Regeringens skrivelse

1999/2000:69

Redogörelse för verksamheten inom Organisationen

för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under år

1999.

Skr.

1999/2000:69

Regeringen överlämnar denna skrivelse till riksdagen.

Stockholm den 2 mars 2000

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Anna[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Utrikesdepartementet)

Skrivelsens huvudsakliga innehåll

I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten i

Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) under år

1999.

Innehållsförteckning

1 OSSE efter toppmötet och inför det svenska ordförandeskapet

i EU 1

2 OSSE:s toppmöte i Istanbul .1

2.1 OSSE:s säkerhetsstadga 1

2.2 CFE-avtalet 1

2.3 Wiendokumentet 1

3 Högkommissarien för nationella minoriteter 1

4 Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga

rättigheter (ODIHR) 1

5 Fältverksamheten 1

5.1 Baltiska stater 1

5.1.1 Estland 1

5.1.2 Lettland 1

5.2 Balkan 1

5.2.1 Albanien 1

5.2.2 Bosnien-Hercegovina 1

5.2.3 Förbundsrepubliken Jugoslavien

 (FRJ)/Kosovo 1

5.2.4 Kroatien 1

5.2.5 Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken

Makedonien) 1

5.3 Centralasien 1

5.3.1 Kazakstan 1

5.3.2 Kirgizistan 1

5.3.3 Tadzjikistan 1

5.3.4 Turkmenistan 1

5.3.5 Uzbekistan 1

5.4 Andra länder 1

5.4.1 Armenien 1

5.4.2 Azerbajdzjan 1

5.4.3 Georgien 1

5.4.4 Nagorno-Karabach-konflikten och

Minskgruppens arbete 1

5.4.5 Moldavien 1

5.4.6 Ryssland/Tjetjenien 1

5.4.7 Ukraina 1

5.4.8 Vitryssland 1

6 OSSE:s parlamentariska församling 1

7 Budget 1

8 Förkortningar 1

9 OSSE:s medlemsländer 26

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 mars 2000 27

1 OSSE efter toppmötet och inför det svenska

ordförandeskapet i EU

Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) har genom

toppmötet i Istanbul förstärkt och utvecklat sin roll som säkerhetspolitisk

aktör. OSSE:s medlemsstater har på högsta politiska nivå beslutat stärka

samarbetet mellan OSSE och andra internationella organisationer.

OSSE:s roll för fredsbevarande utvecklas. En civil snabbinsatsberedskap

tillskapas. Förmågan till polisinsatser ökas. Ett operationscentrum för

planering av fältinsatser upprättas. Konsultationsprocessen mellan

staterna stärks genom att de veckovisa mötena med ständiga rådet i Wien

förbereds genom en s.k. förberedande kommitté.

Säkerhetsstadgan har bekräftat att det är legitimt för OSSE-staterna

och OSSE:s institutioner att lägga sig i hur de gemensamma normerna

respekteras. Den slår fast att konflikter ofta uppstår genom grova brott

mot OSSE:s principer och normer. Hot mot vår säkerhet kommer ofta

från konflikter inom stater. Därför betonas OSSE:s roll att verka

förebyggande genom tidiga insatser i medlemsländerna.

OSSE är en i hög grad operativ organisation. Den har nu fältkontor i

cirka 20 länder. 85 % av OSSE:s budget går till konkreta fältinsatser.

Missionerna, allt från stora missioner på Balkan till små nyupprättade

kontor i Kaukasus och Centralasien verkar med att stärka respekt för

mänskliga rättigheter, bygga upp demokratiska institutioner och främja

interetniska relationer. Därigenom verkar OSSE för att förebygga

konflikter, hantera kriser och bygga upp samhällen efter konflikter.

OSSE:s ordförande har en stark politisk roll och kan bl.a. utnämna

särskilda personliga representanter för länder eller regioner. OSSE:s

medlemsstater möts varje vecka i ständiga rådet i Wien och kan då ta upp

situationen i olika medlemsstater. Ständiga rådet beslutar också om bl.a.

OSSE:s fältinsatser och budget. OSSE:s Högkommissarie för nationella

minoriteter fortsätter sitt arbete att minska spänningar mellan olika

etniska grupper. Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga

rättigheter övervakar val och främjar demokratisk utveckling.

Medierepresentanten övervakar yttrandefriheten och journalisters villkor.

Den ekonomiske koordinatorn verkar för att lyfta fram de ekonomiska

och miljömässiga aspekterna på säkerhet. De militära förtroendeskapande

åtgärderna har fått förnyad aktualitet i sydöstra Europa inom ramen för

stabilitetspakten. Den militära uppförandekoden har stor relevans i

OSSE:s reaktion på Tjetjenienkonflikten.

EU-samordningen inom OSSE är mycket väl utvecklad. Sverige

kommer att få en central roll i OSSE-arbetet under det svenska EU-

ordförandeskapet.

Sverige kommer att verka för att stärka EU som aktör i OSSE.

Samarbetet mellan EU och OSSE för konflikthantering och civil

krishantering skall främjas.

I arbetet på att utveckla OSSE:s civila insatsberedskap (REACT) är

samordning med arbetet inom EU och andra internationella

organisationer viktigt för att uppnå samarbete och synergieffekter.

OSSE:s samarbete med andra internationella organisationer inom

ramen för den s.k. Plattformen bör utvecklas, inte minst i fält.

Den mänskliga dimensionens centrala roll i arbetet på

konfliktförebyggande och krishantering bör ytterligare stärkas.

Den fortsatta utvecklingen i sydöstra Europa, i Kaukasus och i

Centralasien kommer att ställa OSSE inför nya utmaningar.

OSSE:s snabba operativa utveckling ställer ökade krav på förstärkning

av OSSE:s sekretariat.

Dessa är några av de uppgifter som Sverige kommer att verka för inför

och under vårt EU-ordförandeskap.

Regeringen avser återkomma till riksdagen under riksmötet 2001/2002

med en skrivelse om verksamheten i OSSE. Sveriges arbete i OSSE

under den kommande rapporteringsperioden torde i hög grad komma att

präglas av vårt ordförandeskap i Europeiska unionen första halvåret

2001.

2 OSSE:s toppmöte i Istanbul

OSSE:s toppmöte i Istanbul den 18-19 november blev dramatiskt och

framgångsrikt. Sedan enighet i sista minuten kunde nås om skrivningar

om Tjetjenien i den politiska deklarationen kunde säkerhetsstadgan antas

och skrivas under av stats- och regeringscheferna och ett anpassat CFE-

avtal undertecknas av avtalsparterna.

I den politiska toppmötesdeklarationen görs klart att situationen i

Tjetjenien inte är en intern rysk angelägenhet. Vikten av en politisk

dialog, till vilken OSSE kan bidra, betonas. Ryssland accepterar ett besök

av OSSE:s ordförande till regionen.

