Regeringens proposition

 1992/93:193

 om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna

 Regeringen föreslår riksdagen att anta

 det förslag som har tagits upp i

 bifogade utdrag av regeringsprotokollet

 den 25 mars 1993.

 På regeringens vägnar

 Carl[REDACTED_EFTERNAMN]

 Bengt[REDACTED_EFTERNAMN]

 Propositionens huvudsakliga innehåll

 I propositionen föreslås att

 registerhanteringen inom den allmänna

 sjukförsäkringen på lokal nivå

 lagregleras. Lagförslaget innebär att ett

 sjukförsäkringsregister får föras med

 hjälp av automatisk databehandling (ADB)

 för varje lokalkontors verksamhetsområde

 inom den allmänna

 försäkringskasseorganisationen.

 Registren får i första hand användas av

 försäkringskassorna som ett stöd vid

 handläggningen av sjukpenningärenden och

 vissa andra sjukförsäkrings- och

 sjuklöneärenden samt för

 försäkringskassornas rehabiliterings-

 verksamhet enligt lagen (1962:381) om

 allmän försäkring. Registren skall också

 få användas för tillsyn, uppföljning och

 utvärdering av försäkringskassornas

 verksamhet och för att framställa

 statistik över den verksamheten.

 Ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister skall i huvudsak

 bara få innehålla uppgifter om försäkrad

 som genom inskrivning hör till lokalkon-

 toret.

 Försäkringskassan är registeransvarig

 för det eller de sjukförsäkringsregister

 som förs inom försäkringskassans område.

 I den föreslagna lagen anges vilka

 uppgifter som får tas in i ett register.

 Förutom den försäkrades namn,

 personnummer och adress får ett register

 innehålla ett flertal andra uppgifter om

 den försäkrade. Dessa uppgifter skall

 vara mycket kortfattade. Uppgift om

 diagnos och sjukdomsorsak får inte

 registreras. Lagförslaget innehåller

 bestämmelser till skydd för den enskildes

 integritet. Bl.a. föreslås att endast det

 lokalkontor som för registret skall få ha

 terminalåtkomst till registret. Vidare

 upptar lagförslaget bestämmelser om

 utlämnande av uppgifter på ADB-medium,

 sökbegrepp, informationsskyldighet för

 den registeransvariga försäkringskassan

 samt gallring av uppgifter ur registret.

 Lagen om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna föreslås

 träda i kraft den 1 juli 1993.

 1

 Propositionens lagförslag

 Förslag till

 Lag om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Varje lokalkontor inom en allmän

 försäkringskassa får för de ändamål som

 anges i 2-6 §§ med hjälp av automatisk

 databehandling föra ett

 sjukförsäkringsregister för sitt

 verksamhetsområde.

 Den försäkringskassa som enligt

 särskilda bestämmelser prövar frågor om

 förmåner för sjömän enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring och lagen

 (1976:380) om arbetsskadeförsäkring får

 för samma ändamål föra ett

 sjukförsäkringsregister över sjömän.

 Registerändamål

 2 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans hand-

 läggning av ärenden om inskrivning hos

 försäkringskassan, fastställande av

 sjukpenninggrundande inkomst samt rätt

 till och utbetalning av

 1. sjukpenning, sjukpenningtillägg,

 ersättning för merutgifter vid resor till

 och från arbetet och

 rehabiliteringsersättning enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring,

 2. sjukpenning enligt lagen (1976:380)

 om arbetsskadeförsäkring, lagen

 (1977:265) om statligt personskadeskydd,

 lagen (1977:267) om krigsskadeersättning

 till sjömän och motsvarande äldre

 bestämmelser,

 3. ersättning för kostnader för sjuklön

 som avses i 16 § lagen (1991:1047) om

 sjuklön samt ersättning vid tvist om

 sjuklön enligt 20 § samma lag.

 3 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans hand-

 läggning av ärenden om rehabilitering

 enligt 22 kap. 3, 5 och 6 §§ lagen

 (1962:381) om allmän försäkring.

 4 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans för-

 beredande åtgärder för handläggning av

 ärenden som avses i 2 och 3 §§.

 5 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans egen och

 för Riksförsäkringsverkets tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av

 försäkringskassans verksamhet enligt 2

 och 3 §§ och för framställning av

 statistik över den verksamheten.

 6 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans hand-

 läggning av ärenden om försäkring enligt

 17 § lagen (1991:1047) om sjuklön samt

 enligt lagen (1993:16) om försäkring mot

 vissa semesterlönekostnader.

 Registeransvar

 7 § Försäkringskassan är registeransvarig

 för det eller de sjukförsäkringsregister

 som förs inom kassans ansvarsområde.

 Registerinnehåll

 8 § Ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får innehålla

 uppgifter om den som är försäkrad enligt

 lagen (1962:381) om allmän försäkring och

 som genom inskrivning i försäkringskassan

 tillhör eller har tillhört lokalkontoret.

 Det sjukförsäkringsregister som förs av

 en försäkringskassa enligt 1 § andra

 stycket får innehålla uppgifter om sjömän

 för vilka den försäkringskassan prövar

 där angivna förmåner.

 9 § Om ett lokalkontor har fått ett

 uppdrag att pröva frågor om förmåner,

 ersättningar eller rehabilitering som

 avses i 2 och 3 §§, får detta

 lokalkontors sjukförsäkringsregister

 innehålla uppgifter om den som uppdraget

 avser. När uppgifterna inte längre behövs

 där, skall de överlämnas till det

 lokalkontor som han eller hon genom

 inskrivning i försäkringskassa hör till.

 Därefter får i registret bara anges

 personnummer, namn, försäkringskassans

 beslut och uppgifter som avses i 14 § 3

 och 5.

 Bestämmelserna i första stycket skall

 även tillämpas i fråga om den

 försäkringskassa som avses i 1 § andra

 stycket.

 10 § Ett sjukförsäkringsregister får även

 innehålla uppgifter om den som i andra

 fall än som avses i 8 och 9 §§ förekommer

 eller har förekommit i ärende som avses i

 2 och 3 §§ hos den som för registret.

 11 § För en person som avses i 8-10 §§

 får i ett sjukförsäkringsregister anges

 följande allmänna ärendeuppgifter:

 1. personnummer och namn,

 2. adress och telefonnummer,

 3. medborgarskap,

 4. folkbokföringsfastighet och folkbok-

 föringsort,

 5. sjukpenninggrundande inkomst och

 årsarbetstid,

 6. karenstid.

 12 § Utöver de allmänna ärendeuppgifterna

 får i ersättningsärenden som avses i 2 §

 1-3 i ett register anges

 1. tidpunkt för sjukanmälan,

 2. sjukperiod,

 3. uppgiven grad av nedsatt arbetsför-

 måga,

 4. den försäkrades yrke och arbetsupp-

 gifter,

 5. förekomsten av intyg och utlåtande

 av läkare eller annan intygsgivare,

 6. sjukskrivningsperiod,

 7. arbetsgivares namn, adress, telefon-

 nummer, organisations- eller per-

 sonnummer, arbetsställe, arbets-

 ställenummer eller fartyg samt

 näringsgren,

 8. förekomsten av anmälan om skada som

 avses i 2 § 2 samt tidpunkten då

 sådan skada inträffat,

 9. sjuklön och sjuklöneperiod,

 10. anledning till att ersättningsären-

 det avslutats.

 13 § I ärenden om rehabilitering som

 avses i 3 § får i ett register dessutom

 anges

 1. förekomsten av rehabiliteringsutred-

 ning, ansökan om rehabiliteringser-

 sättning och fastställd rehabilite-

 ringsplan,

 2. förekomsten av annan utredning än

 rehabiliteringsutredning,

 3. arten av och tidpunkter för föres-

 lagna, planerade eller vidtagna

 rehabiliteringsåtgärder.

 14 § Utöver de uppgifter som anges i 11 *

 13 §§ får ett sjukförsäkringsregister

 innehålla uppgifter om

 1. inkomster och andra förhållanden som

 har betydelse för att bestämma

 sjukpenninggrundande inkomst, sjuk-

 penning samt de övriga förmåner och

 ersättningar som avses i 2 §,

 2. förhållanden som har betydelse för

 utbetalning av förmåner och ersätt-

 ningar som avses i 2 §,

 3. tidpunkter för andra registrerade

 förhållanden än dem som avses i 12 §

 1, 2, 6, 8 och 9 samt 13 § 3,

 4. försäkringskassans och domstols

 avgörande såvitt avser utgången

 och de bestämmelser som har tilläm-

 pats samt förekomsten av överklagan-

 de av sådant avgörande,

 5. de tekniska och administrativa

 uppgifter som behövs för att till-

 godose ändamålen med ett register.

 15 § En registrering enligt 11 * 13 §§

 och 14 § 1-3 och 5 får inte innehålla

 uppgifter om att den som registreringen

 avser misstänks eller har dömts för

 brott, avtjänar eller har avtjänat

 straff, undergår eller har undergått

 annan påföljd för brott eller är eller

 har varit föremål för annat

 tvångsingripande för vård eller omsorg.

 Detta gäller också uppgifter om diagnos

 och sjukdomsorsak, omdömen eller andra

 värderande upplysningar i fråga om den

 registrerade.

 Terminalåtkomst

 16 § Terminalåtkomst till ett

 sjukförsäkringsregister får endast finnas

 hos det lokalkontor som enligt 1 § första

 stycket får föra registret eller, såvitt

 avser register enligt 1 § andra stycket,

 den försäkringskassa för vars verksamhet

 registret förs.

 Utlämnande av uppgifter

 17 § Uppgifter i ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut på

 medium för automatisk databehandling till

 ett annat lokalkontor, om den

 registrerade genom inskrivning i

 försäkringskassa hör till det kontoret

 eller om uppgifterna annars behövs där i

 ett ärende som avses i 2 och 3 §§ och som

 gäller den registrerade. Uppgifter i det

 sjukförsäkringsregister som avses i 1 §

 andra stycket får under samma förhållan-

 den lämnas ut på sådant medium till ett

 lokalkontor.

 Uppgifter i ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut på

 medium för automatisk databehandling till

 den försäkringskassa som avses i 1 §

 andra stycket, om uppgifterna behövs där

 i ett ärende som avses i 2 och 3 §§ och

 som gäller den registrerade.

 18 § Uppgifter som avses i 11 § 1 och 2,

 12 § 1 och 7 såvitt avser arbetsgivares

 namn och adress samt 14 § 2, 4 och 5 får

 lämnas ut på medium för automatisk

 databehandling till Riksförsäkringsverket

 för verkställighet av försäkringskassans

 beslut i ärenden som avses i 2 § och för

 utförande av andra adminstrativa åtgärder

 i sådana ärenden samt som underlag för

 försäkringskassans beslut i ärenden om

 andra ersättningar och förmåner än som

 avses i 2 §.

 Uppgifter som avses i 11 § 1 och 12 § 8

 får lämnas ut på medium för automatisk

 databehandling till Riksförsäkringsverket

 för handläggning av ärenden enligt lagen

 (1957:243) om yrkesskadeförsäkring och

 motsvarande äldre bestämmelser.

 I övrigt får uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister endast lämnas ut

 på medium för automatisk databehandling

 till den centrala förvaltningen

 (centralkontoret) hos den

 försäkringskassa inom vars ansvarsområde

 registret förs och till

 Riksförsäkringsverket för tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av sådan

 verksamhet som avses i 2 och 3 §§ eller

 för framställning av statistik över den

 verksamheten.

 Sökbegrepp

 19 § I ett sjukförsäkringsregister får

 som sökbegrepp användas uppgifter som

 avses i 11 § 1, 2 såvitt avser adress, 4

 och 5, 12 § 1, 2, 4, 6, 7, 8 såvitt avser

 förekomsten av anmälan om skada, 9 och

 10, 13 § 1 och 3 samt 14 § 4. Uppgifter

 som avses i 12 § 7 samt 13 § 1 och 3 får

 dock bara användas som sökbegrepp i

 rehabiliteringsärenden som avses i 3 §

 samt för uppföljning och utvärdering av

 sådan verksamhet som avses i 2 och 3 §§

 och för framställning av statistik över

 den verksamheten.

 Som sökbegrepp får dessutom, enligt de

 närmare föreskrifter som meddelas av

 regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer, användas uppgifter

 som avses i 14 § 3 och 5.

 Gallring

 20 § Uppgifter som avses i 13 § skall

 gallras fem år efter utgången av det år

 då ärendet där uppgiften förekommer har

 avslutats. Andra uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister skall gallras tio

 år efter utgången av det år då ärendet

 där uppgiften förekommer har avslutats.

 Detta gäller dock inte för uppgifter som

 avses i 11 § 1-4 och 6 så länge den

 försäkrade genom inskrivning skall

 tillhöra det lokalkontor som för

 registret eller, såvitt avser register

 enligt 1 § andra stycket, så länge den

 försäkrade är sjöman.

 Regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer får meddela

 föreskrifter om undantag från

 bestämmelserna i första stycket såvitt

 gäller bevarandet av ett urval av

 material för forskningens behov. Sådant

 material skall överlämnas till en

 arkivmyndighet.

 Information

 21 § Försäkringskassan skall se till att

 personer som omfattas av ett

 sjukförsäkringsregister får information

 om registret. Informationen skall

 innehålla upplysning om

 1. ändamålen med registret,

 2. de uppgifter som registret får

 innehålla,

 3. de sekretess- och säkerhetsbestäm-

 melser som gäller för registret,

 4. rätten att få registerutdrag och

 rättelse till stånd enligt datalagen

 (1973:289),

 5. de begränsningar i fråga om termi-

 nalåtkomst, utlämnande av uppgifter

 på medium för automatisk databehand-

 ling, sökbegrepp och bevarande av

 uppgifter som gäller för registret.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli

 1993.

 2

 Socialdepartementet

 Utdrag ur protokoll vid

 regeringssammanträde den 25 mars 1993

 Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN],

 ordförande, och statsråden B.[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Dinkelspiel,[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],

[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

 Föredragande: statsrådet B.[REDACTED_EFTERNAMN]

 Proposition om sjukförsäkringsregister

 hos de allmänna försäkringskassorna

 1 Inledning

 Socialförsäkringen utgör en central del

 av samhällets ekonomiska trygghetssystem.

 Den består av ett antal olika grenar

 såsom sjukförsäkringen,

 folkpensioneringen och försäkringen för

 tilläggspension (ATP) och ar-

 betsskadeförsäkringen. Till

 sjukförsäkringen hör vidare frågor om

 rehabilitering.

 De allmänna försäkringskassorna

 handlägger enskilda ärenden inom

 socialförsäkringen på regional och lokal

 nivå. Bestämmelserna om allmänna

 försäkringskassor finns i lagen

 (1962:381) om allmän försäkring. Det

 finns 25 allmänna försäkringskassor i

 landet. I försäkringskassan finns en

 styrelse där ordförande och vice

 ordförande utses av regeringen.

 Huvuddelen av den verksamhet som innebär

 kontakt med de försäkrade sker vid något

 av de cirka 400 lokalkontoren. Styrelsen

 beslutar huvudsakligen i frågor om

 budget, organisation, personal och

 lokaler. Beslut i vissa

 socialförsäkringsfrågor fattas av

 socialförsäkringsnämnder som är

 förtroendevalda och där ordföranden utses

 av regeringen. I ärenden som inte avgörs

 av styrelsen eller socialförsäkringsnämnd

 fattas beslut av en tjänsteman hos

 försäkringskassan. Det stora flertalet

 försäkringsärenden avgörs genom

 tjänstemannabeslut.

 Hos försäkringskassorna finns för

 närvarande omkring 15 000 tjänstemän,

 varav 80 % arbetar vid lokalkontoren.

 Central förvaltningsmyndighet inom

 socialförsäkringen är Riksförsäk-

 ringsverket. Verket skall enligt sin

 instruktion särskilt svara för den

 centrala ledningen och för tillsynen av

 de allmänna försäkringskassornas

 verksamhet samt verka för att

 socialförsäkringssystemet tillämpas lik-

 formigt och rättvist samt att aktiva

 åtgärder vidtas för att minska behovet av

 långa sjukskrivningar och

 förtidspensioneringar.

 Riksförsäkringsverket svarar också för

 handläggning av ärenden enligt lagen

 (1954:243) om yrkesskadeförsäkring och

 vissa äldre författningar.

 För Riksförsäkringsverkets och de

 allmänna försäkringskassornas ad-

 ministration av socialförsäkringen finns

 ett centralt ADB-system hos

 Riksförsäkringsverket.

 Försäkringskassornas central- och

 lokalkontor är genom terminaler anslutna

 till den centrala anläggningen via ett

 gemensamt kommunikationsnät.

 Det nuvarande ADB-systemet byggdes upp

 i början av 1970-talet. I de senaste

 årens budgetpropositioner har

 konstaterats att försäkringskassorna har

 behov av ett förbättrat och moderniserat

 ADB-stöd för att kassorna skall klara de

 ökade krav som ställs på dem. Ett

 förbättrat ADB-stöd väntas leda till

 såväl minskade försäkringskostnader som

 lägre administrationskostnader.

 I kompletteringspropositionen våren

 1992 (prop. 1991/92:150 bil. I:3)

 anfördes att inriktningen vid en

 modernisering av socialförsäkringens

 ADB-system bör vara att ge ett

 ändamålsenligt lokalt verksamhetsstöd vid

 försäkringskassorna samtidigt som det är

 av yttersta vikt att den enskildes

 personliga integritet skyddas.

 Utredningen om

 socialförsäkringsregisterlag redovisar i

 delbetänkandet Lokala

 sjukförsäkringsregister (SOU 1991:9)

 förslag i fråga om inrättande av lokala

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna jämte särskild

 lagreglering i form av en registerlag. En

 sammanfattning av utredningens betänkande

 bör fogas som bilaga 1 till protokollet i

 detta ärende. Utredningens

 författningsförslag bör fogas till

 protokollet som bilaga 2.

 Betänkandet har remissbehandlats.

 Remissinstansernas synpunkter redovisas

 under respektive avsnitt i min

 föredragning. En förteckning över

 remissinstanserna bör fogas till

 protokollet som bilaga 3. En remis-

 sammanställning har upprättats inom

 Socialdepartementet och finns tillgänglig

 i lagstiftningsärendet (dnr S91/793/F).

 I den nyss nämnda

 kompletteringspropositionen uttalades att

 ytterligare överväganden behövde göras

 innan ställning kunde tas till utform-

 ningen av det framtida datorstödet. Som

 en viktig förändring i förhållande till

 utredningsförslaget framhölls därvid att

 diagnosregistrering på ADB-medium när det

 gäller enskilda personer inte skall få

 förekomma. Mot den bakgrunden uppdrog

 regeringen i maj 1992 åt Riksförsäkrings-

 verket att i nära samarbete med

 försäkringskassorna närmare utreda

 moderniseringen av det lokala ADB-stödet.

 Riksförsäkringsverket har redovisat

 utredningsresultatet i en rapport den 27

 augusti 1992. Riksförsäkringsverkets

 sammanfattning av rapporten bör fogas

 till protokollet i detta ärende som

 bilaga 4.

 I årets budgetproposition (prop.

 1992/93:100, bil. 6) har regeringen

 anmält sig dela Riksförsäkringsverkets

 uppfattning om behovet av ett förbättrat

 lokalt ADB-stöd. Det förbättrade

 ADB-stödet väntas innebära betydande

 kostnadsminskningar inte bara

 adminstrativt utan även avseende försäk-

 ringsutgifterna och samhällsekonomiskt i

 vidare bemärkelse. Vissa förslag har

 lagts fram i fråga om medel för

 inrättande av lokala databaser under

 förutsättning av att riksdagen sedemera

 beslutar om en sjukförsäkringsregister-

 lag.

 Som anförts i budgetpropositionen avser

 regeringen att tillsätta en beredning som

 skall utreda möjligheterna att flytta

 över huvudansvaret för sjuk- och

 arbetsskadeförsäkringarna till

 arbetsmarknadens parter. Direktiv avses

 inom kort att utfärdas. Den aviserade

 förändringen av sjuk- och

 arbetsskadeförsäkringarna betyder inte

 enligt min mening att behovet av ett

 förbättrat ADB-stöd hos

 försäkringskassorna blir mindre

 angeläget. Jag anser att den inledda

 moderniseringen av det lokala ADB-stödet

 bör fortsätta i den takt som hittills

 planerats och att försäkringskassornas

 registerhållning bör lagregleras. I det

 följande (avsnitt 3) kommer jag att

 närmare utveckla behovet av ett

 förbättrat ADB-stöd hos försäk-

 ringskassorna.

 Inom Socialdepartementet har upprättats

 ett förslag till lag om sjukför-

 säkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna. Datainspektionen har

 den 16 februari 1993 avlämnat ett

 yttrande enligt 2 a § datalagen

 (1973:289). Inspektionen har därvid

 godtagit att lokala sjukförsäkrings-

 register inrättas i enlighet med

 förslaget. Datainspektionens yttrande bör

 fogas till protokollet i detta ärende som

 bilaga 5.

 Regeringen beslutade den 18 februari

 1993 att inhämta Lagrådets yttrande över

 ett förslag till lag om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna. Det till Lagrådet

 remitterade lagförslaget bör fogas till

 protokollet i detta ärende som bilaga 6.

 Förslaget överensstämmer med det förslag

 som Datainspektionen yttrat sig över.

 Lagrådet har lämnat förslaget utan

 erinran. Lagrådets yttrande bör fogas

 till protokollet i detta ärende som

 bilaga 7. Jag har gjort några

 redaktionella ändringar i det remitterade

 lagförslaget.

 2 Nuvarande ADB-stöd och

 ärendehandläggning inom sjukförsäkringen

 2.1 Det centrala datasystemet

 I det centrala datasystemet för

 socialförsäkringen ingår bl.a. ett

 sjukförsäkrings-, ett pensions- och ett

 bidragsregister. Sjukförsäkringsregistret

 innehåller uppgifter om sjukförsäkrade

 och andra som är berättigade till

 dagersättning i form av sjukpenning,

 havandeskapspenning, föräldrapenning,

 tillfällig föräldrapenning, frivillig

 sjukpenning, utbildningsbidrag, kontant

 arbetsmarknadsstöd (KAS), dagpenning till

 värnpliktiga m.fl., närståendepenning och

 smittbärarpenning. Pensionsregistret om-

 fattar uppgifter om allmän pension,

 delpension samt arbetsskade- och

 yrkesskadelivränta. Bidragsregistret

 innehåller uppgifter om allmänna

 barnbidrag och bidragsförskott.

 Den centrala anläggningen utnyttjas

 efter beslut i enskilda ärenden av

 försäkringskassan för beräkning,

 beslutsexpedition och utbetalning.

 Riksförsäkringsverket handhar

 datordriften samt förvaltar och utvecklar

 systemen. Registren i det centrala

 datasystemet förs med stöd av tillstånd

 av Datainspektionen.

 Riksförsäkringsverket är registeransvarig

 myndighet.

 3

 2.2 Innehållet i det centrala

 sjukförsäkringsregistret

 Det centrala sjukförsäkringsregistret

 innehåller uppgifter om samtliga

 inskrivna försäkrade. Dessutom innehåller

 registret uppgifter om vissa personer som

 är försäkrade men inte inskrivna i

 försäkringskassa. För varje person som

 antecknats i registret finns uppgift om

 bl.a.

 * personnummer och namn

 * adress (även vistelseadress)

 * civilstånd

 * nationalitet för icke svenska

 medborgare

 * tidpunkt för utlännings förvärv av

 svenskt medborgarskap

 * försäkringskassa hos vilken den

 försäkrade är inskriven och det

 lokalkontor som han tillhör samt den

 tidpunkt från vilken dessa uppgifter

 gäller

 * sjukpenninggrundande inkomst, uppde-

 lad på inkomstslag samt årsarbetstid

 * karenstid

 * pensionsgrundande inkomst

 * frivillig sjukpenningförsäkring

 * skatteavdrag

 * koder för olika typer av

 pensionsförhållanden

 * hinder för utbetalning av ersättning

 på grund av t.ex. värnplikt, häktning

 eller intagning i kriminalvårdsan-

 stalt (s.k spärrmarkering)

 * om särskild sekretessprövning skall

 göras

 * beslut om införsel och utmätning som

 skall beaktas vid utbetalning av

 ersättning

 * vilka utbetalningar som gjorts.

 Förutom uppgift om pågående ärenden

 finns i registret uppgift om

 ersättningsärenden som avslutats under

 året och de två närmast föregående åren.

 Äldre ersättningsfall lagras på

 mikrofiche.

 Sjukförsäkringsregistret uppdateras

 regelbundet med uppgifter från Riks-

 skatteverket, Kriminalvårdsstyrelsen,

 Värnpliktsverket, Vapenfristyrelsen,

 Centrala studiestödsnämnden m.fl.

 Dessutom förses registret med aktuella

 pensionskoder från pensionsregistret och

 med uppgifter från försäkringskassorna om

 ändrad sjukpenninggrundande inkomst m.m.

 2.3 ADB-stödet hos försäkringskassorna

 Uppgifterna i sjukförsäkringsregistret är

 via terminaler av persondatortyp

 tillgängliga för försäkringskassans

 personal. Med hänsyn till att registret

 innehåller personlig information

 begränsas de anställdas tillgång till

 registerinformationen med hjälp av ett

 s.k. behörighetssystem. Detta innebär att

 varje anställd får tillgång till endast

 den information som behövs för att

 fullgöra en viss arbetsuppgift. Uttag ur

 registret kan endast ske genom vissa i

 förväg fastställda transaktioner, de s.k

 servicerutinerna. Försäkringskassorna har

 möjlighet att ändra uppgifter i registren

 och initiera olika åtgärder genom

 terminaltransaktioner.

 Vid handläggningen av ett

 sjukfallsärende matas själva sjukanmälan

 in på en terminal vid ett lokalkontor för

 vidare befordran till den centrala

 ADB-anläggningen i Sundsvall. Därifrån

 sänds blanketten "Försäkran för

 sjukpenning" till den försäkrade. På

 blanketten anges bl.a. fr.o.m. vilken dag

 den försäkrade skall förete läkarintyg

 för att få sjukpenning. Vidare anges

 storleken på sjukpenningen per dag och

 vissa andra ADB-registrerade uppgifter.

 När handläggaren på lokalkontoret fattat

 beslut om att bevilja sjukpenning matar

 handläggaren in beslutsunderlaget på

 terminalen. Expeditionen av beslutet och

 utbetalningen av sjukpenningen sker sedan

 via den centrala anläggningen i

 Sundsvall.

 I vissa fall utfärdas beslut från

 centralanläggningen utan någon inmatning

 av beslutsunderlag från

 försäkringskassan. Detta är t.ex. fallet

 då Kriminalvårdsstyrelsen meddelat

 ADB-avdelningen att en försäkrad tagits

 in i kriminalvårdsanstalt för

 verkställande av fängelsedom på ett år

 eller mer. Den försäkrades sjukförsäkring

 ändras då automatiskt till att omfatta

 endast sjukvårdsersättning.

 Inkomstförfrågan skickas automatiskt ut i

 vissa fall, t.ex. när en person fått hel

 eller halv pension.

 Servicerutinerna innebär att

 försäkringskassorna kan ta dataregistren

 till hjälp för vissa bevakningsåtgärder.

 I sjukförsäkringsärenden kan det t.ex.

 gälla fråga om att ge in läkarintyg eller

 om särskild kontroll av

 sjukpenninggrundande inkomst beträffande

 försäkrad som tidigare lämnat felaktiga

 uppgifter om sina inkomstförhållanden. En

 bevakning kan även avse en utsänd in-

 komstförfrågan eller en s.k. vilande

 sjukpenninggrundnade inkomst. Maskinella

 bevakningsrutiner möjliggör också för

 försäkringskassorna att få underlag för

 att sätta i gång bl.a. rehabiliteringsut-

 redningar i sjukpenningärenden som pågått

 en viss tid eller att dessförinnan få

 uppgift om sjukfall som behöver utredas.

 När sjukförsäkringsregistret tillförts en

 uppgift som kan tänkas vara av betydelse

 för t.ex. ett ersättningsärende, ett

 inskrivningsförhållande eller beslut om

 sjukpenninggrundande inkomst får

 försäkringskassan meddelande om detta.

 Meddelande lämnas också till

 försäkringskassan om det vid en maskinell

 kontroll i det centrala registret skulle

 visa sig att en tillförd uppgift är

 felaktig eller behöver kontrolleras.

 I övrigt kan dataregistret användas för

 maskinell utskrift av intyg om ersättning

 från försäkringskassan, kontrolluppgift

 m.m.

 2.4 Manuella register hos

 försäkringskassorna

 För bevakning av ärenden som inte kan

 bevakas maskinellt har försäk-

 ringskassorna manuella

 bevakningsregister. Ett sådant fall är

 t.ex. när försäkringskassan begär uppgift

 från en arbetsgivare. Hos försäkrings-

 kassorna finns också manuella

 dagersättningsregister för bl.a.

 sjukfallsärenden. Sistnämnda register

 används i sådana fall där läkarintyg

 krävts för sjukpenning. Försäkringskassan

 bevakar därvid manuellt dels att

 läkarintyg sänds in, dels * om beslut

 fattats att bevilja sjukpenning för varje

 period * att utbetalning för en löpande

 sjukskrivningsperiod sker med jämna

 mellanrum enligt den försäkrades

 önskemål.

 De manuella registren förs med hjälp av

 kortlådor.

 3 Lokalt ADB-stöd hos de allmänna

 försäkringskassorna

 Min bedömning: Försäkringskassorna är

 i behov av ett förbättrat ADB-stöd

 såväl för rationalisering av den

 löpande ärendehandläggningen som för

 arbetet med en mer aktiv

 rehabilitering och förebyggande

 insatser i försäkringsärendena. Ett

 förbättrat teknikstöd förutsätter att

 ytterligare vissa uppgifter utöver

 dem som redan finns i det centrala

 sjukförsäkringsregistret kan lagras

 med hjälp av ADB.

 Ett ändamålsenligt verksamhetsstöd

 under hänsynstagande till den en-

 skildes integritet förutsätter att

 registerinformationen rörande

 sjukförsäkringsregistren lagras

 lokalt. För varje lokalkontors

 verksamhetsområde inom en allmän

 försäkringskassa bör därför med hjälp

 av ADB få föras ett sjukförsäkrings-

 register. Den försäkringskassa som

 enligt särskilda bestämmelser prövar

 frågor om försäkringsförmåner för

 sjömän bör få föra ett

 sjukförsäkringsregister över sjömän.

 Ett litet lokalkontor bör ha

 möjlighet att samverka med ett större

 lokalkontor såtillvida att det mindre

 kontorets databas skall kunna

 placeras hos det större kontoret.

 Även i dessa fall kommer det

 emellertid att vara fråga om lokalt

 avgränsade register, över vilka bara

 respektive lokalkontor kan förfoga.

 Utredningens bedömning: Överensstämmer

 i huvudsak med min. Utredningen har dock

 förutsatt att varje lokalkontor skall ha

 egen utrustning för lagring av sin

 databas.

 Remissinstanserna: Flertalet av

 remissinstanserna delar uppfattningen att

 de allmänna försäkringskassorna behöver

 ett förbättrat ADB-stöd för sitt

 verksamhetsområde. Ett antal

 remissinstanser har inte tagit ställning

 till frågan om behovet av utvidgat

 teknikstöd utan har velat avvakta

 resultatet av de vid tiden för

 remissbehandlingen av utredningens be-

 tänkande pågående lagstiftningsåtgärderna

 inom socialförsäkringsområdet i form av

 sjuklönelag och nya

 rehabiliteringsbestämmelser. Bland dessa

 remissinstanser finns

 Riksrevisionsverket, JO, Arbetsmiljö-

 fonden, Landstingsförbundet, Svenska

 kommunförbundet, Forskningsrådsnämnden

 och Sveriges akademikers

 centralorganisation. Landstingsförbundet

 och Svenska kommunförbundet anser

 dessutom att frågan om inrättande av

 lokala sjukförsäkringsregister bör

 samordnas med en reglering av de centrala

 registren. Datainspektionen anser också

 att en sådan samordning borde ske men

 godtar att lokala sjukförsäkringsregister

 inrättas, om utredningens förslag

 kompletteras i vissa avseenden. Till

 dessa kompletteringar återkommer jag i de

 följande avsnitten. Avstyrker

 utredningens förslag gör Sveriges

 Arbetsgivareförening, Företagarnas

 Riksorganisation, Sveriges läkarförbund

 och Föreningen Svensk Företagshälsovård

 som inte delar bedömningen att det för

 närvarande finns behov av ett utbyggt

 dataregister. Gemensamt för dessa

 remissinstanser är också att de anser att

 frågor som hänger samman med den

 enskildes integritet inte är tillfreds-

 ställande utredda eller lösta. När det

 gäller datorkraftsstrukturen har

 Statskontoret ifrågasatt om varje

 lokalkontor bör ha en egen utrustning för

 lagring av sin databas.

 Riksförsäkringsverkets rapport:

 Riksförsäkringsverket anför i sin rapport

 den 27 augusti 1992 om modernisering av

 det lokala ADB-stödet att en lokal

 informationslagring utgör ett väsentligt

 inslag i den pågående decentraliseringen

 av verksamheten på

 socialförsäkringsområdet. Ett kraftfullt

 ADB-stöd till den lokala handläggningen

 ökar enligt verket servicegraden mot

 allmänheten. Verket konstaterar att

 dagens ADB-system, som ursprungligen

 skapades för att hantera stora mängder

 utbetalningar, inte är uppbyggt för att

 ge effektivt handläggarstöd i rehabili-

 teringsarbetet eller att vara ett

 instrument för kassornas arbete i övrigt

 med att sänka ohälsotalet. ADB-systemen

 är inte heller anpassade för att ge

 information och möjligheter till analys.

 De kan därför enligt verket inte svara

 mot de krav som blir följden av

 regeringens verksamhetsmål för

 resultatuppföljning och resultatanalyser.

 Möjligheter till lokal anpassning av

 systemen är starkt begränsade.

 Enligt Riksförsäkringsverket innebär en

 decentralisering av datorkraft till

 försäkringskassornas lokalkontor på sikt

 * möjlighet till lokala anpassningar

 utifrån verksamhetens behov

 * större flexibilitet vid

 tillhandahållandet och utnyttjandet

 av informationen

 * ökad förståelse för och

 påverkansmöjligheter på systemet från

 användaren

 * ökad möjlighet för kontorsledningarna

 att följa upp och analysera

 verksamheten för att förbättra

 verksamhetsresultatet

 * den snabbhet i iniativ och

 handläggning, som rehabiliterings-

 verksamheten kräver för att uppnå

 resultat

 * en konsekvent ansvarsfördelning genom

 att ansvaret för verksamhet, manuellt

 registrerad information och

 ADB-registrerad information hamnar

 inom samma ansvarsområde,

 * direkt ansvar för den utrustning som

 rymmer lokalkontorets hand-

 läggningsinformation och därmed

 garanti för full disposition av såväl

 utrustningen som dess innehåll.

 Skälen för min bedömning: Under de

 senaste åren har i princip all

 individinriktad handläggning inom

 socialförsäkringen decentraliserats till

 försäkringskassornas lokalkontor. Ett av

 syftena med decentraliseringen har varit

 att höja effektiviteten i

 ärendehandläggningen och förbättra

 servicen för allmänheten. Ett annat syfte

 har varit att skapa förutsättningar för

 kassorna att aktivt arbeta för att främja

 rehabilitering och motverka uppkomsten av

 långa sjukskrivningar och

 förtidspensioneringar. Decentraliseringen

 och satsningen på rehabilitering har fört

 med sig att betydelsen av ADB-teknik hos

 kassorna ökat.

 En handläggning på lokal nivå som både

 skall vara effektiv och serviceinriktad

 gentemot allmänheten förutsätter att

 försäkringskassornas handläggare har

 tillgång till nödvändiga uppgifter på

 ADB-medium. Det nuvarande centrala

 sjukförsäkringsregistret används

 huvudsakligen för uträkningar och

 utbetalningar av olika förmåner,

 utsändande av beslutsmeddelanden och

 olika blanketter samt för vissa typer av

 bevakningar åt försäkringskassorna. Det

 nuvarande datasystemet är i mycket

 begränsad utsträckning användbart som

 stöd vid försäkringskassornas ärendehand-

 läggning. Den största delen av

 handläggningen i sjukpenningärenden sker

 således manuellt, vilket naturligtvis

 innebär att hanteringen blir tungrodd och

 tidskrävande.

 Den 1 januari 1992 infördes i lagen om

 allmän försäkring nya bestämmelser om

 rehabilitering och

 rehabiliteringsersättning. Dessa

 bestämmelser innebär att

 försäkringskassornas arbete med

 rehabilitering har ändrats. Kassorna har

 fått ett övergripande samordningsansvar

 för rehabiliteringsverksamheten,

 innefattande ansvar för regionalt och

 lokalt samarbete mellan olika myndigheter

 och organ med uppgifter på rehabilite-

 ringsområdet. Försäkringskassorna skall

 samordna och ha tillsyn över de utredande

 och andra insatser som enligt lagen om

 allmän försäkring krävs för

 rehabilitering av enskilda försäkrade.

 Kassorna skall också när det behövs ta

 initiativ till sådana insatser. I

 ansvaret ingår att ge stöd åt den

 enskilde i kontakter med andra

 rehabiliteringsansvariga. Gentemot den

 försäkrades arbetsgivare har

 försäkringskassorna ett tillsynsansvar

 för att denne fullgör sina

 rehabiliteringsuppgifter i det enskilda

 fallet. Arbetarskyddsverket har ansvaret

 för tillsyn över att arbetsgivaren har en

 organisation för rehabilitering. I

 speciella fall skall kassorna överta

 ansvaret för att en

 rehabiliteringsutredning kommer till

 stånd.

 En grundtanke bakom de nya

 rehabiliteringsbestämmelserna är att man

 på ett tidigt stadium i ett sjukdomsfall

 skall kunna vidta sådana åtgärder som

 leder till att den försäkrade kan återgå

 i arbete. För att försäkringskassorna

 skall kunna fullgöra sin uppgift i en

 sådan mera aktivt inriktad

 rehabiliteringsverksamhet krävs bl.a. att

 kassorna i enskilda fall snabbt kan

 skaffa sig en uppfattning om på vilket

 stadium handläggningen av ett ärende

 befinner sig. Genom det nuvarande

 centrala datasystemet kan kassorna få

 impulser till rehabiliteringsåtgärder med

 ledning av ett pågående sjukfalls längd

 eller antalet sjukdomsfall under senare

 tid. Det är dock bara möjligt att få

 impulser avseende långvariga sjukfall.

 Impulserna fås genom datautskrivna

 förteckningar över sjukdomsfall.

 En handläggare på en försäkringskassa

 har hand om åtskilliga rehabilite-

 ringsärenden samtidigt. Tidsfaktorn är

 mycket viktig när det gäller att lyckas

 med rehabilitering av sjukskrivna

 personer och det är därför viktigt att

 nödvändiga åtgärder, särskilt kontakter

 med olika i ett rehabiliteringsärende

 inblandade parter, vidtas i rätt tid och

 inte blir fördröjda. Utan förbättringar

 av ADB-stödet finns det en risk för att

 adekvata insatser i enskilda fall kommer

 för sent eller rent av uteblir.

 Det är viktigt att kunna göra samlade

 bedömningar av hur det ser ut på olika

 arbetsplatser i och för kassornas arbete

 med samordning av handläggningen av olika

 rehabiliteringsärenden samt olika

 rehabiliteringsåtgärder som skall vidtas.

 Sådan information är också av betydelse

 för kassornas samverkan med andra

 aktörer, t.ex. arbetsgivarna och yrkes-

 inspektionen, i de senares arbete för att

 förbättra arbetsmiljön.

 Mot bakgrund av vad jag nu har anfört

 och med hänsyn till vad Riks-

 försäkringsverket anfört i sin rapport om

 modernisering av ADB-stödet är det enligt

 min mening klart att ett utbyggt lokalt

 datorstöd är erforderligt för att

 åstadkomma en rationell och effektiv

 ärendehandläggning hos försäkringskassan.

 Ett förbättrat ADB-stöd förutsätter att

 ytterligare uppgifter utöver dem som

 finns i det befintliga centrala

 sjukförsäkringsregistret behöver kunna

 lagras på ADB-medium. Detta gäller såväl

 sjukpenningärenden som

 rehabiliteringsärenden. Jag kommer längre

 fram att ta upp frågan om vilka nya

 uppgifter som behöver dataregistreras.

