet

beredskapsåtgärder ingår självfallet ersättningsberättigande beredskapslagring.

Vidare stadgas att ersättningen normalt skall betalas ut efter åtgärdens

utförande. I förhållande till lagrådsremissen har ordet normalt lagts till.

Tillägget har skett för att markera att det vid större projekt kan vara aktuellt

att betala ut viss ersättning under arbetets gång. Det är dock först när

beredskapsåtgärden i dess helhet utförts som definitivt besked om kostnaderna

kan ges och slutlig utbetalning ske. När det gäller beredskapslagring bör

ersättning betalas ut årligen eller efter annan lämplig tidsperiod.

 På förslag av Lagrådet har ett femte stycke tagits in. I stycket tydliggörs att

ersättning endast betalas för den del av totalkostnaden som hänför sig till

verksamheten vid höjd beredskap. I de fall en beredskapsåtgärd även har s.k.

fredsnytta för företaget skall en proportionering göras mellan den och behovet

av åtgärden vid höjd beredskap. Proportioneringen får härefter ligga till grund

när ställning tas till hur stor del av kostnaderna som skall ersättas.

11 §

Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Som framgår av 10 §

skall - med vissa undantag - ersättning betalas ut för de beredskapsåtgärder som

beslutas av elberedskapsmyndigheten. Rätten till kostnadsersättning kan

emellertid till viss del gå förlorad om anmälningsskyldigheten i 6 § inte

iakttas. Om en anläggning har uppförts eller ändrats utan att föreskriven

anmälan gjorts och det efter elberedskapsmyndighetens prövning visar sig att

åtgärder enligt lagen borde ha vidtagits, kan myndigheten besluta att rätt till

ersättning inte föreligger för den merkostnad som uppstått. Den merkostnad som

avses är den kostnad som uppkommer genom att beredskapsåtgärden inte utförts i

samband med annan åtgärd. Förstärkning av en grundkonstruktion kan t.ex. endast

till stora kostnader genomföras sedan en anläggning uppförts.

 Genom bestämmelsens nuvarande utformning kan rätten till ersättning begränsas

även när ett ägarskifte ägt rum i tiden efter en försummad anmälan. Som framgår

av ordalydelsen skall en prövning ske i varje enskilt fall. De fall där det kan

vara aktuellt att begränsa en ny ägares rätt till ersättning är t.ex. att

ägarbyte sker inom en koncern eller att en utomstående ny ägare är i ond tro.

12 och 13 §§

I 12 och 13 §§ finns vissa bestämmelser om tillsyn och inspektion m.m. I

enlighet med Lagrådets förslag har 14-16 §§ i lagrådsremissen arbetats om och

sammanförts till två nya bestämmelser 13 och 14 §§.

 I 13 § föreskrivs en skyldighet för den som kan åläggas att utföra

beredskapsåtgärder att på begäran lämna de upplysningar och handlingar som

behövs för tillsynen. Skyldigheten riktar sig alltså mot den som äger eller

driver en anläggning eller verksamhet som omfattas av lagen eller i förekommande

fall ägare eller nyttjanderättshavare till fastighet där anläggning planeras att

uppföras. De upplysningar och handlingar som det kan vara fråga om är t.ex.

att tillhandahålla ritningar, anläggningsbeskrivningar, organisations-, drifts-

eller investeringsplaner och andra handlingar som behövs för att

elberedskapsmyndigheten skall få tillräckligt underlag för sitt beslut om och i

så fall vilka beredskapsåtgärder som skall vidtas.

 Elberedskapsmyndigheten har också rätt att få tillträde till fastighet,

lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verksamhet som omfattas av

denna lag bedrivs, t.ex. i syfte att besiktiga eller kontrollera anläggning

eller i övrigt vidta åtgärder enligt lagen.

 Andra stycket ger elberedskapsmyndigheten en generell befogenhet att meddela

de förelägganden och förbud som i enskilda fall behövs för lagens tillämpning.

 I praktiken kommer förelägganden att användas enbart i de fall det inte är

möjligt för elberedskapsmyndigheten att lösa sina uppgifter i samförstånd med

berörd part. I fråga om exempelvis det uppgiftslämnande som kan bli aktuellt

förutsätts att detta kan ske vid formlösa kontakter mellan

elberedskapsmyndigheten och aktörerna på elmarknaden.

 Alla förelägganden och förbud enligt lagen skall kunna förenas med vite. Om

vitet sätts tillräckligt högt, kan detta förmå t.ex. den som driver en

anläggning eller verksamhet att själv genomföra åtgärderna, vilket kan vara en

snabbare väg att få åtgärderna vidtagna än att elberedskapsmyndigheten

exempelvis anlitar en särskild entreprenör.

14 §

I enlighet med Lagrådets förslag har bestämmelsen brutits ut, omarbetats och

införts i en ny paragraf.

 I undantagsfall kan det förekomma att elberedskapsmyndigheten vägras tillträde

till en anläggning för att utöva tillsyn, inte får ut nödvändiga handlingar

eller att myndighetens åläggande att vidta beredskapsåtgärder inte efterföljs. I

dessa fall kan verkställighet ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser (se 3

kap. 20 § och 16 kap. 10-12 §§). I 16 kap. 12 § UB ges kronofogdemyndigheten en

möjlighet att överlämna åt sökanden att utföra behövliga åtgärder. Den i

lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen om att beredskapsåtgärder under vissa

förhållanden kunde genomföras genom elberedskapsmyndighetens försorg fyller

därför inte någon funktion och kan såsom Lagrådet föreslagit utgå.

15 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om elberedskapsavgift. Avgiften skall enligt

första stycket dels finansiera de beredskapsåtgärder enligt denna lag och viss

beredskapslagring enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol

som kostnadsersättning skall utgå för, dels täcka kostnader för

elberedskapsmyndighetens verksamhet enligt lagen.

 Kretsen av avgiftsskyldiga har begränsats till de som innehar nätkoncession

enligt lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska

anläggningar

 Avgiften har i andra stycket utformats som en fast avgift grundad på antalet

elabonnenter som är anslutna till den avgiftsskyldiges nät. Avgift skall kunna

utgå med två nivåer, en för hög- och en för lågspänningsabonnenter. Fråga om

avgiftens närmare utformning och relationen mellan de olika avgifter har

utförligt redovisats under avsnitt 11 i den allmänna motiveringen.

 Kostnaderna för elberedskapsmyndighetens tillsynsverksamhet enligt lagen kan

antas bli begränsade. Avgift för detta ändamål kan därför tas ut efter samma

grunder som tillämpas i fråga om avgiften för finansiering av

beredskapsåtgärder.

 Tredje stycket behandlar, förutom att det slås fast att det är

elberedskapsmyndigheten som påför avgiften, frågan om verkställighet av

beslutet. Enligt 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken får verkställighet

ske av förvaltningsmyndighets beslut som enligt föreskrift får verkställas. För

att möjliggöra verkställighet av beslutet har detta stadgande införts.

 För den närmare utformningen av avgiftssystemet ges i fjärde stycket

regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ett bemyndigande att

meddela föreskrifter om elberedskapsavgift. Stöd för bemyndigandet finns i 8

kap. 9 § andra stycket regeringsformen.

16 §

Den som driver en kraftanläggning eller annan verksamhet som omfattas av lagens

bestämmelser kommer att vidta åtgärder av betydelse för totalförsvaret eller

annars för rikets säkerhet. Av försvarshänsyn är det av avgörande betydelse att

uppgifter om beredskapen inte röjs. Bestämmelser härom finns i första stycket.