Deklarationen behandlar också andra konflikter. Starkt stöd ges åt den

intensifierade dialogen mellan Armeniens och Azerbajdzjans presidenter

för att söka lösa konflikten om Nagorno-Karabach. Rysslands åtagande

om totalt trupptillbakadragande från Moldavien före utgången av år 2002

välkomnas, liksom framsteg i förhandlingarna om begränsning av rysk

militär utrustning i Georgien. OSSE:s roll för att bygga ett demokratiskt

och multietniskt Kosovo betonas.

Statsministern lyfte i sitt anförande fram säkerhetsstadgans betydelse

för att stärka OSSE:s kapacitet att handla tidigt och snabbt för att

förebygga konflikter, för att stärka den mänskliga dimensionen i

krishantering, för att stärka samarbetet mellan internationella

organisationer samt för att fullt ut utnyttja OSSE:s komparativa fördelar i

arbetet på konfliktförebyggande, krishantering och uppbyggnad efter

konflikter.

Österrike övertog ordförandeskapet år 2000 från Norge, som gjort ett

utomordentligt arbete. Rumänien godkändes som OSSE:s ordförande för

år 2001.

Max van der Stoels mandat som Högkommissarie för nationella

minoriteter förlängdes med ett år.

Inför toppmötet ägde en översynskonferens rum under hösten i Wien

med några avslutande dagar i Istanbul. Denna konferens sker med ett

brett deltagande av NGO:s. Under diskussionerna i Istanbul behandlades

särskilt frågor om tortyr samt barn i väpnade konflikter. Båda dessa

ämnen kommer att följas upp inom OSSE under år 2000.

Texten till säkerhetsstadgan, toppmötesdeklarationen samt aktuellt

OSSE-material finns att tillgå på organisationens hemsida:

www.osce.org.

2.1 OSSE:s säkerhetsstadga

Efter flera års förhandlingar kunde säkerhetsstadgan antas och

undertecknas vid toppmötet i Istanbul den 19 november. Stadgans fokus

läggs vid förbättrat genomförande av gjorda åtaganden. OSSE:s stats-

och regeringschefer bekräftar att de skall stå till svars inför sina egna

medborgare och inför andra OSSE-stater om hur de uppfyller sina

åtaganden. Stadgan betonar säkerhetsriskerna med interna konflikter och

OSSE:s roll i förebyggandet av dessa.

Stadgan återspeglar de senaste årens utveckling av OSSE till en i hög

grad operativ organisation. På tre år har antalet fältmissioner fördubblats

och antalet personer i fält tredubblats. Stadgan lyfter fram OSSE:s

operativa verksamhet, sekretariatets roll, snabbare civila insatser och ökat

samarbete mellan regionala och subregionala organisationer.

Stadgan består av sex kapitel. Den behandlar OSSE:s gemensamma

utmaningar, den gemensamma grunden i form av åtaganden och

värderingar, den gemensamma reaktion som OSSE utifrån denna grund

önskar samarbeta kring och redogör för de gemensamma instrument som

OSSE redan har eller önskar förfina och utveckla framöver. I ett operativt

dokument utvecklas formerna för OSSE:s samarbete med andra

organisationer.

OSSE-staterna bekräftar i stadgan den fortsatta giltigheten av OSSE-

staternas långtgående åtaganden (acquis) och sin beslutsamhet att

genomföra dessa. Genom stadgan bekräftas OSSE:s och de deltagande

staternas rätt att lägga sig i hur andra stater fullgör eller brister i

fullgörandet av sina åtaganden. Likaså betonas staters ansvar både

gentemot varandra och sin befolkning att genomföra gjorda åtaganden.

Konsensusprincipen för beslutsfattandet inom OSSE bibehålls liksom

ordförandelandets självständiga ställning. Den säkerhetspolitiska

vägvalsrätten bekräftas.

Genom sin omfattande fältverksamhet och sina institutioner befäster

OSSE demokrati och respekt för mänskliga rättigheter.

Huvuduppgifterna är att förebygga konflikter, söka begränsa

skadeverkningarna av konflikter och främja en demokratisk uppbyggnad

i vid mening efter konflikter. Stadgan vidareutvecklar OSSE:s roll på

dessa områden och betonar även vikten av OSSE:s insatser på det

militärpolitiska området.

Genom stadgan antas det s.k. Plattformsbegreppet, ett EU-initiativ,

som lägger fast ramarna för OSSE:s samarbete med andra internationella

och subregionala aktörer. Detta samarbete skall ske på grundval av

värdegemenskap, komplementaritet, icke-hierarkiska strukturer, ökat

informationsutbyte och gemensamma utbildningsprogram.

Nya åtaganden görs för att stärka OSSE:s sekretariat och operativa

förmåga. Dessa syftar till att ytterligare förbättra OSSE:s förmåga till

snabba insatser vid kriser och att få till stånd bättre rutiner för att få

civila

experter på plats i krisområden (REACT), ett operationscenter inom

sekretariatet för krishantering och större utrymme för olika typer av

polisrelaterade aktiviteter. Möjligheten till OSSE-ledda fredsbevarande

militära operationer bekräftas.

2.2 CFE-avtalet

Vid toppmötet i Istanbul undertecknades efter nästan tre års

förhandlingar det s.k. anpassade CFE-avtalet (avtal om konventionella

väpnade styrkor i Europa). Avtalet utgör en hörnsten i den europeiska

konventionella rustningskontrollen. Dess rustningsbegränsningar och

transparensmekanismer, som uppnås genom informationsutbyte och

inspektioner, har stor betydelse för förtroende och säkerhet mellan stater

i Europa. Avtalet har därmed också betydelse för Sveriges säkerhet.

Det ursprungliga avtalet från 1990, vars struktur speglade ett Europa

delat i två militära block och som undertecknades före Warszawapaktens

och Sovjetunionens upplösning, har anpassats till dagens

säkerhetspolitiska situation. Behovet av anpassning blev särskilt akut

sedan Nato beslutade uppta nya stater i medlemskretsen stater som

tidigare varit medlemmar i Warszawapakten. En grundprincip i CFE-

avtalet var nämligen en numerär balans för fem kategorier av tung

materiel mellan två ländergrupper Natos och Warszawapaktens. Den

förändrade militärpolitiska situationen nödvändiggjorde en förändring av

avtalstrukturen, som, från att tidigare ha varit baserad på en

blockuppdelning, i det anpassade avtalet kom att baseras på enskilda

länders innehav.

Förutom gruppstrukturen kvarstår grundprinciperna i avtalet. Avtalet

innebär numerära begränsningar för stridsvagnar, pansrade stridsfordon,

artilleripjäser, attackhelikoptrar och stridsflygplan. Till dessa

begränsningar är knutna en mycket omfattande uppgiftslämning

kombinerad med möjlighet för de deltagande staterna att på plats genom

inträngande inspektioner verifiera de erhållna uppgifterna. Varje nation

har ett nationellt tak som begränsar dess innehav inom avtalets

tillämpningsområde (Europa från Atlanten till Ural) och ett territoriellt

tak (hur mycket materiel som får finnas på en viss stats territorium).