 Jag vill dock redan här framhålla att ett

 register endast bör få innehålla

 kortfattade noteringar av olika

 förhållanden som rör den enskilde och som

 är nödvändiga för att handläggaren skall

 kunna arbeta mera effektivt än hittills

 med alla ärenden. Som jag inledningsvis

 nämnt skall diagnos eller sjukdomsorsak

 inte få registreras.

 Jag har tidigare anfört att det är av

 yttersta vikt att den enskildes person-

 liga integritet skyddas vid en

 modernisering av försäkringskassornas

 ADB-stöd. Av väsentlig betydelse för

 integritetsskyddet är frågan var och hur

 lagringen av registerinformationen sker.

 Som Riksförsäkringsverket framhållit i

 sin rapport om modernisering av det

 lokala ADB-stödet är det nödvändigt att

 allmänheten vet att uppgifterna som de

 lämnat till försäkringskassan endast

 utnyttjas inom kassornas och Riksför-

 säkringsverkets områden. I likhet med

 Riksförsäkringsverket anser jag att stor

 restriktivitet måste råda när det gäller

 att ge andra organisationer, som kan vara

 intresserade av registeruppgifterna för

 sin verksamhet, tillgång till denna

 information. Enligt verkets mening borgar

 lokalt lagrad information tillsammans med

 högvärdiga tekniska och administrativa

 skydd för att integritetsskyddet kan

 upprätthållas. Jag delar denna

 uppfattning. Detta innebär således att de

 uppgifter som skall registreras blir

 effektivt skyddade mot obehörig åtkomst

 när de lagras i flera små register, till

 vilka endast en mindre krets av personer

 har direktåtkomst. Som Utredningen om

 socialförsäkringsregisterlag anfört bör

 också ett register som endast omfattar en

 liten del av befolkningen vara mindre

 intressant för obehörig åtkomst, t.ex. i

 politiskt syfte.

 Lokalt lagrad information har också

 andra fördelar jämfört med ett centralt

 placerat register. I händelse av krig

 eller katastrofsituationer innebär en

 lokal placering av datorutrustningen att

 sårbarheten i sjukförsäkringssystemet

 minskar. Jag kan i detta sammanhang nämna

 att Överstyrelsen för civil beredskap i

 en skrivelse till Socialdepartementet

 framhållit att den decentraliserade

 datoranvändning som utredningen föreslår

 är ett högst väsentligt steg i riktning

 mot att säkra den datoranvändning som

 samhället är beroende av.

 Förutom nu angivna fördelar innebär

 lokala dataregister ökade möjligheter att

 bygga upp en bred kompetens i ADB-frågor

 hos försäkringskassorna. Vidare får de

 anställda där ett större inflytande över

 sin verksamhet.

 Särskilt mot bakgrund av de nya

 bestämmelserna om rehabilitering i lagen

 om allmän försäkring är det viktigt att

 uppbyggnaden av lokala register kan komma

 i gång så snart det är praktiskt möjligt.

 Jag anser därför att en reglering av de

 lokala sjukförsäkringsregistren inte bör

 anstå i avvaktan på att övriga register

 inom socialförsäkringsområdet blir

 reglerade.

 Mot bakgrund av vad jag nu har anfört

 anser jag att det för varje lokalkontors

 verksamhetsområde inom en allmän

 försäkringskassa bör få föras ett

 sjukförsäkringsregister.

 Särskilda bestämmelser gäller i fråga

 om sjömäns försäkringsförmåner. Sådana

 ärenden handläggs av Göteborgs allmänna

 försäkringskassa. För dessa ärenden anser

 jag att ett särskilt

 sjukförsäkringsregister bör få inrättas.

 När det gäller datorkraftstrukturen har

 utredningen utgått från att varje

 lokalkontor får egen utrustning för

 lagring av data. Statskontoret har

 emellertid ifrågasatt de små

 lokalkontorens möjligheter att

 upprätthålla tillräcklig kompetens för

 att på ett säkert sätt svara för data-

 basutrustningen. Statskontoret föreslår

 därför att mindre lokalkontors databaser

 lagras i utrustning hos större kontor,

 s.k. värdkontor, som har tillgång till en

 databasadministratör. Det lilla kontorets

 register skall dock, genom speciella s.k.

 åtkomstnycklar, bara vara tillgängligt

 för detta kontors handläggare samt

 värdkontorets databasadministratör.

 Enligt Statskontoret medför en sådan

 ordning en avsevärd kostnadsbesparing.

 Riksförsäkringsverket har under

 beredningen av detta lagstiftningsärende

 bekräftat att det kan vara förenat med

 vissa svårigheter för de minsta

 lokalkontoren att klara den rent

 säkerhetsmässiga hanteringen av en

 databasutrustning och att den av

 Statskontoret föreslagna lösningen därför

 övervägs av verket inom ramen för ett

 pågående utredningsarbete hos verket med

 ett utvecklat ADB-stöd.

 Utformningen av det föreliggande

 lagförslaget hindrar inte att datorkraft-

 strukturen utformas enligt Statskontorets

 modell. Som jag nyss anfört är ett gott

 tekniskt och administrativt skydd en

 förutsättning för att den enskildes

 integritet inte skall trädas för nära.

 Även om fördelarna från bl.a.

 sårbarhetssynpunkt inte blir lika

 påtagliga som i ett system där varje

 lokalkontor har sin egen utrustning för

 informationslagringen, anser jag att den

 förordade lösningen bör kunna komma till

 stånd i de fall där det bedöms lämpligt.

 Det bör vara en uppgift för Riksförsäk-

 ringsverket att efter samråd med

 försäkringskassorna och Statskontoret

 samt andra berörda myndigheter göra den

 bedömningen. Jag förutsätter att hänsyn

 tas till att befintlig datorutrustning på

 ett effektivt sätt kan integreras i den

 nya ADB-lösningen.

 4 Författningsreglering

 4.1 Registerlag

 Mitt förslag: Registerfrågorna,

 däribland de ändamål för vilka

 registren får användas, skall

 regleras i en särskild lag om

 sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna.

 Utredningens förslag: Överensstämmer

 med mitt.

 Remissinstanserna: Flertalet av de

 remissinstanser som delat bedömningen att

 det finns behov av att inrätta lokala

 sjukförsäkringsregister har också

 tillstyrkt eller inte haft någon erinran

 mot att en lagreglering sker.

 Skälen för mitt förslag: Flera av de

 uppgifter som finns i ärendena hos

 försäkringskassorna och som föreslås bli

 registrerade med hjälp av ADB är

 integritetskänsliga. De lokala

 sjukförsäkringsregistren blir person-

 register enligt 1 § datalagen (1973:289),

 vars bestämmelser till skydd för

 registrerade personers integritet blir

 tillämpliga på registren. I likhet med

 utredningens och flera remissinstansers

 uttalade uppfattning anser jag att

 skyddet för den enskildes integritet bör

 förstärkas genom att man i en särskild

 lag reglerar frågor som hänger samman med

 integriteten. Lagen bör innehålla

 bestämmelser om registerändamål,

 registerinnehåll, registeransvar,

 terminalåtkomst, sökmöjligheter,

 uppgiftslämnande på ADB-medium, gallring

 samt en särskild informationsskyldighet

 om registret för den registeransvarige

 gentemot registrerade personer. Ut-

 redningens förslag om registerlag

 överensstämmer med den målsättning om

 lagreglering av register med särskilt

 känsligt innehåll som har kommit till

 uttryck i prop. 1990/91:60 om

 offentlighet, integritet och ADB och som

 varit föremål för riksdagens behandling

 (bet. 1990/91:KU11, rskr. 1990/91:160)

 under våren 1991. Förslaget är, med de

 ändringar jag kommer att föreslå i det

 följande, väl ägnat att ligga till grund

 för lagstiftning.

 4.2 Registerändamål

 Mitt förslag: Ett

 sjukförsäkringsregister får användas

 för försäkringskassans handläggning

 av ärenden om inskrivning hos försäk-

 ringskassan, fastställande av

 sjukpenninggrundande inkomst, rätt

 till och utbetalning av sjukpenning,

 sjukpenningtillägg, ersättning för

 merutgifter för resor till och från

 arbetet och rehabiliteringsersättning

 samt för försäkringskassans

 förberedande åtgärder i dessa

 ärenden.

 Vidare får ett register användas

 för försäkringskassans åtgärder för

 rehabilitering av försäkrade.

 Ett register får även användas för

 försäkringskassans och Riksförsäk-

 ringsverkets tillsyn, uppföljning och

 utvärdering av försäkringskassans nu

 angivna verksamhet och för

 framställning av statistik över den

 verksamheten.

 Ett sjukförsäkringsregister får

 slutligen användas vid handläggning

 av vissa ärenden enligt lagen

 (1991:1047) om sjuklön samt enligt

 lagen (1993:16) om försäkring mot

 vissa semesterlönekostnader.

 4

 Utredningens förslag: Överensstämmer

 med mitt, utom i följande avseenden:

 1. Ärenden enligt sjuklönelagen

 (bortsett från vissa förberedande åtgär-

 der) och lagen om försäkring mot vissa

 semesterlönekostnader samt ärenden som

 rör krigsskadeersättning till sjömän

 omfattas inte av utredningens förslag.

 2. Utredningsförslaget innehåller ingen

 bestämmelse om att ett register får

 användas för tillsyn över

 försäkringskassornas verksamhet.

 3. Enligt utredningsförslaget får ett

 register, efter beslut av regeringen

 eller Datainspektionen, för enskilda fall

 användas för forskning och framställning

 av statistik som inte är begränsad till

 att avse försäkringskassans verksamhet.

 Remissinstanserna: Flertalet

 remissinstanser har godtagit utredningens

 ändamålsbeskrivningar eller lämnat dem

 utan erinran. Ett antal remissinstanser

 är dock kritiska på denna punkt.

 Arbetsmarknadsstyrelsen anser sålunda att

 Arbetsmarknadsverket för sitt uppdrag har

 behov av de uppgifter som kommer att

 finnas i registren.

 Arbetarskyddsstyrelsen föreslår att

 registerändamålen utvidgas till att

 omfatta Arbetarskyddsverkets behov av

 uppgifter om sjukfrånvaron, sammanställda

 på arbetsställenivå, samt vissa basfakta

 för alla fall av misstänkt

 arbetsrelaterade skador.

 Arbetsmiljöinstitutet anser att

 försäkringskassornas behov av information

 för handläggning av vissa vanligen

 förekommande ärenden som en utgångspunkt

 för registerändamålen är en alltför snäv

 avgränsning och att lokala

 sjukförsäkringsregister kan utformas till

 att utgöra värdefulla redskap i

 uppföljning av arbetsgivares

 rehabiliteringsåtgärder. Institutet anser

 vidare att registrens användning för

 forskning getts en alltför ytlig

 beskrivning. Datainspektionen motsätter

 sig föreskriften att registren får

 användas för forskning och framställning

 av statistik som inte är begränsad till

 att avse försäkringskassans verksamhet.

 Om avsikten är att registren skall få

 användas av Riksförsäkringsverket och

 centralkontoren för tillsyn över

 lokalkontorens sjukförsäkringsverksamhet,

 bör detta enligt Datainspektionen framgå

 av lagen. Riksrevisionsverket anser att

 registren bör få användas till verkets

 revision av Riksförsäkringsverket och

 försäkringskassorna. Forskningsråds-

 nämnden, Medicinska forskningsrådet,

 Socialvetenskapliga forskningsrådet och

 Svenska Läkaresällskapet anser att det

 inte är motiverat att det skall krävas

 ett särskilt regeringsbeslut för att få

 använda registren för forskning och

 statistik. Även Arbetarskyddsstyrelsen

 och Ombudsmannen mot etnisk

 diskriminering är tveksamma till en sådan

 ordning.

 Skälen för mitt förslag: För att hindra

 otillbörligt intrång i registrerade

 personers integritet måste ändamålen med

 registren uttömmande anges i lagen.

 Datalagens bestämmelser innebär att den

 som för ett personregister är skyldig att

 se till att inga andra uppgifter

 registreras än sådana som står i

 överensstämmelse med ändamålen och att

 registret inte används i strid med dessa.

 Ändamålsbeskrivningen i sjukförsäkrings-

 registerlagen kommer alltså att utgöra

 ramen för registrens användning och

 innehåll. Till frågan om registrens

 utnyttjande för forskning återkommer jag

 längre fram.

 Utgångspunkten för beskrivningen av

 ändamålen med ett lokalt sjukför-

 säkringsregister bör enligt min mening

 vara att dessa ges en utformning som

 svarar mot det behov av ett utvecklat

 ADB-stöd som konstaterats i det

 föregående. Detta innebär att ett

 register skall få användas för för-

 säkringskassans handläggning av ärenden

 som rör sjukförsäkringsförmåner. Den

 avgränsning av ärendetyper som

 utredningen gjort i detta avseende har

 lämnats utan erinran av remissinstanserna

 och jag har för egen del inget att

 invända mot den. De ärenden som avses är

 inskrivning hos försäkringskassa,

 fastställande av sjukpenninggrundande

 inkomst, samt rätt till och utbetalning

 av sjukpenning, sjukpenningtillägg,

 ersättning för merutgifter vid resor till

 och från arbetet och reha-

 biliteringsersättning.

 Enligt lagen (1991:1047) om sjuklön

 ankommer det på den allmänna

 försäkringskassan att sköta vissa

 uppgifter. Försäkringskassan handlägger

 sålunda ärenden om fastställande och

 utbetalning av ersättning för kostnader

 för sjuklön som en arbetsgivare haft till

 följd av att en arbetstagare med

 omfattande korttidsfrånvaro efter

 särskilt beslut av försäkringskassan fått

 sjuklön enligt en högre kompensationsgrad

 än som annars skulle ha tillämpats (16 §

 sjuklönelagen). Vidare handlägger försäk-

 ringskassan enligt samma lag ärenden om

 ersättning till arbetstagare vid tvist om

 arbetstagarens rätt till sjuklön (20 §

 sjuklönelagen). Även dessa ärenden bör

 försäkringskassan få handlägga med stöd

 av det lokala sjukförsäkringsregistret.

 Registret bör också få användas för

 försäkringskassans förberedande åtgärder

 för handläggning av de ärenden som nu

 berörts.

 Ett sjukförsäkringsregister bör vidare,

 i enlighet med den valda utgångspunkten,

 få användas i försäkringskassans

 rehabiliteringsverksamhet. Som tidigare

 framgått har kassan till uppgift framför

 allt att samordna och utöva tillsyn över

 de rehabiliteringsinsatser som behövs för

 enskilda individer. När det gäller

 lagtextens utformning avseende detta

 registerändamål föreslår jag en något

 annorlunda formulering än utredningens.

 Till detta återkommer jag i

 specialmotiveringen.

 Utredningen har föreslagit att ett

 sjukförsäkringsregister också skall få

 användas för att följa och utvärdera

 försäkringskassans verksamhet i de

 sjukförsäkringsärenden och den

 rehabiliteringsverksamhet som berörts och

 för att framställa statistik över den

 verksamheten. Vad som avses är såväl

 försäkringskassans uppgift att följa och

 utvärdera sin egen verksamhet som

 Riksförsäkringsverkets uppgift att följa

 och utvärdera social-

 försäkringsverksamheten i hela landet.

 Utredningens förslag rörande detta

 registerändamål har inte utsatts för

 någon kritik av remissinstanserna. Jag

 har inte heller några invändningar i

 denna del. I detta sammanhang vill jag

 dock, som Datainspektionen varit inne på,

 föreslå att ett register skall få

 användas för Riksförsäkringsverkets och

 den centrala kassaförvaltningens tillsyn

 över lokalkontorens sjukförsäkrings- och

 rehabiliteringsverksamhet. De nu angivna

 ändamålen bör också omfatta de tidigare

 berörda ärendena enligt 16 och 20 §§

 sjuklönelagen.

 Arbetarskyddsstyrelsen har kritiserat

 utredningens förslag för att det inte

 möjliggör för Arbetarskyddsverket att få

 tillgång till viss information ur de

 föreslagna registren.

 Arbetsmiljöinstitutet anser också att

 ändamålen med registren är för snävt

 formulerade, bl.a. med hänsyn till

 arbetsgivares behov av information i

 arbetet med att förbättra arbetsmiljön.

 Även Arbetsmarknadsstyrelsen synes anse

 att ändamålen är för snäva med hänsyn

 till Arbetsmarknadsverkets behov av

 information i dess verksamhet med

 yrkesinriktad rehabilitering.

 Frågan om tillgång för andra än

 försäkringskassan till ett sjukförsäk-

 ringsregister hänger bl.a. samman med

 frågan om samordning mellan kassan och

 andra aktörer dels i det förebyggande

 arbetsmiljöarbetet och dels i

 rehabiliteringsverksamheten.

 Samordningsordningsfrågorna har disku-

 terats ingående i de av riksdagen under

 våren 1991 behandlade propositionerna om

 arbetsmiljö och rehabilitering (prop.

 1990/91:140, bet. 1990/91:AU22, rskr.

 302) och om rehabilitering och rehabili-

 teringsersättning (prop. 1990/91:141,

 bet. 1990/91:SfU16, rskr. 303). I den

 förstnämnda propositionen understryks

 vikten av att yrkesinspektionen och

 Arbetarskyddsstyrelsen knyts till det

 samarbete om rehabiliteringsfrågor mellan

 myndigheter som försäkringskassorna och

 Riksförsäkringsverket har ansvaret för. I

 den sistnämnda propositionen anfördes

 bl.a. följande:

 Sjukskrivningsmönstret på en

 arbetsplats är en viktig indikation på

 arbetsmiljöns tillstånd. Genom

 samarbetet med olika arbetsgivare om

 rehabilitering av deras anställda

 kommer försäkringskassorna att få

 insikter om problem och arbetsgivares

 förmåga att hantera rehabili-

 teringsfrågor liksom om arbetsmiljön i

 företagen och dess inverkan på

 rehabiliteringsbehoven. Dessa insikter

 bör, givetvis med beaktande av gällande

 sekretessregler, tillvaratas i ett

 systematiskt samarbete med

 yrkesinspektionen som ett stöd i den

 tillsyn inspektionen skall utöva över

 efterlevnaden av arbetsmiljölagen.

 Därmed förstärks arbetet med att

 förbättra arbetsmiljön genom att den

 nödvändiga kopplingen mellan

 rehabiliteringsarbete och

 arbetsmiljöförbättring åstadkommes.

 Riksförsäkringsverket har i två särskilda

 rapporter (RFV ANSER 1990:5 respektive

 1991:3) till regeringen närmare belyst

 formerna för försäkringskassornas

 samarbete med yrkesinspektionen, ar-

 betsförmedlingen och andra myndigheter

 och organ som berörs av reha-

 biliteringsverksamheten. Även samverkan

 med arbetsgivare beskrivs utförligt i

 dessa rapporter. Riksförsäkringsverket

 framhåller att försäkringskassorna med

 tillgång till lokala

 sjukförsäkringsregister som innehåller

 uppgifter om bl.a. sjukperioder, diagnos,

 yrke, arbetsställe och arbetsgivare

 kommer att kunna förse olika intressenter

 med sammanställningar av avidentifierad

 registerinformation. Enligt verkets

 bedömning kommer dessa intressenter att

 kunna vidta kraftfulla åtgärder på olika

 områden med ledning av sådan information.

 Riksförsäkringsverket har vid sin

 bedömning utgått från att diagnosregi-

 strering skulle få förekomma. Avsaknad av

 diagnosuppgifter medför att värdet av den

 registerinformation som kan lämnas från

 försäkringskassan till andra aktörer inom

 rehabiliteringsverksamheten och arbets-

 miljön inte blir lika stort som det

 skulle bli om sådan registrering tilläts.

 Jag gör emellertid den bedömningen att

 även den registerinformation som kan

 lämnas från ett register utan

 diagnosuppgifter ändå bör kunna vara av

 väsentlig betydelse för de övriga aktörer

 som nyss nämnts.

 Arbetarskyddsstyrelsen har i sitt

 remissyttrande tagit upp en fråga som

 särskilt rör sjukfrånvarostatistik.

 Styrelsen anför att personalen vid ett

 enskilt arbetsställe kan tillhöra skilda

 lokalkontor inom en försäkringskassa, i

 storstäderna kanske upp till 10-15 olika

 kontor och att det därför förefaller

 omöjligt att snabbt kunna sammanställa

 sjukfrånvarouppgifter på arbetsställenivå

 i ett registersystem som består av lokala

 register och där endast lokalkontoret har

 tillgång till uppgifterna. Arbetar-

 skyddsstyrelsen föreslår därför att det

 skapas författningsmässiga ramar för att

 på en nivå som är överordnad

 lokalkontoren kunna göra sådana

 sammanställningar.

 Arbetarskyddsverket har behov av

 sjukfrånvarostatistik i sitt arbete, dels

 för att identifiera områden där det finns

 behov av arbetsmiljöförbättrande

 åtgärder, dels för att kunna följa upp

 risker vid enskilda arbetsställen som ett

 led i den rutinmässiga tillsynen. Ett

 sätt att få fram sådan lokal statistik

 som Arbetarskyddsstyrelsen efterlyser

 skulle kunna vara att samla information

 från de lokala sjukförsäkringsregistren i

 ett centralt statistikregister, som då

 också skulle kunna ge rikstäckande

 statistik över sjukfrånvaron.

 Arbetarskyddsverkets behov av information

 från ett sådant register skulle sannolikt

 i allmänhet kunna tillgodoses i

 avidentifierad form.

 Utredningen har i sitt delbetänkande

 rörande lokala sjukförsäkringsregister

 berört frågan om skapande av ett centralt

 statistikregister för att bl.a.

 tillgodose Arbetarskyddsverkets behov av

 information men har inte lagt fram något

 förslag i den delen. Utredningen har

 nyligen avlämnat sitt slutbetänkande

 Socialförsäkringsregister (SOU 1993:11)

 och därvid berört frågan om

 Arbetarskyddsverkets möjligheter att få

 information från ett

 socialförsäkringsregister, innefattande

 vissa uppgifter från lokala

 sjukförsäkringsregister. Något förslag

 som helt tillgodoser Arbetarskyddsverkets

 behov av information från ett lokalt

 sjukförsäkringsregister läggs dock inte

 fram.

 Enligt min mening behöver frågan om

 möjligheten att * på ett eller annat sätt

 * förse Arbetarskyddsverket med

 information från de lokala sjukför-

 säkringsregistren och de

 integritetsfrågor som sammanhänger med

 denna fråga ytterligare övervägas. Frågan

 bör på nytt aktualiseras i samband med

 beredningen av utredningens förslag i

 slutbetänkandet.

 På grund av vad jag nu har anfört är

 jag inte beredd att föreslå någon

 utvidgning av de av utredningen

 föreslagna registerändamålen för de

 lokala sjukförsäkringsregistren i den

 riktning som Arbetarskyddsstyrelsen,

 Arbetsmarknadsstyrelsen och

 Arbetsmiljöinstitutet har förordat.

 Riksrevisionsverkets behov av uppgifter

 för revision är inte begränsat till de

 lokala sjukförsäkringsregistren. Frågan

 om att ge verket möjlighet att utnyttja

 registren för revision bör behandlas i

 ett vidare sammanhang. Jag är därför inte

 beredd att föreslå att

 sjukförsäkringsregistren skall få

 användas för extern revision av

 socialförsäkringsadministrationen.

 Jag övergår nu till att behandla

 utredningsförslaget om att regeringen

 eller, om regeringen föreskriver det,

 Datainspektionen för enskilda fall får

 besluta att sjukförsäkringsregister får

 användas för forskning och framställning

 av statistik.

 Remissinstansernas kritik mot förslaget

 går dels ut på att det, om det genomförs,

 blir ett ingrepp i principen om en fri

 och obunden forskning, dels att det är en

 främmande lagstiftningsteknik i

 registerlagsammanhang att föreskriva att

 ett administrativt register även får

 användas för forskning. Datainspektionen

 anför att det från integritetssynpunkt är

 viktigt att administrativa register och

 forskningsregister hålls åtskilda.

 Flertalet remissinstanser som är kritiska

 till förslaget i denna del anser att

 frågan huruvida uppgifter i ett lokalt

 sjukförsäkringsregister skall få användas

 för forskning bör prövas enligt vanliga

 regler. Här åsyftas bestämmelserna i

 datalagen och sekretesslagen eller

 reglering i särskild lag. Da-

 tainspektionen anför i detta sammanhang

 att det från integritetssynpunkt är av

 största vikt att ändamålet med ett for-

 skningsregister är noga preciserat,

 liksom de föreskrifter i övrigt som skall

 gälla för registret. Av särskild

 betydelse är därvid enligt inspektionen

 också frågan om den enskildes samtycke

 till att uppgifter om honom används för

 forskningsändamål. Forskningsrådsorganen

 framhåller den prövning av forsknings-

 projekt som anslagsbeviljande instanser

 gör och hänvisar också till att projekten

 vanligen blir granskade av en etisk

 kommitté.

 Personregistrering för forskning och

 statistikändamål är inte särreglerad i

 datalagen. I den mån ett

 forskningsregister inte är reglerat i ett

 s.k. statsmaktsregister, dvs. register

 som inrättats efter beslut av riksdagen

 eller regeringen, krävs i allmänhet

 tillstånd av Datainspektionen för att

 inrätta personregister för forskning och

 statistik. Vid sin prövning ifrågasätter

 som regel inte Datainspektionen det behov

 som anges för inrättande av

 personregister. Däremot sätter

 inspektionen i det enskilda fallet upp

 villkor för att minska intrånget i den

 personliga integriteten.

 Ett prövningsförfarande som innebär att

 regeringen prövar forskningsbehovet

 skulle kunna medföra en inskränkning i

 den fria forskningen. Jag har därför

 förståelse för forskningsföreträdarnas

 kritik av utredningsförslaget. Vidare kan

 jag instämma i den kritik mot

 lagstiftningstekniken som främst

 Datainspektionen framfört. Jag delar

 således uppfattningen att frågan om ett

 sjukförsäkringsregister skall få användas

 för forskning och framställning av

 statistik bör prövas enligt sedvanliga

 regler, dvs. bestämmelserna i

 sekretesslagen och datalagen. Någon sär-

 skild bestämmelse om registrens

 användning för forskning bör därför inte

 tas in i registerlagen. Jag vill i detta

 sammanhang framhålla att

 Datalagsutredningen (Ju 1989:02) i sitt

 slutbetänkande En ny datalag (SOU

 1993:10) föreslår särskilda bestämmelser

 om behandling av känsliga personuppgifter

 för forsknings- och statistikändamål.

 Förslaget är för närvarande föremål för

 remissbehandling.

 Jag har i det föregående föreslagit att

 försäkringskassornas handläggning av

 ärenden om ersättning enligt 16

 respektive 20 § sjuklönelagen skall få

 ske med stöd av sjukförsäkringsregistren.

 Försäkringskassorna handlägger enligt

 sjuklönelagen också ett annat slag av

 ärenden, nämligen sådana som rör

 arbetsgivares försäkring mot kostnader

 för sjuklön.

 5

 Fr.o.m. den 1 juli 1993 skall en

 arbetsgivare hos försäkringskassan även

 kunna försäkra sig mot vissa

 semesterlönekostnader.

 Inför ett beslut om ersättning till en

 arbetsgivare från någon av dessa

 försäkringar behöver försäkringskassan

 kontrollera vilka sjukfall som har

 förekommit hos arbetsgivaren. Genom de

 uppgifter om försäkrade arbetstagare som

 enligt mitt förslag i det följande skall

 få finnas i ett sjukförsäkringsregister

 kan sådana sjukfallskontroller göras

 effektiva. Registren bör därför få

 användas även för handläggning av dessa

 typer av ärenden. ADB-stödet kan dock i

 dessa fall begränsas till åtgärder som

 kan utföras på grundval av de uppgifter

 som samlas in i sjukpenningärenden och de

 tidigare berörda ärendena enligt 16 och

 20 §§ sjuklönelagen. Handläggningen av

 ärenden om arbetsgivares kostnadsförsäk-

 ringar nödvändiggör därför ingen

 registrering av uppgifter därutöver. Det

 är alltså inte fråga om att i det lokala

 registret anteckna arbetsgivarens

 försäkring som sådan.

 4.3 Registeransvar

 Mitt förslag: Försäkringskassan är

 registeransvarig för det eller de

 sjukförsäkringsregister som förs inom

 kassans område.

 Utredningens förslag: Överensstämmer

 med mitt.

 Remissinstanserna: Endast

 Datainspektionen har särskilt uttalat sig

 om registeransvaret.

 Skälen för mitt förslag: Bestämmelser

 om registeransvar finns i datalagen. Med

 registeransvarig avses enligt 1 §

 datalagen den för vars verksamhet

 personregister förs, om han förfogar över

 registret. Att ha förfoganderätt över ett

 register innebär en behörighet såväl att

 påverka innehållet i registret som att

 överföra innehållet till läsbar form.

 Med registeransvaret följer ett flertal

 skyldigheter som finns angivna i

 datalagen. Dessa bestämmelser innebär i

 huvudsak följande. Den registeransvarige

 skall iaktta att hanteringen av registret

 inte leder till att otillbörligt intrång

 i registrerads personliga integritet

 uppkommer. Därvid skall särskilt iakttas

 att registret förs för ett bestämt

 ändamål, att inte andra uppgifter

 registreras än som står i

 överensstämmelse med registrets ändamål,

 att uppgifter inte samlas in, lämnas ut

 eller används annat än i överensstämmelse

 med registrets ändamål eller vad som

 gäller enligt lag eller annan författning

 eller i enlighet med den registrerades

 medgivande samt att uppgifterna i

 registret skyddas mot oavsiktlig eller

 otillåten förstörelse eller mot otillåten

 ändring eller spridning. Hos den

 registeransvarige skall det vidare finnas

 en förteckning över de personregister som

 han är ansvarig för. Den

 registeransvarige skall rätta en

 personuppgift som är oriktig eller

 missvisande, komplettera en uppgift som

 är ofullständig, på begäran snarast lämna

 den registrerade utdrag över de uppgifter

 om honom som finns i registret och

 förstöra de upp-

 6

 gifter i registret som inte längre är

 nödvändiga med hänsyn till registrets

 ändamål.

 Datainspektionen utövar tillsyn över

 att automatisk databehandling inte medför

 otillbörligt intrång i personlig

 integritet.

 Datalagen innehåller också

 sanktionsregler. Sålunda kan den som

 bl.a. bryter mot Datainspektionens beslut

 om villkor, obehörigen lämnar ut

 personuppgift, inte gallrar registret,

 inte lämnar riktigt registerutdrag eller

 lämnar Datainspektionen osanna uppgifter

 i samband med tillsyn dömas till böter

 eller fängelse i högst ett år. Vidare

 gäller att den registeransvarige skall

 ersätta skada som en registrerad

 tillfogas genom att ett personregister

 innehåller oriktig eller missvisande

 uppgift om honom. Om någon tillfogas

 skada genom brott enligt datalagen, skall

 den som har gjort sig skyldig till

 brottet ersätta skadan.

 Jag har i det föregående föreslagit att

 ett sjukförsäkringsregister skall få

 föras för varje lokalkontors

 verksamhetsområde inom en allmän försäk-

 ringskassa. Jag kommer i det följande att

 föreslå att terminalåtkomst till ett

 sjukförsäkringsregister endast skall få

 finnas hos det lokalkontor som för

 registret. Ett lokalkontor kommer således

 att självständigt föra registret och där-

 med också vara det organ inom

 försäkringskassan som kommer att ha

 förfoganderätten över registret. I praxis

 har datalagens registeransvarig-

 hetsbegrepp för personregister i det

 allmännas verksamhet uttolkats så att

 registeransvaret åvilar myndigheten i

 fråga. Som Datainspektionen anfört i sitt

 remissyttrande kan således ett organ inom

 en myndighets förvaltningsorganisation

 inte vara registeransvarigt, oavsett att

 registret bara förs i organets

 verksamhet. I linje härmed bör, som

 utredningen har funnit, registeransvaret

 för sjukförsäkringsregistren läggas på

 försäkringskassan.

 Med hänsyn till att endast det

 lokalkontor som för ett sjukförsäkrings-

 register skall ha terminalåtkomst till

 registret har utredningen förordat att

 beslutanderätten i registerfrågor

 delegeras till lämplig nivå, t.ex. till

 en viss tjänsteman vid det

 registerförande lokalkontoret.

 Datainspektionen har i sitt

 remissyttrande förklarat sig dela denna

 mening men har samtidigt erinrat om att

 själva registeransvaret inte kan

 delegeras utan åvilar försäkringskassan.

 Detta innebär enligt inspektionen att det

 straffrättsliga ansvaret för överträdelse

 av datalagens bestämmelser i princip

 ligger hos den eller de personer som är

 ansvariga för kassans verksamhet, dvs.

 ledningen.

 För egen del instämmer jag i vad

 utredningen och Datainspektionen anfört.

 Den förordade lösningen överensstämmer

 med den som har valts för de lokala

 folkbokföringsregistren. Enligt 4 § lagen

 (1990:1536) om folbokföringsregister är

 skattemyndigheten i länet

 registeransvarig för det eller de lokala

 folkbokföringsregister som förs inom

 myndighetens verksamhetsområde.

 7

 4.4 Registerinnehåll

 Mitt förslag: Ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får innehålla

 uppgifter om den som är försäkrad

 enligt lagen om allmän försäkring och

 som genom inskrivning i

 försäkringskassa tillhör eller har

 tillhört lokalkontoret. Från denna

 huvudregel görs undantag i fråga om

 sådana fall då ett lokalkontor gett

 ett annat lokalkontor i uppdrag att

 handlägga ett ärende och när det

 gäller personer som är försäkrade men

 inte inskrivna hos försäkringskassan.

 En särskild bestämmelse ges för

 sjukförsäkringsregistret över sjömän.

 Vilka integritetskänsliga uppgifter

 om den enskilde försäkrade som får

 finnas i ett sjukförsäkringsregister

 är uttömmande reglerat i lagen. Upp-

 gifterna kan i huvudsak delas in i

 tre kategorier. För alla försäkrade

 får vissa allmänna ärendeuppgifter

 anges (personnummer och namn, sjuk-

 penninggrundande inkomst m.m.) I

 sjukersättningsärenden får vissa

 ytterligare uppgifter anges (tidpunkt

 för sjukanmälan, grad av nedsatt

 arbetsförmåga, förekomsten av anmälan

 om arbetsskada m.m.). Vissa särskilda

 uppgifter skall dessutom få antecknas

 i ärenden om rehabilitering (t.ex.

 förekomsten av rehabili-

 teringsutredning och rehabiliterings-

 plan). Uppgift om diagnos och

 sjukdomsorsak får inte förekomma i

 ett register. Vissa uppgifter som är

 väsentligen utan betydelse för den

 enskildes integritet skall också få

 finnas i ett register. Regleringen av

 dessa skall dock kunna ske genom

 verkställighetsföreskrifter.

 Utredningens förslag: En väsentlig

 skillnad från mitt förslag är att

 utredningen föreslår att

 diagnosregistrering skall få ske.

 Utredningsförslaget innebär till skillnad

 från mitt förslag också att uppgift om

 läkares och annan intygsgivares namn och

 telefonnummer, den försäkrades

 företagshälsovårdstillhörighet samt

 förekomsten av utredning om sociala

 förhållanden, som utförts av

 försäkringskassan, och

 arbetsplatsutredning får anges i ett

 register. I övrigt överensstämmer

 utredningens förslag i huvudsak med mitt

 förslag.

 Remissinstanserna: Remissinstanserna

 föreslår såväl tillägg till som

 inskränkningar i utredningens förslag.

 Tilläggen avser bl.a. arbetsgivares

 personnummer eller organisationsnummer,

 totala antalet anställda hos en

 arbetsgivare och deras ålder, kön och

 arbetsuppgifter, förekomst av föreskrift

 i läkarintyg samt vårdgivares

 personnummer, mottagningsadress,

 specialitet, särskild behörighet och

 anslutning till allmän försäkringskassa.

 När det gäller inskränkningar föreslår

 Datainspektionen att diagnos och

 sjukdomsorsak skall få registreras endast

 om vissa inskränkningar görs i de

 föreslagna möjligheterna att använda

 sådana uppgifter som sökbegrepp.

 Inspektionen anser vidare att tvångsin-

 gripanden och förekomst av

 socialutredning inte bör framgå av ett

 register. Svenska Läkaresällskapet anser

 att uppgift om sådana smittsamma

 sjukdomar som avses i smittskyddslagen

 bör undantas från registrering. Stats-

 kontoret anser inte att registerlagen bör

 detaljreglera vad ett register får

 innehålla. Enligt Statskontoret bör

 registren kunna anpassas och underhållas

 utan att varje förändring måste

 underställas riksdagen. Statskontoret

 anser att registerlagen bör kompletteras

 med en förordning som preciserar

 registerlagen och är enkel att att

 anpassa till förändringar i verksamheten.

 Skälen för mitt förslag: I det

 föregående har jag föreslagit att varje

 lokalkontor inom en försäkringskassa

 skall få föra ett sjukförsäkringsregister

 för sitt verksamhetsområde. I linje

 härmed bör som huvudregel gälla att

 endast det lokalkontor till vilket en

 person hör skall ha uppgifter om denne.

 Under tid som ett lokalkontor handlägger

 ett ärende på uppdrag av ett annat kontor

 skall dock det uppdragstagande kontoret

 få ha uppgifter om den person som avses i

 sitt eget register. När handläggningen är

 avslutad bör dock * för att skydda den

 personliga integriteten * uppgifterna tas

 bort ur registret och föras över till det

 lokalkontor till vilket personen hör. För

 tillsynen, uppföljningen och

 utvärderingen av verksamheten hos det

 kontor som utfört uppdraget bör dock

 vissa basuppgifter om uppdragsärendet

 finnas kvar i det kontorets register. När

 en persons kassatillhörighet ändras får

 av samma skäl, dvs. hänsynen till den

 enskildes integritet, uppgifter om

 avslutade ärenden beträffande den

 personen finnas kvar i det tidigare

 kontorets register. Historiska uppgifter

 skall således inte automatiskt få föras

 över till det nya lokalkontoret.

 Enligt min mening är det av väsentlig

 betydelse för integritetsskyddet att det

 i lagen noga anges vad ett lokalt

 sjukförsäkringsregister får innehålla.

 Jag delar därför inte Statskontorets

 uppfattning om lagstiftningstekniken,

 såvitt gäller dessa register.

 Bestämmelserna om innehållet i de

 lokala registren bör utformas med

 utgångspunkt i att registren i första

 hand skall vara ett stöd för försäk-

 ringskassornas handläggning av

 sjukpenning- och rehabiliteringsärenden

 samt tidigare berörda ärenden enligt 16

 och 20 §§ lagen om sjuklön. Däremot

 finns, som jag redan anfört (avsnitt

 4.2), inget behov av att i registren ha

 uppgifter om arbetsgivares försäkringar

 mot kostnader för sjuklön och vissa

 semesterlönekostnader.

 I de lokala registren bör därför föras

 in de uppgifter som behövs för att

 kassorna skall kunna handlägga ärendena

 snabbt och effektivt och för att kassorna

 skall kunna hålla en hög

 effektivitetsnivå i sin rehabiliterings-

 verksamhet. Vissa uppgifter som behövs

 för uppföljningen och utvärderingen av

 försäkringskassornas verksamhet bör också

 få anges i ett register.

 I rehabiliteringsärendena förekommer i

 regel mer omfattande material än i

 sjukpenningärenden och andra typer av

 massärenden. I rehabiliteringsärenden kan

 det sålunda vara fråga om material i form

 av utredningar, planer, utlåtanden m.m.

 Som utredningen har anfört talar redan

 praktiska skäl mot att sådant material

 tas in i sin helhet i ett sjukförsäk-

 ringsregister. Därtill kommer som

 utredningen har framhållit att materialet

 många gånger kan innehålla uppgifter som

 är mycket känsliga för den enskilde och

 som av den anledningen inte bör förekomma

 i ett personregister. Jag delar

 utredningens uppfattning att ett register

 i rehabiliteringsärenden främst bör

 användas för att ge handläggaren

 upplysning om vilket material som finns i

 försäkringskassans handlingar och för att

 underlätta de bevakningsrutiner som ofta

 kan förekomma i sådana ärenden. Upp-

 lysningen om materialet får inte avse

 dess innehåll utan endast förekomsten av

 handlingar. Detta innebär att även de

 uppgifter i ett register som behövs för

 handläggning av rehabiliteringsärenden

 kan vara kortfattade. Uppgifterna i ett

 sjukförsäkringsregister skall även kunna

 utnyttjas för att försäkringskassan på

 ett tidigt stadium skall kunna hitta de

 fall där rehabiliteringsåtgärder behöver

 sättas in. Detta ändamål bör dock, som

 utredningen påpekat, inte få leda till

 att uppgifterna i registret anges

 utförligare än vad som just behövs för

 handläggningen av enskilda ärenden.