Motsvarande gäller i förhållande till enskilda i de fall någon i samband med att

beredskapsåtgärder vidtas får del av uppgifter om en enskilds affärs- eller

driftförhållanden. Särskilt i de fall olika företag av samordningsskäl används i

beredskapsplaneringen på regional nivå kan dessa komma att få del av uppgifter

som inte bör få utnyttjas eller föras vidare.

 Bestämmelserna får betydelse för personer som är eller har varit verksamma

inom sådana företag som omfattas av lagen, främst på grund av anställning eller

uppdrag.

 Endast den som obehörigen för en uppgift vidare bryter mot tystnadsplikten.

 Som framgår av andra stycket gäller sekretesslagens (1980:100) bestämmelser i

det allmännas verksamhet. Verksamheten hos elberedskapsmyndigheten omfattas

alltså av sekretesslagens bestämmelser.

 Bestämmelser om straff för den som bryter mot tystnadsplikten i denna paragraf

finns i 20 kap. 3 § brottsbalken.

17 §

I första stycket regleras rätten att överklaga beslut som har meddelats enligt

lagen. Exempel på beslut som kan överklagas är beslut avseende skyldigheten att

vidta beredskapsåtgärder, beslut om ersättning för kostnader för

beredskapsåtgärder, förelägganden och förbud i övrigt samt beslut om påförande

av elberedskapsavgift. Prövningstillstånd krävs för att fråga enligt denna lag

skall kunna prövas av kammarrätten. Stycket har omarbetats efter påpekande från

Lagrådet på så sätt att de beslut som kan överklagas anges särskilt.

 I andra stycket anges att elberedskapsmyndighetens beslut som huvudregel skall

gälla omedelbart. Undantag har gjorts för påförande av avgift. Det är ur

beredskapssynpunkt angeläget att besluten kan verkställas omedelbart utan hinder

av att de överklagats. Elberedskapsmyndigheten kan förordna annat om myndigheten

t.ex. anser att så kan ske utan fara i beredskapshänseende.

18 §

En delvis motsvarande bestämmelse finns i lagen (1942:335) om särskilda

skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

 Det viktigaste medlet för att åstadkomma att förelagda åtgärder vidtas torde

vara viteshotet. En första förutsättning för att lagen skall kunna tillämpas

effektivt är dock att det anmäls till elberedskapsmyndigheten när anläggningar

uppförs eller ändras. Denna anmälningsskyldighet måste vara straffsanktionerad.

Skall fängelse kunna komma i fråga måste det dock vara fråga om mycket

allvarliga och flagranta fall.

 I andra stycket stadgas att den som åsidosatt ett vitesföreläggande inte

skall ådömas straff för gärning som omfattas av föreläggandet.

19 §

Motsvarande bestämmelser finns i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder

för vissa kraftanläggningar m.m. Skälet till att bestämmelserna finns där och

inte i vattenlagen (1983:291) respektive i lagen (1902:71 s.1), innefattande

vissa bestämmelser om elektriska anläggningar har ansetts vara fördelen med att

samla de viktigare bestämmelserna om skyddsåtgärder i en lag. Motsvarande

bestämmelse har därför tagits in i denna lag.

20 §

En motsvarande bestämmelse finns i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder

för vissa kraftanläggningar m.m.

 Enligt 3 kap. 4 § vattenlagen (1983:291) gäller att ett vattenföretag får

komma till stånd endast om fördelarna från allmän och enskild synpunkt av

företaget överväger kostnaderna samt skadorna och olägenheterna av det. Vid

beräkningen av dessa kostnader skall inte kostnader som föranletts av åtgärder

enligt denna lag beaktas.

Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1997. Elberedskapslagen ersätter

lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

Äldre bestämmelser skall dock fortfarande tilllämpas i ärenden och mål där

beslutet fattats med stöd av äldre bestämmelser. Enligt 7 a §

förvaltningsprocesslagen skall beslutande förvaltningsmyndighet i fråga om

beslut som fattats efter den 1 maj 1996 vara enskilds motpart när ärendet

överlämnats till allmän förvaltningsdomstol. Med anledningen av detta och då

Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar skall avvecklas stadgas i övergångsbe-

stämmelserna att elberedskapsmyndigheten skall vara motpart vid allmän

förvaltningsdomstol även om det överklagade beslutet fattats av

Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar.

14.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

33 §

I paragrafen har tagits in en hänvisning till elberedskapslagen som ersatt lagen

(1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

14.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän

förvaltningsdomstol att pröva vissa mål

1 §

I konsekvens med att lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa

kraftanläggningar m.m. upphävs och då hänvisningen därför inte längre fyller

någon funktion tas den bort.

 Av övergångsbestämmelserna till denna ändring framgår att äldre bestämmelser

fortfarande skall tillämpas i mål där beslut fattats med stöd av lagen om

särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

14.4 Förslaget till lag om ändring i vattenlagen (1983:291)

3 kap. 13 §

Bestämmelsen är ny och har införts på förslag av Lagrådet. Den syftar till att

erinra om att det i 19 och 20 §§ elberedskapslagen finns regler bl.a. om hinder

för vattendomstol att avgöra vattenmål innan föreskriven prövning har skett

enligt elberedskapslagen.

14.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av

olja och kol

3 a §

I paragrafen införs en hänvisning till ersättningsbestämmelsen i

elberedskapslagen. Av bestämmelsen följer att innehavare av elproducerande

anläggning som ålagts beredskapslagring för krigssituationer har rätt till

ersättning för sina kostnader.

25 §

Första stycket är oförändrat. Ändringen i andra stycket innebär att bestämmelsen

utvidgats till att omfatta alla lagringsskyldiga elproducerande anläggningar.

Tillägget innebär att medgivande att tillfälligt använda beredskapslager,

förutom till oljekondensverk, kan ges även till gasturbiner och kraftvärmeverk.

 Även om bestämmelsen i första hand är avsedd för extrema torrår kan den även

vara tillämplig vid övergång till drift av elsystemet i separata delsystem (s.k.

ö-drift).

14.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar

1 kap. 4 §

I paragrafen har tagits in en hänvisning till elberedskapslagen som ersatt lagen

(1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. Någon

ändring i sak är inte avsedd. Bestämmelserna i elberedskapslagen och

föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt vad som beslutats med stöd av

nämnda bestämmelser skall alltså gälla framför lagen om civilt försvar.

 Av övergångsbestämmelserna framgår att äldre bestämmelser fortfarande skall

gälla i fråga om beslut som fattats med stöd av lagen om särskilda

skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m.

Sammanfattning av Elberedskapsutredningens del-betänkande Elberedskapen -

Organisation, ansvarsför-delning och finansiering (SOU 1996:78)

Den särskilde utredaren skall enligt direktiven lämna förslag till:

- myndighetsorganisation för det fredstida arbetet med elberedskapen

- ansvarig myndighet för den centrala ledningen av elförsörjningen i krig och

 vid höjd beredskap

- fördelning av ansvar och arbetsuppgifter inom elberedskapen mellan myndigheter

 och näringsidkare inom elförsörjningen

- behövlig lagstiftning

- avgiftssystem för finansiering av elberedskapen.

Vissa övergripande frågor vad gäller elberedskapen behandlas i kapitlen 5 och 6.