De största stötestenarna i förhandlingarna var hur stor grad av

flexibilitet för tillfällig stationering av trupp utöver de territoriella taken

som skulle tillåtas, respektive huruvida de särskilda begränsningar som

gällde i norra respektive södra delen av tillämpningsområdet

( flankregimen ) skulle bestå. Den senare frågan var av särskild

betydelse för Sverige, då den reglerar den ryska militära närvaron i vårt

närområde. Under hösten tillstötte ytterligare problem då Ryssland på

grund av Tjetjenien-konflikten överskred gällande territoriella

begränsningar i flankområdet. Det var från svensk utgångspunkt

angeläget att substansen i flankzonsbegränsningarna, som även avser

norra Europa inklusive nordvästra Ryssland, bibehölls.

Sverige har följt förhandlingsarbetet noggrant och välkomnar det

anpassade CFE-avtalet. Det nya avtalet innehåller en klausul för att

möjliggöra anslutning av nya stater. Även om Sverige inte är

avtalsslutande part i CFE-avtalet, och för närvarande inte har för avsikt

att ansluta sig, har detta avtal betydelse för Sveriges säkerhet genom de

militära begränsningar och den transparens som avtalet föreskriver också

i Sveriges närområde.

2.3 Wiendokumentet

I samband med OSSE:s toppmöte i Istanbul antog säkerhetsforum, det

forum i OSSE där de militära frågorna behandlas, efter två års

förhandlingar Wiendokumentet 1999, en moderniserad version av

Wiendokumentet 1994. Detta dokument innebär bland annat skyldighet

att lämna uppgifter om respektive lands försvarsorganisation samt om

förband och deras utrustning och aktiviteter. De lämnade uppgifterna

verifieras med hjälp av inspektioner och så kallade utvärderingar. Avtalet

innehåller även begränsningar för mycket stora militära övningar,

bestämmelser om uppgiftslämning om försvarsplanering, besöksutbyte

med mera. Det är ett viktigt dokument för att bidra till ökat förtroende

och säkerhet inom hela OSSE-området. Den nya versionen av avtalet

innehåller en vidareutveckling av säkerhets- och förtroendeskapande

åtgärder. Det innehåller också ett nytt avsnitt om utveckling av sådana

åtgärder på regional nivå. Sverige har aktivt deltagit i

förhandlingsprocessen.

1998 lanserade Sverige och Finland ett initiativ i säkerhetsforum enligt

vilket våra grannländer (Danmark, Estland, Lettland, Litauen, Norge,

Polen, Ryssland och Tyskland) erbjöds utökade möjligheter att besöka

Sverige och Finland för att kontrollera efterlevnaden av

Wiendokumentets bestämmelser under förutsättning att dessa stater gör

motsvarande åtaganden. Inom ramen för detta initiativ har Sverige under

året genomfört ett program för att stödja de baltiska staternas förmåga att

efterleva sina åtaganden.

Sverige var under året, liksom tidigare år, en av de mest aktiva staterna

när det gäller tillämpningskontrollen av Wiendokumentet. Under året

genomfördes fyra utvärderingar och fyra inspektioner i syfte att verifiera

lämnad information. Sverige har mottagit två inspektioner, båda inom

ramen för det ovan nämnda svensk-finska initiativet, samt mottagit två

utvärderingar, en inom ramen för Wiendokumentet 1994 och en inom

ramen för det svensk-finska initiativet.

Det s.k. Open Skies-avtalet från 1992 är ett viktigt

rustningskontrollinstrument som ger de deltagande staterna rätt att

genomföra observationsflygningar över varandras territorier. Avtalet har

ännu inte trätt i kraft, då det inte ratificerats av tillräckligt antal stater.

I

juni fattade regeringen ett principbeslut att Sverige, som f.n. är

observatör, skall ansluta sig till Open Skies-avtalet så snart det blir

möjligt, dvs. när det trätt i kraft. Inom Försvarsmakten har praktiska

förberedelser påbörjats för att kunna tillträda avtalet, bl.a. genom

samarbete med Storbritannien, Finland och Ryssland i syfte att ta del av

dessa länders erfarenheter.

3 Högkommissarien för nationella minoriteter

Då det i början av 1990-talet stod klart att minoritetsfrågor hotade att

kunna utvecklas till konflikter inom och mellan stater inrättade OSSE år

1992 en ny institution, OSSE:s Högkommissarie för nationella

minoriteter (HCNM). Posten innehas alltsedan den inrättades av den

förre nederländske utrikesministern Max van der Stoel. Då enighet om

hans efterträdare inte kunde uppnås vid toppmötet i Istanbul förlängdes

van der Stoels mandat längst t.o.m. slutet av år 2000. Stats- och

regeringscheferna åtog sig också i Istanbul att öka ansträngningarna att

genomföra HCNM:s rekommendationer.

Högkommissarien är ett konfliktförebyggande instrument. Uppgiften

är att i ett så tidigt skede som möjligt söka agera för att förhindra

spänningar som kan utvecklas till konflikter. Däremot är rollen inte att

vara en ombudsman för minoriteter eller att skydda enskilda individer.

HCNM:s arbete går ut på att identifiera sådana minoritetssituationer

där hans aktiviteter kan främja integrering och minska spänningar.

Genom besök i länderna och samtal med centrala beslutsfattare och

minoritetsföreträdare bildar sig HCNM en klar bild över

problemställningarna och de låsningar som förekommer. Aktiviteterna är

i första hand ägnade åt att lösa problem nationellt genom att främja en

dialog mellan regering, parlament och minoriteter. Högkommissarien har

därför verkat för bildandet av minoritetsråd eller andra former av

institutionaliserat samarbete på nationell nivå. HCNM avger också

rekommendationer till regeringar om åtgärder på minoritetsområdet.

Teman som ofta återkommer är rätt till medborgarskap, icke-

diskriminering, möjligheten att använda sitt eget språk, få utbildning på

eller i sitt eget språk samt möjligheten att delta i det politiska livet.

HCNM fäster allt större vikt vid specifika säkerhetsfrämjande

biståndsinsatser och föreslår sådana för internationellt stöd.

HCNM:s rekommendationer grundar sig på de internationella normer

som antagits. Inom OSSE är särskilt det s.k. Köpenhamnsdokumentet om

den mänskliga dimensionen från år 1990 centralt. För att underlätta

genomförandet av dessa normer har HCNM låtit genomföra expertstudier

som resulterat i de s.k. Haagrekommendationerna om

utbildningsrättigheter och Oslorekommendationerna om språkrättigheter.