 När det gäller att närmare ange de

 olika slag av uppgifter om de försäkrade

 som behöver registreras står det till en

 början klart att de uppgifter som i dag

 finns i det centrala registret i huvudsak

 också måste finnas i de lokala registren.

 Därutöver behöver vissa ytterligare

 uppgifter antecknas i registren.

 Utredningen har begränsat dessa till att

 i huvudsak avse uppgifter som lämnas

 antingen av den försäkrade själv eller

 som anges i de intyg och utlåtanden som

 den försäkrade själv ger in. Vissa

 kortfattade uppgifter ur

 rehabiliteringsplanen som, om det är

 möjligt, upprättas i samråd med den

 försäkrade skall dessutom få anges.

 Härutöver skall enligt utredningen i

 princip endast få antecknas förekomsten

 av olika handlingar och göras noteringar,

 avsedda för försäkringskassans bevakning

 av handläggningen. Jag delar utredningens

 uppfattning om att dessa utgångspunkter

 bör gälla vid urvalet av uppgifter som

 skall få tas in i registret.

 För det första måste vissa allmänna

 uppgifter om de försäkrade kunna finnas i

 de lokala sjukförsäkringsregistren. Här

 avses uppgift om personnummer och namn,

 adress och telefonnummer, medborgarskap,

 folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort, sjukpenninggrundande

 inkomst, årsarbetstid och karenstid.

 I det centrala sjukförsäkringsregistret

 finns dessutom uppgifter om civilstånd,

 tidpunkt för utlännings förvärv av

 svenskt medborgarskap och

 pensionsgrundande inkomst. De två

 sistnämnda slagen av uppgifter behövs

 inte i ett lokalt

 sjukförsäkringsregister.

 Några remissinstanser har hävdat att

 uppgift om civilstånd behövs i registren.

 Uppgiften har huvudsakligen betydelse för

 handläggning av bidrags- och

 pensionsärenden. Jag kan därför inte se

 att det finns något egentligt behov av

 den i sjukpenningärendena och den bör

 således inte få tas in i de lokala

 sjukförsäkringsregistren.

 För handläggningen av

 sjukersättningsärenden behövs utöver de

 allmänna ärendeuppgifterna vissa andra

 uppgifter i registren. De uppgifter som

 behövs i dessa fall är uppgift om

 tidpunkt för sjukanmälan, sjukperiod, den

 försäkrades yrke och arbetsuppgifter,

 uppgiven grad av nedsatt arbetsförmåga,

 förekomsten av intyg och utlåtande av

 läkare eller annan intygsgivare och

 sjukskrivningsperiod. Hit hör också

 uppgift om förekomsten av anmälan om

 arbetsskada, yrkesskada, skada som

 omfattas av statligt personskadeskydd och

 personskada som omfattas av bestämmelser

 om krigsskadeersättning till sjömän samt

 tidpunkt då sådan skada inträffat.

 Särskilt för handläggningen av ärenden

 enligt 16 och 20 §§ sjuklönelagen behövs

 också vissa uppgifter om den försäkrades

 arbetsgivare samt uppgift om sjuklön och

 sjuklöneperiod.

 Försäkringsrätten för Mellansverige har

 föreslagit att uppgift om förekomsten av

 intyg och utlåtande av läkare eller annan

 intygsgivare bör kompletteras på så sätt

 att även "uppgift i förekommande fall om

 föreskrift i sådant intyg" skall få anges

 i ett register. Exempel på sådana

 föreskrifter är enligt försäkringsrätten

 "vila" och "får vistas ute". För-

 säkringsrätten motiverar tillägget med

 att uppgifter av detta slag kan vara av

 intresse vid handläggning av sjukpenning-

 och rehabiliteringsärenden.

 För egen del anser jag att sådana

 föreskrifter av integritetsskäl inte bör

 få förekomma i ett register.

 När det gäller uppgifter om

 arbetsgivare har utredningen föreslagit

 att arbetsgivares namn, adress och

 telefonnummer skall få anges.

 Riksförsäkringsverket och

 Försäkringskasseförbundet har föreslagit

 att lagtexten beträffande registrering av

 uppgifter om arbetsgivare kompletteras

 så, att det klart framgår att även

 arbetsgivares personnummer eller

 organisationsnummer får antecknas i

 registret. Som remissinstanserna påpekat

 har utredningen förutsatt att

 arbetsgivares personnummer eller

 organisationsnummer skall få anges i ett

 sjukförsäkringsregister. Jag delar

 uppfattningen att detta bör framgå av

 lagtexten. Uppgifterna behövs bl.a. för

 att förhindra förväxling vid utbetalning

 av ersättning till arbetsgivare enligt 16

 § sjuklönelagen. Jag föreslår således att

 det i ett sjukförsäkringsregister skall

 få anges arbetsgivares namn, adress och

 telefonnummer samt organisations- eller

 personnummer.

 Utredningen har föreslagit att uppgift

 om arbetsställe hos arbetsgivaren,

 arbetsställenummer eller fartyg samt

 näringsgren skall få anges i registren

 och har som motiv härför anfört att

 uppgifterna behövs för handläggningen av

 rehabiliteringsärenden. För att kunna

 göra sammanställningar över den samlade

 ohälsan på en arbetsplats finns dock

 behov av dessa uppgifter även i ärenden

 som inte lett till någon rehabiliterings-

 åtgärd.

 Svenska Arbetsgivareföreningen och

 Företagarnas Riksorganisation har

 beträffande registrering av

 arbetsställeuppgifter anfört att en sådan

 registrering i sig medför risker för

 företagsintegriteten. Samkörning med de

 register som redan finns i dag, t.ex. det

 centrala företags- och arbets-

 ställeregistret, CFAR, är enligt dessa

 remissinstanser mycket olämpligt. De

 anser att registreringen gör det möjligt

 att kartlägga samtliga anställda på en

 arbetsplats, inte enbart vad avser

 sjukdomar utan även deras ekonomiska

 förhållanden. Dessutom hotar enligt

 organisationerna samkörningar rikets

 säkerhet på grund av detaljeringsgraden i

 uppgifterna.

 För egen del vill jag först betona att

 uppgifter om diagnos inte skall få

 registreras enligt mitt förslag. Sådan

 kartläggning av sjukdomar hos anställda

 som remissinstanserna åsyftar är redan av

 det skälet utesluten. Vidare innebär den

 snäva ändamålsbeskrivningen för registren

 i förening med de bestämmelser om

 utlämnande av uppgifter på ADB-medium som

 jag kommer att föreslå i det följande att

 risken för att ett sjukförsäkrings-

 register skall kunna komma att utnyttjas

 i otillbörligt syfte inte framstår som så

 beaktansvärd att den bör leda till att

 uppgifter om arbetsställe undantas från

 registrering. I detta sammanhang vill jag

 också erinra om att arbetsgivares

 rapporteringsskyldighet enligt sjuk-

 lönelagen av korta sjukfall enligt av

 riksdagen godkända uttalanden i

 propositionen om sjuklön m.m. bör omfatta

 arbetsställenummer (prop. 1990/91:181 s.

 49 och bet. 1990/91:SfU18 s. 23, rskr.

 372). Jag föreslår därför att

 utredningens förslag i dessa delar

 genomförs och att anteckning i ett

 register får göras även i sådana fall då

 någon rehabilitering inte är aktuell.

 Försäkringskasseförbundet har

 beträffande registrering av uppgifter om

 arbetsgivare föreslagit att dessa skall

 få omfatta uppgift om det totala antalet

 anställda, ålders- och könsfördelning

 bland de anställda samt deras

 arbetsuppgifter. Förbundet menar att

 dessa uppgifter har betydelse i

 försäkringskassans arbete med att spåra,

 eliminera och förhindra ohälsa i

 arbetslivet.

 Jag delar i och för sig förbundets

 uppfattning om betydelsen av dessa

 uppgifter i arbetet för att få ner

 ohälsotalet. En sådan kollektiv registre-

 ring av uppgifter innebär dock att

 registren blir utförligare än vad som

 behövs för handläggningen av enskilda

 ärenden. På grund härav men framför allt

 av hänsyn till den enskildes integritet

 bör en sådan registrering inte tillåtas.

 Flera remissinstanser, däribland

 Riksförsäkringsverket, har föreslagit att

 även uppgift om avslutningsanledning för

 sjukfall eller med andra ord, anledning

 till att ett ersättningsärende avslutats

 skall få antecknas i registren. Härmed

 avses uppgift om t.ex. återgång till

 arbetet, förtidspension eller ålder-

 spension. Riksförsäkringsverket har i

 detta sammanhang anfört följande. Uppgift

 om avslutningsanledning är av vital be-

 tydelse för uppföljning och utvärdering

 av sjukfrånvaromönstret och förändringar

 i detta samt vid analys av

 rehabiliteringsarbetet. Uppgiften ger

 bl.a. möjlighet att studera vilket slags

 rehabiliteringsåtgärder som ger bäst

 effekt i olika situationer. En möjlighet

 att registrera avslutningsanledning kan

 på så sätt medverka till successivt

 förbättrade metoder, till gagn för såväl

 den enskilde som för de

 rehabiliteringsansvariga myndigheterna

 och arbetsgivarna m.fl. Denna uppföljning

 görs såväl på den lokala som den regio-

 nala och centrala nivån.

 Jag instämmer i vad

 Riksförsäkringsverket anfört och föreslår

 således att uppgift om anledning till att

 ett ersättningsärende avslutats skall få

 anges i ett sjukförsäkringsregister.

 Jag övergår nu till att behandla frågan

 vilka uppgifter som behövs i registren

 särskilt för handläggning av

 rehabiliteringsärenden samt till frågan

 om registrering av vissa övriga

 uppgifter.

 Den nya rehabiliteringslagstiftningen

 innebär att försäkringskassorna skall

 arbeta på ett mer aktivt sätt än tidigare

 som ett led i syftet att motverka långa

 sjukskrivningar och

 förtidspensioneringar. Enligt min mening

 är det en mycket angelägen uppgift att se

 till att intentionerna som ligger bakom

 den nya lagstiftningen realiseras.

 Intresset av att försäkringskassornas

 arbete blir så effektivt som möjligt får

 dock inte leda till allvarliga

 inskränkningar i enskildas personliga

 integritet. Denna intressekonflikt gör

 sig särskilt starkt gällande i fråga om

 diagnosregistrering. En avvägning måste

 göras mellan å ena sidan effek-

 tivitetsvinster vad gäller

 arbetsmiljöuppföljning och rehabilitering

 och å andra sidan de olägenheter för den

 personliga integriteten som en regi-

 strering på ADB-medium av så känsliga

 uppgifter skulle medföra. Som anfördes

 redan i kompletteringspropositionen våren

 1992 (prop. 1991/92:150 bil. I:3) skall

 vid en sådan avvägning hänsynen till den

 personliga integriteten överväga. Utred-

 ningsförslaget bör därför inte realiseras

 på den punkten. Jag har alltså gått

 längre i hänsynstagandet till den enskil-

 des integritet än vad både Datainspektio-

 nen och Svenska Läkaresällskapet gjort i

 sina remissyttranden.

 Förslaget om att diagnosregistrering

 inte skall få förekomma innebär att

 behovet av att ange uppgifter om läkare

 och annan intygsgivare i ett

 sjukförsäkringsregister väsentligt

 minskar. En registrering av läkares eller

 annan intygsgivares namn innebär också en

 viss risk för att en enskild försäkrads

 sjukdom eller i vart fall art av sjukdom

 indirekt skulle kunna identifieras. Av

 dessa skäl föreslår jag att utredningens

 förslag inte heller på den punkten

 genomförs.

 Utredningen har vidare när det gäller

 behovet av uppgifter i rehabilite-

 ringsärenden föreslagit registrering av

 uppgift om den företagshälsovård som den

 försäkrade tillhör, förekomsten av

 utredning om sociala förhållanden som

 utförts av försäkringskassan, förekomsten

 av arbetsplatsutredning och annan

 utredning, förekomsten av

 rehabiliteringsutredning, ansökan om

 rehabiliteringsersättning och fastställd

 rehabiliteringsplan samt arten av och

 tidpunkter för föreslagna, planerade

 eller vidtagna rehabiliteringsåtgärder.

 Remissinstanserna har beträffande dessa

 uppgifter inte framfört några krav på

 inskränkningar utom i ett avseende.

 Datainspektionen har i sitt

 remissyttrande ansett att anteckning om

 förekomsten av utredning om sociala

 förhållanden av integritetsskäl inte bör

 framgå av registren. Närmare uppgifter om

 sådan utredning får enligt inspektionen

 hämtas i akterna.

 För egen del vill jag anföra följande.

 Uppgift om företagshälsovårdstillhörighet

 torde inte vara absolut nödvändig för en

 effektiv ärendehandläggning hos

 försäkringskassan. Även om denna typ av

 uppgift inte hör till det mest

 integritetskänsliga slaget av uppgifter

 bör den därför kunna avvaras i

 sjukförsäkringsregistren.

 När det gäller uppgift om förekomsten

 av utredning om sociala förhållanden

 delar jag Datainspektionens ståndpunkt.

 Detta slag av uppgift bör alltså inte få

 tas in ett register. Detsamma bör gälla i

 fråga om uppgift om förekomst av

 arbetsplatsutredning. Däremot bör i ett

 register få föras in en uppgift om att

 det finns annan utredning än

 rehabiliteringsutredning, dock utan att

 det framgår vilket slag av utredning det

 gäller. I annat fall kan arbetet för den

 enskilde handläggaren hos försäkrings-

 kassan bli tungrott genom att han måste

 söka i akterna.

 Uppgifter om arten av föreslagna,

 planerade eller vidtagna rehabilite-

 ringsåtgärder är av stor betydelse för

 försäkringskassornas rehabilite-

 ringsverksamhet. Inte minst vid

 upphandling av rehabiliteringstjänster är

 uppgift om föreslagen

 rehabiliteringsåtgärd väsentlig. För att

 kunna göra en riktig upphandling måste

 handläggaren veta vilka åtgärder som

 föreslagits. De medel som anslås för köp

 av yrkesinriktade rehabiliteringsåtgärder

 riskerar annars att inte bli utnyttjade

 på ett tillfredsställande sätt.

 Uppgifterna är därför nödvändiga för en

 effektiv handläggning hos

 försäkringskassorna. Uppgifterna är

 emellertid känsliga. Liksom beträffande

 uppgift om läkares namn föreligger även

 här en viss risk för att en enskild

 försäkrads sjukdom eller art av sjukdom

 indirekt kan identifieras. Vad som

 behöver antecknas i ett register är dock

 endast kortfattade uppgifter. Olika slag

 av medicinska behandlingsåtgärder får

 inte antecknas. Det är tillräckligt att

 ange "medicinsk behandling".

 Utredningen har under två punkter

 föreslagit att vissa uppgifter som har

 betydelse för utbetalning av sjukpenning

 skall få registreras. Detta gäller bl.a.

 uppgift om tid under vilken den

 försäkrade är intagen för vård på sjukhus

 eller i särskilt hem, tid i

 kriminalvårdsanstalt eller i häkte. För

 sådan tid skall sjukpenningen enligt lag

 reduceras eller inte betalas ut.

 Datainspektionen har när det gäller

 dessa punkter motsatt sig en registrering

 av sådana uppgifter som innebär att det

 direkt eller indirekt framgår att någon

 är föremål för tvångsingripande.

 Inspektionen har, under hänvisning till

 4 § första stycket datalagen, anfört att

 denna typ av uppgifter tillhör den allra

 känsligaste kategorin av uppgifter och

 att inspektionen t.ex. får meddela

 tillstånd till ett register som skall

 innehålla sådana uppgifter endast om det

 finns synnerliga skäl. Enligt in-

 spektionen torde det vara tillräckligt

 att i sjukförsäkringsregistren ange att

 ersättning inte skall betalas ut eller

 att den skall nedsättas med visst belopp

 för viss tid. Därigenom skulle ur

 dataregistret inte kunna utläsas orsaken

 till att ersättning inte skall betalas ut

 eller till att den skall sättas ned.

 Jag delar Datainspektionens uppfattning

 att registren inte bör innehålla uppgift

 att någon är eller har varit föremål för

 tvångsingripande. Det bör i sådana fall

 på sätt inspektionen föreslagit vara

 tillräckligt med en anteckning om att

 utbetalning inte skall ske eller att

 sjukpenning skall betalas ut med

 reducerat belopp. I övrigt biträder jag

 utredningens förslag på dessa punkter.

 Jag kommer i specialmotiveringen att

 närmare redogöra för vilka uppgifter som

 här avses.

 Utredningen har också under en särskild

 punkt föreslagit att uppgifter om

 inkomster och andra förhållanden som har

 betydelse för att bestämma

 sjukpenninggrundande inkomst, sjukpenning

 etc. skall få registreras.

 Datainspektionen har i anslutning till

 detta förslag i sitt remissyttrande

 särskilt framhållit att inspektionen

 utgår från att sådana känsliga uppgifter

 som anges i 4 § första stycket och 6 §

 andra stycket datalagen därvid inte

 antecknas.

 Uppgifter som avses i de angivna

 lagrummen är bl.a. uppgifter om att någon

 misstänks för eller har dömts för brott

 eller har avtjänat straff eller undergått

 annan påföljd för brott eller har varit

 föremål för tvångsingripande för vård

 eller omsorg enligt vissa särskilda lagar

 samt personuppgift som utgör omdöme eller

 annan värderande upplysning om den

 registrerade.

 Jag delar Datainspektionens uppfattning

 att sådana känsliga uppgifter som jag nu

 har angett inte skall få antecknas i ett

 sjukförsäkringsregister.

 Någon erinran i övrigt mot

 utredningsförslaget på denna punkt har

 inte framförts av remissinstanserna och

 jag är för egen del beredd att godta

 förslaget. Vilka uppgifter som här

 närmare avses kommer jag att beröra i

 specialmotiveringen.

 Utredningsförslaget innebär att de

 beslut som försäkringskassan fattar i

 sådana ärenden som får handläggas med

 stöd av sjukförsäkringsregistret också

 skall få antecknas i registret, såvitt

 avser utgången och de bestämmelser som

 har tillämpats.

 Försäkringsöverdomstolen har föreslagit

 att utredningsförslaget kompletteras med

 uppgift om avgöranden från högre instans.

 Jag delar den uppfattningen och föreslår

 för egen del att även uppgift om

 förekomst av överklagande får antecknas.

 Utöver de uppgifter jag nu har

 behandlat måste, som utredningen har

 föreslagit, ett register få innehålla

 uppgifter om tidpunkter för de för-

 hållanden som får registreras. Slutligen

 måste ett register få innehålla olika

 slag av tekniska och administrativa

 uppgifter som behövs för att uppfylla

 ändamålen med registret. Härmed avses

 uppgifter som främst har att göra med

 försäkringskassans egen verksamhet och

 inte med den enskilde. En förutsättning

 är dock att uppgifterna framstår som

 väsentligen utan betydelse från

 integritetssynpunkt när det gäller

 försäkrade eller andra personer om vilka

 ett sjukförsäkringsregister innehåller

 uppgifter. Den närmare regleringen av

 sådana tekniska och administrativa

 uppgifter bör kunna ske genom

 verkställighetsföreskrifter. Jag återkom-

 mer till frågan i specialmotiveringen.

 Som framgått av den tidigare

 framställningen i detta avsnitt hänför

 sig uppgifterna om de enskilda försäkrade

 i ett register till olika stadier i

 försäkringskassans ärendehandläggning.

 För den som inte varit sjukanmäld eller

 fått sjuklön kommer ett register i regel

 bara att innehålla de allmänna

 ärendeuppgifterna. I

 sjukersättningsärenden får ytterligare

 anteckningar ske beträffande den

 försäkrade. Flest uppgifter av olika slag

 kommer att finnas i

 rehabiliteringsärendena. Dessa olika

 stadier bör återspeglas i lagtexten. Jag

 föreslår därför en något annorlunda

 utformning av lagtexten än vad

 utredningen gjort.

 Jag har nyss vid behandlingen av vad

 ett sjukförsäkringsregister bör få

 innehålla på ett par punkter anfört att

 en anteckning i ett register inte får

 innehålla uppgift om att en försäkrad är

 eller har varit föremål för

 tvångsingripande enligt särskilda lagar

 eller misstänks eller har dömts för

 brott. Inte heller skall anteckningar som

 innefattar omdöme eller annan värderande

 upplysning om en försäkrad få göras i ett

 register. Ställningstagandet att uppgift

 om diagnos inte skall få anges i ett

 sjukförsäkringsregister fordrar också

 särskild uppmärksamhet, särskilt när det

 gäller anteckningar i ett register av

 uppgifter i rehabiliteringsärenden. En

 anteckning t.ex. om arten av föreslagen,

 planerad eller vidtagen

 rehabiliteringsåtgärd får inte innehålla

 uppgift om diagnos eller sjukdomsorsak

 beträffande en försäkrad. En särskild

 erinran om att en anteckning av en

 uppgift i ett register inte får innehålla

 uppgift om sådana ömtåliga förhållanden

 som jag nu har berört bör tas in i

 registerlagen. Jag återkommer till denna

 fråga i specialmotiveringen.

 4.5 Terminalåtkomst

 Mitt förslag: Terminalåtkomst till

 ett sjukförsäkringsregister får

 endast finnas hos det lokalkontor som

 får föra registret.

 När det gäller

 sjukförsäkringsregistret över sjömän

 får terminalåtkomst till registret

 finnas endast hos den

 försäkringskassa som för detta regis-

 ter.

 Utredningens förslag: Överensstämmer

 med mitt.

 Remissinstanserna: Ett fåtal

 remissinstanser har berört frågan om ter-

 minalåtkomst. Försäkringsöverdomstolen,

 som i dag har tillgång till det centrala

 sjukförsäkringsregistret via terminal,

 har uttryckt förståelse för att det kan

 finnas vissa svårigheter att ge domstolen

 terminaltillgång till alla lokala

 sjukförsäkringsregister även om

 svårigheterna enligt domstolen inte

 behöver överdrivas. Domstolsverket anser

 inte att det finns något behov för

 försäkringsdomstolarna att ha

 terminaltillgång till registren.

 Försäkringsrätten för Mellansverige anser

 däremot att domstolarna bör ha sådan

 åtkomst till registren.

 Handikappförbundens centralkommitté och

 Svenska Läkaresällskapet har framfört

 förslag om att behörigheten för

 lokalkontorens tjänstemän att få åtkomst

 till registret genom terminal närmare

 regleras i registerlagen.

 Skälen för mitt förslag: Den som har

 terminalåtkomst till ett ADB-register kan

 ta del av registerinnehållet med hjälp av

 bildskärm. Från integritetssynpunkt är

 det, som utredningen anfört, angeläget

 att man inte låter åtkomsten till ett

 lokalt sjukförsäkringsregister omfatta

 fler användare än som behövs med hänsyn

 till den verksamhet för vilken registret

 förs. Eftersom registren i första hand

 inrättas för att lokalkontoren skall få

 ett förbättrat handläggningsstöd i sin

 individinriktade verksamhet, ligger det

 nära till hands att begränsa

 terminalåtkomsten till behöriga

 tjänstemän hos det registerförande

 lokalkontoret. Utredningen har övervägt

 att av effektivitetsskäl och av

 administrativa skäl låta kretsen av dem

 som skall ha terminaltillgång till

 registren få omfatta andra lokalkontor

 och respektive centralkontor. Utredningen

 har emellertid funnit att detta inte är

 möjligt med hänsyn till risken för

 otillbörligt intrång i de registrerades

 personliga integritet. Utredningen har

 därför ansett att terminalåtkomsten bör

 begränsas till det lokalkontor som för

 registret.

 8

 Trots att ett sjukförsäkringsregister

 enligt mitt förslag får ett mera be-

 gränsat innehåll än vad utredningen har

 förslagit gör jag samma bedömning som

 utredningen har gjort i fråga om

 terminalåtkomst för andra lokalkontor och

 centralkontor. Av integritetsskäl bör

 inte heller domstolarna inom

 socialförsäkringsområdet ha

 terminalåtkomst till de lokala

 sjukförsäkringsregistren. I detta

 sammanhang vill jag erinra om att den nya

 instansordningen för rättskipningen i

 socialförsäkringsmål, som gällt sedan den

 1 juli 1991, innebär att det numera finns

 betydligt fler domstolar än tidigare som

 handlägger socialförsäkringsmål.

 När det gäller de frågor som tagits upp

 av Handikappförbundens centralkommitté

 och Svenska Läkaresällskapet anser jag

 inte att det är nödvändigt att i

 registerlagen ta in mer detaljerade

 bestämmelser om terminalåtkomsten till

 ett register än vad utredningen

 föreslagit. Jag påminner om att data-

 lagens bestämmelser om den

 registeransvariges skyldigheter, om

 tillsyn och om straff och skadestånd blir

 tillämpliga i fråga om de lokala sjuk-

 försäkringsregistren. Datainspektionen

 har vidare utfärdat allmänna råd om

 ADB-säkerhet för personregister. I dessa

 anges bl.a. vad som bör iakttas i fråga

 om användarnas tillgång till uppgifter i

 registren. Råden innefattar sådana

 behörighetsfrågor som Handikappförbundens

 centralkommitté och Svenska

 Läkaresällskapet anser bör regleras i

 registerlagen.

 4.6 Utlämnande av uppgifter

 Mitt förslag: I registerlagen anges

 uttömmande i vilka fall uppgifter i

 ett lokalt sjukförsäkringsregister

 skall få lämnas ut på ADB-medium,

 nämligen

 1. till ett annat lokalkontor när

 den försäkrade genom inskrivning hos

 försäkringskassa skall tillhöra det

 kontoret eller om uppgifterna annars

 behövs där i ett ärende som gäller

 den försäkrade,

 2. till Riksförsäkringsverket när

 det gäller uppgifter som behövs där

 för

 * verkställighet av beslut i ärenden

 som handläggs med stöd av de lokala

 sjukförsäkringsregistren,

 * andra administrativa åtgärder i

 sådana ärenden,

 * uppdatering av

 Riksförsäkringsverkets

 sjukförsäkringsregister som

 underlag för försäkringskassans

 beslut i ärenden om ersättningar

 och förmåner som handläggs utan

 stöd av lokalt sjukförsäk-

 ringsregister,

 * verkets handläggning av

 yrkesskadeärenden.

 3. i övrigt endast till

 försäkringskassans centralkontor och

 Riksförsäkringsverket för tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av den

 ärendehandläggning hos

 försäkringskassan för vilken ett

 sjukförsäkringsregister får användas

 samt för framställning av statistik

 över den verksamheten.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i

 huvudsak med mitt när det gäller

 punkterna 1 och 2. Utlämnande enligt

 punkten 3 skall enligt ut-

 redningsförslaget endast få ske efter en

 behovsprövning av regeringen för

 särskilda fall. Utredningsförslaget

 innehåller också en bestämmelse om

 utlämnande på ADB-medium som ansluter

 till utredningens förslag om att

 regeringen eller, om regeringen

 föreskriver det, Datainspektionen skall

 få besluta om att ett

 sjukförsäkringsregister för enskilda fall

 skall få användas för forskning och

 framställning av statistik.

 Remissinstanserna: Flertalet

 remissinstanser har inte särskilt uttalat

 sig om utlämnande av uppgifter från

 sjukförsäkringsregistren på ADB-medium.

 Vissa har dock tagit upp frågan.

 Försäkringsöverdomstolen anser sålunda

 att det bör övervägas att ge domstolen

 och eventuellt också de allmänna

 förvaltningsdomstolarna tillgång till

 vissa uppgifter på ADB-medium. Enligt

 Datainspektionen bör bestämmelserna om

 att regeringen i vissa fall skall besluta

 om utlämnande av uppgifter på ADB-medium

 kunna utgå ur förslaget.

 Arbetarskyddsstyrelsen föreslår att vissa

 uppgifter skall få föras över till

 Arbetarskyddsverket på ADB-medium.

 Riksrevisionsverket framhåller att verket

 har behov av uppgifter på ADB-medium för

 revision av försäkringskassorna och

 Riksförsäkringsverket. Enligt

 Handikappförbundens centralkommitté skall

 identifierbara uppgifter inte utan den

 enskildes medgivande kunna få lämnas ut

 på ADB-medium till instans utanför

 försäkringskassan. Centralkommittén anser

 också att i de fall uppgifter om den

 enskilde lämnas ut, även inom

 socialförsäkringsadministrationen, bör

 den enskilde få skriftligt besked om

 detta.

 Skälen för mitt förslag: Flertalet av

 de uppgifter som enligt mitt förslag i

 det föregående skall få anges i ett

 sjukförsäkringsregister omfattas av

 sekretess. Gällande sekretessbestämmelser

 inom socialförsäkringsområdet innebär att

 en uppgift om enskilds hälsotillstånd

 eller andra personliga förhållanden inte

 får lämnas ut eller på annat sätt röjas

 om det kan antas att den som uppgiften

 rör eller någon honom närstående lider

 men om uppgiften röjs (7 kap. 7 §

 sekretesslagen). Sekretessen hindrar

 emellertid inte att en uppgift lämnas ut

 till en myndighet om det följer av en

 uppgiftsskyldighet som är bestämd i lag

 eller förordning (14 kap. 1 §

 sekretesslagen). Ett exempel på en sådan

 skyldighet är förordningen (1980:995) om

 skyldighet för de allmänna

 försäkringskassorna att lämna uppgifter

 till andra myndigheter. I denna

 förordning föreskrivs bl.a. att en

 försäkringskassa på begäran skall lämna

 uppgifter om enskilda till domstol,

 Riksförsäkringsverket, Statens löne- och

 pensionsverk, en annan allmän

 försäkringskassa eller en

 arbetsmarknadsmyndighet om uppgifterna

 behövs där i ärenden enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring, lagen

 (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller

 annan jämförbar lagstiftning om ekonomisk

 förmån för enskilda eller enligt lagen

 (1991:1047) om sjuklön.

 En uppgift får vidare lämnas ut till en

 myndighet om det är uppenbart att

 intresset av att uppgiften lämnas har

 företräde framför det intresse som

 sekretessen skall skydda (14 kap. 3 §

 första stycket sekretesslagen). Denna

 generalklausul gäller dock endast under

 förutsättning att uppgiftsutlämnandet

 inte strider mot sådan specialreglering

 av utlämnandet som finns i lag eller

 förordning. När det gäller uppgift i

 personregister enligt datalagen kan

 Datainspektionen vidare genom

 föreskrifter begränsa eller utesluta

 tillämpning av generalklausulen (14 kap.

 3 § andra stycket sekretesslagen). Utan

 hinder av sekretess får också uppgifter

 om utbetalda ersättningar lämnas ut även

 till vissa enskilda (20 kap. 9 a § lagen

 om allmän försäkring jämförd med 7 kap. 7

 § fjärde stycket sekretesslagen). För

 ytterligare beskrivning av sekretessen

 inom socialförsäkringen hänvisar jag till

 avsnitt 6.

 Utöver de bestämmelser som nu nämnts

 finns för uppgifter i personregister en

 särskild sekretessbestämmelse i 7 kap. 16

 § sekretesslagen till skydd för enskildas

 personliga integritet. I denna

 bestämmelse föreskrivs att sekretess

 gäller för personuppgift i personregister

 som avses i datalagen, om det kan antas

 att utlämnande skulle medföra att

 uppgiften används för ADB-behandling i

 strid med datalagen. Om den registeran-

 svarige finner att så är fallet när en

 fråga om utlämnande av en uppgift

 aktualiseras, får uppgiften inte lämnas

 ut. Ett exempel på användning som är

 oförenlig med datalagen är att uppgiften

 kan komma att föras in i ett

 personregister för vilket behövligt

 tillstånd enligt datalagen saknas. Ett

 annat fall är då den som är

 registeransvarig för ett personregister

 enligt en föreskrift från

 Datainspektionen saknar befogenhet att

 föra in uppgiften i fråga i registret. Om

 mottagaren har författningsstöd för att

 föra personregister som skall innehålla

 de uppgifter som begärs utlämnade, kan

 uppgifterna lämnas ut.

 Förbudet enligt bestämmelsen i 7 kap.

 16 § sekretesslagen gäller oavsett på

 vilket medium uppgiften lämnas ut. Om

 förutsättningar finns för att lämna ut

 uppgifter från ett personregister,

 bestämmer den utlämnande myndigheten i

 vilken form utlämnande skall ske. Denna

 befogenhet kan inskränkas genom

 föreskrifter i lag eller annan

 författning.

 I detta fall har utredningen med hänsyn

 till integritetsaspekterna funnit att det

 bör meddelas uttömmande föreskrifter om

 utlämnandet av uppgifter på ADB-medium.

 Utredningen har vidare funnit att dessa

 föreskrifter bör tas in den lag som

 reglerar de lokala

 sjukförsäkringsregistren. Denna bedömning

 har inte ifrågasatts av

 remissinstanserna, dock att Data-

 inspektionen tvekat om behovet av

 föreskrifter i ett par avseenden.

 Jag delar i huvudsak utredningens

 bedömning men förordar en något

 annorlunda reglering än den som

 utredningen har föreslagit. Jag åter-

 kommer strax till detta och till

 Datainspektionens synpunkter.

 Till en början står det klart att en

 rationell handläggning av ärendena hos

 försäkringskassornas lokalkontor i ett

 par situationer förutsätter att

 registeruppgifter får överföras på

 ADB-medium från ett lokalkontor till ett

 annat. Det ena fallet är när en

 försäkrads kontorstillhörighet ändras,

 t.ex. på grund av byte av bostadsort. Det

 andra är när ett lokalkontor gett ett

 annat lokalkontor i uppdrag att handlägga

 ett ärende. I dessa båda fall bör alltså

 överföring av uppgifter få ske på

 ADB-medium.

 Den decentralisering av

 ärendehandläggningen som skett inom

 socialförsäkringsadministrationen under

 senare år innebär inte att utbetalningen

 av olika ersättningar som

 försäkringskassan beslutat om sker på det

 lokala planet. För detta ändamål

 utnyttjas den centrala ADB-anläggningen

 hos Riksförsäkringsverket i Sundsvall.

 Detta gäller såväl de ersättningsärenden

 som skall kunna handläggas med stöd av

 ett lokalt sjukförsäkringsregister som

 vissa andra ersättningsärenden som

 handläggs av försäkringskassan. Exempel

 på sistnämnda ersättningsformer är

 föräldrapenning och ersättning för

 närståendevård. Utbyggnaden och

 moderniseringen av det lokala ADB-stödet

 innebär emellertid inte att de nuvarande

 utbetalningsfunktionerna kommer att

 decentraliseras när det gäller de ärenden

 som får handläggas med stöd av ett lokalt

 sjukförsäkringsregister. Utbetalningar

 skall alltså även i fortsättningen ske

 via Riksförsäkringsverkets ADB-anläggning

 i Sundsvall. För att försäkringskassan

 skall kunna verkställa sina beslut i

 dessa ärenden måste därför vissa

 uppgifter få föras över till det centrala

 sjukförsäkringsregistret.

 En annan rutin som kommer att finnas

 kvar i den centrala anläggningen är

 utskrift av olika blanketter för

 försäkringskassans räkning. Även för

 denna rutin behöver vissa uppgifter från

 de lokala registren föras över till det

 centrala registret.

 Försäkringskassans beslut i de andra

 typer av ersättningsärenden som jag nyss

 nämnde baseras delvis på samma uppgifter

 som ligger till grund för beslut i

 sjukpenningärenden. Dessa ärenden kommer

 tills vidare att handläggas med hjälp av

 det centrala registret. För att beslut i

 dessa ärenden skall grundas på ett

 riktigt underlag måste vissa uppgifter

 från de lokala sjukförsäkringsregistren

 få föras över till det centrala

 registret.

 Av lagtexten bör framgå för vilka

 syften uppgiftsöverföringen får ske. Jag

 kommer att i specialmotiveringen redogöra

 för de uppgifter som behöver föras över

 för de ändamål jag nu har behandlat.

 Som framgått inledningsvis svarar

 Riksförsäkringsverket för handläggningen

 av ärenden enligt lagen om

 yrkesskadeförsäkring och vissa äldre

 författningar. För samordningen av

 handläggningen av dessa ärenden och

 ärenden enligt lagen om

 arbetsskadeförsäkring är uppgiften att

 det gjorts en anmälan om arbetsskada till

 försäkringskassan av betydelse. Den

 uppgiften jämte uppgift om den

 försäkrades personnummer och namn bör

 därför få föras över till

 Riksförsäkringsverket.

 De föreslagna sjukförsäkringsregistren

 skall få användas för att följa och

 utvärdera den ärendehandläggning som får

 ske med stöd av ett register och för att

 framställa statistik över den

 verksamheten. Uppföljningen,

 utvärderingen och

 statistikframställningen är uppgifter som

 utförs * förutom av lokalkontoren * av

 centralkontoren och Riksförsäk-

 ringsverket. För att kunna utföra dessa

 uppgifter kommer centralkontoren och

 Riksförsäkringsverket att behöva få

 tillgång till information ur de lokala

 sjukförsäkringsregistren. Ofta torde, som

 utredningen anfört, detta

 informationsbehov kunna tillgodoses genom

 avidentifierade uppgifter. Det kan

 emellertid förekomma att studier måste

 göras på material som inte är

 avidentifierat. I likhet med utredningen

 anser jag att det bör finnas en möjlighet

 att lämna ut uppgifter i ett lokalt

 sjukförsäkringsregister på ADB-medium

 till respektive centralkontor och till

 Riksförsäkringsverket. Enligt mitt för-

 slag skall de lokala sjukförsäkrings-

 registren också få användas för cen-

 tralkontorens och Riksförsäkringsverkets

 tillsyn över den registerstödda

 ärendehandläggningen hos lokalkontoren.

 Även för detta ändamål bör överföring av

 uppgifter kunna få ske på ADB-medium.

 Utredningen har ansett att ett

 regelmässigt utlämnande inte bör tillåtas

 av integritetsskäl. Utredningen har

 därför föreslagit att regeringen för sär-

 skilda fall får medge att uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut

 till den centrala förvaltningen inom

 försäkringskassan (centralkontoret) eller

 till Riksförsäkringsverket, om det behövs

 för att följa och utvärdera verksamheten

 eller för att framställa statistik över

 verksamheten.

 Datainspektionen har i sitt

 remissyttrande uttalat förståelse för

 utredningens förslag att lägga

 beslutanderätten i dessa fall på

 regeringen men har velat framhålla att de

 föreslagna bestämmelserna endast reglerar

 formen för utlämnande och att det finns

 en viss fara med en sådan reglering.

 Enligt inspektionen kan det ligga nära

 till hands att anta att ett medgivande

 från regeringen om att få lämna ut

 uppgifter på ADB-medium innebär att ett

 s.k. statsmaktsregister inrättas i sådana

 fall då mottagaren inte har stöd för att

 ADB-registrera uppgifterna och det i

 regeringsbeslutet inte klargörs att det

 inte är fråga om inrättande av ett stats-

 maktsregister. Eftersom utredningen

 säkerligen inte ansett att ett rege-

 ringsbeslut skall ha till följd att ett

 statsmaktsregister inrättas, kommer det

 därför enligt inspektionen att på vanligt

 sätt att krävas att mottagaren har

 tillstånd att hantera uppgifterna med

 hjälp av ADB. I fråga om det

 tillståndskrav som gäller för

 personregister blir det då enligt

 inspektionen ingen skillnad i förhållande

 till det fallet att centralkontoret och

 Riksförsäkringsverket med hjälp av ADB

 vill registrera uppgifter från

 sjukförsäkringsregister som man fått på

 papper i stället för på ADB-medium.

 Inspektionen har därför ifrågasatt den

 reella betydelsen av bestämmelserna.

 De skäl som Datainspektionen anfört

 talar för att den av utredningen

 föreslagna ordningen inte bör genomföras.