I kapitel 5 behandlas grundläggande frågor om rollfördelningen mellan olika

aktörer inom elberedskapen. I kapitlet föreslås att:

- funktionen energiförsörjning även i fortsättningen skall hållas ihop

- Närings- och teknikutvecklingsverket även i fortsättningen skall vara

 funktionsansvarig myndighet för funktionen energiförsörjning

- Närings- och teknikutvecklingsverkets uppgifter i egenskap av

 funktionsansvarig myndighet för funktionen energiförsörjning bör koncentreras

 till uppgifter som är gemensamma för funktionen

- uppgiften att prioritera samhällets behov av elkraft - under regeringen -läggs

 på de civila ledningsorgan som har ett områdesansvar (Överstyrelsen för civil

 beredskap, civilbefälhavarna, länsstyrelserna och kommunstyrelserna)

- elförsörjningsuppgiften bör ha ställning som delfunktion inom funk-tionen

 energiförsörjning

I våra direktiv har regeringen lagt fast att elberedskapsuppgifter bör anknytas

till Svenska kraftnät. I kapitel 6 behandlas olika sätt att göra detta. I

kapitlet föreslås att:

- uppgiften att svara för delfunktionsansvaret för elförsörjningen läggs på

 Svenska kraftnät

- särskilda insyns- och inflytandeformer skapas vid Svenska kraftnät för att ge

 utomstående intressenter möjlighet att påverka beredskapsarbetet

- den personal som skall arbeta med beredskapsuppgifterna skall vara anställd

 vid Svenska kraftnät och i alla avseenden vara underställd denna myndighets

 ledning.

Myndighetsstrukturen och ansvarsfördelningen inom elberedskapen i fred behandlas

i kapitel 7. I kapitlet föreslås att Närings- och teknikutvecklingsverket,

Svenska kraftnät och Statens kärnkraftinspektion i fortsättningen skall ha

uppgifter på central nivå inom elberedskapen. Detta innebär att

Elförsörjningsnämnden och Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar kan

avvecklas. Beträffande den regionala organisa-tionen föreslås inga förändringar.

I kapitlet föreslås att:

- Närings- och teknikutvecklingsverket, Svenska kraftnät och Statens

 kärnkraftinspektion skall ha uppgifter inom elberedskapen i fred

- Elförsörjningsnämnden avvecklas

- Krigsskyddsnämnden för kraftanläggningar avvecklas

- Statens strålskyddsinstitut inte längre skall ha uppgifter inom funktionen

 energiförsörjning

- ett beredskapsråd med företrädare för elindustrin och vissa myndigheter knyts

 till Svenska kraftnät

- ledamöterna i beredskapsrådet utses av regeringen

- antalet elområden på sikt minskas till tre eller fyra med gränser som så långt

 möjligt sammanfaller med civilområdenas gränser

- elbefälhavarna inte heller i fortsättningen ges myndighetsstatus i fred

- beredskapsförberedelserna inom elbefälhavarorganisationen även i fort-

 sättningen skall skötas av vissa företag

- Svenska kraftnät skall sluta avtal med de företag som sköter

 beredskapsförberedelserna inom elbefälhavarorganisationen.

Motsvarande frågor beträffande myndighetsstrukturen och ansvarsför-delningen

under säkerhetspolitiska kriser och i krig behandlas i kapitel 8.

Krigsorganisationen överensstämmer enligt våra förslag i huvudsak med

fredsorganisationen. På regional nivå ges dock elbefälhavarna - inom ramen för

Svenska kraftnäts krigsorganisation - myndighetsstatus. I kapitlet föreslås att:

- myndighetsstrukturen på central nivå inom elförsörjningen inte ändras vid en

 övergång till krigsorganisation (samma myndigheter bör ha uppgifter under

 säkerhetspolitiska kriser och i krig som i fred)

- Närings- och teknikutvecklingsverkets krigsuppgift bör vara att hålla

 regeringen underrättad om läget inom funktionen energiförsörjning och föreslå

 regeringen de åtgärder som läget kräver

- Svenska kraftnäts krigsuppgift bör vara att leda och samordna elförsörjningen

 samt att vidtaga de åtgärder i elsystemet som krävs för att prioriterade behov

 skall kunna tillgodoses

- Statens kärnkraftinspektion bör ha samma uppgifter under säkerhets-politiska

 kriser och i krig som myndigheten har i fred

- elbefälhavarna skall ingå i Svenska kraftnäts krigsorganisation

- elbefälhavarnas krigsuppgift bör vara att leda och samordna den verksamhet på

 regional nivå som krävs för att prioriterade behov av elkraft skall kunna

 tillgodoses.

Elföretagens beredskapsansvar behandlas i kapitel 9. Vi föreslår att elföretagen

skall vara skyldiga att upprätthålla verksamheten under säkerhetspolitiska

kriser och i krig samt genomföra de beredskaps-förberedelser som detta kräver.

Finansieringen av beredskapsförberedelserna behandlas i kapitel 10. Vi föreslår

att myndigheternas och företagens beredskapskostnader skall finansieras med en

elberedskapsavgift och att de medel som avgiften inbringar skall samlas på ett

räntebärande konto i Riksgäldskontoret. Avgiftens nivå bör fastställas i

försvarsbesluten. I kapitlet föreslås att:

- myndigheternas och företagens kostnader för beredskapsförberedelser inom

 elförsörjningsområdet finansieras med en elberedskapsavgift

- avgiftsnivån fastställs i försvarsbesluten

- elberedskapsavgiften ut tas som en offentligrättsligt reglerad nätägaravgift

 som administreras på samma sätt som den befintliga nätövervakningsavgiften

- elberedskapsavgiften utformas som en fast avgift som utgår med olika belopp

 för hög- och lågspänningsabonnemang

- proportionen mellan hög- och lågspänningsavgiften bör vara 600/11

- de medel som inflyter genom elberedskapsavgiften samlas på ett ränte-bärande

 konto med kreditmöjligheter i Riksgäldskontoret

- behållningen på kontot i Riksgäldskontoret endast får användas för att bekosta

 beredskapsåtgärder inom delfunktionen elförsörjning

- kontot i Riksgäldskontoret disponeras av Svenska kraftnät

- regeringen i regleringsbrev eller på annat sätt meddelar anvisningar för hur

 behållningen på kontot i Riksgäldskontoret får användas

- Svenska kraftnät årligen utarbetar ett förslag till disponering av medlen på

 kontot i Riksgäldskontoret och att detta förslag behandlas i det civila

 försvarets programplanearbete.

De förslag vi har lämnat behöver ges lagstöd. I kapitel 11 föreslår vi att

grundläggande bestämmelser om elberedskapen skall samlas i en lag om

elberedskap. Vidare bör vissa förordningar ses över. I kapitlet föreslås att:

- grundläggande bestämmelser om elberedskapen samlas i en ny lag om elberedskap

- den av Ellagstiftningsutredningen föreslagna lagen om beredskaps-åtgärder vid

 vissa elektriska anläggningar arbetas in i lagen om elberedskap

- en hänvisning till lagen om elberedskap tas in i den nya ellagen

- vissa myndighetsinstruktioner ändras i enlighet med det förslag till ändrade

 myndighetsuppgifter som tidigare har lagts fram i detta betänkande

- reglerna om energiransonering ses över i syfte att modernisera regel-verket

- utarbetandet av ett förslag till ny lag om elberedskap, m.m. bör ske inom

 ramen för ett fortsatt utredningsarbete.

Vi föreslår att den nya organisationen skall träda ikraft den 1 januari 1997.

Fortsatt utredningsarbete krävs vad gäller vissa författningsfrågor.

Våra förslag avlastar statsbudgeten med 71 miljoner kronor räknat med

utgångspunkt från budgetåret 1995/96 (12 månader). Inga negativa konsekvenser

bedöms uppstå från regionalpolitisk eller jämställdhetspolitisk synpunkt.

Sammanfattning av Elberedskapsutredningens slut-betänkande Elberedskapen -

Författningsfrågor (SOU 1996:149)

Den särskilde utredaren skall enligt direktiven lämna förslag till:

- myndighetsorganisation för det fredstida arbetet med elberedskapen

- ansvarig myndighet för den centrala ledningen av elförsörjningen vid höjd

 beredskap

- fördelning av ansvar och arbetsuppgifter mellan myndigheter och näringsidkare

 inom elberedskapen

- avgiftssystem för finansiering av elberedskapen

- behövlig lagstiftning.