Den svenska regeringen har finansierat ett tredje sådant projekt. Under

året har en internationell expertgrupp på förslag av HCNM arbetat fram

rekommendationer om effektivt deltagande av minoriteter i nationella

beslutsprocesser. Syftet med dessa är att belysa alternativa möjligheter

till minoritetsinflytande inom stater och därigenom bidra till att minska

interetniska spänningar. Rekommendationerna, som tagits fram i

samarbete med Raoul Wallenberginstitutet i[REDACTED_EFTERNAMN], har publicerats som de

s.k. Lundrekommendationerna.

Under året har HCNM följt frågan om språklagarna i Estland, Lettland

och Slovakien. Han kritiserade den estniska språklagen som antogs i

mars, särskilt dess bestämmelser om användning av språk i den privata

sfären, och har rekommenderat att den ändras. HCNM har även arbetat

med det lettiska parlamentet om språklagen. När parlamentet i juli antog

en språklag förklarade HCNM att den inte levde upp till de

internationella normerna. I enlighet med HCNM:s rekommendation

beslöt den lettiska presidenten att inte utfärda lagen utan sända den åter

till parlamentet för förnyad behandling. Efter fortsatt samarbete mellan

HCNM och det lettiska parlamentet antogs en reviderad lag i december,

vilken av HCNM förklarades i allt väsentligt vara i linje med de

internationella normerna. HCNM ägnade också mycket arbete åt den

slovakiska språklag som antogs under sommaren. Han välkomnade lagen

men framhöll att andra olösta minoritetsfrågor kvarstod.

HCNM har fortsatt verkat för lösningar avseende möjligheten till

universitetsutbildning på ungerska i Rumänien och på albanska i

Makedonien. Under den pågående Kosovokrisen utfärdade HCNM den

12 maj en s.k. tidig varning avseende situationen i Makedonien. Han

uppmanade världssamfundet att väsentligt öka sitt bistånd för att undvika

den destabilisering som hotade Makedonien genom det stora inflödet av

albanska flyktingar från Kosovo. I Kroatien har HCNM särskilt

uppmärksammat den serbiska minoritetens situation och i juni utfärdat ett

antal rekommendationer till den kroatiska regeringen för att främja deras

säkerhet.

HCNM har även följt situationen för tatarerna på Krim i Ukraina och

turkarna i Georgien. I Centralasien har HCNM verkat för interetnisk

dialog och ombudsmannainstitutioner i Kazakstan och Kirgizistan. Han

har också klargjort minoritetsnormernas tillämpning i Grekland.

Romernas situation har också uppmärksammats av Högkommissarien.

En rapport med ett antal rekommendationer lades fram år 1993 och

Högkommissarien avser i början av år 2000 lägga fram en ny rapport om

romernas situation.

Fyra faktorer är grundläggande för det framgångsrika sätt på vilket

HCNM kunnat bygga upp sin konfliktförebyggande verksamhet. Han

baserar sina rekommendationer på gemensamma normer och åtaganden.

OSSE-staterna har sedan 1991 erkänt att efterlevnaden av de åtaganden

de gjort är legitima angelägenheter för hela OSSE och således inte enbart

inre angelägenheter. Alla OSSE-stater har genom accept av HCNM:s

mandat åtagit sig att samarbeta med Högkommissarien. Max van der

Stoel åtnjuter ett starkt politiskt stöd för sitt arbete och för sina

rekommendationer.

Inom ramen för det svenska handlingsprogrammet för att förebygga

väpnade konflikter (Ds 1999:24) genomförde Utrikesdepartementet i

samarbete med Raoul Wallenberginstitutet i december ett internationellt

Max van der Stoel-symposium. Syftet med symposiet var att sprida

erfarenheterna av den verksamhet som utförs av OSSE:s HCNM till

andra regionala organisationer och till FN samt till andra verksamheter

inom OSSE. Ett uppföljningsarbete till symposiet pågår för närvarande.

4 Kontoret för demokratiska institutioner och

mänskliga rättigheter (ODIHR)

ODIHR arbetar för att genom övervakning och rådgivning främja

demokratiska val samt att ge stöd för att bygga upp och konsolidera

demokratiska institutioner i OSSE:s medlemsländer. Genom sin

verksamhet bidrar ODIHR till att förebygga väpnade konflikter.

ODIHR:s valövervakning sker i samarbete med den valövervakning som

bedrivs av OSSE:s parlamentariska församling.

Under året genomförde ODIHR ett tiotal valövervakningsinsatser.

Sverige bistod dessa genom att bidra med valövervakare till valen i

Armenien, Georgien, Kazakstan, Makedonien, Ryssland och Ukraina.

Ambitionen från svensk sida vid deltagande i ODIHR:s valövervakning

är att lägga tonvikten vid längre valövervakningsuppdrag omfattande

hela valprocessen och inte endast själva röstningen.

ODIHR:s projektverksamhet är ett viktigt bidrag för att stärka

demokratin i OSSE:s medlemsländer. Nyligen beslutade

Regeringskansliet att tillsammans med andra nordiska länder stödja en

översyn av ODIHR:s projektverksamhet i Centralasien.

ODIHR upprättade hösten 1997 ett kontor i Montenegro för att

övervaka val. Därefter inriktades verksamheten på valuppföljningsarbete.

Kontorets verksamhet suspenderades under Kosovokrisen, men

återupptogs under sommaren. Kontorets verksamhet har under året

breddats till att omfatta konfliktförebyggande verksamhet, medie- och

NGO-utveckling samt lagreformer. Kontoret har fyra internationella

medarbetare, varav en svensk jurist som bistår i lagstiftningsarbete.

ODIHR har en central roll vid OSSE:s möten inom den mänskliga

dimensionen. Under året hölls kortare seminarier om religionsfrihet,

romernas situation och jämställdhetsfrågor, ett särskilt möte om barn i

väpnade konflikter samt ett längre seminarium om arbetet med mänskliga

rättigheter i OSSE:s fältverksamhet.

OSSE lämnade i december två omfattande rapporter om brott mot de

mänskliga rättigheterna i Kosovo. Dessa utgjorde bl.a. underlag för en

särskild konferens om de mänskliga rättigheterna som OSSE anordnade i

Pristina den 10-11 december. Den första rapporten, utarbetad av ODIHR,

behandlar perioden oktober 1998 till juni 1999. Den andra rapporten

redovisar brott mot de mänskliga rättigheterna juni-oktober 1999 och har

författats av OSSE:s mission i Kosovo. Finansieringen av dessa rapporter

skedde med hjälp av frivilliga bidrag från några länder, häribland

Sverige.

5 Fältverksamheten

5.1 Baltiska stater

OSSE-missionernas arbete i Estland och Lettland är i första hand att

verka förtroendeskapande. Missionerna arbetar tillsammans med lokala

myndigheter och organisationer för att främja en smidig integration av

den rysktalande befolkningen i Estland respektive Lettland..