 Av stor betydelse för integritetsskyddet

 är emellertid att det av registerlagen

 uttömmande skall kunna utläsas till vilka

 utlämnande av uppgifter på ADB-medium

 skall få ske. Det är därför nödvändigt

 att ta in en bestämmelse i registerlagen

 som gäller utlämnande av uppgifter till

 ett centralkontor och till Riksförsäk-

 ringsverket för tillsyn, uppföljning och

 utvärdering av försäkringskassans

 verksamhet det här är fråga om samt för

 framställning av statistik över den

 verksamheten.

 Den markering av integritetsskyddet som

 ligger i en lagregel som föreskriver att

 endast regeringen för särskilda fall får

 besluta om överföring av uppgifter på

 ADB-medium kan ha ett värde i sig när det

 gäller att upprätthålla respekten för den

 enskildes integritet. Hänsynen till den

 enskilde bör dock bli tillgodosedd i

 tillräcklig utsträckning genom att det

 som en följd av 7 kap. 16 §

 sekretesslagen och bestämmelserna i data-

 lagen kommer att krävas att

 Riksförsäkringsverket och centralkontoren

 har tillstånd av Datainspektionen, om det

 inte följer av lag eller förordning, att

 ADB-behandla uppgifterna för att

 utlämnande skall kunna ske. Att det i den

 förslagna registerlagen tas in en

 bestämmelse om att utlämnande får ske på

 ADB-medium innebär således inte i sig att

 Riksförsäkringsverket och centralkontoren

 fått sådant tillstånd.

 På grund av vad jag nu anfört anser jag

 att utredningens förslag om att

 utlämnande på ADB-medium endast skall få

 ske för särskilda fall efter beslut av

 regeringen inte bör genomföras.

 Utredningen har diskuterat frågan att

 ge de domstolar som handlägger

 socialförsäkringsmål möjlighet att få

 tillgång till uppgifter i ett lokalt

 sjukförsäkringsregister på ADB-medium.

 Utredningen har emellertid inte funnit

 det motiverat att uppgifter i registren

 skall få lämnas ut på ADB-medium i dessa

 fall. Enligt utredningen bör

 försäkringskassorna med utnyttjande av

 datatekniken lätt kunna göra de

 sammanställningar och utskrifter som

 domstolarna behöver för handläggningen av

 överklagade ärenden.

 Försäkringsöverdomstolen har i sitt

 remissyttrande framhållit att en

 möjlighet att få tillgång till

 registeruppgifter på ADB-medium skulle

 betyda en inbesparing av åtskilligt

 merarbete för både domstolar och

 försäkringskassor och skulle säkra en

 fortsatt snabbhet i informations-

 inhämtandet.

 Effektivitetsskäl talar naturligtvis

 för Försäkringsöverdomstolens upp-

 fattning. Dock framstår dessa skäl enligt

 min mening inte som så starka att de

 väger över de försäkrades intresse av

 att registerlagen innehåller ett så

 starkt integritetsskydd som möjligt. Jag

 anser således att det inte finns

 tillräckliga skäl för att låta

 Försäkringsöverdomstolen och övriga

 berörda domstolar få tillgång till

 uppgifter i sjukförsäkringsregistren på

 ADB-medium. Jag noterar därvid att

 Domstolsverket i sitt remissyttrande

 förklarat sig dela utredningens

 bedömning.

 Regeringen har i proposition

 1992/93:215 föreslagit att Försäkrings-

 överdomstolen läggs ned och att

 Regeringsrätten skall bli högsta instans

 i socialförsäkringsmål. Om riksdagen

 godtar förslaget anser jag att den

 bedömning jag nyss gjort bör vara

 relevant också när det gäller Rege-

 ringsrätten.

 Jag anser inte heller att det

 förebringats tillräckliga skäl för att

 tillåta en överföring av uppgifter på

 ADB-medium från sjukförsäkringsregistren

 till Riksrevisionsverket. Jag påminner om

 att jag tidigare inte heller varit beredd

 att låta ändamålen med registren omfatta

 Riksrevisionsverkets behov av uppgifter

 för revision av

 socialförsäkringsadministrationen.

 Arbetarskyddsstyrelsen har i detta

 sammanhang tagit upp frågan om en viss

 samordning av de lokala

 sjukförsäkringsregistren med Arbetar-

 skyddsverkets informationssystem om

 arbetsskador, det s.k. ISA-systemet.

 Syftet med ISA-systemet är att bl.a. ge

 underlag för en detaljerad

 arbetsskadestatistik. Arbetsskadeanmälan

 enligt lagen om arbetsskadeförsäkring

 utgör grunden i systemet.

 Arbetarskyddsstyrelsen har nu framfört

 det förslaget att vissa uppgifter som är

 gemensamma för de föreslagna registren

 och ISA-systemet skall få föras över från

 dessa till ISA-systemets ADB-register.

 Styrelsen anser att överföring via

 ADB-medium skall få göras för alla

 sjukfall där en arbetsskadeanmälan från

 arbets--

 9

 givare föreligger eller där den

 försäkrade angett misstänkt arbetsskada

 som grund för sin sjukfrånvaro.

 Ett sjukförsäkringsregister med det

 innehåll jag har föreslagit i det före-

 gående innebär att vissa uppgifter om

 misstänkt arbetsskadade personer kommer

 att tas in i registret. Flera av dessa

 uppgifter kommer också att tas in

 Arbetarskyddsstyrelsens ISA-register på

 grundval av material som översänds från

 försäkringskassan.

 Arbetarskyddsstyrelsen har i sitt

 remissyttrande anfört att en stor del av

 det manuella arbetet med att skicka

 papper mellan försäkringskassan och

 yrkesinspektionen skulle upphöra vid en

 samordning av ADB-registreringen. Enligt

 Arbetarskyddsstyrelsen skulle också

 nuvarande bortfall i den manuella

 hanteringen försvinna.

 Jag ifrågasätter inte att det uppkommer

 vissa rationaliserings- och effek-

 tivitetsvinster med en sådan samordning

 av registren som Arbetarskyddstyrelsen

 föreslår. De uppgifter från en

 arbetsskadeanmälan eller uppgifter som

 försäkringskassan i ett senare skede

 tillställer Arbetarskyddsverket i ett

 arbetsskadefall och som registreras i

 ISA-registret är dock betydligt flera än

 dem som kommer att finnas i ett

 sjukförsäkringsregister av det slag som

 jag har föreslagit. En manuell

 registrering i ISA-registret av uppgifter

 från arbetsskadeanmälan eller annat

 pappersdokument från försäkringskassan

 kommer därför ändå att få ske hos

 Arbetarskyddsverket. Jag finner mot den

 bakgrunden och med hänsyn till mängden av

 lokala register som måste blandas in vid

 en ADB-överföring att den samordning av

 ISA-registret med de lokala registren som

 Arbetarskydsstyrelsen förordat inte är

 lämplig. Denna fråga får övervägas i

 samband med frågan om reglering av de

 centrala registren. Jag biträder därför

 inte Arbetarskyddsstyrelsens förslag. Jag

 utesluter därmed inte att sådana

 överväganden som jag nyss nämnde kan

 komma att leda till att lagen om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna, om den godtagits av

 riksdagen, behöver ändras för att

 möjliggöra utlämnanden av uppgifter på

 ADB-medium till ett centralt

 statistikregister.

 De begränsningar i möjligheterna att

 lämna ut uppgifter på ADB-medium som jag

 har föreslagit i det föregående utgör i

 förening med sekretessreglerna ett mycket

 gott skydd för den enskildes integritet.

 Enligt min bedömning är det därför inte

 nödvändigt att, som Handikappförbundens

 centralkommitté förespråkat, särskilt

 föreskriva att samtycke från den enskilde

 skall föreligga för att utlämnande av

 uppgifter från ett

 sjukförsäkringsregister skall få ske på

 ADB-medium.

 Jag kommer i ett följande avsnitt att

 föreslå att de registeransvariga

 försäkringskassorna skall vara skyldiga

 att allmänt informera de försäkrade om

 ändamålet med ett

 sjukförsäkringsregister, om registrets

 innehåll m.m. Jag anser därför man kan

 undvara bestämmelser om sådana särskilda

 besked till de försäkrade som

 Handikappförbundens centralkommitté

 förordat. En sådan

 underrättelseskyldighet skulle innebära

 en betydande byråkratisering av

 försäkringskassans arbete.

 10

 4.7 Sökbegrepp

 Mitt förslag: Användningen av

 integritetskänsliga uppgifter som

 sökbegrepp i ett

 sjukförsäkringsregister regleras i

 lagen om sjukförsäkringsregister hos

 de allmänna försäkringskassorna.

 Flertalet av de allmänna

 ärendeuppgifterna och uppgifterna i

 ersättningsärenden får användas som

 sökbegrepp. Uppgifter som inte

 behöver vara sökbara för

 försäkringskassans handläggning av

 ärenden har uteslutits som

 sökbegrepp. Detta gäller t.ex.

 uppgift om den försäkrades telefon-

 nummer och grad av nedsatt arbets-

 förmåga. Uppgift om medborgarskap har

 av integritetsskäl uteslutits som

 sökbegrepp.

 Uppgifter i rehabiliteringsärenden

 får användas som sökbegrepp endast i

 sådana ärenden samt för uppföljning

 och utvärdering av försäkringskassans

 verksamhet och för framställning av

 statistik över den verksamheten.

 Därutöver får vissa tekniska och

 administrativa uppgifter som behövs

 för att tillgodose ändamålen med ett

 register användas som sökbegrepp

 enligt de närmare föreskrifter som

 meddelas av regeringen eller den

 myndighet som regeringen bestämmer.

 Utredningens förslag: Överensstämmer i

 huvudsak med mitt. Till skillnad från

 mitt förslag får enligt

 utredningsförslaget uppgift om diagnos,

 sjukdomsorsak,

 företagshälsovårdstillhörighet samt vissa

 uppgifter om läkare eller annan

 intygsgivare registreras. Utredningens

 förslag innebär att dessa uppgifter i

 viss utsträckning också skall få användas

 som sökbegrepp. Förslaget saknar

 bestämmelse om sökbegrepp när det gäller

 uppgift om anledning till att ett

 ersättningsärende avslutats.

 Remissinstanserna: Endast ett mindre

 antal remissinstanser har uttalat sig om

 sökbegreppen. Landstingsförbundet och

 Tjänstemännens centralorganisation

 uttrycker tillfredsställelse med

 utredningsförslaget. Ombudsmannen mot

 etnisk diskriminering understryker vikten

 av att uppgifter om medborgarskap inte

 får vara sökbara. Datainspektionen anser

 att utredningens förslag om

 sökmöjligheter beträffande uppgifter om

 diagnos och sjukdomsorsak bör begränsas

 ytterligare. Riksförsäkringsverket,

 Riksrevisionsverket, För-

 säkringskasseförbundet, Medicinska

 forskningsrådet och Socialvetenskapliga

 forskningsrådet anser att uppgifter i ett

 register om läkare och annan intygsgivare

 bör vara sökbara i större utsträckning än

 vad utredningen har föreslagit. De tre

 förstnämnda av dessa remissinstanser

 anser dessutom * i likhet med

 Landsorganisationen i Sverige och Försäk-

 ringsanställdas förbund * att

 avslutningsanledning för sjukfall eller

 uppgift om anledning till att ett

 ersättningsärende avslutats bör tillåtas

 som sökbegrepp. Riksrevisionsverket anser

 också att tillåtna sökmöjligheter även

 bör få användas för revision.

 Skälen för mitt förslag: Enligt mitt

 förslag om innehållet i ett sjukför-

 säkringsregister får ingen

 diagnosregistrering ske. Inte heller

 skall i ett register få antecknas

 uppgifter om läkare eller annan

 intygsgivare. Vad remissinstanserna

 anfört i fråga om sökmöjligheter

 beträffande sådana uppgifter föranleder

 därför inte någon vidare kommentar från

 min sida. Jag övergår nu till att något

 beröra frågan om offentlighetsprincipens

 tillämpning på ADB-upptagningar som en

 bakgrund till den närmare motiveringen av

 mitt förslag om sökbegrepp.

 Offentlighetsprincipen innebär bl.a.

 att allmänheten har rätt att ta del av

 allmänna handlingar. Med handling avses

 enligt tryckfrihetsförordningen inte

 endast pappersdokument utan även

 upptagningar som kan läsas, avlyssnas

 eller på annat sätt uppfattas endast med

 hjälp av tekniskt hjälpmedel. En handling

 är allmän, om den förvaras hos en

 myndighet och är att anse som inkommen

 till eller upprättad hos en myndighet. En

 ADB-upptagning anses förvarad hos en

 myndighet, om upptagningen är tillgänglig

 för myndigheten för överföring i sådan

 form att den kan läsas, avlyssnas eller

 på annat sätt uppfattas. Varje

 sammanställning av sakligt sammanhängande

 uppgifter i en upptagning som en

 myndighet kan göra med hjälp av

 tillgängliga program är att anse som en

 handling som förvaras hos myndigheten. En

 förutsättning är dock att samman-

 ställningen skall kunna göras med

 rutinbetonade åtgärder. Detta innebär att

 sammanställningen skall kunna göras med

 en enkel arbetsinsats och utan nämnvärda

 kostnader eller andra komplikationer.

 Den information i allmänna handlingar i

 ett ADB-system som är tillgänglig för en

 myndighet skall på begäran lämnas ut till

 allmänheten, om informationen inte är

 sekretessbelagd. Detta innebär att

 allmänheten och myndigheten i princip är

 likställda när det gäller tillgången till

 informationen. Principen gäller oavsett

 om myndigheten faktiskt själv har gjort

 en sammanställning av informationen eller

 inte och oberoende av om informationen

 behövs för myndighetens verksamhet. Om

 informationen är tillgänglig genom

 rutinbetonade åtgärder, skall den på

 begäran lämnas ut. En tänkt

 sammanställning av uppgifter kan alltså

 vara att anse som en allmän handling,

 även om det tidigare inte existerat någon

 sådan sammanställning.

 En myndighets möjligheter * och därmed

 allmänhetens * att få tillgång till

 sammanställningar av sådana uppgifter som

 finns i myndighetens ADB-system kan

 underkastas såväl tekniska som rättsliga

 begränsningar. När det gäller

 personregister följer av 2 kap. 3 § andra

 stycket tryckfrihetsförordningen att en

 myndighets befogenhet att göra

 upptagningar tillgängliga för egen

 räkning kan begränsas genom lag,

 förordning eller särskilda beslut, som

 grundar sig på lag. Rättsliga

 begränsningar av detta slag kan ske genom

 föreskrifter om användningen av s.k. sök-

 begrepp i personregister.

 Om inga begränsningar görs av

 sökbegreppen i ett personregister, följer

 av offentlighetsprincipen att en

 myndighet måste använda sig av alla till

 buds stående sökmöjligheter när någon

 begär uppgifter ur myndighetens

 ADB-register. Genom att olika

 registeruppgifter används som sökbegrepp

 kan, som utredningen framhållit, oönskade

 och oförutsedda följder uppstå. En sådan

 följd är att ett urval och en

 sammanställning av i och för sig harmlösa

 uppgifter kan framstå som

 integritetskränkande. Ingår känsliga

 uppgifter i en sådan sammanställning kan

 denna komma att upplevas som mycket

 kränkande.

 I samband med behandlingen av

 regeringens prop. 1989/90:40 om tull-

 registerlag uttalade riksdagen att frågan

 om vilka sökbegrepp som skall få användas

 i ett register är av stor betydelse för

 den personliga integriteten och att det

 därför är viktigt att sökbegrepp som är

 känsliga från integritetssynpunkt endast

 används i begränsad utsträckning. Använd-

 ningen av sådana sökbegrepp bör enligt

 riksdagsuttalandet regleras i lag medan

 användningen i andra fall bör kunna

 regleras genom verkställig-

 hetsföreskrifter (yttr. 1989/90:KU5y,

 bet. 1989/90:SkU19, rskr. 1989/90:188).

 De lokala sjukförsäkringsregistren

 kommer enligt mitt förslag i det före-

 gående att innehålla flera uppgifter som

 är känsliga från integritetssynpunkt.

 Användningen av dessa uppgifter som

 sökbegrepp bör därför regleras i själva

 lagen. I vilken utsträckning varje

 uppgift skall få användas som sökbegrepp

 får * med beaktande av riksdagens

 uttalande * bedömas efter en avvägning

 mellan å ena sidan de försäkrades

 intresse av integritetsskydd och å andra

 sidan det allmänna intresset av att verk-

 samheten hos försäkringskassorna bedrivs

 effektivt.

 Utredningens förslag innebär att vissa

 registrerade uppgifter skall få användas

 som sökbegrepp utan några särskilda

 begränsningar. Till denna grupp hör

 uppgifter om en försäkrads personnummer,

 namn, adress, folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort.

 Uppgifter om en försäkrads personnummer

 och namn är absolut nödvändiga för

 ärendehandläggningen hos

 försäkringskassan. Behövliga för

 handläggningen är också adressuppgifter.

 Som utredningen anfört kan ett

 lokalkontor behöva få uppgift om vilka

 försäkrade som bor i ett visst område när

 försäkringskassan önskar gå ut med viss

 lokal information. Vid eventuella

 ändringar i ett lokalkontors

 verksamhetsområde så att det inte längre

 omfattar hela församlingar måste

 försäkringskassan också kunna få fram

 uppgifter om vilken fastighet en

 försäkrad är folkbokförd på. Sökning på

 uppgift om folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort bör därför kunna ske.

 Till den angivna gruppen av sökbegrepp

 har utredningen vidare hänfört uppgifter

 om sjukpenninggrundande inkomst och

 årsarbetstid. Sökning på uppgift om

 sjukpenninggrundande inkomst motiverar

 utredningen med att försäkringskassan vid

 höjningar av basbeloppet skall kunna

 utreda frågan om det sjukpenninggrundande

 inkomstbeloppet skall höjas för dem som

 redan har en sjukpenninggrundande inkomst

 motsvarande sju och ett halvt basbelopp,

 det s.k. taket. Jag ansluter mig till den

 bedömningen. Uppgift om årsarbetstid be-

 höver vara sökbar bl.a. för uppföljning

 av frågor som rör deltidsanställda.

 Uppgifter om tidpunkt för sjukanmälan,

 sjukperiod, sjukskrivningsperiod,

 förekomsten av anmälan om arbetsskada

 samt uppgift om försäkringskassans

 beslut, såvitt avser utgången och de

 bestämmelser som har tillämpats är också

 uppgifter som enligt utredningens förslag

 är sökbara utan särskilda begränsningar.

 Motivet när det gäller uppgift om

 tidpunkt för sjukanmälning och sjukperiod

 är behovet av att kunna bevaka långa

 sjukfall och göra sjukkontroller. Jag

 instämmer i den motiveringen. Några

 särskilda motiveringar för övriga nu

 nämnda uppgifter har utredningen inte

 redovisat. Det framstår emellertid som

 uppenbart att dessa uppgifter behövs som

 sökbegrepp framför allt för uppföljning

 och utvärdering av försäkringskassornas

 verksamhet och för framställning av

 statistik över den verksamheten. Jag

 ansluter mig till utredningens förslag

 även i dessa delar. Som sökbegrepp bör

 vid sidan av uppgift om

 försäkringskassans beslut också få

 användas uppgifter om beslut från högre

 instans och om överklagande, vilka

 uppgifter jag tidigare föreslagit skall

 få ingå ett lokalt

 sjukförsäkringsregister. Vidare bör som

 sökbegrepp få användas uppgift om sjuklön

 och sjuklöneperiod. Dessa uppgifter

 behöver vara sökbara för kontroller vid

 handläggning av ärenden enligt 16 och 20

 §§ sjuklönelagen.

 Till den grupp av sökbegrepp som jag nu

 har uppehållit mig vid bör enligt min

 mening också hänföras uppgift om

 anledning till att ett ersättningsärende

 avslutats.

 Utredningen har vidare föreslagit att

 vissa uppgifter skall få användas som

 sökbegrepp i begränsad utsträckning,

 nämligen bara i rehabiliteringsärenden

 samt för uppföljning, utvärdering,

 forskning och framställning av statistik.

 De uppgifter som utredningen har avsett

 är, bortsett från uppgifter om diagnos

 och sjukdomsorsak, uppgifter om arbets-

 givare, dennes adress och telefonnummer,

 näringsgren och arbetsställe eller

 arbetsställenummer eller fartyg, den

 företagshälsovård som den försäkrade

 tillhör, yrke och arbetsuppgifter,

 förekomsten av rehabiliteringsutredning,

 ansökan om rehabiliteringsersättning,

 fastställd rehabiliteringsplan samt arten

 av och tidpunkter för föreslagna,

 planerade eller vidtagna åtgärder.

 Jag har i det föregående (avsnitt 4.4)

 föreslagit att uppgift om företags-

 hälsovårdstillhörighet inte skall få

 registreras. Frågan om denna typ av

 uppgift som sökbegrepp är därför inte

 aktuell. I övrigt behövs nyss angivna

 uppgifter som sökbegrepp för att

 försäkringskassans verksamhet enligt den

 nya rehabiliteringslagstiftningen skall

 bli effektiv, bl.a. i arbetet med att

 tillse att arbetsgivarna fullgör sina

 skyldigheter i rehabilite-

 ringsverksamheten och att nödvändiga

 åtgärder vidtas. De nu berörda

 sökbegreppen behövs också, som

 utredningen anfört, för uppföljning och

 utvärdering av försäkringskassans

 verksamhet som avses i 2 och 3 §§ och för

 framställning av statistik över den

 verksamheten. Detta har inte ifrågasatts

 från något håll.

 Mot bakgrund av mitt tidigare

 ställningstagande att registerlagen inte

 bör innehålla någon bestämmelse om att

 ett register får användas för forskning

 bör inte heller i lagen föreskrivas att

 vissa uppgifter får användas som

 sökbegrepp för forskning.

 Utredningen har vid sina överväganden

 om vilka uppgifter som skall få användas

 som sökbegrepp funnit att vissa uppgifter

 inte behöver vara sökbara för

 försäkringskassornas handläggning av

 ärenden. Hit hör uppgift om en försäkrads

 telefonnummer, karenstid, grad av nedsatt

 arbetsförmåga, förekomsten av intyg och

 utlåtande av läkare eller annan

 intygsgivare, tidpunkt för inträffad

 arbetsskada, förekomsten av utredning om

 sociala förhållanden som utförts av

 försäkringskassan samt

 arbetsplatsutredning och annan utredning,

 uppgifter som har betydelse för att

 bestämma sjukpenninggrundande inkomst,

 sjukpenning m.m. samt uppgifter som har

 betydelse för utbetalning av sjukpenning

 m.m.

 Jag har i det föregående (avsnitt 4.4)

 föreslagit att uppgift om förekomsten av

 utredning om sociala förhållanden, som

 utförts av försäkringskassan, och

 arbetsplatsutredning inte skall få

 registreras annat än under benämningen

 "annan utredning". Frågan om dessa typer

 av uppgifter som sökbegrepp är därför

 inaktuell redan av detta skäl. I övrigt

 ansluter jag mig i nu berörda delar till

 utredningens förslag.

 Utredningen har funnit att uppgift om

 medborgarskap av integritetsskäl inte bör

 tillåtas som sökbegrepp. Jag vill i detta

 sammanhang anföra följande. Som Statens

 invandrarverk anfört i sitt

 remissyttrande finns bland invandrare

 grupper med särskilt hög frekvens av

 långtidssjukskrivna och

 förtidspensionerade. I arbetet med att få

 ner ohälsotalet och därmed minska

 kostnaderna för sjukförsäkringen är det

 en angelägen uppgift att även utröna

 orsakerna till de långa sjukfallen och

 förtidspensioneringarna bland

 invandrargrupperna. Att få använda

 uppgift om medborgarskap som sökbegrepp

 skulle därvid vara värdefullt. Till detta

 kommer den betydelse för

 försäkringskassan som en sökmöjlighet på

 medborgarskap skulle ha för att t.ex.

 kunna nå ut med information till vissa

 invandrargrupper om rätt till sjukpenning

 och andra förmåner. Mot att använda

 uppgift om medborgarskap som sökbegrepp

 kan emellertid, som utredningen

 framhållit, anföras att detta kan

 användas för att i otillbörligt syfte

 spåra flyktingar och andra invandrare

 från ett visst land. Ombudsmannen mot

 etnisk diskriminering har särskilt

 framhållit att främlingsfientlig

 verksamhet i landet inte på något sätt

 får underlättas eller underbyggas. Trots

 att starka skäl talar för att uppgift om

 medborgarskap skall få användas som

 sökbegrepp finner jag vid en avvägning

 mellan dessa skäl och det enskilda

 skyddsintresset att det sistnämnda

 intresset ändå väger så tungt att en

 sådan sökmöjlighet inte bör tillåtas. I

 detta sammanhang kan erinras om att

 sökning på medborgarskap inte heller är

 tillåten enligt lagen (1990:1536) om

 folkbokföringsregister. Jag vill dock här

 nämna att om uppgifter i ett sjukför-

 säkringsregister lämnas ut för forskning

 och Datainspektionen lämnar tillstånd att

 för detta ändamål få bearbeta uppgifterna

 med hjälp av ADB så ankommer det på

 inspektionen att meddela de föreskrifter

 som behövs beträffande sökbegrepp. Frågan

 om att få använda uppgift om medbor-

 garskap som sökbegrepp kan alltså komma

 att bli prövad på nytt i annat

 sammanhang.

 Som tidigare har framgått skall ett

 sjukförsäkringsregister enligt mitt

 förslag få innehålla uppgifter om

 tidpunkter för registrerade förhållanden

 och om de tekniska och administrativa

 uppgifter som behövs för att tillgodose

 ändamålen med registret. Regleringen av

 dessa avses ske genom

 verkställighetsföreskrifter. Det är då

 som utredningen anfört inte möjligt att

 på ett mera ingående sätt i lagen reglera

 sökmöjligheterna beträffande dessa

 uppgifter. Uppgifterna är dock inte av

 integritetskänslig natur och det bör

 därför, som utredningen har föreslagit,

 kunna överlämnas till regeringen eller

 den myndighet som regeringen bestämmer

 att meddela närmare föreskrifter om

 användningen av dessa uppgifter som

 sökbegrepp. I lagen om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna bör därför tas in ett

 bemyndigande i detta avseende. Jag har

 tidigare förklarat att jag inte är beredd

 att föreslå att ändamålen med registren

 skall få omfatta Riksrevisionsverkets

 behov av information för revision av

 socialförsäkringsadministrationen. Enligt

 min mening kan det då inte heller vid

 utformningen av sökbegreppen komma i

 fråga att beakta behovet av uppgifter för

 revision. Jag vill dock i detta

 sammanhang erinra om att

 sammanställningar ur registret som

 försäkringskassan gör eller kan göra med

 tillåtna sökmöjligheter är att betrakta

 som allmänna handlingar. De är därför

 tillgängliga för Riksrevisionsverket inom

 ramen för gällande regler om offentlighet

 och sekretess.

 4.8 Gallring m.m.

 Mitt förslag: Enligt huvudregeln

 skall uppgifter i ett ärende som

 finns i ett sjukförsäkringsregister

 gallras tio år efter det att ärendet

 avslutats. Vissa uppgifter i ärenden

 om rehabilitering skall dock gallras

 fem år efter utgången av det år då

 ärendet där uppgiften förekommer har

 avslutats. Undantag från

 gallringsplikten görs för

 grunduppgifter som den försäkrades

 personnummer och namn, adress och

 telefonnummer, medborgarskap,

 folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort. Dessa uppgifter

 får inte gallras så länge den

 försäkrade är inskriven vid det

 lokalkontor, eller i fråga om sjömän

 den försäkringskassa, som för

 registret.

 Ett urval av ett registermaterial

 får utan hinder av gallringsplikten

 bevaras för forskningens behov.

 Närmare föreskrifter om bevarande får

 meddelas av regeringen eller av den

 myndighet som regeringen bestämmer.

 Sådant material skall överlämnas till

 arkivmyndighet.

 Utredningens förslag: Överensstämmer

 med mitt förslag, bortsett från den

 femåriga gallringsfristen för vissa

 uppgifter i rehabiliteringsärenden,

 undantaget från gallringsplikten för

 vissa grunduppgifter samt bestämmelsen om

 att material som bevaras för forskningen

 skall överlämnas till arkivmyndighet.

 Utredningsförslaget innehåller en

 bestämmelse om en treårig gallringsfrist

 för uppgifter som inte skall få

 registreras enligt mitt förslag, nämligen

 diagnos, sjukdomsorsak samt uppgifter om

 läkare och annan intygsgivare.

 Remissinstanserna: Ett tiotal

 remissinstanser har berört frågorna om

 gallring och bevarande. Tjänstemännens

 centralorganisation tillstyrker

 uttryckligen utredningens förslag.

 Riksförsäkringsverket anser att den

 treåriga gallringsfristen enligt

 utredningens förslag även bör omfatta

 uppgifter om tid då sjukpenning inte

 skall utgå, bl.a. på grund av intagning i

 kriminalvårdsanstalt. Flera av

 remissinstanserna betonar betydelsen av

 att material ur registren bevaras för

 forskning. Riksarkivet anser att det i

 lag bör regleras dels vilka uppgifter som

 skall bevaras för forskning, dels på

 vilket sätt lagring och förvaring skall

 ske. Riksarkivet anser också att frågan

 om överlämnande till arkivmyndighet av

 material som skall bevaras för forskning

 bör regleras i lag eller förordning. Ar-

 betsmiljöinstitutet framhåller att

 utredningen fört en nyanserad diskussion

 om gallring med avseende på den

 motsättning som finns mellan forskningens

 behov av uppgifter och den enskildes

 behov av integritetsskydd. Institutet

 anser dock att utredningens förslag inte

 i tillräcklig utsträckning beaktar be-

 hovet av att i vissa fall kunna spara

 uppgifter under lång tid. Medicinska

 forskningsrådet välkomnar förslaget att

 regeringen bemyndigas ta närmare

 ställning till urvalet av uppgifter för

 forskning. Medicinska forskningsrådet,

 Socialvetenskapliga forskningsrådet och

 Samhall betonar vikten av att urvalet

 görs så, att longitudinella studier i

 olika avseenden blir möjliga att

 genomföra.

 Skälen för mitt förslag: Bestämmelser

 om bevarande och gallring av allmänna

 handlingar hos myndigheter finns i

 arkivlagen (1990:782). Lagen gäller också

 för de allmänna försäkringskassorna.

 Huvudprincipen enligt arkivlagen är att

 allmänna handlingar skall bevaras.

 Gallring får ske, men därvid skall alltid

 beaktas att återstående material skall

 kunna tillgodose

 1. rätten att ta del av allmänna

 handlingar,

 2. behovet av information för rättskip-

 ningen och förvaltningen, och

 3. forskningens behov.

 Arkivlagen medger att avvikande

 bestämmelser om gallring ges i annan lag

 eller i förordning.

 Ett lokalt sjukförsäkringsregister

 kommer att innehålla känsliga uppgifter

 och utgångspunkten bör därför, som

 utredningen har anfört, vara att

 uppgifterna i registret skall gallras.

 Bestämmandet av den tid efter vilken

 uppgifterna skall gallras får ske efter

 en avvägning mellan å ena sidan

 integritetsintresset och å andra sidan

 insyns- och rättssäkerhetsaspekter,

 myndigheternas informationsbehov samt

 forskningsintresset.

 Utredningen har som huvudregel

 föreslagit att uppgifterna i registret

 skall gallras tio år efter utgången av

 det år då ärendet där uppgiften

 förekommer har avslutats. Utredningen har

 därvid beaktat dels den tidsrymd under

 vilken försäkringskassan behöver ha

 tillgång till uppgifterna för sitt

 löpande arbete, dels under hur lång tid

 uppgifterna måste bevaras för att

 tillgodose kravet på att enskilda inte

 skall gå miste om sina rättigheter enligt

 socialförsäkringarna. I sistnämnda

 avseende har utredningen särskilt beaktat

 vad som föreskrivs om rätt till

 ersättning för förfluten tid för olika

 förmåner, bl.a. att den längsta tid under

 vilken ersättningsanspråk kan göras

 gällande är den sexårsfrist för ansökan

 om bl.a. sjukpenning som finns angiven i

 lagen om arbetsskadeförsäkring.

 Utredningen har i sin bedömning av

 bevarandetidens längd även vägt in

 möjligheten av att ett beslut av

 försäkringskassan kan komma att

 överklagas och att uppgifterna i ärendet

 kan behöva kompletteras under dom-

 stolsprocessen. Utredningens bedömningar

 om en tioårig bevarandetid som huvudregel

 för uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister har godtagits av

 flertalet remissinstanser som yttrat sig

 om gallring. För egen del finner jag

 också att denna tid synes vara väl avvägd

 och jag ansluter mig därför till ut-

 redningens förslag.

 De mest integritetskänsliga uppgifterna

 i ett sjukförsäkringsregister enligt mitt

 förslag är de som kan förekomma i

 rehabiliteringsärenden. Det gäller här

 uppgift om förekomsten av

 rehabiliteringsutredning, ansökan om

 rehabiliteringsersättning och fastställd

 rehabiliteringsplan, förekomsten av annan

 utredning än rehabiliteringsutredning

 samt arten av och tidpunkter för

 föreslagna, planerade eller vidtagna

 rehabiliteringsåtgärder. Hänsynen till

 den enskildes integritet i fråga om detta

 slag av uppgifter väger så pass tungt att

 en kortare gallringsfrist än tio år bör

 gälla. Jag anser att en lämpligt avvägd

 gallringstidpunkt är fem år efter

 utgången av det år då ärendet där

 uppgiften förekommer har avslutats. Den

 föreslagna tidsfristen överensstämmer med

 vad som gäller enligt socialtjänstlagen

 om gallring av uppgifter om ömtåliga

 personliga förhållanden som finns

 antecknade i personregister hos

 socialnämnden.

 Vissa grunduppgifter bör alltid finnas

 för en försäkrad som genom inskrivning

 fortlöpande hör till det lokalkontor som

 för sjukförsäkringsregistret. Detta bör

 också gälla i fråga om försäkrade som är

 registrerade i det särskilda

 sjukförsäkringsregistret över sjömän.

 Undantag från gallringsskyldigheten bör

 därför göras för uppgifter om

 personnummer och namn, adress och

 telefonnummer, medborgarskap,

 folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort. Om karenstid gäller i

 sjukförsäkringen bör inte heller denna

 uppgift gallras.

 Riksförsäkringsverkets förslag att en

 treårig gallringsfrist skall gälla för

 uppgift om tid då sjukpenning på grund av

 olika tvångsingripanden skall reduceras

 eller inte utges är inte längre aktuellt.

 Som jag tidigare anfört skall orsaken

 till att sjukpenning skall reduceras

 eller inte utges i sådana fall inte få

 framgå av ett sjukförsäkringsregister. En

 uppgift om att sjukpenning inte skall

 utges eller att reducerad sjukpenning

 skall utges kan enligt min mening

 omfattas av den tioåriga

 gallringsfristen.

 Utredningen har funnit att en del av

 uppgifterna i sjukförsäkringsregistren

 bör få sparas för forskningens behov och

 har föreslagit att en bevaranderegel tas

 in i registerlagen. Undantag från

 gallringsskyldigheten skall således få

 göras genom föreskrifter som har

 meddelats i en förordning eller med stöd

 av förordning och som gäller bevarande av

 ett urval av material för forskningens

 behov. Undantaget bör enligt utredningen

 gälla uppgifter som utgör ett

 representativt urval av län och kommuner

 (intensivdataområden) och beträffande

 övriga delar av landet ett representativt

 urval av personer (individbaserade

 urval). Urval för forskningens behov

 skall också kunna göras genom att endast

 vissa uppgifter sparas. Enligt

 utredningen bör det dock ankomma på

 regeringen att närmare utforma

 gallringsundantagen.

 Den valda lösningen har kritiserats av

 Riksarkivet. Enligt Riksarkivet bör

 särbestämmelser som tar över arkivlagens

 grundregler om gallring ha lagform.

 Således bör enligt Riksarkivet

 föreskrifter om vilka uppgifter som skall

 undantas från gallring och hur dessa

 skall lagras och förvaras meddelas i

 registerlagen. Riksarkivet anser också

 att bevarande av uppgifter som sker genom

 urval inom intensivdataområden och genom

 individbaserade urval inte helt täcker

 forskningens behov. Riksarkivet anför

 bl.a. att hela landet ibland måste

 inkluderas i en undersökning för att

 vetenskapligt säkra resultat skall kunna

 nås. Vissa uppgifter som kan bedömas ha

 ett bredare forskningsintresse bör därför

 enligt Riksarkivet inte bevaras enbart i

 statistiskt eller geografiskt urval utan

 rikstäckande. Riksarkivet föreslår att

 sådana uppgifter "avställs" tre eller tio

 år efter utgången av det år då ärendet

 där uppgifterna förekommer har avslutats

 beroende på uppgiftens art. Avställda

 uppgifter kan enligt Riksarkivet lagras

 sekvensiellt på ADB-medium eller

 överföras på annat medium, t.ex. mikro-

 film.

 Arbetsmiljöinstitutet har framhållit

 behovet av att spara uppgifter under

 tillräckligt lång tid för att

 försäkringskassornas lokalkontor skall

 kunna avläsa eventuella effekter av

 insatta rehabiliteringsåtgärder.

 Institutet anser att de gallringsgrunder

 för forskning som utredningen har före-

 slagit inte ger lokalkontoren sådana

 möjligheter. Lokalkontoren bör därför

 enligt institutet ges befogenhet att i

 särskilda fall bevara data under längre

 tid än vad som följer av de tidsfrister

 för gallring av uppgifter som utredningen

 har föreslagit.

 För egen del vill jag anföra följande.

 De lokala sjukförsäkringsregistren kommer

 att innehålla information av intresse för

 olika slag av forskning såsom medicinsk,

 yrkesmedicinsk eller epidemiologisk

 forskning eller forskning som är

 arbetsmiljörelaterad eller relaterad till

 den yttre miljön. I sådan forskning är

 det ofta nödvändigt att ha tillgång till

 individrelaterade uppgifter som har

 bevarats kontinuerligt under en längre

 tid. Detta är t.ex. fallet vid forskning

 som går ut på att utröna eventuella

 samband mellan sjukdom och olika faktorer

 i arbetsmiljön. Det är därför viktigt att

 uppgifterna i sjukförsäkringsregistren

 bevaras i så stor omfattning som möjligt.

 I vilken utsträckning bevarande skall få

 ske måste bedömas efter en avvägning

 mellan de enskildas intresse av skydd för

 sin personliga integritet och

 forskningens behov av uppgifter. Lika med

 utredningen anser jag att en sådan avväg-

 ning leder till att vissa uppgifter måste

 få sparas för forskningens behov. Detta

 innebär att det behövs föreskrifter om

 undantag från den tidigare föreslagna

 huvudregeln om gallringsplikt för att

 forskningsintresset skall kunna tillgodo-

 ses. Jag är därmed inne på den

 författningsmässiga regleringen av gall-

 ringsundantagen.

 Som jag tidigare har redovisat medger

 arkivlagen att bestämmelser om gallring

 som avviker från arkivlagens

 gallringsregler ges i annan lag eller

 förordning. Motivet för detta undantag är

 att gallring på vissa områden behöver ske

 efter delvis andra kriterier än de som

 ställs upp i arkivlagens gallringsregel.

 Ett sådant område är där bevarandefrågan

 måste bedömas också med särskild hänsyn

 till integritetsaspekten. I förarbetena

 till arkivlagen sägs att särbestämmelser

 som skall ta över grundregeln för

 gallring som regel bör ha lagform. Vidare

 sägs att det dock kan tänkas fall då det

 vore en onödig åtgärd att lagreglera

 enbart med hänsyn till en

 gallringsbestämmelse. En viss möjlighet

 borde därför

 41

 finnas att ge avvikande bestämmelser även

 i förordning (se prop. 1989/90:72 s. 44

 och bet. 1989/90:KrU29 s. 12).

 De återgivna förarbetsuttalandena, på

 vilka Riksarkivet uppenbarligen grundar

 sin uppfattning, syftar enligt min mening

 i första hand på sådana särbestämmelser

 om gallringsplikt för integritetskänsligt

 material som jag har föreslagit i det

 föregående. Däremot kan knappast avsikten

 ha varit att undantag från en sådan

 gallringsplikt alltid bör regleras i lag.