Frågor om organisationsstruktur, ansvarsfördelning och finansiering av

elberedskapen behandlades i utredningens första betänkande Elberedskapen -

organisation, ansvarsfördelning och finansiering (SOU 1996:78). I detta

betänkande behandlas behovet av lagstiftning och övriga författningsändringar

inom elberedskapen.

I betänkandet föreslår vi att de grundläggande bestämmelserna om elberedskapen

samlas i en elberedskapslag. Tillämpningsområdet för lagen bör omfatta

beredskapsförberedelser som syftar till att ge elförsörjningen erforderlig

förmåga att motstå de påfrestningar som uppstår vid höjd beredskap eller i andra

situationer då elförsörjningen annars är allvarligt hotad. Lagen föreslås bli

tillämplig på produktion, överföring och handel med el.

Uppgiften att tillämpa lagen föreslås läggas på en särskild myndighet -

elberedskapsmyndigheten. I vårt första betänkande föreslog vi att denna uppgift

skall läggas på Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät).

Elberedskapsmyndigheten bör ha vissa befogenheter gentemot elföre-tagen och de

övriga organ som omfattas av lagen. Myndighetens beslutanderätt bör avse de

beredskapsförberedelser som dessa organ skall genomföra för att erforderlig

förmåga skall kunna uppnås vid höjd beredskap eller annars då elförsörjningen är

allvarligt hotad. Regeringen bör ge elberedskapsmyndigheten rätt att meddela

verkställighetsföre-skrifter inom detta område.

Beredskapsåtgärder som avser fredstida hot och risker bör enligt vår mening inte

berättiga till ersättning. Av detta skäl bör elberedskaps-myndighetens

befogenheter att tvinga elföretagen att genomföra åtgärder mot fredstida hot och

risker begränsas. I elberedskapslagen föreslår vi därför en regel som innebär

att elberedskapsmyndigheten inte bör får tvinga elföretagen att genomföra

åtgärder mot fredstida hot och risker om dessa åtgärder framstår som oskäligt

betungande.

Elberedskapslagen bör inte i detalj ange vilka beredskapsåtgärder som

elföretagen bör vidta. Det är enligt vår mening inte möjligt att genom

uppräkning eller på annat sätt exakt definiera vilka beredskapsåtgärder som

behöver vidtas. Det bör istället ankomma på elberedskapsmyn-digheten att - inom

ramen för de beslut som statsmakterna har fattat - precisera vilka åtgärder som

behöver vidtas för att elförsörj-ningen skall kunna upprätthållas vid höjd

beredskap och i de övriga situationer som åsyftas i lagen. I sammanhanget bör

understrykas att elberedskapsmyndigheten inte kan besluta om mer långtgående

bered-skapsåtgärder än vad som kan finansieras med de medel från det särskilda

beredskapskonto som står till myndighetens förfogande. Vad gäller fredstida

beredskapsåtgärder föreslår vi som nämnts en särskild begränsningsregel.

Vi föreslår vidare att bestämmelser om anmälningsskyldighet vid föränd-ringar i

anläggningar och verksamhet tas in i elberedskapslagen. Syftet med dessa

bestämmelser är att elberedskapsmyndigheten i god tid skall få reda vilka

förändringar som planeras och vid behov kunna vidta åtgärder.

Anmälningsskyldigheten föreslås gälla dels för fysiska åtgärder i elektriska

anläggningar dels vad gäller väsentliga verksamhets-förändringar i övrigt.

Elberedskapsmyndigheten föreslås få befogenheter att i vissa situationer bevilja

undantag från anmälningsskyldigheten.

Som nämnts ovan föreslår vi att rätten till ersättning för beredskaps-åtgärder

skall begränsas till åtgärder som syftar till att tillgodose elför-sörjningen

vid höjd beredskap. Beredskapsåtgärder som avser de övriga situationer som

omfattas av lagen förutsätts inte bli ersättningsberättigade. Också i övrigt

föreslås vissa begränsningar i rätten till ersättning.

I vårt första betänkande har vi föreslagit att elberedskapen skall finansieras

med en elberedskapsavgift. I elberedskapslagen anges därför att en avgift för

detta ändamål får tas ut från den som innehar nätkoncession. Avgiften får

användas för att finansiera ersättningsberätt-igade beredskapsåtgärder samt den

tillsynsverksamhet som elberedskaps-myndigheten skall bedriva.

I övrigt föreslår vi att lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol

ändras i syfte att göra det möjligt att ersätta innehavare av vissa

elproduktionsanläggningar för de kostnader som uppstår vid beredskaps-lagring av

bränslen för elproduktion vid höjd beredskap. De anläggningar som berörs av vårt

förslag är i första hand gasturbiner, oljekondensverk och kraftvärmeverk.

I övrigt innebär de förslag vi har redovisat att en rad författningar måste

ändras. Detta gäller bl.a. vissa myndigheters instruktioner samt förord-ningen

(1995:1296) om elsäkerhetsavgift och nätövervakningsavgift. I kapitel 6

förtecknas de författningar som berörs av våra förslag.

Förteckning över remissinstanser

Elberedskapsutredningens slutbetänkande Elbered-skapen - Författningsfrågor (SOU

1996:149)

Efter remiss har yttrande över Elberedskapsutredningens slutbetänkande (SOU

1996:149) Elberedskapen - författningsfrågor avgetts av Hovrätten för Skåne och

Blekinge, Kammarrätten i Jönköping, Domstolsverket, Försvarsmakten,

Överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), Statens räddningsverk

(Räddningsverket), Försvarets forskningsanstalt (FOA), Civilbefälhavaren i

mellersta civilområdet (CB M), Styrelsen för psykologiskt försvar (SPF), Post-

och telestyrelsen, Riksgäldskontoret, Statskontoret, Riksrevisionsverket (RRV),

Affärsverket svenska kraftnät (Svenska kraftnät), Elsäkerhetsverket,

Konkurrensverket, Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK), Länsstyrelsen i

Uppsala län, Länsstyrelsen i Hallands län, Länsstyrelsen i Gävleborgs län,

Statens kärnkraftinspektion, Stockholms stad, Malmö kommun, Göteborgs kommun,

Svenska Kommunförbundet, Sveriges Industriförbund, Lantbrukarnas Riksförbund

(LRF), Svenska Kraftverksföreningen, Svenska Elverksföreningen och Svenska

Fjärrvärmeföreningen.

 Härutöver har skrivelser inkommit från Stor-Stockholms Energi AB (STOSEB),

Svenska Kolinstitutet, Svenska Gasföreningen och f.d. hovrättslagmannen Hans
[REDACTED_EFTERNAMN], expert i Ellagstiftningsutredningen.

 Svenska Petroleum Institutet och Riksförbundet Energileverantörerna har

beretts tillfälle att yttra sig över delbetänkandet.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till elberedskapslag

 Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § Denna lag innehåller bestämmelser om elberedskap vid produktion och

överföring av el samt vid handel med el. Bestämmelserna reglerar ansvaret för

den planering och de övriga åtgärder som behövs för att tillgododse

elförsörjningen i landet vid höjd beredskap.

2 § Beredskapslagring av bränsle som används för elproduktion omfattas av lagen

endast i fråga om rätt till ersättning enligt 11 §. Särskilda bestämmelser

rörande beredskapslagring i övrigt finns i lagen (1984:1049) om

beredskapslagring av olja och kol.

 Bestämmelser om tillträdesbegränsning finns i lagen (1990:217) om skydd för

vissa samhällsviktiga anläggningar m.m. och i säkerhetsskyddslagen (1996:627).