5.1.1 Estland

Missionen i Estland har funnits i sju år. Huvudkontoret ligger i Tallinn

och fältkontor finns i nordöstra Estland. Där bor en stor del av Estlands

rysktalande invånare. Missionens arbete är främst inriktat på att följa och

stödja de estniska myndigheterna i deras omfattande arbete för att

underlätta integrationen av den ryskspråkiga befolkningen i det estniska

samhället. Den estniska regeringens integrationsarbete har gjort stora

framsteg under de sju år som missionen funnits på plats och kunnat

rapportera om utvecklingen i landet. Missionen följer det estniska

lagstiftningsarbetet på nära håll och ger råd till både myndigheter och

enskilda om bl.a. mänskliga rättigheter. Missionen har följt hur

lagstiftningen och dess tillämpning utvecklats vad gäller medborgarskap

och uppehållstillstånd.

Under året har särskild uppmärksamhet ägnats språklagen och

lokalvalslagens bestämmelser om språkkrav för folkvalda. En särskild

OSSE-representant arbetar med frågor kring de kvarvarande ryska

militärpensionärerna. En stor del av arbetet med uppehållstillstånd för

denna grupp har fullföljts. Ny missionschef är den tyska ambassadören

Doris Hertrampf. Sverige har ställt en medarbetare till missionens

förfogande.

5.1.2 Lettland

Missionen i Lettland har också funnits i sju år. Den ligger i Riga och är,

på samma sätt som missionen i Estland, inriktad på att underlätta

integrationen av den ryskpråkiga befolkningen i samhället. Missionen

skall underlätta de lokala myndigheternas omfattande

integrationsfrämjande arbete samt ge råd till enskilda och myndigheter

om bl.a. mänskliga rättigheter. Lettland har gjort stora framsteg i

integrationsarbetet under den tid som missionen funnits på plats.

Missionen har särskilt följt hur medborgarskapslagstiftningen och dess

tillämpning samt takten i naturaliseringsprocessen utvecklats. Under året

har särskild uppmärksamhet ägnats åt den språklag som antogs i

december. Missionschefen David[REDACTED_EFTERNAMN] från Storbritannien har

nyligen efterträtts av ambassadör Torsten Örn från Sverige.

Avvecklingen av den tidigare sovjetiska radaranläggningen Skrunda

avslutades inför OSSE:s toppmöte i Istanbul i nära samarbete mellan

Lettland, Ryssland och OSSE. Den fullföljda avvecklingen är en

framgång för samtliga berörda parter.

5.2 Balkan

Fältnärvaron i västra Balkan är OSSE:s mest omfattande insats både

personellt och finansiellt. Under året har OSSE fått sin största uppgift

hittills genom att inom ramen för FN:s mission i Kosovo, UNMIK,

ansvara för de viktiga demokratibyggande insatserna i Kosovo. OSSE har

missioner i Albanien, Bosnien-Hercegovina, FRJ/Kosovo, Kroatien och

Makedonien. Det finns även ett mindre OSSE/ODIHR-kontor i

FRJ/Montenegro. Sammanlagt ingick vid årets utgång ca 930

internationella och 2500 lokalanställda personer i OSSE:s

Balkanmissioner.

Mandaten för OSSE-missionerna är utarbetade beroende på behovet i

varje enskilt land. Fokus ligger på demokratibyggande i vid mening,

inklusive ansvar för val, media, mänskliga rättigheter och stöd till

förtroendeskapande åtgärder mellan olika befolkningsgrupper.

Missionerna arbetar ofta med frågor som är gränsöverskridande. För

att finna lösningar vad gäller t.ex. flyktingåtervändande krävs

samordnade insatser. Ett samlat grepp på Balkanfrågorna är därför av

största betydelse.

OSSE:s toppmöte i Istanbul beslöt att ständiga rådet skall anta en

regional strategi för sydöstra Europa. Denna skall bl.a. bygga på den

rapport som utarbetades under hösten av Bosnienmissionens chef,

ambassadör Robert Barry. En viktig målsättning med en sådan regional

ansats är att främja fördjupat samarbete och koordinering mellan

missionerna i regionen.

En regional strategi för sydöstra Europa ger vidare en möjlighet att

konkretisera hur OSSE:s institutioner och missioner på Balkan kan bidra

i arbetet med den av EU initierade Stabilitetspakten för sydöstra Europa.

OSSE har möjlighet att spela en central roll i Stabilitetspakten, särskilt

i arbetsbord 1 om demokratisering och mänskliga rättigheter och i

arbetsbord 3 om säkerhetsfrågor och rättsfrågor. OSSE:s

Högkommissarie för nationella minoriteter, Max van der Stoel, har varit

ordförande för arbetsbord 1 under 1999. I detta arbetsbord leder OSSE en

arbetsgrupp om jämställdhet mellan könen. Under arbetsbord 3 ansvarar

OSSE för en arbetsgrupp med uppgift att främja fördjupade militära

kontakter mellan länderna i sydöstra Europa. Kabinettssekreterare Jan
[REDACTED_EFTERNAMN] är ordförande i arbetsbord 3.

5.2.1 Albanien

OSSE:s närvaro i Tirana upprättades 1997 till följd av den akuta krisen i

Albanien. Arbetet fokuseras främst på demokratiseringsåtgärder och stöd

till uppbyggande av rättsstatens principer. Missionen har även tilldelats

ett mandat att verka för samordning av de internationella insatserna i

landet. En av missionens uppgifter har efter konflikten i Kosovo

utvecklats till att bli gränsövervakningsverksamheten.

Efter den politiska krisen i september 1998 bildades en stödgrupp för

Albanien ("Friends of Albania") med syfte att fungera som nätverk av

engagerade länder och organisationer. Målsättningen för stödgruppen är

att stå för den politiska samordningen av de internationella insatserna.

OSSE och EU delar på ordförandeskapet i denna grupp. På plats i

Albanien är det dock chefen för OSSE-närvaron, tysken Geert-Heinrich

Ahrens, som leder arbetet. OSSE-missionen har ett fyrtiotal

internationella medarbetare, varav en svensk. Under året har Sverige

även ställt en åklagare till förfogande för att förstärka det albanska

riksåklagarämbetet. Detta projekt har varit under ledning av det norska

OSSE-ordförandeskapet och haft en nära koppling till missionens

verksamhet.