 Denna uppfattning vinner stöd av

 uttalanden som gjordes i propositionen

 med förslaget till arkivlag i samband med

 behandling av frågan om att göra

 särregler om gallring i då befintliga

 registerförfattningar mer enhetliga

 (prop. 1989/90:72 s. 44 ff.). Det

 konstaterades därvid att författningar

 som reglerade olika integritetskänsliga

 register i regel innehöll gallringsregler

 som var omvända i förhållande till de

 föreslagna gallringsreglerna i

 arkivlagen, dvs. materialet skall

 förstöras efter en viss tid, om det inte

 finns direkta föreskrifter om bevarande.

 Denna omvända princip ansågs emellertid

 rimlig med hänsyn till de integritets-

 aspekter som kunde föreligga på de

 särskilda registerlagarnas område. När

 det gällde de undantag från

 gallringsskyldigheten som kunde komma i

 fråga på registerlagarnas område fann

 föredragande departementschefen anledning

 att se något olika på dem från

 lagstiftningsteknisk synpunkt. Samman-

 fattningsvis anförde departementschefen

 därvid att undantag som förestavades av

 hänsyn till insynsaspekten, myndigheter-

 nas informationsbehov och

 rättssäkerhetsaspekter som regel borde

 tas in direkt i den särskilda

 registerlagen. Ytterligare undantag från

 gallringsskyldigheten skulle däremot

 kunna få föreskrivas av regeringen eller

 den myndighet som regeringen bestämde.

 Det fick enligt departementschefen

 förutsättas att dessa bemyndiganden

 skulle komma att användas enbart för att

 bevara material med hänsyn till

 forskningens behov och då främst ett re-

 presentativt urval av material. Tanken

 bakom den återgivna ordningen är att

 generella bestämmelser inte är någon

 lämplig form för att i konkreta fall

 avgöra vad som skall bevaras med hänsyn

 till forskningen.

 Den lagstiftningsteknik som jag nu

 berört kan inte anses begränsad till de

 registerlagar som var i kraft vid

 arkivlagens tillkomst. De skäl som för

 dessa fall lett till att en närmare

 reglering av gallringsundantaget för

 forskning inte görs i lagform är också

 relevanta när det gäller regleringen av

 gallringsundantaget för forskning i lagen

 om lokala sjukförsäkringsregister. Jag

 delar alltså inte Riksarkivets

 uppfattning att det i lagen om lokala

 sjukförsäkringsregister skall tas in

 föreskrifter om vilka uppgifter som skall

 undantas från gallring för forskningens

 behov. Inte heller bör föreskrifter ges i

 lagen om lagring och förvaring av uppgif-

 terna. Jag ansluter mig alltså till

 utredningens förslag att den närmare

 regleringen av gallringsundantaget för

 forskning bör vara en uppgift för

 regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer.

 De av utredningen förordade

 urvalsmetoderna, intensivdataområdes-

 modellen och individurvalsmetoden, har i

 princip godtagits av Medicinska

 forskningsrådet och Socialvetenskapliga

 forskningsrådet. Riksarkivets förslag om

 vilka uppgifter i registren som bör

 bevaras rikstäckande omfattar flertalet

 av de mest känsliga uppgifter som

 föreslås få antecknas i ett register och

 är inte begränsat till vissa grupper av

 individer. Att bevara uppgifter i en

 sådan omfattning är enligt min mening

 inte godtagbart från integritetssynpunkt.

 Urval enligt intensivdataområdesmodellen

 och individbaserade urval är de metoder

 som i första hand kommer i fråga när

 undantag skall göras för forskningen. Om

 riksdagen antar förslaget till lag om

 sjukförsäkringsregister kommer regeringen

 att föreläggas ett förslag till närmare

 reglering av gallringsundantaget för

 forskning. Ställning kommer då också att

 tas till Arbetsmiljöinstitutets förslag

 om att försäkringskassornas lokalkontor

 skall ges befogenhet att i särskilda fall

 bevara data under längre tid.

 Som ett led i att ytterligare stärka

 integritetsskyddet har utredningen

 föreslagit att det material i ett

 sjukförsäkringsregister som skall

 undantas från gallring bör överlämnas

 till en arkivmyndighet. Utredningen har

 inte ansett det nödvändigt att frågan om

 överlämnande till arkivmyndighet regleras

 i lag utan har förutsatt att frågan kan

 lösas genom överenskommelser mellan

 försäkringskassorna och

 arkivmyndigheterna. Riksarkivet har i

 sitt remissyttrande instämt i

 utredningens slutsats om att de uppgifter

 som undantas från gallring skall

 överlämnas till statlig arkivmyndighet

 men anser att frågan om överlämnande

 behöver regleras i lag eller i en

 förordning. Enligt Riksarkivet ger

 arkivlagen och andra anslutande

 författningar i regel inte Riksarkivet

 möjlighet att föreskriva att materialet

 skall överlämnas annat än om materialet

 inte sköts på ett korrekt sätt eller om

 lämpliga lokaler saknas. Utredningens

 förslag om att överlåta åt

 arkivmyndigheterna och

 försäkringskassorna att reglera frågan

 genom frivilliga överenskommelser är

 därför enligt Riksarkivet inte

 tillräckligt.

 Enligt 11 § arkivförordningen

 (1991:446) får Riksarkivet, om regeringen

 inte föreskriver annat, meddela

 föreskrifter för statliga myndigheters

 arkiv om bl.a. överlämnande av hela eller

 delar därav till en annan myndighet eller

 till en arkivmyndighet. Rätten att

 meddela sådana föreskrifter gäller också

 i fråga om arkiv hos de allmänna

 försäkringskassorna. Bemyndigandet gör

 det alltså möjligt att föreskriva att

 material som skall undantas från gallring

 skall överlämnas från försäkringskassan

 till arkivmyndighet. Någon ytterligare

 författningsreglering är därför

 egentligen inte nödvändig. Eftersom de

 föreslagna gallringsbestämmelserna utgör

 en reglering som avviker från arkivlagens

 bestämmelser, bör dock i klarhetens

 intresse redan i registerlagen anges att

 det material som skall bevaras skall

 överlämnas till arkivmyndighet.

 4.9 ADB-säkerhet

 Min bedömning: Några särskilda regler

 om ADB-säkerhet införs inte i lagen

 om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna.

 Datainspektionen får med stöd av

 datalagen meddela de föreskrifter som

 behövs från säkerhetssynpunkt.

 Utredningens bedömning: Överensstämmer

 med min.

 Remissinstanserna: Endast

 Datainspektionen och Statskontoret har

 berört säkerhetsfrågorna.

 Datainspektionen framhåller att det är av

 central betydelse från

 integritetssynpunkt att de krav på

 ADB-säkerhet som följer av de allmänna

 råd om ADB-säkerhet för personregister

 som inspektionen utfärdat uppfylls för

 sjukförsäkringsregistren. Enligt Stats-

 kontoret måste behörighetssystemet för

 tillgång till informationen i ett

 register vara utformat så att det blir

 möjligt att upptäcka oegentligheter som

 kan ha skett från behörig personals sida.

 Skälen för min bedömning: De lokala

 sjukförsäkringsregistren kommer att

 innehålla känsliga uppgifter. Det är

 därför viktigt att ADB-säkerheten för

 registren är god.

 Enligt 6 § datalagen skall

 Datainspektionen meddela föreskrifter om

 bl.a. kontroll och säkerhet vid förande

 av personregister i den mån det behövs

 för att förebygga risk för otillbörligt

 intrång i personlig integritet. Denna

 föreskriftsskyldighet gäller enligt 6 a §

 datalagen också i fråga om personregister

 som inrättats av riksdagen eller

 regeringen (s.k. statsmaktsregister) i

 den mån inte regeringen eller riksdagen

 meddelat föreskrift i samma hänseende.

 I den registeransvariges skyldigheter

 enligt datalagen ingår att se till att

 uppgifterna i registret skyddas mot

 oavsiktlig eller otillåten förstörelse

 eller mot otillåten ändring eller

 spridning (7 § 5 datalagen). I anslutning

 till denna bestämmelse har

 Datainspektionen utfärdat allmänna råd om

 ADB-säkerhet för personregister. Råden är

 inte bindande men ligger till grund för

 de föreskrifter om ADB-säkerhet som

 Datainspektionen meddelar.

 I de allmänna råden rekommenderas att

 varje personregister känslighetsgraderas.

 Faktorer som påverkar klassningen är

 bl.a. arten och mängden av de uppgifter

 som ingår i ett register. Känslighets-

 graderingen omfattar tre s.k.

 integritetsklasser. Att ett register

 hänförs till en viss integritetsklass

 innebär att skyddsåtgärder motsvarande en

 viss nivå skall iakttas. Integritetsklass

 3 innebär att skyddsåtgärder motsvarande

 en grundnivå av ADB-säkerhet skall

 iakttas. Klass 2 innebär en hög nivå av

 ADB-säkerhet och integritetsklass 1

 innebär att den registeransvarige bör

 vidta skyddsåtgärder motsvarande en

 mycket hög nivå av ADB-säkerhet.

 Datainspektionen har i sitt

 remissyttrande anfört att

 sjukförsäkringsregistren enligt

 utredningens förslag bör hänföras till

 integritetsklass 1. Inspektionen har

 gjort den bedömningen med hänsyn till

 arten och mängden av uppgifter om varje

 person som registren föreslås innehålla.

 Inspektionen framhåller att detta bl.a.

 innebär att sjukförsäkringsregistren inte

 bör lagras eller bearbetas på

 persondatorer som används i oskyddad

 kontorsmiljö eller liknande miljöer och

 att datamedier där personuppgifter lagras

 bör förvaras i säkerhetsskåp försedda med

 larm eller i värdeskåp då de inte

 används. Den lämpligaste ordningen för

 att se till att kraven på ADB-säkerhet

 enligt de allmänna råden blir uppfyllda

 är enligt Datainspektionens mening att

 inspektionen med stöd av 6 a § datalagen

 meddelar föreskrifter om ADB-säkerhet i

 samband med att registren anmäls till

 inspektionen enligt 7 § andra stycket

 dataförordningen (1982:480).

 Enligt min mening utgör

 Datainspektionens allmänna råd och

 inspektionens möjligheter att meddela

 föreskrifter en tillräcklig garanti för

 att en god ADB-säkerhet kommer att kunna

 upprätthållas för de lokala sjukförsäk-

 ringsregistren. Jag anser det därför inte

 nödvändigt att riksdagen eller regeringen

 meddelar särskilda föreskrifter om

 ADB-säkerheten.

 Frågan i vilken utsträckning

 försäkringskassornas lokalkontor skall ha

 egen utrustning för lagring av sin

 databas har jag behandlat i det före-

 gående (avsnitt 3).

 Datainspektionens allmänna råd

 innehåller utförliga rekommendationer om

 behörighetssystemens utformning för

 personregister som är hänförliga till de

 olika integritetsklasserna. Inte heller i

 detta avseende behövs enligt min mening

 några föreskrifter av riksdagen eller

 regeringen för sjukförsäkringsregistren.

 Med anledning av vad Statskontoret anfört

 vill jag dock särskilt framhålla att de

 allmänna råden innehåller en rekom-

 mendation om att skyddsåtgärder inte bör

 utformas så, att de medför risk för

 otillbörligt intrång i personalens

 integritet.

 4.10 Information

 Mitt förslag: Försäkringskassan skall

 se till att de försäkrade får infor-

 mation om ett

 sjukförsäkringsregister.

 Informationen skall omfatta ändamålet

 med ett sjukförsäkringsregister och

 vad registret får innehålla.

 Informationen skall vidare innehålla

 upplysning om de sekretess- och

 säkerhetsbestämmelser som gäller och

 om rätten att få registerutdrag

 enligt datalagen. I övrigt skall

 informationen innehålla upplysning om

 de begränsningar beträffande

 terminalåtkomst, utlämnande av

 uppgifter på ADB-medium, sökbegrepp

 och bevarande av uppgifter som gäller

 i fråga om ett

 sjukförsäkringsregister.

 Utredningens förslag: Utredningen har

 inte särskilt berört frågan.

 Remissinstanserna: Datainspektionen har

 föreslagit en lösning som i huvudsak

 överensstämmer med mitt förslag.

 Skälen för mitt förslag: Informationen

 till de försäkrade om sjukförsäk-

 ringsregistren är mycket viktig för att

 förebygga oro för otillbörliga

 integritetskränkningar. Datainspektionen

 menar att möjligheterna att åstadkomma

 detta huvudsakligen ligger i att de

 försäkrade får kunskap om dels

 användningen av inhämtade uppgifter, dels

 de sekretess- och säkerhetsbestämmelser

 som gäller och hur de tillämpas. Den

 kanske viktigaste informationen att

 sprida är enligt Datainspektionens mening

 vilka rättigheter den enskilde har.

 Datainspektionen anser det därför

 nödvändigt att de försäkrade får en

 fyllig information om rätten enligt

 datalagen att få registerutdrag och om

 möjligheten att få rättelse till stånd i

 registren. Datainspektionen har

 föreslagit att i lagen om sjukför-

 säkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna tas in en bestämmelse

 om informationsskyldighet gentemot de

 försäkrade efter modell av lagen

 (1989:329) om en folk- och bostadsräkning

 år 1990.

 Jag delar Datainspektionens uppfattning

 att registerlagen bör innehålla en

 bestämmelse om att de försäkrade skall

 informeras i de avseenden som

 inspektionen anfört. Härigenom skapas en

 nödvändig grund för att allmänheten skall

 kunna få förtroende för registren. Enligt

 min mening bör informationen till de

 försäkrade också omfatta en orientering

 om de begränsningar i fråga om

 terminalåtkomst, utlämnande av uppgifter

 på ADB-medium, sökbegrepp och bevarande

 av uppgifter som föreslås gälla för

 sjukförsäkringsregistren.

 Informationsskyldigheten bör ligga på den

 registeransvariga försäkringskassan.

 5 Internationell harmonisering

 Min bedömning: Förslaget till lag om

 sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna stämmer

 överens med internationella regler,

 riktlinjer och rekommendationer om

 dataskydd för enskilda vid ADB-be-

 handling av personuppgifter som

 Sverige åtagit sig att följa.

 Inom EG saknas en gemensam ordning

 när det gäller användningen av ADB

 inom den offentliga förvaltningen.

 EG-kommissionen har i oktober 1992

 lagt fram ett omarbetat förslag till

 direktiv om skydd för enskilda vid

 behandling av personuppgifter. Mitt

 förslag till lag om sjukförsäkrings-

 register hos de allmänna

 försäkringskassorna ligger i linje

 med den reglering av integritets-

 skyddet som föreslås i direktiv-

 förslaget.

 Utredningens bedömning: Utredningen har

 i sina överväganden inte tagit upp frågan

 hur dess förslag förhåller sig till

 internationella dataskyddsregler. När det

 gäller EG-aspekter har utredningen ansett

 att det inte är möjligt att ange på

 vilket sätt direktivarbetet inom EG

 kommer att inverka på den typ av

 reglering som utredningens lagförslag

 innebär. Utredningen har därför inte

 heller funnit det möjligt att lägga några

 sådana aspekter på sitt förslag.

 Remissinstanserna: Svenska

 Arbetsgivareföreningen, Företagarnas

 Riksförbund samt Universitets- och

 högskoleämbetet har ifrågasatt förslagets

 överensstämmelse dels med de

 internationella dataskyddsreglerna, dels

 med ett i september 1990 inom EG framlagt

 kommissionsförslag om skydd för enskilda

 vid behandling av personuppgifter. Att

 utredningen inte kunnat beakta

 EG-direktiv på området anser Sveriges

 läkarförbund vara ett viktigt skäl att

 vänta med registerlagen.

 Skälen för min bedömning: I det

 internationella samarbetet har utarbetats

 vissa regler och riktlinjer m.m. i fråga

 om skydd för den enskilde vid

 ADB-behandling av personuppgifter.

 Aktuella i detta sammanhang är

 Europarådets dataskyddskonvention som

 trädde i kraft år 1985, OECD:s riktlinjer

 från år 1980 om dataskydd, med anslutande

 rekommendation till medlemsländerna att

 beakta riktlinjerna i nationell lagstift-

 ning, samt Europarådets rekommendation

 (Recommendation No.R[86]1) från år 1986

 om skydd för personuppgifter som används

 för socialförsäkringsändamål.

 Sverige har tillträtt

 dataskyddskonventionen och har utfäst sig

 att följa övriga riktlinjer och

 rekommendationer.

 Dataskyddskonventionen gäller för

 personregister och ADB-behandling av

 personregister i allmän eller enskild

 verksamhet. Den centrala delen av

 konventionen innehåller bestämmelser om

 krav på beskaffenheten av personuppgifter

 som undergår ADB-behandling. Kraven

 innebär bl.a. att uppgifterna skall

 inhämtas och behandlas på ett korrekt

 sätt och vara relevanta med hänsyn till

 ändamålet. Vissa typer av uppgifter får

 inte ADB-behandlas, om inte den

 nationella lagen ger ett ändamålsenligt

 skydd. Det gäller uppgifter om ras,

 politiska åsikter, religiös tro eller

 annan övertygelse, hälsa, sexualliv samt

 brott. Lämpliga säkerhetsåtgärder skall

 vidtas för att skydda personuppgifter

 gentemot oavsiktlig eller otillåten

 förstörelse m.m. Vidare föreskrivs vissa

 ytterligare skyddsåtgärder för

 registrerade personer, bl.a. att alla som

 är registrerade i ett personregister

 skall ha möjlighet till insyn i registret

 och möjlighet att få felaktiga uppgifter

 rättade. Vissa undantag får göras i fråga

 om kraven på uppgifternas beskaffenhet.

 Europarådsrekommendationen är

 tillämplig på personuppgifter som används

 för socialförsäkringsändamål inom såväl

 den offentliga som den privata sektorn

 när sådana uppgifter förs med hjälp av

 ADB. Uttrycket socialförsäkringsändamål

 omfattar alla de uppgifter som

 socialförsäkringsinstitutioner fullgör

 vad gäller olika former av understöd,

 t.ex. sjuk- och havandeskapspenning,

 pensioner, arbetslöshetsersättning och

 familjeunderstöd. Enligt rekommendationen

 skall respekten för den enskildes

 personliga integritet garanteras vid

 insamling, lagring, användning,

 överföring och bevarande av

 personuppgifter. Lämpliga åtgärder för

 kontroll som är tillräckliga för att

 garantera skyddet skall vidtas inom varje

 socialförsäkringsinstitution. Insamling

 och lagring av personuppgifter skall be-

 gränsas till sådant som är nödvändigt för

 socialförsäkringsinstitutionerna för att

 fullfölja deras uppgifter. Insamling och

 lagring av känsliga uppgifter får ske

 endast inom de gränser som fastställts av

 inhemsk lag.

 OECD-riktlinjerna innehåller i huvudsak

 samma grundläggande bestämmelser som

 dataskyddskonventionen. Här kan särskilt

 nämnas den grundläggande principen att

 personuppgifter inte får röjas, göras

 tillgängliga eller på annat användas för

 andra ändamål än de preciserade, om det

 inte sker med den registrerades

 medgivande eller med stöd av författning.

 För en närmare genomgång av den nu

 berörda internationella data-

 skyddsregleringen hänvisar jag till

 delbetänkandet Lokala sjukförsäk-

 ringsregister (SOU 1991:9) av Utredningen

 om socialförsäkringsregister-

 42

 lag och till de översikter som finns i

 Datalagsutredningens slutbetänkande En ny

 datalag (SOU 1993:10).

 Utredningen om

 socialförsäkringsregisterlag har i sina

 överväganden inte berört frågan hur dess

 förslag förhåller sig till

 överenskommelser om internationellt

 dataskydd. Remissinstanserna har inte

 närmare utvecklat sina farhågor om

 bristande överensstämmelse mellan lagför-

 slaget och den internationella reglering-

 en. För egen del anser jag att de be-

 stämmelser jag föreslagit i det före-

 gående väl tillgodoser de krav på

 garantier för ett ändamålsenligt skydd

 för registrerade uppgifter som ställs upp

 i dataskyddskonventionen och i de

 riktlinjer och rekommendationer i övrigt

 om dataskydd för uppgifter om enskilda

 som nu berörts.

 Jag övergår nu till EG-aspekterna på

 lagförslaget.

 Som utredningen konstaterat finns inom

 EG ingen gemensam ordning när det gäller

 användningen av ADB inom den offentliga

 förvaltningen. Ett arbete med att ta fram

 direktiv på området pågår dock.

 EG-kommissionen lade i september 1990

 fram ett förslag till direktiv angående

 skydd för enskilda vid behandling av

 personuppgifter (Proposal for a Council

 Directive concerning the protection of

 individuals in relation to the processing

 of personal data, COM[90] 314 final * SYN

 287, OJ C 277/1990). Bakgrunden till

 förslaget var att man ansett att en hög

 nivå för skydd mot integritetskränkning i

 samband med automatisk eller elektronisk

 behandling av personuppgifter är

 nödvändig för att säkerställa det önskade

 fria flödet av information mellan

 medlemsländerna.

 Förslaget var avsett att träda i kraft

 den 1 januari 1993. Efter behandling i

 EG-parlamentet gick frågan tillbaka till

 kommissionen som i oktober 1992 lämnat

 ett omarbetat förslag till direktiv på

 området (Proposal for a Council Directive

 on the protection of individuals with re-

 gard to the processing of personal data

 and on the free movement of such data,

 COM[92] 422 final * SYN 287). Det

 omarbetade direktivförslaget föreslås

 träda i kraft den 1 juli 1994. En

 sammanfattning av förslaget bör fogas

 till protokollet i detta ärende som

 bilaga 8.

 Vid en översiktlig jämförelse med det

 omarbetade direktivförslaget kan konsta-

 teras att mitt förslag till registerlag

 ligger i linje med den reglering av

 integritetsskyddet som föreslås i

 direktivförslaget. Jag vill också i detta

 sammanhang erinra om att

 Datalagsutredningen i sitt slutbetänkande

 En ny datalag (SOU 1993:10) gjort en

 noggrann genomgång av direktivförslaget.

 Utredningens betänkande är som jag nämnt

 i det föregående föremål för

 remissbehandling. Under det fortsatta

 arbetet med att ta fram en ny datalag

 får, om mitt förslag till registerlag

 godtas av riksdagen, övervägas om

 registerlagen behöver ändras i något av-

 seende.

 6 Sekretess m.m.

 Min bedömning: Någon ändring behöver

 i detta sammanhang inte göras av

 reglerna om sekretess inom

 socialförsäkringsområdet.

 Utredningens bedömning: Överensstämmer

 med min.

 Remissinstanserna: Endast ett fåtal

 remissinstanser har yttrat sig i frågor

 om sekretess. Datainspektionen och

 Sveriges läkarförbund anser att

 sekretesskyddet inom

 socialförsäkringsområdet bör förstärkas

 så att skyddet blir detsamma som inom

 hälso- och sjukvården och socialtjänsten.

 Riksarkivet anser att man bör överväga

 att stärka sekretesskyddet för uppgifter

 som överlämnats till arkivmyndighet.

 Enligt Riksrevisionsverket bör

 utredningen i en kommande etapp närmare

 belysa behovet av ändringar i

 sekretesslagstiftningen med hänsyn till

 det ökade informationsutbyte som

 förutsätts ske mellan olika myndigheter

 och organ som deltar i

 rehabiliteringsverksamheten.

 Handikappförbundens centralkommitté anser

 att utredningen alltför lätt avfärdat en

 ändring av sekretessreglerna.

 Försäkringsrätten för Mellansverige har,

 när det gäller utlämnande av uppgifter på

 ADB-medium, ansett att en hänvisning till

 lagen om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna bör tas in i

 sekretesslagen.

 Skälen för min bedömning: I

 utredningens uppdrag har ingått att se

 över regleringen av sekretesskyddet för

 känsliga personuppgifter, särskilt för

 rehabiliteringsverksamheten. Utredningen

 har i detta sammanhang också haft till

 uppgift att behandla frågan hur

 sekretesslagen förhåller sig till

 utlämnande av uppgifter, t.ex. för

 rehabilitering, till andra organ än

 myndigheter.

 Utredningen har funnit att det inte

 finns något behov av ändringar av

 sekretesslagstiftningen.

 Datainspektionen har anfört att

 försäkringskassans utvidgade verksamhet

 på rehabiliteringsområdet med bl.a. ett

 övergripande samordningsansvar,

 innefattande ansvar för regionalt och

 lokalt samarbete mellan olika myndigheter

 och organ med uppgifter på

 rehabiliteringsområdet, i stora delar

 påminner om den som finns inom

 socialtjänsten och hälso- och sjuk-

 vårdsområdet. Datainspektionen anser

 därför att det är nödvändigt att

 förstärka sekretesskyddet och enligt

 inspektionen är det naturligt att samma

 skaderekvisit bör gälla för

 socialförsäkringssekretessen som för

 socialtjänst- och sjukvårdssekretessen.

 Datainspektionen har därvid också

 ifrågasatt om den s.k. generalklausulen i

 14 kap. 3 § sekretesslagen bör vara

 tillämplig.

 Innan jag går in på den närmare

 redogörelsen för skälen för min bedömning

 vill jag först framhålla att några av de

 mest känsliga slagen av uppgifter,

 nämligen diagnos, tvångsingripande samt

 förekomsten av utredning om sociala

 förhållanden som utförts av

 försäkringskassan enligt mitt förslag

 inte skall få registreras i ett lokalt

 sjukförsäkringsregister. Detta

 förhållande måste enligt min mening tas i

 betraktande vid övervägande om vilket

 sekretesskydd som skall gälla för

 personuppgifter i försäkringskassans

 verksamhet.

 Jag har redan i det föregående (avsnitt

 4.6 om utlämnande av uppgifter på ADB-me-

 dium) berört gällande

 sekretessbestämmelser. Som därvid fram-

 gick finns huvudbestämmelsen om sekretess

 inom

 socialförsäkringsområdet i 7 kap. 7 §

 sekretesslagen. Paragrafen är tillämplig

 hos allmän försäkringskassa,

 Riksförsäkringsverket och domstol i

 ärende enligt lagstiftningen om allmän

 försäkring eller arbetsskadeförsäkring

 eller om annan jämförbar ekonomisk förmån

 för enskild. Sekretessen gäller för

 uppgift om någons hälsotillstånd eller

 andra personliga förhållanden, om det kan

 antas att den som uppgiften rör eller

 någon som är närstående till honom lider

 men om uppgiften röjs. Sekretessen är

 utformad med ett s.k. rakt skaderekvisit,

 vilket innebär att presumtionen är för

 offentlighet.

 Inom hälso- och sjukvården är

 sekretessen för uppgift om någons hälso-

 tillstånd eller andra personliga

 förhållanden formulerad på ett annat sätt

 än inom socialförsäkringen. För hälso-

 och sjukvårdssekretessen gäller enligt

 sekretesslagen ett omvänt skaderekvisit.

 Detta innebär att en uppgift inte får

 lämnas ut, om det inte står klart att

 uppgiften kan röjas utan att den enskilde

 eller någon som är närstående till honom

 lider men. Presumtionen är alltså för

 sekretess. Detsamma gäller inom social-

 tjänsten för uppgift om enskilds

 personliga förhållanden. För hälso- och

 sjukvård som inte omfattas av

 sekretesslagens bestämmelser, dvs. sådan

 hälso- och sjukvård som drivs i enskild

 regi, finns bestämmelser om tystnadsplikt

 i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso-

 och sjukvårdspersonalen m.fl. Enligt

 förarbetena till den lagen skall det i

 princip råda samma sekretess inom den

 privata hälso- och sjukvården som inom

 sådan vård som bedrivs inom det allmänna

 (se prop. 1980/81:28 s. 22).

 Vid tillkomsten av sekretesslagen

 anförde den i propositionsärendet

 föredragande departementschefen med av-

 seende på utformningen av sekretessen i

 socialförsäkringsärenden att det inte

 kunde råda någon tvekan om att det

 förelåg ett påtagligt behov av att skydda

 enskildas privatsfär hos de myndigheter

 som handlägger ärenden om socialförsäk-

 ring m.m., främst hos de allmänna

 försäkringskassorna. Å andra sidan var

 enligt departementschefen ett beakt-

 ansvärt offentlighetsintresse knutet sär-

 skilt till de överprövande instansernas

 tillämpning av lagstiftningen på området.

 Härtill kom ett fullt legitimt intresse

 för myndigheter och vissa enskilda

 subjekt att få del av upplysningar från

 försäkringskassan och andra myndigheter

 för den egna verksamheten. Departe-

 mentschefen konstaterade vidare att ett

 rakt skaderekvisit för sekretessens

 avgränsning som föreslagits i den

 departementspromemoria som låg till grund

 för propositionen med förslag till ny

 sekretesslag hade godtagits eller lämnats

 utan erinran under remissbehandlingen.

 Departementschefen fann inte heller

 anledning att frångå promemorieförslaget

 när det gällde att använda ett rakt

 skaderekvisit som förutsättning för

 sekretess. Fastän detta innebar en

 presumtion för offentlighet ansåg

 departementschefen att detta inte skulle

 behöva leda till någon ändring av rådande

 praxis.

 En utgångspunkt vid utformningen av de

 egentliga sekretessbestämmelserna i

 sekretesslagen har varit att inte skapa

 mera sekretess än som är oundgängligen

 nödvändigt. För socialförsäkringsområdet

 har denna utgångspunkt, som nyss

 framgått, inneburit att ett rakt

 skaderekvisit valts för att avgränsa det

 sekretesskyddade området, dvs. den

 enskildes hälsotillstånd och andra

 personliga förhållanden. Enligt min

 mening innebär inte den omständigheten

 att försäkringskassan fått ett över-

 gripande samordningsansvar för

 rehabiliteringsverksamheten i och för sig

 att de överväganden som sålunda legat

 till grund för utformningen av

 socialförsäkringssekretessen inte längre

 skulle vara relevanta. Mot de försäkrades

 intresse av sekretesskydd står nu liksom

 tidigare behovet hos myndigheter och

 andra som deltar i rehabiliteringen av

 försäkrade att få information från

 försäkringskassan för sitt

 rehabiliteringsarbete.

 Den nya rehabiliteringslagstiftningen

 innebär vidare att försäkringskassan i

 samråd med den försäkrade skall se till

 att dennes behov av rehabilitering

 snarast klarläggs och att de åtgärder

 vidtas som behövs för en effektiv

 rehabilitering. Försäkringskassan skall

 också, om den försäkrade medger det, i

 arbetet med rehabiliteringen samverka med

 den försäkrades arbetsgivare och

 arbetstagarorganisation, hälso- och sjuk-

 vården, socialtjänsten samt

 arbetsmarknadsmyndigheterna och andra

 myndigheter som kan vara berörda.

 Försäkringskassan skall därvid verka för

 att dessa, var och en inom sitt

 verksamhetsområde, vidtar de åtgärder som

 behövs för en effektiv rehabilitering av

 den försäkrade.

 Kravet på medgivande från den

 försäkrade har tillkommit för

 att den försäkrades personliga integritet

 inte skall kränkas. I förarbetena sägs

 att försäkringskassan redan i ett

 inledningsskede bör inhämta den

 försäkrades medgivande till samarbete med

 andra rehabiliteringsansvariga. Vidare

 sägs att kassan bör vara uppmärksam på

 att viss information om den försäkrade

 kan vara sekretessbelagd och att kassan

 därför i förekommande fall bör diskutera

 med den försäkrade om samtycke kan lämnas

 till att informationen får användas i

 samarbete med andra (se prop. 1990/91:141

 s. 91).

 Genom utformningen av de nya

 rehabiliteringsbestämmelserna har kravet

 på den försäkrades medverkan i

 rehabiliteringen blivit tydliggjort på

 ett sätt som hittills inte varit fallet.

 I och för sig innebär inte ett medgivande

 från den enskilde att försäkringskassan

 får samverka med annan att den enskilde

 givit klartecken för att uppgifter om

 hans hälsotillstånd eller andra

 personliga förhållanden får lämnas ut

 till annan. Detta förhållande har som

 nyss framgått uppmärksammats i

 förarbetena. I den mån samtycke till att

 lämna ut uppgifter inte går att få från

 den enskilde får försäkringskassan pröva

 om bestämmelsen i 7 kap. 7 § sekretess-

 lagen medger utlämnande utan samtycke.

 När det gäller tillämpningen av den

 bestämmelsen kan ledning hämtas från

 bl.a. uttalanden av JO (se JO:s

 ämbetsberättelse 1984/85 s. 265 ff.). JO

 har bl.a. anfört att, även om hälso- och

 sjukvårdssekretessen har ett starkare

 skaderekvisit än

 socialförsäkringssekretessen, bör

 uttalandena i förarbetena om hälso- och

 sjukvårdssekretessen (prop. 1979/80:2 del

 A s. 168) vara till ledning vid

 tolkningen av

 socialförsäkringssekretessen. Detta

 innebär i princip att man alltid först

 bör försöka få den försäkrades samtycke

 till utlämnande av uppgifter.

 Mot bakgrund av vad jag nu har anfört

 anser jag att den nuvarande utformningen

 av socialförsäkringssekretessen ger de

 försäkrade ett tillfredsställande skydd

 även i den nya

 rehabiliteringsverksamheten.

 Den frågan kan då ställas om de

 ADB-baserade sjukförsäkringsregistren

 kommer att innebära att sekretesskyddet

 blir sämre. I likhet med utredningen vill

 jag framhålla de långt gående

 begränsningar som har föreslagits i fråga

 om åtkomst och utlämnande av uppgifter

 från registren. Endast om ett utlämnande

 kan ske enligt sekretessbestämmelserna

 kan det bli aktuellt att lämna ut

 uppgifter på ADB-medium. De enda som kan

 få uppgifter på ADB-medium enligt mitt

 förslag är andra lokalkontor,

 centralkontor och Riksförsäkringsverket.

 Hos de mottagande instanserna är

 sekretessen densamma som hos det

 utlämnande lokalkontoret.

 Med hänvisning till vad jag nu har

 anfört anser jag att det inte är nöd-

 vändigt att införa ett omvänt

 skaderekvisit för sekretessprövningen på

 socialförsäkringsområdet.

 Den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 §

 sekretesslagen har också berörts i det

 föregående (avsnitt 4.6). I det

 promemorieförslag som låg till grund för

 propositionen om sekretesslagen uttalades

 att hänsynen till de enskildas integritet

 talade för att en sådan skönsmässig

 avvägning som generalklausulen

 förutsätter inte borde äga rum vid de

 allmänna försäkringskassorna. I

 propositionen uttalade föredragande

 departementschefen att frågan om i vilka

 fall en försäkringskassa skall få lämna

 sekretessbelagda uppgifter till annan

 myndighet huvudsakligen skulle vara

 författningsreglerad. Därmed skulle

 utrymmet för att med tillämpning av gene-

 ralklausulen lämna ut uppgifter bli

 begränsat. Mot den bakgrunden fanns

 enligt departementschefen inte skäl att

 göra undantag för generalklausulen i

 fråga om sekretessen hos

 försäkringskassan.

 Enligt min mening finns det ingen

 anledning att nu göra någon annan

 bedömning av generalklausulens

 tillämpning hos försäkringskassan än vid

 sekretesslagens tillkomst. Någon ändring

 av bestämmelserna i 14 kap. 3 §

 sekretesslagen är därför inte påkallad.

 Riksarkivet har i sitt remissyttrande

 framfört den uppfattningen att det bör

 övervägas om inte sekretesskyddet kan

 förstärkas när material från ett

 sjukförsäkringsregister överlämnats till

 statlig arkivmyndighet, så att

 uppgifterna inte får begagnas för andra

 ändamål än forskning.

 Enligt 13 kap. 4 § sekretesslagen

 jämförd med 7 kap. 7 § samma lag gäller

 socialförsäkringssekretessen även hos

 arkivmyndighet som för arkivering från en

 försäkringskassa fått uppgifter som är

 sekretessbelagda hos försäkringskassan.

 Som jag nyss anfört anser jag att

 socialförsäkringssekretessen i dess

 nuvarande utformning ger ett tillräckligt

 skydd för de enskilda i ärenden enligt

 socialförsäkringslagstiftningen.

 Arkivmyndigheterna har att tillämpa

 sekretessbestämmelsen på samma sätt som

 försäkringskassorna. I praktiken torde

 också utrymmet för en arkivmyndighet att

 lämna ut uppgifter vara något mer

 begränsat än hos försäkringskassan.

 Bestämmelserna i t.ex. 1 kap. 5 §

 sekretesslagen om s.k. nödvändigt

 utlämnande torde sällan bli tillämpbara

 hos arkivmyndigheten. Jag anser därför

 inte att det är påkallat med någon

 ändring av det slag som Riksarkivet har

 berört. För övrigt torde en sådan lag-

 stiftningsåtgärd få återverkningar på

 andra områden och frågan bör i så fall

 tas upp i ett vidare sammanhang och inte

 bara inom ramen för detta

 lagstiftningsärende.

 43

 Försäkringsrätten för Mellansverige har

 tagit upp frågan om ett tillägg i 7 kap.

 7 § sekretesslagen. Försäkringsrätten

 anser att den exklusiva regleringen i den

 föreslagna registerlagen om möjligheterna

 att lämna ut uppgifter från ett

 sjukförsäkringsregister på ADB-medium

 innebär en viss inskränkning i

 förhållande till sekretesslagen. Enligt

 försäkringsrätten bör därför i den

 angivna paragrafen i sekretesslagen tas

 in en bestämmelse som ger upplysning om

 att utlämnande på ADB-medium av uppgift

 ur ett register enligt lagen om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna är reglerat i nämnda

 lag.

 Enligt 2 kap. 13 §

 tryckfrihetsförordningen är en myndighet

 inte skyldig att lämna ut upptagningar

 för ADB-behandling i annan form än

 utskrift. En föreskrift som endast

 innebär en begränsning av möjligheten att

 lämna ut en ADB-upptagning på

 maskinläsbart medium utgör således inte

 någon begränsning i rätten att få ut

 allmänna handlingar. Det är inte heller i

 övrigt att se som ett beslut om sekretess

 (se prop. 1979/80:2 del A s. 213 och

 prop. 1990/91:60 s. 41). Något sådant

 tillägg i 7 kap. 7 § sekretesslagen som

 Försäkringsrätten för Mellansverige

 föreslagit är därför inte behövligt.

 Till sist vill jag i detta avsnitt ta

 upp ett par frågor som väckts av Stats-

 kontoret vid remissbehandlingen av

 utredningens förslag. Enligt Stats-

 kontoret är det rimligt att staten, när

 det gäller ett integritetskänsligt

 register som omfattar en stor del av

 befolkningen, påtar sig ett större skade-

 ståndsansvar än vad som följer av 23 §

 datalagen. Statskontoret anser sålunda

 att skadeståndsansvaret inte som nu *

 förutom skada på grund av brott * bör

 vara begränsat till att avse skada som

 tillfogats en registrerad genom att ett

 personregister innehåller oriktig eller

 missvisande uppgift om honom. Enligt

 Statskontoret bör staten påta sig ett

 utökat strikt skadeståndsansvar som

 innebär att en skada skall ersättas,

 oavsett om den härrör från oriktig eller

 missvisande uppgift, läckage eller olika

 former av dataintrång.

 Skadeståndsansvaret kan enligt Stats-

 kontoret utformas efter den modell som

 tillämpas för patientförsäkringar inom

 hälso- och sjukvården och en regel med

 motsvarande innehåll bör enligt Statskon-

 toret skrivas in i lagen om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna. Statskontoret anser

 också att integritetsskyddet förbättras

 om det i registerlagen tas in en

 hänvisning till datalagens straff-

 bestämmelser.

 För egen del kan jag bara konstatera

 att det för närvarande inte finns något

 underlag för att överväga eventuella

 ändringar i gällande skadeståndsregler.

 Detta är också en fråga som måste

 behandlas i ett vidare sammanhang än vad

 som kan ske inom ramen för detta

 lagstiftningsärende. Någon hänvisning

 till datalagens straffbestämmelser anser

 jag inte behövs. Jag noterar i detta

 sammanhang att frågan om skadestånd

 behandlas i Datastraffrättsutredningens

 betänkande Information och den nya

 InformationsTeknologin. (SOU 1992:110)

 och Datalagsutredningens slutbetänkande

 En ny datalag (SOU 1993:10). Betänkandena

 är för närvarande föremål för

 remissbehandling.