 Bestämmelser om verkskydd finns i lagen (1994:1720) om civilt försvar.

Beredskapsåtgärder

3 § Med beredskapsåtgärder avses särskilda åtgärder som behövs för att

produktion och överföring av el samt handel med el skall kunna upprätthållas vid

höjd beredskap.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (elberedskapsmyndig-

heten) får meddela närmare föreskrifter om åtgärder som kan utgöra

beredskapsåtgärder.

Skyldighet att vidta beredskapsåtgärder

4 § Skyldighet att vidta de beredskapsåtgärder som beslutas enligt denna lag

åvilar den som driver sådan verksamhet som anges i 1 §. Om det kan anses

lämpligt får ett beslut om beredskapsåtgärder i stället riktas till ägaren eller

nyttjanderättshavaren till anläggningen eller området.

Beslut om beredskapsåtgärder

5 § Elberedskapsmyndigheten prövar om beredskapsåtgärder behöver vidtas och

fattar beslut om sådana. Beslutet får inte vara mer betungande än som kan anses

vara skäligt med hänsyn till anläggningens eller verksamhetens omfattning och

betydelse. Vid utformningen av beslutet skall elberedskapsmyndigheten även

beakta de effekter en åtgärd kan få på beredskapen inför svåra påfrestningar på

samhället i fred.

 Ett beslut får inte innebära att vapen skall anskaffas.

6 § Vid ändrade förhållanden får elberedskapsmyndigheten besluta att nya eller

ändrade beredskapsåtgärder skall vidtas.

Anmälningsskyldighet

7 § Innan en anläggning som är av väsentlig betydelse för elförsörjningen i

Sverige eller inom en ort eller ett område uppförs, byggs om eller på annat sätt

ändras skall anmälan göras till elberedskapsmyndigheten för prövning enligt 5 §.

Arbetet får inte påbörjas innan myndigheten fattat beslut i frågan.

 Anmälan skall göras av den som driver verksamheten. Om någon verksamhet inte

drivs, skall anmälan göras av ägaren eller i förekommande fall

nyttjanderättshavaren till anläggningen eller området.

8 § Den som driver sådan verksamhet som anges i 1 § och som är av väsentlig

betydelse för elförsörjningen i Sverige eller inom en ort eller ett område skall

anmäla till elberedskapsmyndigheten om verksamheten överlåts, läggs ner eller

ändras på annat sätt. Sådan anmälan behöver dock endast göras om

verksamhetsförändringen är av väsentlig betydelse för elförsörjningen. Anmälan

skall ske senast i samband med att verksamheten ändras.

9 § Regeringen eller efter regeringens bemyndigande elberedskapsmyndigheten får

föreskriva

 1. vilken typ av anläggningar och verksamheter som enligt 7 och 8 §§ skall

anses vara av väsentlig betydelse för elförsörjningen och

 2. vilka slag av verksamhetsförändringar som enligt 8 § skall anses vara av

väsentlig betydelse.

10 § Har ändring eller annan åtgärd som anmälts enligt 7 § inte påbörjats inom

två år från det elberedskapsmyndigheten meddelade sitt beslut, skall en ny

anmälan göras.

Ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder

11 § Om inte annat följer av andra stycket betalas skälig ersättning för

kostnader för beredskapsåtgärder som vidtas efter beslut enligt denna lag.

 Ersättning betalas inte ut för

 1. merkostnader enligt 12 §,

 2. kostnader för uppgiftslämnande och planering av egna uppgifter inom

totalförsvaret, eller

 3. kostnader som kan anses som ringa.

 Skälig ersättning betalas även för kostnader för sådan beredskapslagring för

krigssituationer som ålagts innehavare av elproducerande anläggningar enligt

lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol.

 Ersättning för kostnader för beredskapsåtgärder beslutas av elbered-

skapsmyndigheten. Ersättningen skall betalas ut efter det att åtgärden genom-

förts.

12 § Om anmälningsskyldighet enligt 7 § inte fullgörs kan elberedskapsmyn-

digheten besluta att den anmälningsskyldige inte har rätt till ersättning för

merkostnad som uppstår på grund av att beredskapsåtgärden måste utföras utan

samband med annan åtgärd.

Tillsyn

13 § Elberedskapsmyndigheten har tillsynen över att denna lag och föreskrifter

som meddelats med stöd av lagen följs.

14 § Elberedskapsmyndigheten har på begäran rätt att av den som kan åläggas att

utföra beredskapsåtgärder få de upplysningar och handlingar som behövs för

tillsynen samt för klarläggande av om beredskapsåtgärder behöver vidtas.

Elberedskapsmyndigheten har också rätt att för samma ändamål få tillträde till

områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verksamhet som

omfattas av denna lag bedrivs.

 Elberedskapsmyndigheten har rätt att få verkställighet hos kronofogde-

myndigheten av beslut som avser åtgärd enligt första stycket och när åtgärder

som beslutats enligt 15 § andra stycket skall genomföras.

15 § Elberedskapsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs

i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd

av lagen skall följas.

 Om ett föreläggande att vidta beredskapsåtgärder inte följs, får åtgärderna

genomföras genom elberedskapsmyndighetens försorg.

16 § Ett föreläggande eller förbud enligt denna lag eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen får förenas med vite.

Avgift

17 § Den som innehar nätkoncession enligt lagen (1902:71 s.1), innefattande

vissa bestämmelser om elektriska anläggningar skall betala avgift

(elberedskapsavgift) för

 1. finansiering av de beredskapsåtgärder som ersätts enligt 11 §, och

 2. elberedskapsmyndighetens verksamhet enligt denna lag.

 Avgiften skall grundas på det antal abonnenter som är anslutna till den

avgiftsskyldiges nät. En högre avgift får tas ut för högspänningsabonnemang än

för lågspänningsabonnemang.

 Elberedskapsavgift påförs av elberedskapsmyndigheten. Beslutet får verkställas

enligt utsökningsbalkens bestämmelser.

 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare

föreskrifter om elberedskapsavgift.

Tystnadsplikt

18 § Den som på grund av bestämmelser i denna lag eller föreskrifter som

meddelats med stöd av lagen har fått kännedom om en enskilds affärs- eller

driftförhållanden eller förhållanden som är av betydelse för totalförsvaret

eller för rikets säkerhet i övrigt får inte obehörigen röja eller utnyttja upp-

gifterna.

 I det allmännas verksamhet gäller i stället sekretesslagen (1980:100).

Överklagande m.m.

19 § Beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av

lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs

vid överklagande till kammarrätten. Beslut av regeringen med stöd av 21 § får

dock inte överklagas.

 Andra beslut än beslut om att ta ut avgift gäller omedelbart om inte annat

bestäms i beslutet.

Ansvarsbestämmelser

20 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör anmälningsskyldighet

enligt 7 § döms till böter eller fängelse i högst sex månader.

 Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande skall inte dömas till straff för

gärning som omfattas av föreläggandet.

Övriga bestämmelser

21 § Om anmälningsskyldighet enligt 7 eller 8 § uppkommer för

elberedskapsmyndigheten skall anmälan ske till regeringen eller den myndighet

regeringen bestämmer. I elberedskapsmyndighetens ställe skall regeringen eller

den myndighet som regeringen bestämmer besluta i frågor enligt 5, 6, 10-12, 15

och 16 §§ och utöva tillsyn om åtgärderna riktar sig mot eller berör

elberedskapsmyndigheten.

22 § Mål om tillstånd enligt vattenlagen (1983:291) till anläggning som omfattas

av bestämmelserna i denna lag eller till väsentlig ombyggnad, ändring eller

utvidgning av en sådan anläggning får inte avgöras innan prövning har skett

enligt denna lag .