5.2.2 Bosnien-Hercegovina

I Dayton-avtalet från 1995 tilldelades OSSE en central roll i

fredsprocessen. Denna roll utgjorde grunden för ständiga rådets beslut att

samma år upprätta OSSE-missionen i Bosnien. Denna mission var då den

i särklass största OSSE-närvaron. Mandatet för missionen har tre

verksamhetsinriktningar: stöd för arbetet med efterlevnaden av de

mänskliga rättigheterna, övervakning av allmänna val samt

rustningskontrollåtgärder. Vad gäller de två senare har OSSE

huvudansvaret för verksamheten, medan ansvaret för frågor rörande

mänskliga rättigheter delas med andra internationella organisationer och

enskilda organisationer främst med den Höge representantens kontor

(OHR). OSSE-missionen har i dessa frågor ett mycket nära och intensivt

samarbete med OHR.

Verksamheten för OSSE-närvaron har under åren fokuserats på

valfrågor. Missionen har tillsammans med OHR spelat en avgörande roll

för utarbetandet av den nya vallagen som förhoppningsvis kan träda i

kraft under år 2000.

Huvudkontoret för missionen ligger i Sarajevo och regionala centra

finns i Banja Luka, Bihac, Mostar och Tuzla. Missionen har drygt 200

internationellt anställda och arbetet leds av amerikanen Robert Barry.

Sverige har ställt fem personer till missionens förfogande däribland en av

missionens biträdande chefer med ansvar för militära frågor och

rustningskontroll.

5.2.3 Förbundsrepubliken Jugoslavien (FRJ)/Kosovo

FN:s säkerhetsråd fastställde den 9 juni genom resolution 1244 (1999)

mandatet för den internationella civila närvaron i Kosovo, UNMIK. I

denna mission ingår OSSE:s mission i Kosovo (OMIK) som en

integrerad men distinkt del. OSSE har i missionens mandat givits

huvudansvaret för frågor som institutionsbyggande, mänskliga

rättigheter, demokratisering, media och val. OSSE har dessutom ansvar

för utbildning av den nationella poliskåren. På OSSE:s polishögkola i

Kosovo skall totalt 3 500 lokala poliser från olika befolkningsgrupper

utbildas. Den första kullen poliser om 175 personer utexaminerades i

november.

Datum för lokala val i Kosovo har ännu inte fastställts. Klart är dock

att OSSE kommer att spela en mycket viktig roll både som organisatör

och övervakare av dessa val. OSSE kommer dessutom att, tillsammans

med FN, genomföra en folkräkning i Kosovo. Denna folkräkning

kommer att ligga till grund för ett befolkningsregister som i sin tur

kommer att användas vid upprättandet av de röstlängder som OSSE

kommer att utarbeta inför valen.

OSSE kommer vidare att spela en roll i det nyupprättade interimistiska

råd som skall leda Kosovo (IAC), som består av såväl internationella

som lokala företrädare.

OSSE-missionens storlek skall enligt mandatet totalt uppgå till 700

personer. I december fanns det omkring 460 internationella tjänstemän på

plats, varav närmare 30 från Sverige. Fem av de personer som Sverige

har ställt till förfogande är poliser som är verksamma vid OSSE:s

polishögskola. FN-missionen leds av fransmannen Bernard Kouchner

medan OSSE:s arbete i Kosovo leds av nederländaren Daan Everts.

Kosovomissionen utgör OSSE:s hittills största fältinsats.

5.2.4 Kroatien

OSSE:s mission i Kroatien har såväl ett traditionellt civilt mandat som

ansvar för en civilpolisinsats. Detta civilpolismandat som övertogs från

FN/UNTAES i oktober 1998 - är dock territoriellt begränsat till östra

Slavonien, medan missionens grundläggande mandat från 1996 gäller för

hela landet.

OSSE-missionens främsta uppgift är att stödja den kroatiska

regeringens genomförande av dess internationella åtaganden om

mänskliga rättigheter, rättsstatens principer samt förtroendeskapande

åtgärder mellan folkgrupper. Syftet är att möjliggöra ett större

återvändande för serber och kroater såväl för internflyktingar inom

Kroatien som för flyktingar i andra länder till de platser där de levde

före krigsutbrottet. I realiteten har denna uppgift även till stor del

fokuserats på att möjliggöra för serber som lever i minoritet i Kroatien att

stanna kvar i landet. Missionen har även under året tillsammans med

ODIHR spelat en viktig roll inför parlamentsval och presidentval.

Mandatförlängningen för missionen genomfördes i december och

gäller endast för tre månader. Gällande mandat löper därför ut 31 mars år

2000. Allt tyder dock i dag på att detta mandat kommer att förlängas

ytterligare. Missionen har ett bemanningstak på 280 internationellt

anställda. Sverige har ställt 14 personer till missionens förfogande, varav

8 är poliser. Arbetet leds av fransmannen Bernard Poncet och missionens

storlek uppgår till 220 personer.

5.2.5 Makedonien (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien)

OSSE-missionen i Skopje upprättades år 1992 med främsta syfte att

förhindra spridningen av den jugoslaviska konflikten. Under senare år

har dock missionens verksamhet främst inriktat sig på

förtroendeskapande åtgärder med syfte att dämpa den alltmer tydliga

etniska spänningen mellan befolkningsmajoriteten och den albanska

minoriteten. Missionen har ett mycket nära samarbete med OSSE:s

Högkommissarie för nationella minoriteter som under året starkt

engagerat sig i bl.a. språkfrågan. En person på missionen är direkt knuten

till Högkommissariens kontor. Missionen har åtta internationella

tjänstemän, varav en svensk. Arbetet leds av den italienske ambassadören

Carlo Ungaro.

5.3 Centralasien

OSSE utökade verksamheten i Centralasien under året i samband med

utarbetandet av en regional strategi för regionen. Nya kontor etablerades

i Kazakstan, Kirgizistan och Turkmenistan. Organisationen är därmed

representerad i samtliga regionens länder.

Då ett flertal gränsöverskridande frågor präglar Centralasien kommer

OSSE framgent att fokusera på att få till stånd ökat regionalt samarbete

mellan länderna. OSSE:s förste generalsekreterare den tyske

ambassadören Wilhelm Höynck presenterade under året ett förslag om en

ökad regional satsning av OSSE i Centralasien. OSSE:s nuvarande

generalsekreterare Jan Kubis har utsetts till det österrikiska

ordförandeskapets personlige representant för Centralasien. Ett planerat

OSSE-möte med centralasiatiska ledare under år 2000 kan

förhoppningsvis bidra till en lösning av ländernas vattenresursproblem.

Vid toppmötet i Istanbul åtog sig de centralasiatiska statscheferna på

nytt att verka för demokrati och främja respekten för de mänskliga

rättigheterna. Samtidigt uppvisar flertalet av länderna bristande

demokratiska system. OSSE kommer att fortsätta verka för att stärka

demokratin och respekten för OSSE:s normer.