 7 Utbildning och kompetens

 Inrättandet av lokala

 sjukförsäkringsregister innebär att det

 kommer att ställas delvis nya krav på de

 anställda hos försäkringskassorna när det

 gäller hanteringen av integritets- och

 sekretessfrågor. Det är därför viktigt

 att personalen får utbildning som är

 särskilt inriktad på de til-

 lämpningssvårigheter som det nya systemet

 kan ge upphov till så att felaktigheter

 och oegentligheter i tillämpningen kan

 undvikas. En sådan tillämpningsfråga som

 särskilt bör beaktas i

 utbildningssammanhang är hur

 försäkringskassornas sammanställningar

 över sjukfrånvaron på en arbetsplats bör

 utformas utan att enstaka individer kan

 identifieras. Viktigt är därvid att

 personalen görs uppmärksam på frågan om

 s.k. bakvägsidentifikation. Jag vill i

 detta sammanhang också framhålla hur

 viktigt det är att personalen instrueras

 om att de textbehandlingssystem som finns

 hos försäkringskassan inte får utnyttjas

 så att man skapar nya register vid sidan

 av sjukförsäkringsregistren. Som

 utredningen har betonat och som

 understrukits av Datainspektionen i dess

 remissyttrande får det inte förekomma att

 textbehandlingssystem används för att

 lagra uppgifter om registrerade personer

 i syfte att återvinna information om dem.

 Inom Riksförsäkringsverket har

 utarbetats ett kompetensutvecklings-

 program för försäkringskassorna med

 anledning av utvecklingen på ADB-området.

 I detta program ingår att bygga upp

 kompetens för driften av lokala

 sjukförsäkringsregister. Förutom

 utbildning i frågor om offentlighet,

 sekretess och integritet omfattar

 programmet utbildning i ADB med avseende

 på säkerhet, teknik och drift.

 Jag vill understryka det betydelsefulla

 i att kompetensutvecklingsprogrammet

 genomförs och att personalens kompetens

 därefter upprätthålls genom

 vidareutbildningar.

 8 Upprättat lagförslag

 I enlighet med vad jag nu har anfört har

 inom Socialdepartementet upprättats

 förslag till lag om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna.

 Förslaget har granskats av Lagrådet.

 9 Specialmotivering

 1 §

 I första stycket föreskrivs att varje

 lokalkontor inom en allmän försäk-

 ringskassa med hjälp av automatisk

 databehandling får föra ett sjukför-

 säkringsregister för sitt

 verksamhetsområde. När det gäller de

 ändamål för vilka ett register skall

 föras görs i första stycket en hänvisning

 till 2 * 6 §§ i lagen.

 44

 Försäkringskasseorganisationen är

 reglerad i lagen (1962:381) om allmän

 försäkring. I 18 kap. 1 § den lagen

 föreskrivs att en allmän försäkringskassa

 skall inrätta lokalkontor i den mån så

 prövas erforderligt. Närmare föreskrifter

 om lokalkontor ges i

 Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS

 1987:6) om organisationen av de allmänna

 försäkringskassorna. Enligt dessa

 föreskrifter skall försäkringskassan ha

 minst ett lokalkontor i varje kommun. Om

 det finns fler än ett lokalkontor i en

 kommun, skall varje lokalkontors område

 omfatta en eller flera församlingar. För

 att indelningen skall få ske på annat

 sätt fordras medgivande från

 Riksförsäkringsverket.

 Med verksamhetsområde enligt

 bestämmelsen i första stycket avses det

 geografiska område som lokalkontoret

 verkar inom. Bestämmelsen utgår från att

 varje del av landet täcks av ett

 lokalkontor. Den innebär att ett

 sjukförsäkringsregister för det

 geografiska område som kontoret omfattar

 bara kan föras hos kontoret. Det är

 således uteslutet att föra ett

 sjukförsäkringsregister för området hos

 någon annan organisatorisk del av

 försäkringskassan.

 De försäkrades tillhörighet till

 försäkringskassorna * och därmed till

 lokalkontoren * grundar sig som regel på

 folkbokföring eller bosättning. Enligt

 vissa särskilda bestämmelser prövas

 sjukförsäkrings- och arbets-

 skadeförsäkringsfrågor som gäller sjömän

 av Göteborgs allmänna försäkringskassa.

 De särskilda bestämmelser som här avses

 är följande.

 Enligt 34 § sjömanslagen (1973:282)

 utgår lön till en sjöman ombord även om

 han är arbetsoförmögen på grund av

 sjukdom eller skada. Rätt till lön

 föreligger också under begränsad tid dels

 efter det att sjömannen lämnat sin

 befattning ombord, dels under väntetid.

 Enligt förordningen (1982:842) om vissa

 sjukförsäkringsersättningar för sjömän

 har arbetsgivaren i sådana fall rätt att

 uppbära den sjukpenning som tillkommer

 sjömannen. I förordningen föreskrivs att

 ersättningen beslutas av Göteborgs

 allmänna försäkringskassa efter ansökan

 av arbetsgivaren.

 I 8 kap. 2 § lagen (1976:380) om

 arbetsskadeförsäkring föreskrivs att

 anmälan om arbetsskada i fråga om sjömän

 i vissa fall skall göras till Göteborgs

 allmänna försäkringskassa.

 I 7 § tredje stycket i

 Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS

 1985:16) om inskrivning och

 avregistrering enligt lagen (1962:381) om

 allmän försäkring föreskrivs att frågor

 om förmåner enligt lagen om allmän

 försäkring till vissa sjömän som inte är

 inskrivna hos försäkringskassa skall

 prövas av Göteborgs allmänna

 försäkringskassa.

 Enligt Riksförsäkringsverkets tidigare

 nämnda föreskrifter om organisationen av

 de allmänna försäkringskassorna skall vid

 centralkontoret i Göteborgs allmänna

 försäkringskassa finnas en för alla

 försäkringskassor gemensam enhet för

 sjukförsäkrings-, arbetsskadeförsäkrings-

 och vissa pensionsfrågor som gäller

 sjömän.

 I andra stycket av förevarande paragraf

 har tagits in en bestämmelse som

 föreskriver att den försäkringskassa som

 enligt särskilda bestämmelser prövar

 frågor om förmåner för sjömän enligt

 lagen om allmän försäkring och lagen om

 arbetsskadeförsäkring får föra ett

 sjukförsäkringsregister över sjömän. I

 bestämmelsen anges också att ändamålen

 med registret över sjömän är desamma som

 för de register som regleras i första

 stycket.

 Regleringen i paragrafens andra stycke

 innebär således att det vid cen-

 tralkontoret i Göteborgs allmänna

 försäkringskassa får föras ett sjukför-

 säkringsregister över sjömän.

 Socialstyrelsen har i sitt

 remissyttrande anfört att paragrafen

 förutsätter att begreppet

 sjukförsäkringsregister är definierat i

 annat sammanhang. Enligt Socialstyrelsens

 mening bör en sådan definition ingå i

 registerlagen liksom det av lagen bör

 framgå vilken population som registreras.

 Med anledning av vad Socialstyrelsen

 anfört vill jag framhålla att någon

 allmän definition av begreppet

 sjukförsäkringsregister inte görs i något

 annat sammanhang. Ett

 sjukförsäkringsregister kan sägas vara

 det samlade innehållet i 1 - 6 och 8 * 15

 §§ i registerlagen. Någon förklaring i

 registerlagen vad ett

 sjukförsäkringsregister är för något

 anser jag inte nödvändig. En sådan

 upplysning har knappast någon

 självständig betydelse. Vilka personer

 som ett sjukförsäkringsregister får

 omfatta anges i 8 * 10 §§ i

 registerlagen.

 2 §

 Paragrafen utgör den första av fem

 paragrafer som reglerar ändamålen med

 sjukförsäkringsregistren.

 Registerändamålen har behandlats i

 avsnitt 4.2. Som där berörts följer av

 datalagen (1973:289) att uppgifter i ett

 personregister inte får användas annat än

 i överensstämmelse med registrets ändamål

 eller vad som gäller enligt lag eller

 annan författning eller i enlighet med

 den registrerades samtycke.

 I paragrafens inledning anges som

 första registerändamål försäkringskassans

 handläggning av ärenden om inskrivning

 hos kassan och fastställande av

 sjukpenninggrundande inkomst.

 Försäkringskassan skall inskriva

 försäkrad, så snart kassan har fått

 kännedom om att han skall vara inskriven.

 Sjukpenninggrundande inkomst är den

 årliga inkomst i pengar eller andra

 skattepliktiga förmåner som en försäkrad

 kan antas få tills vidare för eget

 arbete. Sjukpenninggrundande inkomst

 fastställs av försäkringskassan.

 I fortsättningen av paragrafen anges

 ytterligare registerändamål under tre

 punkter. De gäller försäkringskassans

 handläggning av ärenden om olika förmåner

 och ersättningar. Den första punkten

 omfattar sjukpenning, sjukpenningtillägg,

 ersättning för merutgifter vid resor till

 och från arbetet och

 rehabiliteringsersättning, allt enligt

 lagen (1962:381) om allmän försäkring.

 Den andra punkten omfattar sjukpenning

 enligt lagen (1976:380) om

 arbetsskadeförsäkring, lagen (1977:265)

 om statligt personskadeskydd, lagen

 (1977:267) om krigsskadeersättning till

 sjömän och motsvarande äldre

 bestämmelser. Med motsvarande äldre

 bestämmelser avses här i första hand

 lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring.

 Gängse lagstiftningsteknik på

 socialförsäkringsområdet har varit att ny

 lagstiftning inte tillämpas på skadefall

 som inträffat före ny lags

 ikraftträdande. Det kan därför inträffa

 att ännu äldre lagstiftning än lagen om

 yrkesskadeförsäkring kan bli aktuell att

 tillämpa på

 arbetsskadeförsäkringsområdet. Även dessa

 äldre bestämmelser omfattas av

 regleringen i första stycket andra

 punkten.

 Den tredje punkten i första stycket

 avser ersättning för kostnader för

 sjuklön enligt 16 § lagen (1991:1047) om

 sjuklön samt ersättning vid tvist om

 sjuklön enligt 20 § samma lag (s.k.

 sjuklönegaranti). Dessa bestämmelser

 innebär i korthet följande.

 Enligt 13 § sjuklönelagen skall

 försäkringskassan * efter ansökan av en

 arbetstagare som på grund av sjukdom kan

 antas komma att vara borta från arbetet i

 särskilt stor omfattning * kunna besluta

 att särskilda bestämmelser skall gälla

 för en sådan arbetstagare och dennes

 arbetsgivare. Ett beslut varigenom kassan

 bifallit en sådan ansökan medför att

 arbetstagaren har rätt till sjuklön efter

 en kompensationsgrad av 90 % också för de

 tre första dagarna med sjuklön i varje

 sjuklöneperiod. Ersättning kan enligt 16

 § sjuklönelagen utges till arbetsgivaren

 från sjukförsäkringen enligt lagen om

 allmän försäkring för kostnader för

 sjuklön till arbetstagaren till följd av

 ett beslut enligt 13 § sjuklönelagen.

 Ersättningen betalas ut av

 försäkringskassan efter ansökan av

 arbetsgivaren.

 Sjuklönegarantin enligt 20 §

 sjuklönelagen gäller vid tvist mellan en

 arbetstagare och en arbetsgivare om rätt

 till lön vid sjukdom. Om tvisten gäller

 huruvida arbetstagarens arbetsförmåga är

 nedsatt på grund av sjukdom eller

 nedsättningens omfattning eller huruvida

 ett arbetstagarförhållande föreligger kan

 försäkringskassan, efter skriftlig

 ansökan av arbetstagaren, besluta att

 ersättning för tid som den omtvistade

 sjuklönen avser skall utges från

 sjukförsäkringen enligt lagen om allmän

 försäkring. Ersättning till arbetstagaren

 lämnas med skäligt belopp om det finns

 sannolika skäl för att denne har rätt

 till den begärda sjuklönen eller del

 därav. I den utsträckning som ersättning

 enligt 20 § sjuklönelagen utbetalats

 inträder försäkringskassan enligt 24 §

 samma lag i arbetstagarens rätt enligt

 sjuklönelagen mot arbetsgivaren.

 Handläggningen av de ärenden som avses

 i de tre punkterna omfattar inte bara

 frågan om rätten till en förmån utan

 också frågan om utbetalning av förmånen.

 Sjukförsäkringsregistret får alltså

 användas när försäkringskassan skall

 undersöka om det finns något hinder mot

 utbetalning eller om någon avräkning

 skall göras.

 Datainspektionen har i sitt

 remissyttrande föreslagit att i

 paragrafens inledning, vars lydelse i den

 delen överensstämmer med utredningens

 författningsförslag, mellan orden

 "användas" och "för" skjuts in orden "som

 stöd". Därigenom markeras enligt

 inspektionen på ett bättre sätt att ett

 sjukförsäkringsregister endast är avsett

 att användas som ett hjälpmedel vid

 handläggning och administration av

 ärenden.

 För egen del har jag funnit ett sådant

 tillägg onödigt.

 Begränsningen av registerändamålet till

 försäkringskassans handläggning hindrar

 inte att uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister lämnas till dom-

 stolar och andra myndigheter när

 uppgiftsskyldigheten följer av lag eller

 annan författning. Föreskrifter om

 försäkringskassans uppgiftsskyldighet

 finns bl.a. i förordningen (1980:995) om

 skyldighet för de allmänna

 försäkringskassorna att lämna uppgifter

 till andra myndigheter. Innehållet i

 denna förordning har delvis återgetts i

 avsnitt 4.6. Av 14 kap. 1 §

 sekretesslagen följer att även

 sekretessbelagda uppgifter får lämnas ut

 i sådana fall. I 20 kap. 9 a § lagen om

 allmän försäkring finns vidare

 bestämmelser om att bl.a.

 försäkringskassan i vissa fall får lämna

 ut uppgifter om ersättningar som betalats

 ut till enskilda enligt lagstiftningen om

 allmän försäkring eller

 arbetsskadeförsäkring. Uppgifter får så-

 lunda lämnas till

 försäkringsinrättningar,

 försäkringsbolag, arbetslöshetskassor och

 arbetsgivare, om dessa behöver

 uppgifterna för samordning med ersättning

 därifrån. Sådant uppgiftslämnande hindras

 inte heller av ändamålsbestämningen i

 denna paragraf. I vilken utsträckning ett

 enligt sekretesslagen tillåtet

 uppgiftslämnande skall få ske på

 ADB-medium regleras i 17 och 18 §§.

 3 §

 I paragrafen föreskrivs att ett

 sjukförsäkringsregister får användas för

 försäkringskassans handläggning av

 ärenden om rehabilitering enligt 22 kap.

 3, 5 och 6 §§ lagen om allmän försäkring.

 I 22 kap. 3 § nämnda lag föreskrivs att

 försäkringskassan skall överta

 arbetsgivarens ansvar för

 rehabiliteringsutredningen, om det finns

 skäl till det. För de åtgärder som

 försäkringskassan behöver vidta i

 anledning av denna bestämmelse får

 försäkringskassan använda

 sjukförsäkringsregistret.

 Enligt 22 kap. 5 § lagen om allmän

 försäkring har försäkringskassan ansvaret

 för samordning av och tillsyn över de

 insatser som behövs för

 rehabiliteringsverksamheten enligt lagen.

 Försäkringskassans samordning av

 rehabiliteringsverksamheten går ut på att

 se till att nödvändiga

 rehabiliteringsinsatser klarläggs och

 blir tillgängliga. I ansvaret för

 samordningen ingår att ge den försäkrade

 stöd i kontakterna med andra

 rehabiliteringsansvariga och att verka

 för att de tar aktiv del i

 rehabiliteringsarbetet.

 Ändamålsbestämmelsen innebär att

 sjukförsäkringsregistret kan användas för

 sådana syften. Den innebär också att

 kassan kan sammanställa uppgifter om

 rehabiliteringsbehov och

 rehabiliteringsåtgärder beträffande flera

 försäkrade i registret. På grundval av

 sådana sammanställningar kan det skapas

 en möjlighet för kassan att samordna

 rehabiliteringsåtgärderna.

 Försäkringskassans tillsyn gäller

 främst att arbetsgivarna fullgör sina

 skyldigheter att klarlägga de anställdas

 behov av rehabilitering och att vidta

 nödvändiga åtgärder. Förevarande

 ändamålsbestämmelse gör det möjligt att

 med hjälp av sjukförsäkringsregistret se

 till att skyldigheterna fullgörs.

 Tillsynen kan avse enskilda redan

 påbörjade rehabiliteringsärenden. Den kan

 också gälla fall där fråga uppkommer om

 huruvida det finns ett behov av

 utredningar och åtgärder. Det som nu har

 sagts innebär inte att sekretessbelagda

 uppgifter utan vidare kan lämnas ut exem-

 pelvis till arbetsgivare. För ett

 utlämnande av sådana uppgifter krävs i

 princip den försäkrades samtycke. Frågan

 om sekretess har behandlats i avsnitt 6.

 Enligt 22 kap. 6 § lagen om allmän

 försäkring skall försäkringskassan

 upprätta en rehabiliteringsplan, om den

 försäkrade behöver en rehabili-

 teringsåtgärd för vilken

 rehabiliteringsersättning kan utges.

 Försäkringskassans ansvar upphör inte i

 och med att planen har upprättats.

 Försäkringskassan skall fortlöpande se

 till att rehabiliteringsplanen följs och

 att det vid behov görs nödvändiga

 ändringar i den. För detta ändamål får

 försäkringskassan använda

 sjukförsäkringsregistret.

 4 §

 Bestämmelserna i 2 och 3 §§ tar sikte på

 handläggning av ärenden som har väckts

 hos försäkringskassan. I förevarande

 paragraf föreskrivs att ett

 sjukförsäkringsregister också får

 användas då försäkringskassan vidtar

 förberedande åtgärder för sådan

 handläggning innan något ärende har

 väckts. Detta innebär att

 försäkringskassan kan registrera namn-

 ändringar, adressändringar och andra

 uppgifter som inte har anknytning till

 något aktuellt ärende. Härigenom

 underlättas handläggningen när ett ärende

 väcks. Till förberedande åtgärder hör

 också anteckning av uppgifter som

 arbetsgivare lämnar enligt 12 § lagen

 (1991:1047) om sjuklön samt beslut enligt

 13 § samma lag (angående sistnämnda

 paragraf hänvisas till kommentaren till 2

 §). Även försäkringskassans beslut enligt

 10 § sjuklönelagen om åläggande i vissa

 fall för arbetstagare att styrka

 nedsättningen av arbetsförmågan kan

 behövas vid eventuell senare handläggning

 av ärende enligt 20 § sjuklönelagen om

 sjuklönegaranti. Paragrafen möjliggör att

 ett register även får användas för

 anteckning av sådana beslut.

 5 §

 Enligt 18 kap. 2 § lagen om allmän

 försäkring utövar Riksförsäkringsverket

 tillsyn över de allmänna

 försäkringskassorna, som har att rätta

 sig efter verkets anvisningar. Inom

 försäkringskassan leds arbetet från ett

 centralkontor enligt de anvisningar som

 styrelsen för försäkringskassan meddelar.

 Ett sjukförsäkringsregister får enligt

 förevarande paragraf användas för

 Riksförsäkringsverkets och ett

 centralkontors tillsyn av lokalkontorens

 verksamhet enligt 2 och 3 §§.

 En av försäkringskassans uppgifter är

 att följa och utvärdera socialför-

 säkringsverksamheten inom sitt

 verksamhetsområde. Riksförsäkringsverket

 har en sådan uppgift när det gäller

 socialförsäkringsverksamheten i hela

 landet. Genom denna paragraf blir det

 möjligt att använda ett

 sjukförsäkringsregister i sådan

 uppföljning och utvärdering av försäk-

 ringskassans verksamhet enligt 2 och 3

 §§. Ett sjukförsäkringsregister får också

 användas för att framställa statistik

 över denna verksamhet. I 18 § finns

 bestämmelser om utlämnande på ADB-medium

 av uppgifter i fall som avses i denna

 paragraf.

 6 §

 Enligt denna paragraf får ett

 sjukförsäkringsregister användas för

 försäkringskassans handläggning av

 ärenden om försäkring enligt 17 § lagen

 (1991:1047) om sjuklön samt enligt lagen

 (1993:16) om försäkring mot vissa

 semesterlönekostnader.

 Enligt 17 § sjuklönelagen kan en

 arbetsgivare, vars sammanlagda löne-

 kostnader under ett kalenderår inte

 beräknas överstiga 90 gånger det för året

 gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 §

 lagen (1962:381) om allmän försäkring,

 försäkra sig hos den allmänna

 försäkringskassan mot kostnader för

 sjuklön. Närmare bestämmelser om

 försäkringen finns i förordningen

 (1991:1395) om försäkring mot kostnader

 för sjuklön enligt 17 § lagen (1991:1047)

 om sjuklön. Dessa innebär bl.a. att vid

 beräkning av en arbetsgivares sammanlagda

 lönekostnader bortses från arbetsgivarens

 lönekostnader för arbetstagare för vilka

 beslut enligt 13 § sjuklönelagen gäller

 (arbetstagare med omfattande

 korttidsfrånvaro) samt från ersättning

 som arbetsgivaren betalar till

 försäkringskassan enligt 24 §

 sjuklönelagen. Försäkringskassans rätt

 till ersättning från arbetsgivaren

 inträder i den utsträckning ersättning

 enligt bestämmelserna om sjuklönegaranti

 i 20 § sjuklönelagen har betalats ut till

 arbetstagaren. Beträffande innehållet i

 13 och 20 §§ sjuklönelagen hänvisas till

 kommentaren till 2 §.

 Enligt 14 § i den nyss nämnda

 förordningen ersätter försäkringen ar-

 betsgivarens kostnader för bl.a. sjuklön

 enligt 6 § sjuklönelagen. Försäkringen

 ersätter inte kostnader för sjuklön till

 arbetstagare för vilka beslut enligt 13 §

 sjuklönelagen gäller.

 Den 1 juli 1993 träder lagen (1993:16)

 om försäkring mot vissa semes-

 terlönekostnader i kraft. Den lagen

 innebär att en arbetsgivare kan försäkra

 sig hos den allmänna försäkringskassan

 för kostnader för den del av

 arbetstagares semesterlön som grundar sig

 på frånvaro enligt 17 § semesterlagen

 (1977:480), om de sammanlagda

 lönekostnaderna under ett kalenderår inte

 beräknas överstiga 90 gånger basbeloppet

 enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om

 allmän försäkring. Rätten till semester-

 lönegrundande frånvaro enligt 17 §

 semesterlagen omfattar bl.a. ledighet på

 grund av sjukdom.

 Med stöd av förevarande paragraf kan

 försäkringskassan i ärenden som rör

 arbetsgivares kostnadsförsäkringar genom

 sjukförsäkringsregistret kontrollera

 vilka sjukfall som förekommit hos

 arbetsgivaren och som har betydelse för

 tillämpningen av

 försäkringsbestämmelserna.

 I den mån ett lokalkontor behöver

 inhämta uppgifter från ett annat lokal-

 kontor om t.ex. ett beslut enligt 13 §

 sjuklönelagen gäller för en viss

 arbetstagare får detta ske inom ramen för

 gällande regler om offentlighet och

 sekretess. Uppgifter kan i sådant fall

 dock inte lämnas ut på ADB-medium,

 eftersom detta inte är föreskrivet i de

 bestämmelser som reglerar sådant

 utlämnande (17 och 18 §§).

 7 §

 Paragrafen har behandlats i avsnitt 4.3.

 I paragrafen regleras registeransvaret

 för ett sjukförsäkringsregister.

 Registeransvaret åvilar den allmänna

 försäkringskassan och gäller alla

 sjukförsäkringsregister inom kassan.

 Centralkontoret hos en allmän

 försäkringskassa kan inte med hjälp av

 bildskärm ta del av innehållet i ett

 sjukförsäkringsregister som förs hos ett

 lokalkontor hos kassan. Som förordats i

 avsnitt 4.3 bör därför försäkringskassan

 i regel delegera beslutanderätten i

 registerfrågor till någon lämplig

 befattningshavare vid lokalkontoret.

 8 §

 I paragrafen finns föreskrifter om vilka

 personer som ett sjukförsäkringsregister

 får innehålla uppgifter om.

 Enligt första stycket får registret

 innehålla uppgifter om sådana försäkrade

 enligt lagen om allmän försäkring som

 genom inskrivning i försäkringskassa

 tillhör lokalkontoret. Begreppet

 försäkrad omfattar enligt den lagen dels

 svenska medborgare, dels personer som

 utan att vara svenska medborgare är

 bosatta i Sverige. En försäkrad som

 lämnar Sverige skall fortfarande anses

 vara bosatt här, om utlandsvistelsen är

 avsedd att vara längst ett år.

 Fr.o.m. den månad som en försäkrad

 uppnår 16 års ålder skall han, om han är

 bosatt i Sverige, vara inskriven hos en

 allmän försäkringskassa. Den försäkrade

 skall skrivas in hos den kassa inom vars

 verksamhetsområde han är folkbokförd. Om

 han inte är folkbokförd här, skall han

 vara inskriven hos den kassa, inom vars

 verksamhetsområde han är bosatt vid årets

 ingång. Om han bosätter sig här senare

 under året, skall han skrivas in hos den

 kassa inom vars verksamhetsområde

 bosättningen sker. Riksförsäkringsverket

 har meddelat föreskrifter av motsvarande

 innebörd när det gäller de försäkrades

 tillhörighet till lokalkontoren.

 Enligt bestämmelserna i första stycket

 får det också finnas uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister om försäkrade som

 genom inskrivning hos försäkringskassa

 har hört till lokalkontoret. Härigenom

 blir det möjligt att ha kvar uppgifter om

 den som flyttar från kontorets

 verksamhetsområde eller som av andra skäl

 inte längre hör dit. Från

 integritetssynpunkt är det nämligen

 betydelsefullt att inte uppgifterna om

 den enskilde i avslutade ärenden förs

 över till det nya kontoret annat än vid

 behov. En lämplig ordning vid sådana

 flyttningar är därför att det nya

 kontoret registrerar grundläggande

 identitetsuppgifter och uppgifter som har

 som har att göra med pågående ärenden

 medan uppgifter om avslutade ärenden

 stannar kvar hos det gamla kontoret. Om

 det nya kontoret i något nytt ärende

 behöver uppgifter om avslutade ärenden

 från det gamla kontoret, får uppgifterna

 lämnas ut på ADB-medium enligt 17 §.

 Av kommentaren till 1 § andra stycket

 framgår att det finns vissa sjömän vars

 förmåner skall prövas av Göteborgs

 allmänna försäkringskassa och att ett

 sjukförsäkringsregister får föras över

 sådana sjömän. Andra stycket i

 förevarande paragraf innebär att det

 sjukförsäkringsregistret får innehålla

 uppgifter om dessa sjömän.

 9 §

 I paragrafen ges bestämmelser om

 registrering av uppgifter i ett sjukför-

 säkringsregister vid uppdragsverksamhet

 mellan försäkringskassor.

 Bestämmelserna i första stycket tar

 sikte på de fall då ett lokalkontor har

 fått ett uppdrag att pröva frågor om

 ersättning eller rehabilitering be-

 träffande någon som inte hör till

 kontoret. Uppdraget kan lämnas av ett

 annat lokalkontor inom samma

 försäkringskassa eller inom någon annan

 kassa. Även den försäkringskassa som

 prövar förmåner till sjömän kan lämna

 uppdrag. Föreskrifter om överlämnande av

 sådana uppdrag finns i lagen om allmän

 försäkring, lagen om

 arbetsskadeförsäkring och sjuklönelagen.

 Sådana bestämmelser finns även i

 Riksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS

 1985:16) om inskrivning och

 avregistrering enligt lagen (1962:381) om

 allmän försäkring.

 Det lokalkontor som har fått ett sådant

 uppdrag får med stöd av bestämmelserna i

 första stycket föra in uppgifter i sitt

 sjukförsäkringsregister om den som

 uppdraget gäller. I detta stycke finns

 också bestämmelser om vad som skall ske

 med uppgifterna när uppdraget är

 avslutat. Enligt dessa bestämmelser skall

 samtliga uppgifter överlämnas till det

 kontor som den försäkrade hör till genom

 inskrivning. I sjukförsäkringsregistret

 hos det kontor som har utfört uppdraget

 får därefter bara finnas kvar ett fåtal

 uppgifter, nämligen personnummer, namn

 och uppgifter som avses i 14 § 3 och 5.

 Vidare får de beslut som

 försäkringskassan fattat under

 uppdragstiden vara kvar i registret. Det

 kan i detta sammanhang erinras om

 föreskriften i 14 § 4. Enligt den

 föreskriften får beslut anges i registret

 endast såvitt avser utgången och de

 bestämmelser som har tillämpats.

 Den försäkringskassa som prövar frågor

 om förmåner till sjömän kan också få

 uppdrag. Bestämmelserna i andra stycket

 innebär att föreskrifterna i första

 stycket om lokalkontor i sådana fall även

 gäller den försäkringskassan.

 10 §

 I paragrafen föreskrivs att ett

 sjukförsäkringsregister får innehålla

 uppgifter om försäkrade som i andra fall

 än som avses 8 och 9 §§ förekommer eller

 har förekommit i ärenden hos den som för

 registret. Bestämmelsen är tillämplig på

 vissa arbetsskadeärenden och på ärenden

 beträffande försäkrade som är under 16

 år. Den som är under 16 år är inte

 inskriven i försäkringskassa men kan

 likväl förekomma i ärenden där, t.ex. i

 ärenden om fastställande av

 sjukpenninggrundande inkomst och om rätt

 till och utbetalning av sjukpenning.

 Föreskriften gör det möjligt att ha

 uppgifter om sådana försäkrade i

 sjukförsäkringsregistret även efter det

 att ärendena avslutats.

 11 §

 Paragrafen utgör den första av fem

 paragrafer som reglerar vilka uppgifter

 som får finnas i ett

 sjukförsäkringsregister i fråga om

 personer som avses i 8 * 10 §§.

 I paragrafen anges under sex punkter

 vilka allmänna ärendeuppgifter som får

 anges i ett register. Enligt punkterna 1

 * 4 får personnummer, namn, adress,

 telefonnummer, medborgarskap,

 folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort anges.

 45

 Uppgiften om namn avser förnamn med

 tilltalsnamn, mellannamn och efternamn

 eller motsvarande. Svenska namn anges

 enligt svenskt namnskick.

 Uppgift om adress avser både bostads-

 och postadress. I postadress ingår

 postnummer. I förekommande fall får även

 särskild vistelseadress anges.

 Med telefonnummer avses telefonnummer

 både till bostaden och till arbetet.

 För den som är svensk medborgare skall

 eventuellt utländskt medborgarskap inte

 antecknas. För den som är statslös får

 detta anges. Medborgarskapet har

 betydelse för tillämpningen av vissa

 bestämmelser som är knutna till

 internationella konventioner på

 socialförsäkringsområdet.

 Med folkbokföringsort avses församling.

 Folkbokföringsuppgifterna har betydelse

 för att avgöra till vilket lokalkontor en

 försäkrad skall höra. I de flesta fall

 räcker det med uppgiften om

 folkbokföringsort. Att ange

 folkbokföringsfastighet kan dock bli

 aktuellt om en församling kommer att

 omfattas av två eller flera lokalkontors

 verksamhetsområden. Som framgår av

 kommentaren till 1 § fordrar en sådan

 indelning särskilt medgivande från

 Riksförsäkringsverket.

 Sjukpenninggrundande inkomst enligt

 punkt 5 är den årliga inkomst i pengar

 eller skattepliktiga förmåner som en

 försäkrad kan antas att tills vidare få

 för eget arbete. Den som är försäkrad och

 inskriven hos allmän försäkringskassa har

 rätt till sjukpenning, om hans

 sjukpenninggrundande inkomst uppgår till

 minst 6 000 kr. I vissa fall gäller detta

 också personer som inte är inskrivna men

 där inskrivningsvillkoret ändå skall

 anses uppfyllt, se 3 kap. 1 § andra

 stycket lagen om allmän försäkring.

 Enligt punkt 5 får också uppgift om

 årsarbetstid anges i ett register.

 Årsarbetstiden har betydelse för

 beräkning av s.k. timsjukpenning.

 Punkt 6 avser uppgift om karenstid. Den

 som är försäkrad för en sjukpenning som

 svarar mot inkomst av annat

 förvärvsarbete än anställning kan * om

 han vill det * välja karenstid för sådan

 sjukpenning. Karenstiden kan efter den

 försäkrades önskemål bestämmas till 3

 eller 30 dagar. Detta innebär att

 sjukpenning som grundas på annat arbete

 än anställning i dessa fall inte utges

 för de första 3 eller 30 dagarna av en

 sjukperiod, insjuknandedagen inräknad. Om

 en ny sjukperiod börjar inom 20 dagar

 efter föregående sjukperiods slut skall

 de båda sjukperioderna från

 karenstidssynpunkt betraktas som en

 sjukperiod. Den som vill ha karenstid för

 sin sjukpenningförsäkring måste anmäla

 detta till försäkringskassan.

 12 §

 I denna paragraf anges under tio punkter

 de uppgifter utöver de allmänna

 ärendeuppgifterna som får anges i ett

 sjukförsäkringsregister.

 Punkterna 1 och 2 avser tidpunkt för

 sjukanmälan resp. sjukperiod. Dessa

 uppgifter har betydelse för rätten till

 sjukpenning.

 Punkt 3 avser uppgiven grad av nedsatt

 arbetsförmåga. Denna uppgift antecknas i

 registret på grundval av uppgift i

 läkarintyg m.m. eller från den

 försäkrade. Graden av nedsatt

 arbetsförmåga har betydelse för be-

 stämmande av sjukpenning.

 Punkt 4 avser den försäkrades yrke och

 arbetsuppgifter. Dessa uppgifter är

 centrala för bedömningen av rätt till

 sjukpenning. I vilken utsträckning en

 försäkrads arbetsförmåga är nedsatt skall

 i de flesta fall bedömas i förhållande

 till hans yrke och arbetsuppgifter. Dessa

 uppgifter har också betydelse för

 eventuell rehabilitering. Uppgifterna

 antecknas på grundval av upplysningar

 från den försäkrade eller intyg eller

 utlåtanden från läkare eller motsvarande.

 Förekomsten av intyg och utlåtande av

 läkare eller annan intygsgivare får anges

 enligt punkt 5. Några uppgifter ur

 intygen eller utlåtandena kan inte anges

 i registret med stöd av denna punkt.

 Tidpunkter för intyg och utlåtanden får

 registreras med stöd av 14 § 3.

 Med sjukskrivningsperiod enligt punkt 6

 avses den av läkare eller annan

 intygsgivare angivna tiden för

 nedsättning av arbetsförmåga på grund av

 sjukdom.

 Punkt 7 upptar arbetsgivares namn,

 adress, telefonnummer, organisations-

 eller personnummer, arbetsställe,

 arbetsställenummer eller fartyg samt

 näringsgren.

 Uppgiften om fartyg gäller för sjömän

 som avses i 1 § andra stycket. När det

 gäller arbetsställenummer har utredningen

 utgått från att anteckning skall ske av

 sådana arbetsställenummer som Statistiska

 centralbyrån (SCB) tilldelar arbetsgivare

 enligt lagen (1984:553) om arbetsställe-

 nummer m.m., s.k. AST-nummer.

 Riksförsäkringsverket har i sitt re-

 missyttrande anfört att verket i samband

 med förberedelserna för en

 arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen

 funnit att AST-numren inte är användbara

 inom socialförsäkringen för registrering

 av arbetsställen. I stället bör enligt

 verket arbetsställenummer från SCB:s

 centrala företags-och

 arbetsställeregister, det s.k.

 CFAR-numret användas.

 Jag instämmer i Riksförsäkringsverkets

 uppfattning och förordar att det s.k.

 CFAR-numret används för att i ett

 sjukförsäkringsregister ange

 arbetsställenummer.

 Enligt punkt 8 får anges förekomsten av

 anmälan om arbetsskada, yrkesskada, skada

 som omfattas av statligt personskadeskydd

 och sådan skada som avses i lagen

 (1977:267) om krigsskadeersättning till

 sjömän samt tidpunkt då sådan skada

 inträffat. Inga andra uppgifter ur anmäl-

 ningar om arbetsskada etc. kan anges i

 registret med stöd av denna punkt.

 Tidpunkt för anmälan får anges med stöd

 av 14 § 3.

 Uppgift om tidpunkt för inträffad

 arbetsskada etc. har betydelse för den

 tid under vilken den försäkrade är

 berättigad till sjukpenning och uttrycket

 avser såväl dag för olycksfall som dag då

 en skada till följd av annat än

 olycksfall visade sig. Uppgiften kan avse

 både en av den försäkrade eller

 arbetsgivaren uppgiven tidpunkt och en

 tidpunkt som försäkringskassan har

 fastställt. Den fastställda tidpunkten

 har betydelse för under vilken tid den

 försäkrade har rätt till sjukpenning.

 Enligt punkt 9 får uppgift om sjuklön

 och sjuklöneperiod antecknas i ett

 register. Uppgifterna behövs för

 handläggningen av ärenden enligt 16 och

 20 §§ lagen (1991:1047) om sjuklön men

 även i förberedande syfte för

 handläggning av sjukpenningärenden enligt

 lagen (1962:381) om allmän försäkring och

 lagen (1977:265) om

 arbetsskadeförsäkring.

 Enligt punkt 10 får anledning till att

 ersättningsärendet avslutats antecknas i

 registret. Denna punkt har behandlats i

 avsnitt 4.4.

 13 §

 I paragrafen anges under tre punkter de

 uppgifter som får registreras i ärenden

 om rehabilitering.

 Enligt punkt 1 får i ett register anges

 förekomsten av rehabliteringsutredning,

 ansökan om rehabiliteringsersättning och

 fastställd rehabiliteringsplan. I den mån

 annan utredning än

 rehabiliteringsutredning förekommer får

 detta enligt punkt 2 anges endast genom

 uttrycket "annan utredning". Inga

 uppgifter ur de nämnda utredningarna får

 anges i registret med stöd av denna

 punkt. Tidpunkter för utredningarna får

 anges med stöd av 14 § 3.

 Enligt punkt 3 får uppgifter om arten

 av och tidpunkter för föreslagna,

 planerade och vidtagna

 rehabiliteringsåtgärder anges. Med

 föreslagen åtgärd avses läkares eller

 annan intygsgivares förslag. Uppgifterna

 är till för att underlätta

 försäkringskassans samordning och tillsyn

 över rehabiliteringsverksamheten.

 Bestämmelsen medger endast att

 kortfattade uppgifter om

 rehabiliteringsåtgärderna förs in i

 registret. Bl.a. får antecknas vem som

 har ansvaret för en åtgärd, t.ex.

 länsarbetsnämnden. Den närmare

 informationen om åtgärderna får hämtas ur

 handlingarna i ärendet. Denna punkt har

 också berörts närmare i avsnitt 4.4.

 14 §

 I denna paragraf anges under fem punkter

 vad som får antecknas i ett register

 utöver de uppgifter som har räknats upp i

 11 * 13 §§.

 Punkt 1 avser uppgifter om inkomster

 och andra förhållanden som har betydelse

 för att bestämma sjukpenninggrundande

 inkomst, sjukpenning och de övriga

 förmåner och ersättningar som avses i 2

 §. Med "andra förhållanden" åsyftas bl.a.

 sådana omständigheter som enligt 3 kap. 5

 § lagen om allmän försäkring medför att

 sjukpenningförsäkringen skall omprövas.

 Detta är fallet t.ex. när vissa

 pensionsförmåner beviljats den

 försäkrade. I 3 kap. 4 § samma lag finns

 ytterligare förhållanden angivna som har

 betydelse för att fastställa sjukpenning

 m.m., t.ex. att den försäkrade erhåller

 lön från arbetsgivaren för samma tid som

 sjukpenningen avser. Punkt 1 medger också

 att ännu kvarvarande s.k. hem-

 mamakeförsäkringsfall får anges i ett

 sjukförsäkringsregister.

 Enligt punkt 2 får ett

 sjukförsäkringsregister innehålla

 uppgifter om förhållanden som har

 betydelse för utbetalning av förmåner och

 ersättningar som avses i 2 §. Sådana

 förhållanden är skatteavdrag, såväl för

 preliminär som kvarstående skatt. Vid

 utbetalning beaktas också beslut om

 utmätning och införsel. I sådana fall får

 i registret anges uppgifter om

 utmätningsbelopp och utmätningsfria

 belopp respektive införselbelopp och

 förbehållsbelopp. Också förhållanden som

 innebär att sjuk-

 46

 penning eller annan förmån som avses i 2

 § skall reduceras eller inte betalas ut

 får antecknas enligt denna punkt, dock

 endast i den mån en sådan anteckning inte

 kommer i konflikt med förbudet i 15 § mot

 registrering av vissa känsliga

 förhållanden. Här hänvisas vidare till

 kommentaren till 15 §.