 Första stycket tillämpas också för ärende om nätkoncession enligt lagen

(1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar om

anläggningen omfattas av bestämmelser enligt denna lag.

23 § Den ökning i byggnadskostnader som föranleds av åtgärder enligt denna lag

skall inte räknas med vid den prövning som avses i 3 kap. 4§ vattenlagen

(1983:291).

 Vid meddelande av tillstånd som anges i 22 § första stycket skall de beslut om

vattenanläggningars utförande som meddelats med stöd av denna lag beaktas.

_________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. Genom lagen upphävs lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa

kraftanläggningar m.m.

 3. I ärenden och mål där beslut fattats före denna lags i kraftträdande skall

äldre bestämmelser fortfarande tillämpas. Elberedskapsmyndigheten skall dock

vara enskilds motpart i mål vid allmän förvaltningsdomstol efter den 1 juli

1997, även om det överklagade beslutet fattats av Krigsskyddsnämnden för

kraftanläggningar.

Förslag till lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och

kol

 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja

och kol

 dels att 25 § skall ha följande lydelse,

 dels att det skall införas en ny paragraf, 3 a §, av följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 3 a §

--------------------------------------------------------------------

 Bestämmelser om rätt till

 ersättning för kostnader för

 beredskapslagring för

 krigssituationer finns i 12 §

 elberedskapslagen (1997:000).

 25 § 1

 Om till följd av allvarlig försörjningskris tillförseln av lagringsbränsle

till landet eller viss del av landet avbryts eller försvåras, får regeringen

medge att beredskapslager tas i anspråk av den lagringsskyldige i den

utsträckning som är påkallad med hänsyn till rådande förhållanden. Vid höjd

beredskap får sådant medgivande lämnas även av den myndighet som regeringen

bestämmer.

--------------------------------------------------------------------

 Om i andra fall än som anges Om i andra fall än som anges i

i första stycket särskilda skäl första stycket särskilda skäl

föreligger, får regeringen eller föreligger, får regeringen eller

den myndighet som regeringen den myndighet som regeringen

bestämmer medge att beredskaps- bestämmer medge att bered-

lager för oljekondensverk till- skapslager för gasturbiner,

fälligt tas i anspråk för oljekondensverk, och

anläggningen. kraftvärmeverk tillfälligt tas i

 anspråk för anläggningen.

_______

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

**FOOTNOTES**

1 Senaste lydelse 1995:921.

Förslag till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän

förvaltningsdomstol att pröva vissa mål

 Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1971:309) om behörighet för allmän

förvaltningsdomstol att pröva vissa mål skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1 §2

 Om besvär mot beslut, vilket meddelats med stöd av lag eller annan

författning som utfärdats före den 1 januari 1972, enligt vad hittills gällt

skall anföras hos Konungen, skall besvären, i den mån ej annat föreskrives i 2

§, i stället anföras hos kammarrätt i följande mål:

 1. mål om val till befattning eller uppdrag, mål om val för upprättande av

förslag till befattning eller uppdrag,

 4. mål om annan ersättning som enligt författning utgår av statsmedel, såvida

ej författningen hänvisar den som gör anspråk på ersättning att vid tvist

anhängiggöra talan hos allmän domstol eller expropriationsdomstol eller

ersättning enligt författningen utgår till kommun eller annan kommunal

förvaltningsenhet eller fråga är om ersättning eller hittelön enligt lagen

(1942:350) om fornminnen eller om ersättning enligt naturvårdslagen (1964:822),

5. mål om beslut av tullmyndighet i samband med in- eller utförsel av vara med

undantag dock för sådant beslut om befrielse från eller nedsättning eller

återbetalning av tull, skatt eller annan avgift som meddelats med stöd av

regeringens bemyndigande, mål om tillstånd att hålla provianteringsfrilager,

 6. mål om beslut rörande statens, kommunens eller annan komunal

förvaltningsenhets uttagande enligt gällande föreskrift av skatt eller annan

avgift, såvida ej beslutet avser nedsättning eller befrielse och meddelats med

stöd av regeringens bemyndigande eller fråga är om oljeavgift eller avgift, vars

uttagande genom utmätning förutsätter beslut av allmän domstol,

 7. mål om beslut rörande återbetalning av utskylder, böter eller andra

allmänna medel, såvida ej beslutet meddelats med stöd av regeringens

bemyndigande eller avser avgift vars uttagande genom utmätning förutsätter

beslut av allmän domstol,

 8. anmärknings- och avkortningsmål, mål om tillsyn över stiftelser,

 9. mål om beslut som enligt författning eller föreskrift rörande den allmänna

hälsovården, rörande förebyggande eller bekämpande av djur- eller växtsjukdomar

eller rörande djurs vård eller behandling i särskilt fall meddelats angående

förbud, föreläggande, föreskrift, tillstånd eller godkännande eller angående

omhändertagande, smittrening, oskadliggörande eller liknande åtgärd, såvida ej

fråga är om skyldighet, som enligt författning åvilar kommun eller annan

kommunal förvaltningsenhet, eller om beslut enligt arbetarskyddslagen (1949:1)

eller med stöd därav meddelade föreskrifter, allmänna ordningsstadgan

(1956:617), lagen (1956:618) om allmänna sammankomster eller strålskyddslagen

(1958:110) eller i ärende som avses i skogsförläggningslagen (1963:246),

--------------------------------------------------------------------

 11. mål om föreläggande vid 11. mål om föreläggande vid vite,

vite, såvida ej fråga är om såvida ej fråga är om skyldighet,

skyldighet, som enligt som enligt författning åvilar

författning åvilar kommun eller kommun eller annan kommunal

annan kommunal- förvaltningsenhet, eller om

förvaltningsenhet, eller om föreläggande enligt lagen

föreläggande enligt lagen (1919:240) om fondkommissions-

(1919:240) om fondkommissions- rörelse och fondbörsverksamhet,

rörelse och fondbörsversamhet, lagen (1948:433) om

lagen (1942:335) om särskilda försäkringsrörelse, lagen (1950:

skyddsåtgärder för vissa kraftan- 272) om rätt för utländsk

läggningar, lagen (1948:433) om försäkringsanstalt att driva för-

försäkringsrörelse, lagen (1950: säkringsrörelse här i riket, lagen

272) om rätt för utländsk försäk- (1950:596) om rätt till fiske,

ringsanstalt att driva försäk- lagen (1955:183) om bankrörelse,

ringsrörelse här i riket, lagen lagen (1955:416) om sparbanker,

(1950:596) om rätt till fiske, lagen (1956:216) om

lagen (1955:183) om bank- jordbrukskasserörelsen, lagen

rörelse, lagen (1955:416) om (1959:73) med vissa bestämmelser

sparbanker, lagen (1956:216) om inländsk försäkringsrörelse vid

om jordbrukskasserörelsen, krig m. m., lagen (1959:118) om

lagen (1959:73) med vissa krigsansvarighet för liv- och

bestämmelser om inländsk invaliditetsförsäkring, lagen

försäkringsrörelse vid krig m. (1963:76) om kreditaktiebolag,

m., lagen (1959:118) om jordförvärvslagen (1965:290),

krigsansvarighet för liv- och förordningen (1968: 576) om

invaliditetsförsäkring, lagen Konungariket Sveriges

(1963:76) om kreditaktiebolag, stadshypotekskassa och om stads-

jordförvärvslagen (1965:290), hypoteksföreningar, miljöskydds-

förordningen (1968:576) om lagen (1969:387), jordhävdslagen

Konungariket Sveriges stads- (1969:698), lagen (1970:65) om

hypotekskassa och om stads- Sveriges allmänna hypoteksbank

hypoteksföreningar, miljöskydds- och om landshypoteksföreningar,

lagen (1969:387), jord- lagen (1970:596) om förenklad

hävdslagen (1969:698), lagen aktiehantering eller lagen

(1970:65) om Sveriges allmänna (1971: 827) om registrering av

hypoteksbank och om lands- aktieinnehav,

hypoteksföreningar, lagen

(1970: 596) om förenklad

aktiehantering eller lagen

(1971: 827) om registrering av

aktieinnehav,

 12. mål om utdömande av vite,

 13. mål om beslut som i särskilt fall meddelats angående behandlingen av

häktad eller den som anhållits eller gripits för brott eller som eljest hålles i

förvar tillfälligt eller angående verkställighet av straff eller annan

brottspåföljd eller av intagning i arbetsanstalt,

 14. mål om handräckning.