5.3.1 Kazakstan

Under året upprättades OSSE-kontoret i Almaty. Dess viktigaste uppgift

har hittills varit att, i dialog med regeringen, verka för att höstens

parlamentsval skulle hålla demokratisk standard. ODIHR övervakade

valet i oktober och ansåg att Kazakstan, trots många brister, tog ett steg i

riktning mot efterlevnad av OSSE:s normer. OSSE-kontoret kommer

framgent att verka för att landet tar fasta på ODIHR:s rekommendationer

och genomför förändringar av vallagstiftningen. OSSE-kontoret i Almaty

leds av den tyske ambassadören Ulrich Schöning.

5.3.2 Kirgizistan

Liksom de övriga OSSE-missionerna i Centralasien har det nyetablerade

OSSE-kontoret i Bisjkek som huvuduppgift att främja demokratin och

respekten för de mänskliga rättigheterna. Kirgizistan har i dessa

avseenden gjort reella framsteg under 1990-talet. Förhoppningsvis

kommer demokratin att konsolideras ytterligare i och med

parlamentsvalet i februari 2000.

Under året följde OSSE-kontoret den säkerhetspolitiska utvecklingen

noga. I augusti drabbades Osj-provinsen i landets södra delar av ett

väpnat intrång av en oberoende uzbekisk grupp från Tadzjikistan. Efter

några månader av väpnad kamp och gisslantaganden återvände milisen

till Tadzjikistan. Under år 2000 kommer OSSE sannolikt att etablera

fältkontor i Osj och söka förebygga framtida konflikter i och kring den

tätbefolkade och multietniska Ferganadalen. OSSE-kontoret i Bisjkek

leds av ambassadör[REDACTED_EFTERNAMN] Wieclaw från Polen.

5.3.3 Tadzjikistan

OSSE upprättade 1994 en mission i Tadzjikistan med huvudkontor i

Dusjanbe. Missionens huvuduppgift är främst att övervaka det politiska

läget samt bidra till försoning och dialog mellan folkgrupperna. I den

fredsöverenskommelse som slöts efter landets inbördeskrig 1997 står

OSSE som en av garanterna. Områden där OSSE-missionen spelar en

särskilt aktiv roll är utarbetandet av landets konstitution och vallag.

Denna verksamhet har varit mycket viktig under det senaste året, då

oenighet bland de politiska grupperingarna tidvis hotat stabiliteten i

landet.

I november hölls presidentval. Mot bakgrund av allvarliga problem

med bl.a. registrering av kandidater avstod ODIHR från att observera

valet.

OSSE-missionen driver tillsammans med de fem fältkontoren en rad

projekt rörande bl.a. politiska rättigheter, media, miljö och kvinnofrågor.

Missionens leds av den rumänske ambassadören Marin Buhoara.

5.3.4 Turkmenistan

Under sitt första verksamhetsår har OSSE-kontoret i Asjgabad sökt bidra

till att förbättra Turkmenistans bristande respekt för demokrati och

mänskliga rättigheter.

Året har präglats av trakasserier av religiösa minoriteter och

arresteringar av politiskt oliktänkande. I december genomfördes

parlamentsval som föregåtts av uppenbara brott mot OSSE:s principer.

ODIHR valde mot denna bakgrund att inte observera valet. I slutet av

året fjärmade sig Turkmenistan ytterligare från OSSE:s gemensamma

normer, då folkförsamlingen förlängde president Nijazovs mandat på

livstid. Chefen för OSSE-kontoret i Asjgabad österrikiske ambassadören

Paul Ullmann lämnade vid årsskiftet 1999/2000.

5.3.5 Uzbekistan

Som en följd av nyetableringen av OSSE-kontor i Kirgizistan,

Turkmenistan och Kazakstan har OSSE:s förbindelsekontor för

Centralasien, beläget i Tasjkent, kommit att fokusera verksamheten på

utvecklingen i Uzbekistan. En huvuduppgift under det gångna året har

varit att främja respekten för de mänskliga rättigheterna. I februari

drabbades Tasjkent av ett antal sprängattentat med dödlig utgång.

Rättegångarna mot misstänkta för attentaten uppvisade brister i

förhållande till internationella normer. OSSE-kontoret nekades vid flera

tillfällen att observera rättegångarna. Parlamentsvalet i december

uppfyllde inte de kriterier för demokratiska val som antagits av OSSE.

ODIHR genomförde, under ledning av en svensk diplomat, en

förvalsstudie och kunde bl.a. konstatera att det rådde bristande mötes-

och föreningsfrihet. Då grunderna för demokratiska val inte bedömdes

som tillräckliga avstod ODIHR från att observera valet. Inte heller

presidentvalet i januari 2000 övervakades av ODIHR.

OSSE:s förbindelsekontor i Tasjkent leds av den bulgariske

ambassadören Gantcho Gantchev.

5.4 Andra länder

5.4.1 Armenien

Under hösten tog OSSE beslut att etablera kontor i Armeniens

huvudstad Jerevan. Kontoret, som är under uppbyggnad, kommer att

fokusera på frågor rörande mänskliga rättigheter och demokratisering.

5.4.2 Azerbajdzjan

Under hösten beslutade OSSE även att upprätta kontor i Azerbajdzjans

huvudstad Baku. Kontoret, som är under uppbyggnad, kommer att

fokusera på mänskliga rättigheter och demokratisering.

5.4.3 Georgien

OSSE:s mission i Georgien tillkom 1992. Huvudkontoret ligger i

huvudstaden Tbilisi. Missionens verksamhet spänner över en rad

områden. En av huvuduppgifterna är att söka få till stånd en fredlig

lösning på konflikten om Sydossetien. Säkerhetsläget i detta område är

fortsatt lugnt. Fredsförhandlingarna har ännu inte nått ett genombrott

avseende frågan om regionens status även om vissa smärre framsteg

uppnåtts. Under år 2000 kommer sannolikt ett expertmöte att hållas i

Wien med parterna.

Inom området mänskliga rättigheter och demokratisering har OSSE-

missionen speciellt uppmärksammat parlamentsvalet i november,

ombudsmannaämbetet samt, i samarbete med Europarådet, frågan om de

mesketiska turkarna. OSSE-missionen fortsätter dessutom att stödja

NGO:s och media. OSSE kommer att övervaka landets presidentval som

äger rum i april 2000.

OSSE har även blivit alltmer involverad i försöken att lösa Abchasien-

konflikten, dels genom FN:s och OSSE:s gemensamma kontor för

mänskliga rättigheter i Suchumi och dels genom deltagande i den FN-

ledda fredsprocessen. Under våren 2000 kommer en delegation att

undersöka förekomsten av etniskt våld i det omtvistade Galidistriktet och

undersöka möjligheterna för en eventuell etablering av lokal OSSE-

närvaro i syfte att värna de mänskliga rättigheterna.

Under slutet av året utvidgades OSSE-missionens

konfliktförebyggande verksamhet i Georgien, då OSSE på georgiskt

initiativ beslutade att övervaka Georgiens gräns mot Tjetjenien

(Ryssland).