 I punkt 3 föreskrivs att ett

 sjukförsäkringsregister även får

 innehålla andra uppgifter om tidpunkter

 för registrerade förhållanden än de som

 anges i 12 § 1, 2, 6, 8 och 9 samt 13 §

 3. En förutsättning för att uppgifterna

 skall få registreras är att de behövs för

 att tillgodose ändamålen med registret.

 Som anförts i avsnitt 4.4 behövs t.ex.

 inte tidpunkt för utlännings förvärv av

 svenskt medborgarskap antecknas.

 Enligt punkt 4 får försäkringskassans

 beslut såvitt avser utgången och de

 bestämmelser som har tillämpats anges i

 ett sjukförsäkringsregister. Detsamma

 gäller i fråga om domstolsavgöranden.

 Enligt punkt 4 får registret även

 innehålla uppgift om att ett avgörande av

 försäkringskassan eller domstol har

 överklagats. Uppgifterna är nödvändiga

 för frågan om verkställighet av ett

 avgörande, t.ex. utbetalning av en be-

 slutad ersättning. Beslut som får

 antecknas med stöd av denna punkt kan

 avse förelägganden av olika slag, t.ex.

 ett föreläggande att ge in läkarintyg

 enligt 3 kap. 7 § lagen om allmän

 försäkring eller 10 § sjuklönelagen. Hur

 denna punkt förhåller sig till förbudet i

 15 § framgår av kommentaren till

 sistnämnda paragraf.

 Enligt punkt 5 får tekniska och

 administrativa uppgifter anges i ett

 register. Bestämmelsen gör det möjligt

 att ange till vilken försäkringskassa och

 till vilket lokalkontor som den

 försäkrade hör och har hört. Dessa

 uppgifter har betydelse bl.a. i de

 uppdragsfall som berörts i kommentaren

 till 9 §. Även uppgift om särskild

 sekretessprövning kan registreras med

 stöd av andra stycket. En sådan uppgift

 anger att det finns särskild anledning

 att närmare pröva frågan om utlämnande av

 uppgifter ur registret eller ur

 försäkringskassans handlingar. Till

 tekniska och administrativa uppgifter hör

 också uppgifter i ett s.k.

 back-up-register, olika kodnummer för

 registerföring och markeringar av

 förekomsten av tekniska fel samt namn på

 försäkringskassa, lokalkontor och hand-

 läggare. Vidare bör anteckningar kunna

 göras om att handlingar har expedierats

 eller infordrats och att vissa

 kontrollåtgärder har

 vidtagits. Också när det gäller uppgifter

 enligt denna punkt är en förutsättning

 för registrering att uppgifterna behövs

 för att tillgodose ändamålen med

 registren.

 I detta sammanhang kan erinras om att

 en uppgift i en allmän handling aldrig

 får raderas bort. Om man rättar en

 uppgift måste den felaktiga uppgiften

 fortfarande vara klart avläsbar. Detta

 gäller även allmänna handlingar i form av

 ADB-upptagningar (se prop. 1990/91:60 s.

 36 med där gjord hänvisning till bet. KU

 1982/83:12 s. 22). Med den felaktiga

 uppgiften bör förfaras så att den inte

 ger upphov till missuppfattningar och

 misstag.

 47

 15 §

 Enligt denna paragraf gäller viktiga

 inskränkningar vid anteckning i ett

 register av uppgifter som får anges

 enligt 11 * 14 §§. En anteckning enligt

 dessa bestämmelser får, med visst

 undantag som strax skall beröras, sålunda

 inte innehålla uppgifter om vissa

 känsliga förhållanden. Syftet med

 inskränkningarna är att hindra att sådana

 förhållanden framgår av ett register.

 Sådana känsliga förhållanden som avses

 är att den som uppgiften avser misstänks

 eller har dömts för brott, avtjänar eller

 har avtjänat straff, undergår eller har

 undergått annan påföljd för brott eller

 som är eller har varit föremål för annat

 tvångsingripande för vård eller omsorg.

 Andra känsliga förhållanden som anges i

 paragrafen är diagnos och sjukdomsorsak,

 omdöme eller annan värderande upplysning

 i fråga om den registrerade.

 De registeranteckningar som här åsyftas

 är i första hand sådana som sker med stöd

 av 14 § 1 och 2. Båda dessa bestämmelser

 innehåller allmänt hållna beskrivningar

 av vad som får antecknas, nämligen "för-

 hållanden som har betydelse" för

 bestämmande respektive utbetalning av

 förmåner och ersättningar. Regleringen i

 förevarande paragraf hindrar således att

 sådana känsliga förhållanden som nyss

 sagts antecknas med stöd av dessa allmänt

 hållna beskrivningar. Om t.ex.

 sjukpenning inte skall betalas ut på

 grund av att den försäkrade sitter häktad

 eller är intagen i kriminalvårdsanstalt

 eller är omhändertagen enligt lagen

 (1990:52) med särskilda bestämmelser om

 vård av unga, får orsaken till att

 utbetalning inte skall ske inte anges i

 registret med stöd av 14 § 1 eller 2.

 Inskränkningarna enligt denna paragraf

 kan också göra sig gällande vid andra

 registeranteckningar enligt 11 * 14 §§.

 Som exempel kan anges anteckning om

 "arten av föreslagna, planerade eller

 vidtagna rehabiliteringsåtgärder" enligt

 13 § 3. En anteckning om en sådan åtgärd

 får alltså inte innefatta uppgift om

 t.ex. ett omdöme eller annan värderande

 upplysning som kan ha gjorts i fråga om

 den försäkrade. Inte heller får en sådan

 anteckning innehålla uppgift om diagnos

 eller sjukdomsorsak.

 Begränsningarna enligt denna paragraf

 gäller inte uppgift som antecknas med

 stöd av 14 § 4. Det är således tillåtet

 att t.ex. ange de bestämmelser i lagen om

 allmän försäkring som tillämpats vid ett

 beslut att inte betala ut eller reducera

 sjukpenning, även om grunden för beslutet

 är ett sådant känsligt förhållande som

 här avses. Denna reglering överensstämmer

 med vad som t.ex. gäller för register

 inom socialtjänsten, se 59 §

 socialtjänstlagen (1980:620).

 16 §

 Terminalåtkomst till ett

 sjukförsäkringsregister får endast finnas

 hos det lokalkontor som enligt 1 § första

 stycket får föra registet eller, såvitt

 gäller register enligt 1 § andra stycket,

 den försäkringskassa för vars verksamhet

 registret förs. Frågan om terminalåtkomst

 har kommenterats i avsnitt 4.5.

 17 §

 Paragrafen utgör den första av två som

 reglerar utlämnande av uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister på ADB-medium.

 Vad som regleras i dessa paragrafer avser

 endast sådant utlämnande som kan ske utan

 hinder av sekretess. I den mån

 socialförsäkringssekretessen eller

 sekretessen enligt 7 kap. 16 §

 sekretesslagen lägger hinder i vägen för

 ett utlämnande kan detta således inte

 ske. Sekretessreglerna har beskrivits i

 avsnitt 4.6 samt avsnitt 6.

 Enligt paragrafen är det, med den nyss

 gjorda reservationen, tillåtet att lämna

 ut uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister på ADB-medium

 till ett annat lokalkontor när den

 försäkrades kontorstillhörighet ändras.

 Utlämnande på ADB-medium får enligt

 paragrafen också ske i och för sådan

 uppdragsverksamhet som berörts i

 kommentaren till 9 §.

 18 §

 Hos Riksförsäkringsverket förs med

 tillstånd av Datainspektionen ett

 ADB-baserat sjukförsäkringsregister.

 Registret får användas för administration

 av sjukförsäkring, föräldraförsäkring,

 utbildningsbidrag, studiestöd, dagpenning

 till värnpliktiga m.fl., när-

 ståendepenning och frivillig

 sjukpenningförsäkring. Vidare förs, också

 med tillstånd av Datainspektionen, ett

 personregister när det gäller

 yrkesskador. Detta register används för

 att administrera utbetalning av

 yrkesskadelivräntor.

 I första stycket av förevarande

 paragraf föreskrivs att vissa uppgifter i

 ett sjukförsäkringsregister får lämnas ut

 på ADB-medium till Riksförsäkringsverket.

 Skälen för denna bestämmelse har

 behandlats i avsnitt 4.6.

 Enligt första stycket får sålunda för

 verkställighet av försäkringskassans

 beslut i ärenden som avses i 2 § och för

 utförande av andra administrativa

 åtgärder i sådana ärenden lämnas uppgift

 om den försäkrades namn, personnummer,

 adress, telefonnummer, tidpunkt för sjuk-

 anmälan, arbetsgivares namn och adress,

 andra förhållanden som har betydelse för

 utbetalning av förmåner och ersättningar

 som avses i 2 §, försäkringskassans

 beslut, såvitt avser utgången och

 tillämpade bestämmelser samt de tekniska

 och administrativa uppgifter som behövs

 för att tillgodose ändamålen med ett

 register. Med uttrycket "andra

 administrativa åtgärder" avses främst

 maskinell framställning av olika

 blanketter, t.ex. "Försäkran för

 sjukpenning" och utsändande av

 förfrågningar och förelägganden till de

 försäkrade.

 Bestämmelserna i första stycket innebär

 även att sjukförsäkringsregistret hos

 Riksförsäkringsverket kan förses med

 aktuella uppgifter för en för-

 säkringskassas handläggning av ärenden om

 andra ersättningar och förmåner än dem

 som avses i 2 §.

 I paragrafens andra stycke föreskrivs

 att uppgift om en registrerad persons

 namn och personnummer samt förekomsten av

 anmälan om arbetsskada, yrkesskada och

 annan skada som som avses i 2 § 2 samt

 tidpunkt då sådan skada inträffat får

 lämnas ut på ADB-medium till Riksförsäk-

 ringsverket för dess handläggning av

 ärenden enligt lagen (1957:243) om

 yrkesskadeförsäkring och motsvarande

 äldre bestämmelser. Som anförts i avsnitt

 4.6 behövs uppgifterna för samordning av

 handläggningen med ärenden enligt lagen

 om arbetsskadeförsäkring. Om försäk-

 ringskassan för över en uppgift om att en

 arbetsskadeanmälan inkommit, kan man

 undvika att samma skada godkänns både som

 arbetsskada och yrkesskada. Frågan om

 ersättning för en sjukperiod som

 inträffat efter den 1 juli 1977 skall

 nämligen prövas enligt lagen om

 yrkesskadeförsäkring om skadan

 ursprungligen visat sig före nämnda

 datum, medan prövningen skall göras

 enligt lagen om arbetsskadeförsäkring om

 skadan visat sig först därefter.

 Enligt 5 § får ett

 sjukförsäkringsregister användas för

 försäkringskassans egen och för

 Riksförsäkringsverkets tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av

 försäkringskassans verksamhet enligt 2

 och 3 §§ och för att framställa statistik

 över den verksamheten. I allmänhet torde

 tillsynsabetet etc. kunna klaras med

 avidentifierade uppgifter men i vissa

 fall kan det dock bli aktuellt att göra

 studier på material som kan knytas till

 individer. Ändamålsbestämmelsen i 5 §

 innebär i sig inte att ett utlämnande av

 uppgifter får ske på ADB-medium. I tredje

 stycket i förevarande paragraf har därför

 tagits in en bestämmelse som gör det möj-

 ligt att lämna ut uppgifter på ADB-medium

 till det centralkontor inom

 försäkringskassan som det registerförande

 lokalkontoret hör till och till

 Riksförsäkringsverket.

 Regleringen i paragrafens första *

 tredje stycken innebär att uppgifter i

 vissa fall får lämnas ut på ADB-medium

 till Riksförsäkringsverket och till ett

 registerförande kontors centralkontor.

 Avsikten med bestämmelserna är att ange

 de gränser som skall gälla för

 lokalkontorens möjligheter att lämna ut

 uppgifter på ADB-medium utöver vad som

 följer av 17 §. Några regler för

 registreringen av uppgifterna hos

 Riksförsäkringsverket och centralkontoren

 ges inte denna lag. I dessa fall blir

 datalagen (1973:289) tillämplig på

 registerföringen. Enligt 2 § första

 stycket datalagen får personregister

 inrättas och föras endast av den som har

 anmält sig hos Datainspektionen och fått

 bevis om detta av inspektionen (licens).

 Utöver licens behövs tillstånd av

 Datainspektionen bl.a. för att inrätta

 och föra personregister som skall

 innehålla personuppgifter som inhämtas

 från något annat personregister.

 Beträffande förhållandet mellan denna

 utlämnandebestämmelse och regler om

 sekretess hänvisas till kommentaren till

 17 §.

 19 §

 I denna paragraf anges de sökbegrepp som

 skall få användas i ett sjuk-

 försäkringsregister. Detta har

 kommenterats utförligt i avsnitt 4.7. Här

 skall dock understrykas att i den mån

 försäkringskassan till följd av

 regleringen av sökbegreppen helt saknar

 befogenhet att göra viss sammanställning

 av information från

 sjukförsäkringsregistret anses en sådan

 sammanställning enligt 2 kap. 3 § andra

 stycket tryckfrihetsförordningen inte

 förvarad hos kassan. Den är då inte

 heller att betrakta som en allmän

 handling.

 48

 Även om möjligheterna att använda vissa

 uppgifter som sökbegrepp är begränsade,

 är uppgifterna och sammanställningar av

 uppgifterna med andra uppgifter att anse

 som allmänna handlingar. Uppgifterna

 kommer därför också att kunna användas

 som sökbegrepp vid fullgörandet av

 skyldigheten att lämna ut allmänna

 handlingar enligt tryckfrihetsförord-

 ningen. Detta följer av

 tryckfrihetsförordningen. Någon särskild

 bestämmelse härom har därför inte ansetts

 behövlig i lagen om sjukförsäkrings-

 register hos de allmänna

 försäkringskassorna.

 De begränsningar av sökmöjligheterna

 som föreskrivs i förevarande paragraf bör

 motsvaras av ADB-tekniska

 åtkomstbegränsningar.

 20 §

 I denna paragraf finns sådana särskilda

 bestämmelser som tar över arkivlagens

 föreskrifter om gallring. Den särskilda

 regleringen beror framför allt på

 hänsynen till de försäkrades integritet.

 Den närmare motiveringen framgår av

 avsnitt 4.8.

 I första stycket föreskrivs som

 huvudregel att uppgifterna i ett sjukför-

 säkringsregister skall gallras efter tio

 år. För vissa uppgifter i rehabilite-

 ringsärenden, nämligen de som anges i 13

 §, gäller dock att gallring skall ske

 redan efter fem år. Beträffande samtliga

 uppgifter räknas tiden från utgången av

 det år då ärendet i vilket uppgifter

 förekommer avslutades. Uppgift om

 försäkrads personnummer, namn, adress,

 telefonnummer, medborgarskap,

 folkbokföringsfastighet och

 folkbokföringsort behöver dock inte

 gallras så länge den försäkrade genom

 inskrivning skall tillhöra det

 lokalkontor som för registret. Detta

 gäller också för sjukförsäkringsregistret

 över sjömän enligt 1 § andra stycket.

 Enligt andra stycket får regeringen

 eller den myndighet som regeringen

 bestämmer göra undantag från gallrings-

 plikten enligt första stycket. Undantaget

 får bara gälla bevarandet av ett urval av

 material för forskningens behov.

 Material som undantas från gallring

 skall enligt en föreskrift i andra

 stycket överlämnas till arkivmyndighet.

 21 §

 Paragrafen har behandlats i avsnitt 4.10.

 I paragrafens första stycke föreskrivs

 en skyldighet för försäkringskassan att

 informera de försäkrade om

 sjukförsäkringsregistret. Informationen

 skall innehålla upplysning om ändamålen

 med registret, de uppgifter som registret

 får innehålla, de sekretess- och

 säkerhetsbestämmelser som gäller för

 registret, rätten att få registerutdrag

 och rättelse till stånd enligt datalagen

 samt de begränsningar i fråga om

 terminalåtkomst, utlämnande av uppgifter

 på ADB-medium, sökbegrepp och bevarande

 av uppgifter som gäller för registret.

 Informationen behöver inte ges

 individuellt till varje försäkrad utan

 kan ske genom t.ex. annonser, broschyrer

 eller anslag i lokalkontorets lokaler.

 10 Hemställan

 Med hänvisning till vad jag nu har anfört

 hemställer jag att regeringen föreslår

 riksdagen

 att anta förslaget till lag om

 sjukförsäkringsregister hos de allmänna

 försäkringskassorna.

 11 Beslut

 Regeringen ansluter sig till

 föredragandens överväganden och beslutar

 att genom proposition föreslå riksdagen

 att anta det förslag som föredraganden

 har lagt fram.

 49

 Sammanfattning av Utredningens om

 socialförsäkringsregisterlag betänkande

 Lokala sjukförsäkringsregister (SOU

 1991:9)

 Sammanfattning

 Bakgrund

 Till stöd för administrationen av

 socialförsäkringen finns i dag en central

 dataanläggning vid riksförsäkringsverkets

 ADB-avdelning i Sundsvall. Till denna

 dataanläggning är försäkringskassorna

 anslutna via det gemensamma

 kommunikationsnätet. I det centrala

 systemet finns rikstäckande register för

 sjukförsäkrings-, pensions- resp.

 bidragsärenden. Även riksförsäkrings-

 verket och några andra myndigheter kan

 via terminal ta del av vissa uppgifter ur

 registren.

 Försäkringskassornas datasystem fick

 sin nuvarande utformning i början av

 1970-talet. Redan efter några år

 konstaterades att systemet borde

 förbättras. En parlamentarisk utredning,

 ALLFA-kommittén, lade under år 1981 fram

 förslag till ändringar i datasystemet,

 men förslagen genomfördes inte. Riksför-

 säkringsverket fick i stället i uppdrag

 att göra en ny utredning, och efter flera

 års utredande lade den s.k.

 FAS 90-utredningen under år 1988 fram ett

 förslag som bl.a. innebar att grundin-

 formationen för sjuk- och

 föräldraförsäkringen skulle lagras i

 lokala register, medan lagring av

 register där betydande stordriftsfördelar

 fanns (pensioner, barnbidrag,

 bidragsförskott m.m.) i första hand

 skulle ske centralt.

 Med utgångspunkt i FAS 90-utredningens

 förslag är avsikten nu att i en första

 etapp registrera uppgifter om

 sjukpenning- och rehabiliteringsärenden i

 register som skall föras vid försäkrings-

 kassornas lokalkontor. De centrala

 registren i övrigt skall tills vidare

 finnas kvar. Det gäller även

 utbetalningsfunktionerna i det centrala

 systemet. För närvarande skall några

 ändringar inte heller göras i rutinerna

 med utskrifter av beslutsmeddelanden och

 blanketter från ADB-avdelningen i

 Sundsvall. Målsättningen, sådan den

 angivits av regeringen, är att de lokala

 registren skall ha inrättats senast den

 1 juli 1992. I en senare etapp skall

 uppgifter om föräldraförsäkringen och ev.

 andra ersättningsförmåner förläggas till

 lokala register.

 Uppdraget

 De nuvarande centrala registren förs med

 stöd av tillstånd från datainspektionen.

 Behovet av en författningsreglering av

 registren har aktualiserats bl.a. i

 samband med de planerade lokala

 sjukförsäkringsregistren, och vi har fått

 i uppdrag att utarbeta förslag till de

 författningsregler som behövs. I

 direktiven anges att riksdagen bör ta

 ställning till regleringen av registren.

 I en första etapp skall förslag lämnas

 till reglering av de lokala sjuk-

 försäkringsregistren. Utgångspunkten för

 utredningsarbetet skall vara gällande

 bestämmelser på socialförsäkringsområdet,

 men utredaren måste även beakta och hålla

 sig underrättad om det arbete som pågår i

 syfte att bl.a. effektivisera

 försäkringskassornas rehabilite-

 ringsverksamhet.

 Ett delbetänkande

 I enlighet med direktiven lägger vi i

 detta delbetänkande fram förslag till en

 registerlag för de lokala

 sjukförsäkringsregistren. I enlighet med

 vad som anförts i direktiven har vi under

 hand tagit del av information om

 propositionsarbetet rörande rehabili-

 teringsverksamheten. Vi har även beaktat

 att enligt ett principbeslut av riksdagen

 skall en arbetsgivarperiod införas som

 innebär att arbetsgivarna svarar för

 ersättningen till de anställda under de

 första 14 dagarna i varje sjukperiod.

 Vi skall först i nästa etapp av

 utredningsarbetet lämna förslag till en

 reglering av de centrala registren inom

 riksförsäkringsverket och försäk-

 ringskassorna. Vi kan därför få anledning

 att återkomma till vissa frågor i det

 fortsatta utredningsarbetet. Det gäller

 bl.a. frågan om inrättande av ett

 centralt statistikregister där uppgifter

 från de lokala registren skall kunna

 samlas och användas i icke

 personidentifierbar form.

 Försäkringskassorna behöver bättre

 teknikstöd

 Vi konstaterar (se avsnitt 11.1.1) att *

 även om en arbetsgivarperiod införs i

 sjukförsäkringen * det är angeläget att

 försäkringskassorna får tillgång till ett

 betydligt bättre teknikstöd än för

 närvarande vid sin handläggning av

 ärenden om sjukpenninggrundande inkomst

 och om sjukpenning. För att rehabilite-

 ringsverksamheten skall bli effektiv

 behöver försäkringskassorna även vid

 denna handläggning få tillgång till ett

 förbättrat teknikstöd (se

 avsnitt 11.1.2). Vi konstaterar vidare

 att, om datasystemet skall kunna utgöra

 ett sådant förbättrat teknikstöd, ytter-

 ligare vissa uppgifter måste få föras in

 i registren utöver dem som redan finns i

 de nuvarande centrala registren.

 Allmänna synpunkter på integritetsskyddet

 I en verksamhet där man prövar enskilda

 personers rätt till ersättning vid

 sjukdom är det självfallet att uppgifter

 om enskildas hälso- och sjukdomstillstånd

 och andra mycket integritetskänsliga

 uppgifter behövs i stor omfattning vid

 handläggningen. En hel del sådana

 uppgifter ingår redan i dag i det

 centrala försäkringsregistret. Övriga

 uppgifter finns i handlingar av olika

 slag, främst i intyg eller utlåtanden

 från läkare, som förvaras på

 försäkringskassan. Även om uppgifterna

 således redan finns att tillgå vid

 försäkringskassorna innebär en registre-

 ring på ADB-medium i sig en ökad risk för

 otillbörligt intrång i den personliga

 integriteten.

 När det gäller att avgöra vilka

 uppgifter som skall få föras in i ett

 ADB-register och vad som i övrigt skall

 gälla för registret måste en noggrann

 avvägning göras mellan hänsynen till den

 personliga integriteten och

 försäkringskassornas behov av tillgång

 till uppgifter på ADB-medium. Vi anser

 att en grundläggande förutsättning därvid

 skall vara att de uppgifter av integri-

 tetskänslig karaktär som

 försäkringskassorna behöver ha tillgång

 till på ADB-medium så långt möjligt

 enbart skall lagras i lokala dataregister

 och att möjligheterna att sprida

 uppgifterna utanför detta register skall

 vara ytterst begränsade. En annan

 utgångspunkt skall vara att de lokala

 sjukförsäkringsregistren om möjligt skall

 helt regleras i lag. I vart fall bör

 lagen innebära en fullständig reglering

 när det gäller integritetskänsliga upp-

 gifter. Genom att införa begränsningar

 såvitt gäller innehållet i och

 användningen av registret samt

 beträffande terminalåtkomst, utlämnande

 och sökmöjligheter kan skyddet för den

 personliga integriteten stärkas. Detta

 gäller även föreskrifter om en tidig

 gallring av särskilda känsliga uppgifter.

 Bättre skydd mot obehörig åtkomst i

 lokala register

 Vi anser att ADB-registrerade uppgifter i

 regel är mer skyddade mot obehörig

 åtkomst i ett register som förs vid ett

 lokalkontor och där endast personlen vid

 lokalkontoret får ha direktåtkomst till

 registret via terminal än i ett centralt

 fört register. Vi anser också att ett

 register som endast omfattar en mindre

 del av befolkningen är mindre intressant

 för obehörig åtkomst t.ex. i politiska

 syften. En lokal placering av datorut-

 rustningen innebär dessutom en minskad

 sårbarhet för socialförsäkringssystemet

 totalt sett i händelse av krig eller

 andra katastrofsituationer. Ett

 sjukförsäkringsregister skall därför

 föras av varje lokalkontor för det

 kontorets verksamhetsområde.

 Ändamålen med registren

 Ett lokalt sjukförsäkringsregister skall

 i första hand utgöra ett stöd för

 försäkringskassornas personal vid

 handläggningen av sjukpenningärenden och

 vissa andra sjukförsäkringsärenden samt

 för försäkringskassornas

 rehabiliteringsverksamhet. I registren

 skall endast få föras in uppgifter som är

 nödvändiga för denna handläggning.

 Registren skall emellertid också få

 användas av riksförsäkringsverket och

 försäkringskassorna för deras uppföljning

 av nämnda verksamhet och för statistik

 över verksamheten. Om regeringen eller, i

 förekommande fall, datainspektionen för

 visst fall så beslutar, får ett

 sjukförsäkringsregister även användas för

 forskning och framställning av statistik.

 Någon försäljning av uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister får således inte

 förekomma.

 Vad får registren innehålla?

 Vi har utgått från att i huvudsak de

 uppgifter som i dag finns i de centrala

 registren i fortsättningen måste få

 finnas i de lokala registren. Härutöver

 skall för handläggningen av sjukpenningä-

 renden även få anges vissa andra

 uppgifter som medger att ärendena i stor

 utsträckning kan handläggas med stöd

 enbart av registret.

 Rehabiliteringsärenden lär i allmänhet

 bli mer komplicerade och innehålla mer

 omfattande material. Här bör registret

 därför främst användas för att ge

 handläggaren upplysning om vilket

 material som finns i försäkringskassans

 handlingar och för att underlätta

 nödvändiga bevakningsrutiner. För båda

 ärendegrupperna blir det dock endast

 fråga om mycket kortfattade uppgifter.

 Enligt vårt förslag skall innehållet i

 registret vara i det närmaste

 fullständigt reglerat i registerlagen.

 Diagnosuppgifter

 Vi anser att försäkringskassorna vid

 handläggningen av ett sjukpenningärende

 skall få registrera bl.a. angiven diagnos

 eller sjukdomsorsak, och vi har i ett

 särskilt avsnitt (11.6.1) redovisat våra

 överväganden i denna fråga. I den mån man

 begränsar åtkomsten till uppgifterna i

 ett lokalt dataregister och likaså

 begränsar möjligheterna att lämna ut

 uppgifter ur registret på ADB-medium kan

 uppgifterna vara mer skyddade mot

 obehörig åtkomst i ett dataregister än om

 läkarintyg och andra handlingar förvaras

 i kortlådor som liksom för närvarande

 står framme på lokalkontoret. Uppgifter

 om diagnos eller sjukdomsorsak skall

 endast få finnas kvar i registret under

 tre år.

 Uppgifter om diagnos eller

 sjukdomsorsak behövs i första hand för

 att försäkringskassan skall kunna ta

 ställning till om en persons arbetsför-

 måga är nedsatt av sådan orsak och i

 sådan omfattning att han har rätt till

 sjukpenning. Uppgifterna får betydelse

 även i försäkringskassans

 rehabiliteringsverksamhet. Genom att

 också registrera uppgift om vid vilken

 arbetsplats en person arbetar och vilka

 arbetsuppgifter han har kan försäk-

 ringskassan dessutom i många fall få en

 uppfattning om vilken omfattning

 sjukfrånvaron har vid en viss arbetsplats

 och huruvida vissa typer av

 sjukdomsbesvär är mer förekommande än

 andra. Genom denna information ges

 försäkringskassan möjlighet att snabbt få

 en uppfattning om vilka personer som är i

 behov av rehabiliteringsåtgärder.

 Begränsade sökmöjligheter

 När det gäller integritetskänsliga

 uppgifter anser vi att sökmöjligheterna

 skall regleras i lagen och begränsas så

 långt möjligt. Vi föreslår t.ex. att man

 vid handläggningen av sjukpenningärenden

 inte skall få ställa samman uppgifter med

 utgångspunkt i diagnosen. Uppgiften skall

 således endast ha betydelse vid

 handläggningen i det enskilda fallet. För

 att försäkringskassornas

 rehabiliteringsverksamhet skall bli

 effektiv har en motsvarande begränsning

 dock inte kunnat göras för denna verksam-

 het.

 Begränsad utlämning av uppgifter

 Uppgifter från ett lokalt

 sjukförsäkringsregister skall endast få

 lämnas ut på ADB-medium i de fall det

 anges i registerlagen. Uppgifter får

 lämnas från ett lokalkontor till ett

 annat rörande en person som skall

 tillhöra det andra lokalkontoret. Det

 gäller också när det andra lokalkontoret

 i enskilda fall skall handlägga ett

 ärende rörande en person som inte är

 inskriven där. Uppgifter måste få lämnas

 ut på ADB-medium för att utbetalning av

 olika försäkringsförmåner skall kunna ske

 och för att de centrala rutinerna med

 utskrift av olika meddelanden eller

 blanketter skall kunna utnyttjas. En

 uppgift om att anmälan om arbetsskada

 ingivits skall få föras över till

 riksförsäkringsverket för dess

 handläggning av yrkesskadeärenden.

 I övrigt skall utlämnande endast kunna

 ske till riksförsäkringsverket och

 försäkringskassans centralkontor för

 uppföljning och utvärdering av

 ifrågavarande verksamhet samt för

 forsknings- och statistikändamål. Ett

 sådant utlämnande förutsätter särskilt

 tillstånd. I andra fall får uppföljningen

 m.m. baseras på avidentifierade

 uppgifter.

 Uppgifterna skall gallras efter en viss

 tid

 Det är viktigt att uppgifterna i

 sjukförsäkringsregistret inte sparas

 längre tid än som är nödvändigt. Vi

 föreslår därför att alla uppgifter i ett

 ärende skall tas bort ur registret tio år

 efter det att ärendet avslutats. Dessutom

 skall vissa uppgifter, t.ex. om diagnos,

 tas bort ur registret redan tre år efter

 det att ärendet avslutats.

 Ett urval av uppgifterna skall dock få

 sparas efter dessa tidpunkter om

 regeringen så förordnar. Sådana sparade

 uppgifter skall förvaras av

 arkivmyndighet och skall endast få

 användas för forskningsändamål.

 80

 Utredningens om socialförsäkringsregis-

 terlag författningsförslag

 Förslag till

 Lag om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Varje lokalkontor inom en allmän

 försäkringskassa skall för de ändamål som

 anges i 2 * 5 §§ med hjälp av automatisk

 databehandling föra ett

 sjukförsäkringsregister för sitt verksam-

 hetsområde.

 Den försäkringskassa som enligt

 särskilda bestämmelser prövar frågor om

 förmåner för sjömän enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring och lagen

 (1976:380) om arbetsskadeförsäkring skall

 för samma ändamål föra ett

 sjukförsäkringsregister över sjömän.

 Registerändamål

 Handläggning av ärenden

 2 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans

 handläggning av ärenden om inskrivning

 hos försäkringskassan, fastställande av

 sjukpenninggrundande inkomst samt rätt

 till och utbetalning av

 1. sjukpenning, sjukpenningtillägg,

 ersättning för merutgifter vid resor till

 och från arbetet och

 rehabiliteringsersättning enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring,

 2. sjukpenning enligt lagen (1976:380)

 om arbetsskadeförsäkring och lagen

 (1977:265) om statligt personskadeskydd

 och motsvarande äldre bestämmelser.

 Registret får användas för

 försäkringskassans förberedande åtgärder

 för handläggning som avses i första

 stycket.

 3 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans tillsyn

 och samordning av de insatser som behövs

 i rehabiliteringsverksamheten enligt

 00 kap. 00 §§ lagen (1962:381) om allmän

 försäkring och för försäkringskassans

 egna åtgärder för rehabilitering av

 försäkrade enligt 00 kap. 00 §§ samma

 lag.

 Övrig användning av sjukförsäkringsregi-

 ster

 4 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för att följa och utvärdera

 försäkringskassans verksamhet enligt 2

 och 3 §§ och för att framställa statistik

 över den verksamheten.

 5 § Regeringen eller, om regeringen

 föreskriver det, datainspektionen får för

 enskilda fall besluta att

 sjukförsäkringsregister får användas för

 forskning och framställning av statistik.

 81

 Registeransvar

 6 § Försäkringskassan är registeransvarig

 för det eller de sjukförsäkringsregister

 som förs inom kassans ansvarsområde.

 Registerinnehåll

 7 § Ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får innehålla

 uppgifter om den som är försäkrad enligt

 lagen (1962:381) om allmän försäkring och

 som genom inskrivning i försäkringskassa

 tillhör eller har tillhört lokalkontoret.

 Det sjukförsäkringsregister som förs av

 en försäkringskassa enligt 1 § andra

 stycket får innehålla uppgifter om sjömän

 för vilka den försäkringskassan prövar

 förmåner enligt lagen (1962:381) om

 allmän försäkring och lagen (1976:380) om

 arbetsskadeförsäkring.

 8 § Om ett lokalkontor har fått ett

 uppdrag att pröva frågor om förmåner

 eller rehabilitering som avses i 2 och

 3 §§, får lokalkontorets sjukför-

 säkringsregister innehålla uppgifter om

 den som uppdraget avser. När uppgifterna

 inte längre behövs där, skall de

 överlämnas till det lokalkontor som han

 genom inskrivning i försäkringskassa hör

 till. Därefter får i registret bara anges

 personnummer, namn, försäkringskassans

 beslut och uppgifter som avses i 10 §

 andra stycket.

 Bestämmelserna i första stycket om

 lokalkontor som har fått ett uppdrag

 gäller även den försäkringskassa som

 enligt 1 § andra stycket för

 sjukförsäkringsregister över sjömän, om

 den har fått ett sådant uppdrag.

 9 § Ett sjukförsäkringsregister får även

 innehålla uppgifter om den som i andra

 fall än som avses i 7 och 8 §§ förekommer

 eller har förekommit i ärende som avses i

 2 och 3 §§ hos den som för registret.

 10 § I fråga om personer som avses i 7 *

 9 §§ får i ett sjukförsäkringsregister

 anges

 1. personnummer och namn,

 2. adress och telefonnummer,

 3. medborgarskap,

 4. folkbokföringsfastighet och folkbok-

 föringsort,

 5. arbetsgivare, dennes adress och

 telefonnummer, näringsgren och

 arbetställe eller arbetsställenummer

 eller fartyg,

 6. karenstid,

 7. sjukpenninggrundande inkomst och

 årsarbetstid,

 8. den företagshälsovård som den

 försäkrade tillhör,

 9. tidpunkt för sjukanmälan,

 10. tidpunkter för sjukdomsfall,

 11. diagnos och sjukdomsorsak,

 12. yrke och arbetsuppgifter,

 13. uppgiven grad av nedsatt arbetsför-

 måga,

 14. förekomsten av intyg och utlåtande

 av läkare eller annan intygsgivare,

 15. läkares och annan intygsgivares namn

 och telefonnummer,

 16. sjukskrivningsperiod,

 17. tidpunkter för sjukhusvård och för

 sådan vård som avses i 3 kap. 4 a §

 och 15 § andra stycket lagen

 (1962:381) om allmän försäkring,

 18. förekomsten av anmälan om arbets-

 skada,

 19. tidpunkt för inträffad arbetsskada,

 82

 20. förekomsten av utredning om sociala

 förhållanden som utförts av försäk-

 ringskassan samt arbetsplatsutred-

 ning och annan utredning,

 21 förekomsten av rehabiliteringsutred-

 ning, ansökan om rehabiliteringser-

 sättning och fastställd rehabilite-

 ringsplan,

 22. arten av och tidpunkter för föresla-

 gna, planerade eller vidtagna

 rehabiliteringsåtgärder,

 23. uppgifter om inkomster och andra

 förhållanden som har betydelse för

 att bestämma sjukpenninggrundande

 inkomst, sjukpenning och de övriga

 förmåner som avses i 2 § första

 stycket,

 24. uppgifter som utöver dem som anges i

 17 har betydelse för utbetalning av

 sjukpenning och de övriga förmåner

 som avses i 2 § första stycket,

 25. försäkringskassans beslut såvitt av-

 ser utgången och de bestämmelser som

 har tillämpats.

 Registret får även innehålla uppgifter

 om tidpunkter för registrerade

 förhållanden utöver dem som anges i

 första stycket 9, 10, 16, 17, 19 och 22

 samt de tekniska och administrativa

 uppgifter som behövs för att tillgodose

 ändamålen med registret.

 Terminalåtkomst

 11 § Endast den som enligt 1 § skall föra

 ett sjukförsäkringsregister får ha

 terminalåtkomst till registret.

 Utlämnande av uppgifter

 12 § Uppgifter i ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut på

 medium för automatisk databehandling till

 ett annat lokalkontor, om den

 registrerade genom inskrivning i

 försäkringskassa hör till det kontoret

 eller om uppgifterna annars behövs där i

 ett ärende som gäller den registrerade.

 Uppgifter i det sjukförsäkringsregister

 som avses i 1 § andra stycket får under

 samma förhållanden lämnas ut på sådant

 medium till ett lokalkontor.

 Uppgifter i ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut på

 medium för automatisk databehandling till

 den försäkringskassa som avses i 1 §

 andra stycket, om uppgifterna behövs där

 i ett ärende som gäller den registrerade.

 13 § Om det behövs för att följa och

 utvärdera sådan socialförsäkrings-

 verksamhet som avses i 2 och 3 §§ eller

 för att framställa statistik över den

 verksamheten, får regeringen för särskil-

 da fall medge att uppgifter i ett

 lokalkontors sjukförsäkringsregister

 lämnas ut på medium för automatisk

 databehandling till den centrala

 förvaltningen hos den försäkringskassa

 inom vars ansvarsområde registret förs.

 14 § De uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister som avses i 10 §

 första stycket 1 * 4, 9, 17 * 19 och 23 *

 25 samt de administrativa uppgifter som

 avses i 10 § andra stycket får lämnas ut

 på medium för automatisk databehandling

 till riksförsäkringsverket.

 Om det behövs för att följa och

 utvärdera sådan socialförsäkringsverk-

 samhet som avses i 2 och 3 §§ eller för

 att framställa statistik över den

 verksamheten, får regeringen för

 särskilda fall medge att även andra

 uppgifter i ett sjukförsäkringsregister

 lämnas ut på medium för automatisk

 databehandling till riksförsäkringsver-

 ket.

 15 § Om ett sjukförsäkringsregister

 enligt ett beslut som avses i 5 § får

 användas för forskning eller framtällning

 av statistik, får uppgifter ur registret

 lämnas ut för angivna ändamål på medium

 för automatisk databehandling.

 Sökbegrepp

 16 § I ett sjukförsäkringsregister får

 som sökbegrepp användas uppgifter som

 avses i 10 § första stycket 1, 2 såvitt

 avser adress, 4, 5, 7 * 12, 15, 16, 18,

 21, 22 och 25. Uppgifter som avses i 15

 får dock bara användas som sökbegrepp för

 framställning av utdrag enligt 10 §

 datalagen (1973:289). Vidare får

 uppgifter som avses i 5, 8, 11, 12, 21

 och 22 bara användas som sökbegrepp i

 rehabiliteringsärenden som avses i 3 §

 samt för uppföljning, utvärdering,

 forskning och framställning av statistik.

 Som sökbegrepp får dessutom, enligt de

 närmare föreskrifter som meddelas av

 regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer, användas uppgifter

 som avses i 10 § andra stycket.

 Gallring

 17 § Uppgifter som avses i 10 § andra

 stycket 11 och 15 skall gallras tre år

 efter utgången av det år då ärendet där

 uppgiften förekommer har avslutats. Andra

 uppgifter som avses i 10 § skall gallras

 tio år efter utgången av det år då

 ärendet där uppgiften förekommer har

 avslutats.

 Utan hinder av första stycket gäller

 föreskrifter som har meddelats i en

 förordning eller med stöd av en

 förordning och som gäller bevarande av

 ett urval av material för forskningens

 behov.

 Ikraftträdande m.m.

 Denna lag träder i kraft den 1 oktober

 1991. Intill utgången av juni 1992 skall

 bestämmelserna i 1 § tillämpas i den

 lydelse som följer av att ordet "skall" i

 första och andra styckena byts ut mot

 "får".