_______________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. I mål där beslut fattats med stöd av lagen (1942:335) om särskilda

skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. skall äldre bestämmelser

fortfarande tillämpas.

**FOOTNOTES**

2 Senaste lydelse 1994:1728.

Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar

 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 § lagen (1994:1720) om civilt försvar skall

ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 1

kap.

 4 §

--------------------------------------------------------------------

Vad som föreskrivs i denna lag Vad som föreskrivs i denna lag

gäller inte om annat sägs i gäller inte om annat följer av

lagen (1942:335) om särskilda elberedskapslagen (1997:000).

skyddsåtgärder för vissa

kraftanläggningar m.m.

________

 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

 2. I fråga om beslut som fattats med stöd av lagen (1942:335) om särskilda

skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m.m. skall äldre bestämmelser

tillämpas.

Förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar

 Härigenom föreskrivs att 33 § lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa

bestämmelser om elektriska anläggningar skall ha följande lydelse.

--------------------------------------------------------------------

Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse

 33 §3

--------------------------------------------------------------------

I fråga om vissa starkströmsan- I fråga om vissa starkströmsan-

läggningar finns ytterligare läggningar finns ytterligare be-

bestämmelser i lagen (1942:335) stämmelser i elberedskapslagen

om särskilda skyddsåtgärder för (1997:000).

vissa kraftanläggningar.

--------------------------------------------------------------------

________

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1997.

**FOOTNOTES**

3 Senaste lydelse 1988:218.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1997-02-18

Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet Stig von Bahr,

justitierådet Bengt Lambe.

Enligt en lagrådsremiss den 6 februari 1997 (Närings- och handelsdepartementet)

har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1. elberedskapslag,

2. lag om ändring i lagen (1984:1049) om beredskapslagring av

 olja och kol,

3. lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän

 förvaltningsdomstol att pröva vissa mål,

4. lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar,

5. lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa

 bestämmelser om elektriska anläggningar.

 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessor Marinette
[REDACTED_EFTERNAMN].

 Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till elberedskapslag

Inledande synpunkter

Av bestämmelserna i 1 och 4 §§ framgår att regleringen i lagförslaget i huvudsak

avses gälla de som "driver sådan verksamhet" som innefattar produktion,

överföring eller handel med el. Därmed kommer bland andra Affärsverket svenska

kraftnät (Svenska kraftnät) att omfattas av lagen.

 I remissen klargörs att regeringen avser att enligt 3 § i lagförslaget utse

Svenska kraftnät till "elberedskapsmyndighet", dvs. det organ som bl.a. skall

besluta om åtgärder enligt lagen och utöva tillsyn över dess efterlevnad samt

också förutsättas få befogenhet att meddela närmare föreskrifter av väsentlig

betydelse för lagens tillämpning (jfr 3 § andra stycket, 9 § och 17 § fjärde

stycket).

 Det framhålls i remissen, att det uppenbarligen är olämpligt att Svenska

kraftnät utövar elberedskapsmyndighetens funktioner vad gäller egna

verksamheter. Som en följd härav förordas i remissen en ordning som innebär att

regeringen eller annan myndighet som regeringen bestämmer skall besluta i frågor

om åtgärder som riktar sig emot eller berör Svenska kraftnäts verksamhet samt i

dessa fall utöva tillsyn enligt den föreslagna lagen. En lagtext som ger uttryck

för denna avsikt har tagits in i 21 §.

 Det således föreslagna sättet att eliminera ifrågavarande problem framstår som

en högst tveksam nyskapelse. Eftersom lösningen tillkommit efter

remissbehandlingen av Elberedskapsutredningens slutbetänkande (SOU 1996:149)

saknas i lagstiftningsärendet också närmare synpunkter på vilka

förtroendemässiga svårigheter eller komplikationer av annan art som kan uppstå

om beredskapsmyndigheten, utöver sin funktion som beslutande och övervakande

organ, ibland också skall inta en rakt motsatt ställning under lagen.

 Det bästa sättet att undvika nämnda dilemma synes vara att ifrågavarande

funktioner flyttas över till eller anförtros ett i sammanhanget fristående

organ. För den händelse detta inte låter sig göra - vilket Lagrådet saknar

förutsättningar att bedöma - kan en annan utväg vara att uttryckligen undanta

Svenska kraftnät från förslagets tillämpningsområde (lämpligen då i ett nytt

andra stycke i 4 §). Eventuellt föreliggande behov av garantier för att Svenska

kraftnät själv noga beaktar behovet av egna beredskapsåtgärder bör kunna

tillgodoses inom ramen för affärsverkets instruktion eller dess insynsråds

verksamhet.

 Mot bakgrund av det anförda förordar Lagrådet att frågan om Svenska kraftnäts

tilltänkta dubbla ställningar i förevarande sammanhang ägnas ytterligare

överväganden under det fortsatta beredningsarbetet. En utgångspunkt bör därvid

vara att den föreslagna 21 § inte bör leda till lagstiftning.

6 §

Föregående paragraf innehåller föreskrifter angående beslut om

beredskapsåtgärder. Den inleds med meningen: "Elberedskapsmyndigheten prövar om

beredskapsåtgärder behöver vidtas och fattar beslut om sådana".

 I förevarande paragraf anges att elberedskapsmyndigheten vid ändrade

förhållanden får besluta att nya eller ändrade beredskapsåtgärder skall vidtas.

 Enligt Lagrådets mening kan det ifrågasättas om det finns något egentligt

behov av ifrågavarande bestämmelse. Avfattningen av 5 § torde i sig inte utgöra

något hinder mot att elberedskapsmyndigheten, så snart det finns sakliga skäl

därtill, meddelar ett nytt beslut angående nya eller ändrade beredskapsåtgärder.

För den händelse det anses angeläget att särskilt framhålla att det i så fall

måste vara fråga om "ändrade förhållanden" - ett i sig ganska obestämt kriterium

- kan bestämmelsen lämpligen placeras som ett nytt tredje stycke i 5 §.

11 §

Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning för beredskapsåtgärder. Som

huvudregel gäller enligt första stycket att den som enligt 5 § ålagts att vidta

sådana åtgärder skall få skälig ersättning för sina kostnader. Av tredje stycket

framgår att motsvarande ersättningsnivå avses gälla i de fall då ersättning

betalas för beredskapslagring av olja och kol.

 I författningskommentaren uttalas att uttrycket skälig ersättning inte skall

uppfattas så att den ersättningsberättigade bara skall få en del av sina

kostnader täckta. Avsikten är att full ersättning skall betalas ut. Att

ersättningen angetts som skälig hänger enligt kommentaren samman med att en

beredskapsåtgärd kan vara av värde även för bidragstagarens verksamhet i fred

(fredsnytta). I ett sådant fall skall ersättning betalas för endast den del av

totalkostnaden som hänför sig till verksamheten vid höjd beredskap.