 83

 Förteckning över remissinstanser

 Yttrande över utredningens betänkande

 (SOU 1991:9) Lokala sjukför-

 säkringsregister har avgetts av

 Justitiekanslern, Försäkringsöverdom-

 stolen, Försäkringsrätten för

 Mellansverige, Domstolsverket, Data-

 inspektionen, Överstyrelsen för civil

 beredskap, Riksförsäkringsverket,

 Socialstyrelsen, Riksskatteverket, Riks-

 arkivet, Universitets- och hög-

 skoleämbetet, Arbetsmarknadsstyrelsen,

 Arbetarskyddsstyrelsen, Arbetslivsfonden,

 Arbetsmiljöinstitutet, Arbetsmiljöfonden,

 Invandrarverket, Statskontoret,

 Riksrevisionsverket, Statistiska

 centralbyrån, Statens arbetsgivarverk,

 Riksdagens ombudsmän (JO), Ombudsmannen

 mot etnisk diskriminering,

 Forskningsrådsnämnden, Medicinska

 forskningsrådet, Socialvetenskapliga

 forskningsrådet, Samhall, Landstingsför-

 bundet, Svenska kommunförbundet,

 Försäkringskasseförbundet, Svenska

 Arbetsgivareföreningen, Företagarnas

 Riksorganisation, Landsorganisationen i

 Sverige, Tjänstemännens

 centralorganisation, Sveriges akademikers

 centralorganisation,

 Försäkringsanställdas förbund, Handikapp-

 förbundens centralkommitté, Svenska

 Läkaresällskapet, Sveriges läkarförbund,

 Föreningen Svensk Företagshälsovård och

 Arbetslöshetskassornas samorganisation.

 84

 Sammanfattning av Riksförsäkringsverkets

 rapport den 27 augusti 1992 om moder-

 nisering av det lokala ADB-stödet

 I kompletteringspropositionen under våren

 1992 angavs som förutsättning för det

 fortsatta beredningsarbetet att

 registrering av diagnos på ADB-media inte

 bör få förekomma. Detta ledde dels till

 att omedelbara åtgärder i linje med

 uttalandet företogs i pågående

 projektarbete vad avser decentraliserad

 försäkringsinformation och dels till det

 uppdrag som denna skrivelse avser.

 Förbudet mot diagnosregistrering medför

 att stödet till rehabiliteringsarbetet

 försvagas. Det får tydliga konsekvenser i

 synnerhet för det förebyggande arbetet

 och folkhälsoarbetet. Rationa-

 liseringseffekterna minskar med 300

 årsarbetare.

 En lokal informationslagring utgör

 emellertid fortfarande, förbudet mot

 diagnosregistrering oaktat, enligt

 verkets mening ett väsentligt inslag i

 den pågående decentraliseringen av

 verksamheten och för socialförsäk-

 ringsadministrationens förmåga att ge ett

 kraftfullt ADB-stöd till den lokala

 handläggningen för att ytterligare öka

 servicegraden gentemot allmänheten.

 Det finns således fortfarande starka

 motiv för att decentralisera viss

 försäkringsinformation och därmed starkt

 grundad anledning att tillvarata hittills

 uppnådda arbetsresultat genom att låta

 detta utgöra en av grunderna för det

 fortsatta utvecklingsarbetet. Detta

 synsätt får i sin tur hög påverkan på det

 fortsatta förnyelsearbetets inriktning

 och prioriteringar.

 Verket har i direkt samarbete med

 försäkringskassorna nyligen genomfört en

 översyn av planerna för det fortsatta

 förnyelsearbetet inom ADB-området. Det är

 ett stort men också viktigt

 förnyelsearbete som föreligger:

 * Förbättrade möjligheter till lokalt

 ADB-stöd för uppföljnings- och

 utvärderingsverksamhet - något som

 starkt efterfrågas av försäkrings-

 kassorna som ett medel för bättre

 styrning av sin verksamhet.

 * Utbrytning av utbetalnings- och

 redovisningsfunktioner från försäk-

 ringssystemen till ett särskilt

 redovisnings- och utbetalningssystem-

 område - något som både ger bättre

 möjlighet att uppfylla inre och yttre

 redovisningskrav och ge bättre

 underlag för styrning av försäk-

 ringskassornas verksamhet.

 * Införande av automatiserade

 utbetalningsrutiner och vänteregister

 för samtliga ersättningsområden och

 en likartad tillämpningsutformning

 för samtliga dagersättningar - något

 som ger ytterligare ökade rationa-

 liseringseffekter och förstärker det

 lokala ADB-stödet.

 * En genomgripande modernisering av

 ADB-systemen inom pensionsområdet -

 något som är nödvändigt för att klara

 kommande reformer inom området.

 * En konsolidering och vidareutveckling

 av teknikmiljön - något som möjliggör

 ett flexibelt och effektivt

 ianspråktagande av såväl centrala som

 lokala ADB-resurser.

 85

 Utredningen visar försäkringskassornas

 behov av lokalt ADB-stöd inom praktiskt

 taget samtliga försäkringsområden. Vad

 det i grunden handlar om är

 försäkringstagarnas rättighet till rätt

 ersättning i rätt tid kombinerat med

 information och service på individuell

 nivå. Detta skall ses i belysningen av de

 stora förändringar som sker och beräknas

 ske inom socialförsäkringen samtidigt som

 en anpassning och handläggning enligt

 EG-regler kan komma att införas. Detta

 sammantaget kräver ett både modernt och

 kvalificerat teknikstöd.

 Sammanfattningsvis har verkets

 utredningsarbete lett till slutsatserna

 att en decentralisering av

 sjukförsäkringsinformationen bör

 genomföras på samma sätt och i samma

 omfattning som skulle ha gällt för system

 med diagnosregistrering. I den ambitionen

 ingår fortfarande högt ställda krav på

 tekniskt och administrativt

 integritetsskydd. Samtidigt påverkar,

 tids-och inriktningsmässigt, regeringens

 och riksdagens beslut med avseende på

 lagreglering av

 socialförsäkringsadministrationens

 ADB-register och de investeringsmedel som

 behöver ställas till utvecklingsarbetets

 förfogande även det fortsatta

 utvecklingsarbetet inom andra

 försäkringsområden, varför snara beslut

 är av nöden.

 I riksförsäkringsverkets skrivelse till

 regeringen i februari 1991 underströks

 vikten av att beslut skyndsamt fattades

 beträffande registerlag och

 investeringsmedel för att inte få en för

 utvecklingsarbetet och verksamheten

 ogynnsam tidsförskjutning. En av de

 faktorer som då utpekades var om en ny

 upphandling skulle behöva genomföras.

 Såvitt verket kan bedöma måste en sådan

 ny upphandling ske. Detta betyder att

 kravspecifikationen för den tekniska

 upprustningen skall revideras, förnyade

 offerter infordras, utvärdering ske samt

 förhandlingar föras och avtal slutas. Det

 är just nu inte möjligt för verket att

 bedöma den sammantagna ledtiden av beslut

 avseende registerlag och

 investeringsmedel samt genomförande och

 avslut av en upphandling.

 När det gäller de ekonomiska

 bedömningarna är omständigheterna sådana

 att en noggrann kalkyl inte låter sig

 göras. Verket har emellertid inriktat sig

 på en studie beträffande å ena sidan

 erhållna och förväntade investeringsmedel

 och å andra sidan beräknade

 rationaliseringseffekter. Även om denna

 analys är starkt förenklad torde den för

 de beslut som just nu behöver fattas vara

 tillräcklig. Verket har dessutom inhämtat

 uppgifter som tyder på att den kommande

 relativa ADB-kostnaden för verket

 väsentligt understiger motsvarande

 historiska kostnadsandel inom de privata

 nordiska försäkringsbolagen. I övrigt

 hänvisas till de tidigare och i flera

 andra sammanhang avlämnade mera

 omfattande ekonomiska analyser som

 gjorts. Verket har också för avsikt att

 redovisa efterkalkyler när förutsättning-

 ar för sådana föreligger.

 86

 Datainspektionens yttrande enligt 2 a §

 datalagen (1973:289) över förslag till

 lag om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna

 Datainspektionen har anmodats att avge

 yttrande enligt 2 a § datalagen

 (1973:289) över ett inom

 socialdepartementet upprättat förslag

 till lagrådsremiss med förslag till lag

 om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna.

 Datainspektionen har tidigare lämnat

 remissyttrande över ett delbetänkande

 (SOU 1991:9), som avlämnats av

 utredningen om socialförsäkringsregister-

 lag. I betänkandet föreslogs att lokala

 sjukförsäkringsregister skulle inrättas.

 Betänkandet ligger till grund för det nu

 upprättade förslaget. Inspektionen

 konstaterade i sitt remissyttrande att

 regleringen av socialförsäkringsregistren

 skulle bli ofullständig, eftersom utred-

 ningen ännu inte behandlat frågan hur

 personregistreringen i övrigt inom

 socialförsäkringsadministrationen skall

 utformas. Inspektionen godtog för sin del

 att lokala sjukförsäkringsregister

 inrättades, om utredningens förslag

 kompletterades i vissa angivna avseenden.

 Datainspektionen vidhåller att det vore

 en fördel att avvakta utredningens

 slutbetänkande som väntas under våren.

 Emellertid konstaterar inspektionen med

 tillfredsställelse att inspektionens

 huvudsynpunkter i remissyttrandet har

 tillgodosetts genom att särskilt känsliga

 personuppgifter enligt 15 § lagförslaget

 numera inte får föras in i registret.

 Datainspektionen godtar därför att lokala

 sjukförsäkringsregister inrättas i

 enlighet med förslaget.

 I samband med att försäkringskassorna

 fullgör sin skyldighet enligt 7 §

 dataförordningen (1982:480) att göra

 anmälan till Datainspektionen om

 registren kommer inspektionen att pröva

 behovet av säkerhetsföreskrifter.

 87

 Lagrådsremissens lagförslag

 Förslag till

 Lag om sjukförsäkringsregister hos de

 allmänna försäkringskassorna

 Härigenom föreskrivs följande.

 Inledande bestämmelser

 1 § Varje lokalkontor inom en allmän

 försäkringskassa får för de ändamål som

 anges i 2 * 6 §§ med hjälp av automatisk

 databehandling föra ett

 sjukförsäkringsregister för sitt

 verksamhetsområde.

 Den försäkringskassa som enligt

 särskilda bestämmelser prövar frågor om

 förmåner för sjömän enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring och lagen

 (1976:380) om arbetsskadeförsäkring får

 för samma ändamål föra ett

 sjukförsäkringsregister över sjömän.

 Registerändamål

 2 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans

 handläggning av ärenden om inskrivning

 hos försäkringskassan, fastställande av

 sjukpenninggrundande inkomst samt rätt

 till och utbetalning av

 1. sjukpenning, sjukpenningtillägg,

 ersättning för merutgifter vid resor till

 och från arbetet och

 rehabiliteringsersättning enligt lagen

 (1962:381) om allmän försäkring,

 2. sjukpenning enligt lagen (1976:380)

 om arbetsskadeförsäkring, lagen

 (1977:265) om statligt personskadeskydd,

 lagen (1977:267) om krigsskadeersättning

 till sjömän och motsvarande äldre

 bestämmelser,

 3. ersättning för kostnader för sjuklön

 som avses i 16 § lagen (1991:1047) om

 sjuklön samt ersättning vid tvist om

 sjuklön enligt 20 § samma lag.

 3 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans

 handläggning av ärenden om rehabilitering

 enligt 22 kap. 3, 5 och 6 §§ lagen

 (1962:381) om allmän försäkring.

 4 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans

 förberedande åtgärder för handläggning av

 ärenden som avses i 2 och 3 §§.

 5 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans egen och

 för Riksförsäkringsverkets tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av

 försäkringskassans verksamhet enligt 2

 och 3 §§ och för framställning av

 statistik över den verksamheten.

 6 § Ett sjukförsäkringsregister får

 användas för försäkringskassans

 handläggning av ärenden om försäkring

 enligt 17 § lagen (1991:1047) om sjuklön

 samt lagen (1993:16) om försäkring mot

 vissa semesterlönekostnader.

 Registeransvar

 7 § Försäkringskassan är registeransvarig

 för det eller de sjukförsäkringsregister

 som förs inom kassans ansvarsområde.

 Registerinnehåll

 8 § Ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får innehålla

 uppgifter om den som är försäkrad enligt

 lagen (1962:381) om allmän försäkring och

 som genom inskrivning i försäkringskassan

 tillhör eller har tillhört lokalkontoret.

 Det sjukförsäkringsregister som förs av

 en försäkringskassa enligt 1 § andra

 stycket får innehålla uppgifter om sjömän

 för vilka den försäkringskassan prövar

 förmåner enligt lagen (1962:381) om

 allmän försäkring och lagen (1976:380) om

 arbetsskadeförsäkring.

 9 § Om ett lokalkontor har fått ett

 uppdrag att pröva frågor om förmåner,

 ersättningar eller rehabilitering som

 avses i 2 och 3 §§, får lokalkontorets

 sjukförsäkringsregister innehålla upp-

 gifter om den som uppdraget avser. När

 uppgifterna inte längre behövs där, skall

 de överlämnas till det lokalkontor som

 han eller hon genom inskrivning i

 försäkringskassa hör till. Därefter får i

 registret bara anges personnummer, namn,

 försäkringskassans beslut och uppgifter

 som avses i 14 § 3 och 5.

 Dessa bestämmelser om lokalkontor som

 har fått ett uppdrag gäller även den

 försäkringskassa som enligt 1 § andra

 stycket för sjukförsäkringsregister över

 sjömän, om den kassan har fått ett sådant

 uppdrag.

 10 § Ett sjukförsäkringsregister får även

 innehålla uppgifter om den som i andra

 fall än som avses i 8 och 9 §§ förekommer

 eller har förekommit i ärende som avses i

 2 och 3 §§ hos den som för registret.

 11 § För personer som avses i 8 * 10 §§

 får i ett sjukförsäkringsregister anges

 följande allmänna ärendeuppgifter:

 1. personnummer och namn,

 2. adress och telefonnummer,

 3. medborgarskap,

 4. folkbokföringsfastighet och folkbok-

 föringsort,

 5. sjukpenninggrundande inkomst och

 årsarbetstid,

 6. karenstid.

 12 § Utöver de allmänna ärendeuppgifterna

 får i ersättningsärenden som avses i 2 §

 1 - 3 i ett register anges

 1. tidpunkt för sjukanmälan,

 2. sjukperiod,

 3. uppgiven grad av nedsatt arbetsför-

 måga,

 4. den försäkrades yrke och arbetsuppgi-

 fter,

 5. förekomsten av intyg och utlåtande av

 läkare eller annan intygsgivare,

 6. sjukskrivningsperiod,

 7. arbetsgivares namn, adress, telefon-

 nummer, organisations- eller person-

 nummer, arbetsställe, arbetsställe-

 nummer eller fartyg samt näringsgren,

 8. förekomsten av anmälan om arbetsskada

 och annan skada som avses i 2 § 2

 samt tidpunkt då sådan skada in-

 träffat,

 9. sjuklön och sjuklöneperiod,

 10. avslutningsanledning för sjukfall.

 13 § I ärenden om rehabilitering som

 avses i 3 § får i ett register dessutom

 anges

 1. förekomsten av rehabiliteringsutred-

 ning, ansökan om rehabiliteringser-

 sättning och fastställd rehabilite-

 ringsplan,

 2. förekomsten av annan utredning än

 rehabiliteringsutredning,

 3. arten av och tidpunkter för

 föreslagna, planerade eller vidtagna

 rehabiliteringsåtgärder.

 14 § Utöver de uppgifter som anges i 11 -

 13 §§ får ett sjukförsäkringsregister

 innehålla uppgifter om

 1. inkomster och andra förhållanden som

 har betydelse för att bestämma sjukpen-

 ninggrundande inkomst, sjukpenning samt

 de övriga förmåner och ersättningar som

 avses i 2 §,

 2. förhållanden som har betydelse för

 utbetalning av förmåner och

 ersättningar som avses i 2 §,

 3. tidpunkter för andra registrerade

 förhållanden än dem som avses i 12 § 1,

 2, 6, 8 och 9 samt 13 § 3,

 4. försäkringskassans och domstols

 avgörande såvitt avser utgången

 och de bestämmelser som har tillämpats

 samt förekomsten av överklagande av

 försäkringskassans eller domstols

 avgörande,

 5. de tekniska och administrativa

 uppgifter som behövs för att tillgodose

 ändamålen med ett register.

 15 § En registrering enligt 11 - 13 §§

 och 14 § 1 - 3 och 5 får inte innehålla

 uppgifter om att den som registreringen

 avser misstänks eller har dömts för

 brott, avtjänar eller har avtjänat

 straff, undergår eller har undergått

 annan påföljd för brott eller är eller

 har varit föremål för annat

 tvångsingripande för vård eller omsorg.

 Detta gäller också uppgifter om diagnos

 och sjukdomsorsak, omdömen eller andra

 värderande upplysningar i fråga om den

 registrerade.

 Terminalåtkomst

 16 § Endast den som enligt 1 § får föra

 ett sjukförsäkringsregister får ha

 terminalåtkomst till registret.

 Utlämnande av uppgifter

 17 § Uppgifter i ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut på

 ett medium för automatisk databehandling

 till ett annat lokalkontor, om den

 registrerade genom inskrivning i

 försäkringskassa hör till det kontoret

 eller om uppgifterna annars behövs där i

 ett ärende som avses i 2 och 3 §§ och som

 gäller den registrerade. Uppgifter i det

 sjukförsäkringsregister som avses i 1 §

 andra stycket får under samma förhålland-

 en lämnas ut på sådant medium till ett

 lokalkontor.

 Uppgifter i ett lokalkontors

 sjukförsäkringsregister får lämnas ut på

 ett medium för automatisk databehandling

 till den försäkringskassa som avses i 1 §

 andra stycket, om uppgifterna behövs där

 i ett ärende som avses i 2 och 3 §§ och

 som gäller den registrerade.

 18 § Uppgifter som avses i 11 § 1 och 2,

 12 § 1 och 7 såvitt avser arbetsgivares

 namn och adress samt 14 § 2, 4 och 5 får

 lämnas ut på ett medium för automatisk

 databehandling till Riksförsäkringsverket

 för verkställighet av försäkringskassans

 beslut i ärenden som avses i 2 § och för

 utförande av andra adminstrativa åtgärder

 i sådana ärenden samt som underlag för

 försäkringskassans beslut i ärenden om

 andra ersättningar och förmåner än som

 avses i 2 §.

 Uppgifter som avses i 11 § 1 och 12 § 8

 får även lämnas ut på ett medium för

 automatisk databehandling till

 Riksförsäkringsverket för handläggning av

 ärenden enligt lagen (1957:243) om

 yrkesskadeförsäkring och motsvarande

 äldre bestämmelser.

 I övrigt får uppgifter i ett

 lokalkontors sjukförsäkringsregister

 endast lämnas ut på ett medium för

 automatisk databehandling till den

 centrala förvaltningen (centralkontoret)

 hos den försäkringskassa inom vars

 ansvarsområde registret förs och till

 Riksförsäkringsverket för tillsyn,

 uppföljning och utvärdering av sådan

 verksamhet som avses i 2 och 3 §§ eller

 för framställning av statistik över den

 verksamheten.

 Sökbegrepp

 19 § I ett sjukförsäkringsregister får

 som sökbegrepp användas uppgifter som

 avses i 11 § 1, 2 såvitt avser adress, 4

 och 5, 12 § 1, 2, 4, 6, 7, 8 såvitt avser

 förekomsten av anmälan om skada, 9 och

 10, 13 § 1 och 3 samt 14 § 4. Uppgifter

 som avses i 12 § 7 samt 13 § 1 och 3 får

 dock bara användas som sökbegrepp i

 rehabiliteringsärenden som avses i 3 §

 samt för uppföljning och utvärdering av

 sådan verksamhet som avses i 2 och 3 §§

 och för framställning av statistik över

 den verksamheten.

 Som sökbegrepp får dessutom, enligt de

 närmare föreskrifter som meddelas av

 regeringen eller den myndighet som

 regeringen bestämmer, användas uppgifter

 som avses i 14 § 3 och 5.

 Gallring

 20 § Uppgifter som avses i 13 § skall

 gallras fem år efter utgången av det år

 då ärendet där uppgiften förekommer har

 avslutats. Andra uppgifter i ett

 sjukförsäkringsregister skall gallras tio

 år efter utgången av det år då ärendet

 där uppgiften förekommer har avslutats.

 Detta gäller dock inte för uppgifter som

 avses i 11 § 1 * 4 och 6 så länge den

 försäkrade genom inskrivning skall

 tillhöra det lokalkontor eller den

 försäkringskassa som avses i 1 § andra

 stycket som för registret.

 Trots första stycket första och andra

 meningarna gäller föreskrifter som har

 meddelats i en förordning eller med stöd

 av en förordning och som gäller

 bevarandet av ett urval av material för

 forskningens behov. Sådant material skall

 överlämnas till en arkivmyndighet.

 Information

 21 § Försäkringskassan skall se till att

 personer som omfattas av ett

 sjukförsäkringsregister får information

 om registret. Informationen skall

 innehålla upplysning om

 1. ändamålen med registret,

 2. de uppgifter som registret får

 innehålla,

 3. de sekretess- och säkerhetsbestäm-

 melser som gäller för registret,

 4. rätten att få registerutdrag och

 rättelse till stånd enligt datalagen

 (1973:289),

 5. de begränsningar i fråga om termi-

 nalåtkomst, utlämnande av uppgifter

 på medium för automatisk databehand-

 ling, sökbegrepp och bevarande av

 uppgifter som gäller för registret.

 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1993.

 88

 Lagrådet

 Utdrag ur protokoll vid sammanträde

 1993-03-15

 Närvarande: justitierådet Per Jermsten,

 regeringsrådet Stig von Bahr,

 justitierådet Inger[REDACTED_EFTERNAMN].

 Enligt protokoll vid regeringssammanträde

 den 18 februari 1993 har regeringen på

 hemställan av statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] beslutat

 inhämta lagrådets yttrande över förslag

 till lag om sjukförsäkringsregister hos

 de allmänna försäkringskassorna.

 Förslaget har inför lagrådet föredragits

 av hyresrådet Rune[REDACTED_EFTERNAMN].

 Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

 89

 Sammanfattning av förslag till

 EG-direktiv om skydd för enskilda vid

 behandling av personuppgifter (Proposal

 for a Council Directive on the protection

 of individuals with regard to the

 processing of personal data and the free

 movement of such data, COM[92] 422 final

 * SYN 287)

 Syftet med förslaget

 I direktivförslagets inledning sägs bl.a.

 att inrättandet och upprätthållandet av

 den inre marknaden inom EG med fri

 rörlighet för varor, personer, tjänster

 och kapital kräver att personuppgifter

 fritt får växlas mellan medlemsländerna.

 Ett sådant utbyte förutsätter i sin tur

 att individens grundläggande rättigheter

 skyddas. Med hänsyn till att nivån när

 det gäller skyddet av personuppgifter

 skiljer sig mellan de olika medlems-

 länderna och att dessa skillnader kan

 medföra att det erforderliga informa-

 tionsutbytet hindras, har det ansetts

 nödvändigt att skapa för medlemsländerna

 gemensamma regler när det gäller skyddet

 av människors fri- och rättigheter.

 I direktivförslagets första artikel

 föreskrivs sålunda att medlemsländerna

 vid behandling av personuppgifter skall

 vara skyldiga att * i enlighet med

 bestämmelserna i direktivet * skydda

 enskilda personers fri- och rättigheter,

 särskilt när det gäller privatlivet.

 Vidare föreskrivs att en medlemsstat i

 förhållande till en annan medlemsstat

 inte skall få begränsa eller förbjuda ett

 fritt utbyte av personuppgifter.

 Definitioner

 I direktivförslaget (artikel 2) anges

 vissa grundläggande definitioner. Av

 dessa kan här nämnas följande.

 Med personuppgift avses varje uppgift

 som kan hänföras till en identifierad

 eller identifierbar enskild person (den

 registrerade).

 Med behandling av personuppgifter avses

 varje åtgärd som vidtas med uppgifterna.

 Som exempel anges bl.a. insamling,

 lagring, bearbetning, förändring,

 överföring, blockering och utplåning.

 Persondataansvarig är varje fysisk

 eller juridisk person som behandlar eller

 låter behandla personuppgifter och som

 beslutar om ändamålet med behandlingen,

 vilka personuppgifter som skall

 behandlas, vilka åtgärder som får vidtas

 med upgifterna och vilka utomstående som

 får ha tillgång till dem.

 Med tredje man avses varje annan fysisk

 eller juridisk person än den

 registrerade, den persondataansvarige

 eller annan som är behörig att behandla

 personuppgifter under den personda-

 taansvariges direkta överinseende eller

 för hans räkning.

 Med den registrerades samtycke avses

 varje uttrycklig viljeyttring, varigenom

 den registrerade tillkännager sitt

 samtycke till att personuppgifter som rör

 honom får behandlas. En förutsättning är

 att han dessförinnan har fått tillgång

 till information om ändamålet med

 behandlingen, uppgifter eller kategorier

 av uppgifter som avses med behandlingen,

 mottagare av uppgifterna samt den

 persondataansvariges namn och adress. Ett

 samtycke måste vara frivilligt lämnat och

 kan när som helst tas tillbaka.

 Tillämpningsområde

 Enligt förslaget skall direktivet vara

 tillämpligt vid behandling av per-

 sonuppgifter som sker helt eller delvis

 automatiskt och vid manuell behandling

 som innebär att uppgifterna är eller

 avses bli ordnade i ett register

 (artikel 3). Medlemsländerna skall

 anpassa sin lagstiftning i enlighet med

 direktivet (artikel 4). Direktivet

 föreslås gälla för såväl den allmänna som

 den privata sektorn.

 Allmänna bestämmelser om lagligheten av

 behandling av personuppgifter

 Direktivförslaget innehåller ett flertal

 grundläggande bestämmelser om lagligheten

 av behandling av personuppgifter. Med be-

 aktande av dessa bestämmelser får

 medlemsländerna närmare ange under vilka

 förutsättningar behandling av

 personuppgifter skall anses laglig

 (artikel 5). De föreslagna bestämmelserna

 innebär bl.a. följande.

 Uppgifternas beskaffenhet m.m.

 När det först gäller beskaffenheten av

 personuppgifter föreslås i artikel 6 att

 sådana skall

 a) behandlas ärligt och lagligt,

 b) insamlas för specifika, uttryckliga

 och lagliga ändamål och användas på ett

 sätt som är förenligt med dessa ändamål,

 c) vara lämpliga, relevanta och inte

 överflödiga i förhållande till de ändamål

 för vilka de lagras,

 d) vara korrekta och, om nödvändigt

 aktuella; felaktiga eller ofullständiga

 uppgifter skall strykas eller rättas,

 e) bevaras i en form som inte gör det

 möjligt att identifiera den registrerade

 under längre tid än som är nödvändigt för

 de ändamål för vilka uppgifterna lagrats;

 undantag får göras för personuppgifter

 som på ett säkert sätt lagras för

 historiska, statistiska eller

 vetenskapliga ändamål.

 När behandling av personuppgifter får ske

 I artikel 7 anges sex fall då behandling

 av personuppgifter skall vara tillåten,

 nämligen om

 a) den registrerade gett sitt samtycke,

 b) behandlingen är nödvändig för att

 kunna fullfölja ett avtal som träffats

 med den registrerade eller för att kunna

 upprätta ett avtal med denne,

 c) behandlingen är nödvändig för att

 kunna uppfylla en laglig skyldighet,

 d) behandlingen är nödvändig för att

 skydda den registrerades vitala

 intressen,

 e) behandlingen är nödvändig för att

 utföra en uppgift i det allmännas

 intresse eller i myndighetsutövning som

 utförs av den persondataansvarige eller

 av tredje man till vilken personuppgifter

 har utlämnats,

 f) behandlingen är nödvändig för att

 tillgodose ett allmänt intresse eller den

 persondataansvariges eller tredje mans

 legitima intressen, dock endast i sådana

 fall där dessa intressen väger tyngre än

 den registrerades intressen.

 Känsliga uppgifter

 Särskilda bestämmelser föreslås när det

 gäller skyddet av känsliga

 personuppgifter (artikel 8). Till

 känsliga uppgifter hör uppgift om ras

 eller etniskt ursprung, politisk

 uppfattning, religiös tro, filosofisk

 eller etisk övertygelse, facklig

 tillhörighet samt uppgifter som rör

 hälsotillstånd och sexualliv.

 Som huvudregel föreslås att behandling

 av känsliga uppgifter skall vara

 förbjuden. Undantag från huvudregeln

 medges om

 a) den registrerade gett sitt

 skriftliga samtycke till behandlingen,

 b) behandlingen sker hos politisk,

 filosofisk eller religiös sammanslutning

 eller hos fackförening som ett led i

 dessas legitima verksamhet samt under

 förutsättning att behandlingen endast rör

 medlemmar och att uppgifterna inte lämnas

 ut till tredje man,

 c) behandlingen sker på ett sätt som

 uppenbarligen utesluter kränkningar av

 privatlivet eller grundläggande friheter.

 Undantag från förbudet mot behandling

 av känsliga uppgifter får också göras

 genom nationell lagstiftning eller genom

 beslut av datatillsynsmyndigheten, om det

 behövs för att tillgodose ett viktigt

 allmänt intresse. I lagstiftningen eller

 beslutet skall anges vilket slag av

 uppgifter som får behandlas, till vilka

 uppgifterna får lämnas ut, vem som är

 persondataansvarig samt specifikation på

 lämpliga säkerhetsåtgärder.

 Uppgift om att någon dömts för brott

 får handhas endast av domstol,

 polismyndighet och annan rättsvårdande

 myndighet. Undantag härifrån får göras

 genom nationell lagstiftning.

 Användningen av personnummer

 När det gäller personnummer eller annat

 generellt identifieringssätt föreslås

 medlemsstaterna få en skyldighet att

 bestämma under vilka förutsättningar

 sådan identifiering skall få användas.

 Personuppgiftsbehandling i förhållande

 till yttrandefrihet

 Medlemsländerna förslås få en skyldighet

 att göra sådana undantag från direktivet

 för pressen, audiovisuella medier och

 journalister som behövs för att en

 lämplig avvägning mellan rätten till ett

 privatliv och yttrandefrihet skall

 uppkomma (artikel 9).

 Skyldighet att informera den registrerade

 1. Information om förekomsten av

 behandling m.m.

 Enligt artikel 10 i förslaget skall envar

 ha rätt att på begäran få kännedom om

 förekomsten av en behandling, dess

 ändamål, vilket slag av uppgifter som

 behandlingen avser, till vilka tredje män

 eller kategorier av tredje män uppgifter

 skall lämnas ut samt den

 persondataansvariges eller hans

 ställföreträdares namn och adress.

 Medlemsstaterna skall kunna göra

 undantag från denna informationskyldighet

 av hänsyn bl.a. till nationell säkerhet,

 försvaret, allmän säkerhet

 (undantagsfallen anges i sin helhet i

 artikel 14, se nedan).

 2. Information vid insamling av uppgifter

 från den registrerade

 Om uppgifter samlas in från den

 registrerade skall han enligt artikel 11

 bli informerad i vart fall om

 a) behandlingens ändamål,

 b) om uppgiftslämnandet är

 obligatoriskt eller frivilligt,

 c) konsekvenserna om han vägrar lämna

 uppgifter,

 d) mottagare eller kategorier av

 mottagare av uppgifterna,

 e) rätten till tillgång till och

 rättelse av personuppgifter,

 f) den persondataansvariges eller hans

 ställföreträdares namn och adress.

 Denna informationsskyldighet gäller

 inte sådana fall där informationen till

 den registrerade skulle hindra

 myndighetsutövning eller upprätthållandet

 av allmän ordning.

 3. Information vid utlämnande till tredje

 man

 Enligt artikel 12 skall i vissa fall vid

 utlämnande av uppgifter till tredje man

 den registrerade informeras. De fall som

 avses är de som anges i artikel 7 b), c),

 e) och f), se ovan. Den registrerade

 skall senast vid den tidpunkt som

 utlämnandet sker informeras om

 utlämnandet och om

 * den persondataansvariges eller hans

 ställföreträdares namn och adress,

 * ändamålet med behandlingen,

 * vilka uppgifter som avses med

 behandlingen,

 * mottagare eller kategorier av mottagare

 av uppgifterna,

 * rätten till tillgång till uppgifterna,

 rättelse av dem samt invändning mot att

 de behandlas.

 Informationsskyldigheten enligt

 föregående stycke gäller inte om

 * den registrerade i förväg har

 informerats om utlämnandet,

 * utlämnandet följer av lag som dessutom

 innehåller bestämmelser om undantag

 från informationsskyldigheten,

 * uppgifterna lämnas ut i fall som avses

 i artikel 14 (se nedan).

 Medlemsländerna skall dessutom kunna

 bemyndiga datatillsynsmyndigheten att

 föreskriva undantag från

 informationsskyldigheten bl.a. i sådana

 fall där det visar sig omöjligt eller

 innebär ett oproportionellt stort arbete

 att förse den registrerade med

 information.

 Ytterligare bestämmelser om den re-

 gistrerades rätt att få del av uppgifter

 Medlemsländerna föreslås enligt

 artikel 13 få en skyldighet att garantera

 alla, vars personuppgifter behandlas,

 följande rättigheter.

 1. Den registrerade skall på begäran

 och med rimliga mellanrum samt utan

 onödiga förseningar och kostnader få

 * bekräftelse på vilka personuppgifter

 som finns om honom,

 * information i begriplig form om deras

 innehåll,

 * uppgift om varifrån de hämtats,

 * allmän information om deras användning.

 Medlemsländerna skall kunna bestämma

 att medicinska data får förmedlas endast

 genom praktiserande läkare.

 2. Den enskilde skall ha rätt att vägra

 uppfylla en begäran från tredje man om

 att utnyttja informationsrätten för att

 förse tredje mannen eller annan med

 uppgifter, om inte tredje mannens begäran

 grundas på nationell rätt eller

 EG-rätten.

 3. Allt efter omständigheterna skall

 den registrerade erhålla rättelse av

 felaktiga eller ofullständiga uppgifter

 samt radering eller blockering av

 uppgifter som behandlats i strid med

 direktivet.

 4. Då punkt 3 är tillämplig skall den

 registrerade få meddelande om att tredje

 man till vilken uppgifterna lämnats ut

 fått kännedom om rättelsen, raderingen

 eller blockeringen.

 5. Om en automatisk behandling av

 personuppgifter medför någon nackdel för

 den enskilde, skall han informeras om

 skälen för behandlingen.

 Undantag från den registrerades rätt att

 få del av uppgifter

 Enligt artikel 14 i direktivförslaget

 skall medlemsländerna genom nationell

 lagstiftning kunna göra undantag från

 informationsskyldigheten enligt

 artikel 10 och rätten att få del av

 uppgifter enligt artikel 13 punkt 1, om

 sådana undantag är nödvändiga med hänsyn

 till

 a) nationell säkerhet,

 b) försvaret,

 c) straffrättsliga förfaranden,

 d) allmän säkerhet,

 e) ett välgrundat allmänt ekonomiskt

 eller finansiellt intresse hos ett

 medlemsland eller inom EG,

 f) myndighets tillsynsverksamhet,

 g) en motsvarande rättighet hos ett

 annat rättssubjekt.

 Om begränsning av informationsrätten

 sker i enlighet med någon av de angivna

 punkterna, skall datatillsynsmyndigheten

 på den enkildes begäran kunna inspektera

 behandlingen.

 Rätt att motsätta sig behandling av

 personuppgifter

 Den registrerade skall enligt artikel 15

 ha rätt att när som helst på legitima

 grunder motsätta sig att personuppgifter

 som rör honom behandlas. Som exempel då

 sådan grund för vägran föreligger anges i

 en kommentar i direktivförslaget att

 behandlingen sker i strid med en rättslig

 reglering av den.

 Om en berättigad invändning från den

 registrerade föreligger skall den

 persondataansvarige upphöra med

 behandlingen.

 Enligt artikel 16 skall en enskild

 person inte, vare sig i allmän eller

 privat verksamhet, behöva bli utsatt för

 ett för honom ogynnsamt beslut som

 grundas på en beskrivning av hans person

 som erhållits genom automatisk

 databehandling. Av kommentaren i

 direktivförslaget till denna bestämmelse

 framgår att ADB-behandling får utnyttjas

 som beslutsstöd, men inte i sådan

 utsträckning att beslutsfattaren enbart

 med hjälp av ADB får fram en

 personlighetsbeskrivning som läggs till

 grund för ett negativt beslut.

 Automatiskt framställda beslut får dock

 bl.a. förekomma, om det följer av lag som

 också innehåller bestämmelser om på

 vilket sätt den registrerades berättigade

 intressen skall skyddas.

 Övriga bestämmelser

 Förslaget till dataskyddsdirektiv

 innehåller i övrigt bestämmelser om

 * säkerhet vid behandling av

 personuppgifter (artikel 17),

 * skyldighet för den persondataansvarige

 att underrätta datatillsynsmyndigheten

 innan igångsättning av ADB-behandling

 av personuppgifter sker (artikel 18),

 * förenkling i och undantag från

 underättelseskyldigheten enligt

 artikel 18 (artikel 19),

 * manuell behandling av personuppgifter

 (artikel 20),

 * förteckning över underrättelser om

 behandling av personuppgifter

 (artikel 21),

 * domstolsprövning, skadeståndsansvar och

 straff (artiklarna 22 * 25),

 * överföring av personuppgifter till

 tredje land (artiklarna 26 och 27),

 * tillämpningsregler för olika sektorer

 (artiklarna 28 och 29),

 * tillsynsmyndighet och arbetsgrupp för

 skyddet av individen vid behandling av

 personuppgifter (artiklarna 30 * 32),

 * kommissionens rätt att utfärda

 bestämmelser (artiklarna 33 och 34),

 * avslutande bestämmelser om bl.a.

 implementering (artiklarna 35 * 37).

 90

 Innehållsförteckning

 Propositionen...........................1

 Propositionens huvudsakliga innehåll....1

 Propositionens lagförslag...............3

 Utdrag ur protokoll vid regeringssamman-

 träde den 25 mars 1993..................7

 1 Inledning.............................7

 2 Nuvarande ADB-stöd och ärendehandlägg-

 ning inom sjukförsäkringen............9

 2.1Det centrala datasystemet..........9

 2.2Innehållet i det centrala

 sjukförsäkringsregistret..........10

 2.3ADB-stödet hos försäkrings-

 kassorna..........................10

 2.4Manuella register hos

 försäkringskassorna...............11

 3 Lokalt ADB-stöd hos de allmänna

 försäkringskassorna..................12

 4 Författningsreglering................16

 4.1Registerlag.......................16

 4.2Registerändamål...................17

 4.3Registeransvar....................23

 4.4Registerinnehåll..................25

 4.5Terminalåtkomst...................33

 4.6Utlämnande av uppgifter...........34

 4.7Sökbegrepp........................41

 4.8Gallring m.m......................46

 4.9ADB-säkerhet......................51

 4.10Information......................53

 5 Internationell harmonisering.........54

 6 Sekretess m.m........................56

 7 Utbildning och kompetens.............62

 8 Upprättat lagförslag.................62

 9 Specialmotivering....................62

 10 Hemställan..........................79

 11 Beslut..............................79

 Bilaga 1Sammanfattning av Utredningens

 om socialförsäkringsregisterlag

 betänkande Lokala sjukförsäk-

 ringsregister (SOU 1991:9) ....80

 Bilaga 2Utredningens om socialförsäk-

 ringsregisterlag författnings-

 förslag........................85

 Bilaga 3Förteckning över remissinstan-

 ser.............................89

 Bilaga 4Sammanfattning av

 Riksförsäkringsverkets rapport

 den 27 augusti 1992 om

 modernisering av det lokala

 ADB-stödet......................90

 Bilaga 5Datainspektionens yttrande

 enligt 2 a § datalagen

 (1973:289) över förslag till lag

 om sjukförsäkringsregister hos

 de allmänna försäkringskassorna.92

 Bilaga 6Lagrådsremissens lagförslag....93

 Bilaga 7Lagrådets yttrande.............97

 Bilaga 8Sammanfattning av förslag till

 EG-direktiv om skydd för en-

 skilda vid behandling av per-

 sonuppgifter, m.m...............98

 91