 Enligt Lagrådets mening bör den avsedda ersättningsprincipen - mot vilken

Lagrådet inte har något att invända - komma till tydligare uttryck i lagtexten.

Detta kan förslagsvis ske på det sättet att ordet skälig utgår i första och

tredje styckena samt att ett nytt femte stycke införs av följande lydelse: "Vid

beräkning av ersättning enligt första och tredje styckena skall hänsyn tas till

om beredskapsåtgärderna är av värde även för verksamheten i fred."

 Andra stycket innehåller några undantag från huvudregeln om att den som utför

beredskapsåtgärderna har rätt till ersättning för sina kostnader. Ett av

undantagen, punkt 3, avser det fallet att kostnaderna "kan anses som ringa." I

remissen anges att syftet med undantaget är att förenkla den administrativa

hanteringen. Vidare anförs att det är elberedskapsmyndighetens sak att ta

ställning till vad som i det enskilda fallet skall anses som ringa. Vid denna

bedömning skall såväl kostnadernas absoluta storlek som deras relation till den

aktuella verksamheten kunna vara av betydelse.

 Av det sagda följer att den som åläggs utföra beredskapsåtgärder i viss

omfattning kan tvingas göra detta på egen bekostnad. I remissen finns inte någon

diskussion om hur denna ersättningsregel förhåller sig till rättsordningen i

övrigt, exempelvis de grunder för egendomsskydd som kommit till uttryck i 2

kap. 18 § regeringsformen och i lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen

angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna

(jfr även 2 kap. 23 § regeringsformen). Om skyldigheten att utan ersättning

svara för beredskapsåtgärder kan ses som ett åliggande som avses i 8 kap. 3 §

regeringsformen uppkommer vidare frågan om förpliktelsen uppfyller det krav på

generell avfattning som anses böra uppställas i fråga om föreskrifter om skatter

och andra pålagor.

 Lagrådet är medvetet om att betydande svårigheter föreligger att fastställa i

vilken omfattning gällande rätt medger utfärdande av föreskrifter enligt vilka

enskilda rättssubjekt kan utsättas för ekonomiska ingrepp i sin

näringsverksamhet. Till detta kommer att det angivna rättsområdet är underkastat

en fortlöpande utveckling. Mot bl.a. denna bakgrund saknar Lagrådet möjlighet

att uttala någon bestämd uppfattning om huruvida det i punkt 3 angivna

undantaget från rätten till ersättning är förenligt med bestämmelserna om

egendomsskydd. Lagrådet finner det dock inte uteslutet att en tillämpning av

undantagsregeln i ett enskilt fall kan komma att bedömas som en kränkning av

näringsidkarens rätt till sin egendom. Enligt Lagrådets uppfattning kan det

därför - åtminstone intill dess frågan analyserats grundligare - finnas

anledning att överväga ett slopande av punkten 3 och således medge i princip

full ersättning även för kostnader som kan anses som ringa.

12 §

Denna paragraf innehåller bestämmelser om möjlighet för elberedskapsmyndigheten

att i fall då anmälningsskyldigheten enligt 7 § inte fullgjorts besluta att

ersättningen för en beredskapsåtgärd inte skall omfatta den merkostnad som

uppstått på grund av att beredskapsåtgärden måst utföras för sig.

 I remissen berörs inte det eventuella fallet att ett ägarskifte ägt rum under

tiden efter den försummade underrättelsen. I lagtexten anges att "den

anmälningsskyldige" inte har rätt till ersättning för merkostnaden. Med tanke på

att det ingalunda är ovanligt med ägarbyten inom en koncern samt eventuella fall

av ond tro hos en utomstående ny ägare föreslår Lagrådet att paragrafen ges

följande lydelse.

 "Om anmälningsskyldighet enligt 7 § inte fullgjorts kan elberedskaps-

myndigheten besluta att rätt inte föreligger till ersättning för merkostnad som

uppstått på grund av att beredskapsåtgärden har måst utföras utan samband med

annan åtgärd."

14-16 §§

I de föreslagna paragraferna ges regler om skyldigheter för den som kan åläggas

att utföra beredskapsåtgärder att ge upplysningar och utlämna handlingar till

elberedskapsmyndigheten ävensom att lämna myndigheten tillträde till områden

m.m. där verksamheten bedrivs. I anslutning härtill föreskrivs att

elberedskapsmyndigheten får meddela erforderliga förelägganden och förbud,

eventuellt förenade med vite, avseende de skyldigheter som följer av lagen och

myndighetens föreskrifter. Slutligen ges regler om tvångsmedel för att garantera

att lagen och föreskrifterna följs.

 Regleringen synes kunna bli mer överskådlig om det i en första paragraf anges

de i 14 § upptagna särskilda skyldigheterna och elberedskapsmyndighetens

behörighet att meddela förelägganden och förbud, eventuellt förenade med vite.

Övriga bestämmelser kan därefter förenas i en paragraf, som för där angivna

beslut av elberedskapsmyndigheten anger att verkställighet kan ske enligt

utsökningsbalkens (UB) bestämmelser (se 3 kap. 20 § samt 16 kap. 10-12 §§). Den

i förslagets 15 § andra stycket upptagna bestämmelsen att beredskapsåtgärder

under vissa förhållanden får genomföras genom myndighetens försorg synes ej

behövlig då 16 kap. 12 § UB inrymmer en möjlighet för kronofogdemyndigheten att

efter vad där sägs överlämna åt sökanden att utföra behövliga åtgärder.

 Mot bakgrund av det anförda bör förslagets 14-16 §§ kunna sammanföras till två

paragrafer med följande lydelse:

 "14 § Elberedskapsmyndigheten har på begäran rätt att av den som kan åläggas

att utföra beredskapsåtgärder få de upplysningar och handlingar som behövs för

tillsynen samt för klarläggande av om beredskapsåtgärder behöver vidtas. El-

beredskapsmyndigheten har också rätt att för samma ändamål få tillträde till

områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, där verksamhet som

omfattas av denna lag bedrivs.

 Elberedskapsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för

att denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall

följas. Ett föreläggande eller förbud får förenas med vite.

 15 § Beslut enligt 5 § om åläggande att vidta beredskapsåtgärder får

verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Detsamma gäller beslut enligt

14 § om utlämnande av handlingar och om tillträde till område m.m. där

verksamhet bedrivs."

19 §

I första stycket anges att beslut enligt den föreslagna lagen eller enligt

föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän

förvaltningsdomstol. Innebörden av bestämmelsen är att det ankommer på

förvaltningsdomstol att pröva även överklaganden rörande innehållet i

föreskrifter som elberedskapsmyndigheten meddelat (jfr 3, 9 och 17 §§). En sådan

ordning synes inte lämplig och torde - att döma av författningskommentaren -

inte heller vara avsedd. Enligt Lagrådets uppfattning bör lagtexten preciseras i

nu angivet hänseende.

22 och 23 §§

I förslagets 22 och 23 §§ upptagna regler bl.a. om hinder för vattendomstol att

avgöra vattenmål innan föreskriven prövning har skett enligt elberedskapslagen

synes i förtydligande syfte böra kompletteras på det sättet att det i

vattenlagen intages en erinran om bestämmelserna.

Övriga lagförslag

Lagrådet lämnar förslagen utan erinran.

Närings- och handelsdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 13 mars 1997

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN], Tham,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

_________________

Regeringen beslutar proposition 1996/97:87 Nya regler om elberedskap.

Rättsdatablad

--------------------------------------------------------------------

Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för

 ändrar, upphäver eller bakomliggande EG-

 upprepar ett regler

 normgivnings-

 bemyndigande

--------------------------------------------------------------------

elberedskapslag 3, 8, 15 §§