OSSE-missionen leds av den franske ambassadören Jean Michel

Lacombe. Sverige har ställt en person till missionens förfogande.

5.4.4 Nagorno-Karabach-konflikten och Minskgruppens arbete

Nagorno-Karabach är en enklav i det muslimskt dominerade

Azerbajdzjan med övervägande armenisk kristen befolkning. Konflikten

om enklavens rättsliga status har pågått sedan slutet av 1980-talet med

bl.a. över en miljon flyktingar som följd.

OSSE:s arbete för att få till stånd en lösning av konflikten sker till stor

del i den s.k. Minskgruppen. Sverige ingår i gruppen och har tidigare

varit dess ordförande. Den står nu under delat ordförandeskap mellan

Frankrike, Förenta staterna och Ryssland.

Ordförandeskapet i OSSE har även en personlig representant för frågan

och posten innehas för närvarande av den polske diplomaten Andrzej

Kasprzyk.

En vapenvila, ett avtal om förtroendeskapande åtgärder samt

humanitära ömsesidiga åtaganden förhandlades fram under det svenska

ordförandeskapet i Minskgruppen 1994. Vapenvilan har i stort iakttagits

sedan dess.

Parterna i konflikten har under senare tid fört bilaterala samtal och

närmat sig varandra. Som en förtroendeskapande åtgärd har utväxling av

fångar skett. Inom Minskgruppen finns beredskap för att bistå vid

utarbetandet av en uppgörelse. Alltsedan 1992 har möjligheten av en

fredsbevarande OSSE-insats diskuterats och en militär

planeringsfunktion vid OSSE-sekretariatet har upprättats för detta

ändamål.

5.4.5 Moldavien

Missionen i Moldavien tillkom 1993. OSSE-missionens uppgift är att

medverka till en varaktig politisk lösning av konflikten i Transnistrien,

baserad på territoriell integritet för Moldavien och autonomi för

Transnistrien. Vidare skall missionen nära följa tillbakadragandet av de

resterande ryska trupper, inklusive utrustning samt stora mängder

ammunition och vapen, som finns kvar i landet. En OSSE-

bedömningsmission under fransk ledning, och med svenskt deltagande,

är redo att med kort varsel åka till Transnistrien för att göra en

bedömning av mängderna av vapen och ammunition och möjligheten att

transportera eller förstöra dessa på plats. Missionen har dock försenats på

grund av transnistriskt motstånd.

Viss förstörelse av ammunition och utrustning samt bortförande av

militär utrustning har skett under året. Detta har dock mött stark

opposition i Transnistrien som hotar med att vidta åtgärder för att stoppa

transporter till Ryssland. Det transnistriska motståndet har växt sedan

Istanbultoppmötet, vars resultat man inte erkänner. I

toppmötesdeklarationen åtar sig Ryssland att trupptillbakadragandet skall

vara genomfört till slutet av år 2002. OSSE har nyligen inrättat en

särskild fond för bidrag till ammunitionsförstöringen.

Missionen arbetar även med frågor som rör mänskliga rättigheter och

bidrar till återuppbyggnaden efter konflikten i Gagauzien, ett

minoritetsområde i Moldavien. Missionen leds av amerikanen William

Hill och har åtta medlemmar. Huvudkontoret ligger i Chisinau och ett

fältkontor finns i Tiraspol.

5.4.6 Ryssland/Tjetjenien

Konflikten i Tjetjenien präglade i hög grad toppmötet i Istanbul.

Statsministern uttryckte i sitt anförande oro över situationen och

fördömde allt urskillningslöst bruk av våld. I den politiska deklaration

som antogs vid mötet framhölls vikten av en politisk lösning av

konflikten och OSSE:s beredskap att medverka till ett återupptagande av

den politiska dialogen betonades. Vidare underströks nödvändigheten av

att OSSE:s normer respekteras.

I deklarationen bekräftades också Rysslands territoriella integritet och

alla former av terrorism fördömdes. Den redan tidigare antagna OSSE-

principen, att bristande uppfyllnad av OSSE-normer i ett medlemsland är

en fråga som rör hela OSSE-kretsen, bekräftades i den stadga som antogs

vid toppmötet.

Ett resultat av toppmötet i Istanbul var att OSSE:s ordförande inbjöds

av Ryssland att besöka Moskva och Tjetjenien. Besöket ägde rum i

mitten av december och OSSE-ordföranden, Norges utrikesminister Knut

Vollebaek, underströk i sina slutsatser från besöket den regionala

dimensionen i strävandena att finna en politisk lösning av konflikten. En

regional konferens med tjetjenska representanter, företrädare från

Ryssland samt angränsande delrepubliker kunde därför fylla en viktig

funktion. Vollebaek efterlyste vidare ett ökat humanitärt bistånd och en

bättre koordinering mellan de humanitära aktörerna. I november besökte

det norska ordförandeskapets representant, ambassadör Kim Traavik, den

till Tjetjenien angränsande delrepubliken Ingusjetien, för att bl.a. studera

den humanitära situationen.

OSSE:s stödgrupp i Tjetjenien är för närvarande placerad till Moskva.

Sverige och Europeiska unionen i sin helhet hävdar att det är av största

vikt att OSSE åter får en permanent närvaro i regionen.

5.4.7 Ukraina

OSSE:s mission i Ukraina etablerades 1994. I maj avslutades missionen

då värdlandet ansåg att missionens mandat till fullo var uppfyllt. Till stor

del delade andra länder denna syn, men flertalet ansåg samtidigt att

missionen hade många viktiga uppgifter att fylla fortfarande. Det norska

ordförandeskapet förhandlade fram en kompromiss som innebar att man

istället fr.o.m. juni fick en projektsamordnare med kontor i Kiev för att

hantera de många projekt - inom framförallt den mänskliga dimensionen

- som utförs av OSSE:s institutioner, inte minst vad gäller rådgivning

inom området för lagstiftning om mänskliga rättigheter.

Projektsamordnare är tysken Peter Burkhard som har tre internationella

medarbetare.

5.4.8 Vitryssland

OSSE:s rådgivnings- och övervakningsgrupp i Vitryssland inledde sin

verksamhet i början av år 1998. Mandatet omfattar stöd till de vitryska

myndigheterna att efterleva åtaganden inom OSSE samt att bistå vid

utvecklandet av demokratiska institutioner. OSSE:s rådgivnings- och

övervakningsgrupp har en understödjande funktion i strävandena att

genom dialog mellan regering och opposition skapa förutsättningar för

fria och rättvisa parlamentsval år 2000. Sverige har såväl individuellt

som inom EU och OSSE gjort markeringar vad gäller mänskliga

rättigheter i Vitryssland, bl.a. genom att verka för ett frisläppande av den

förre premiärministern Tjigir. I december frigavs Tjigir från häktet och

sedermera har rättegången mot honom inletts.

Vid de vitryska lokalvalen under våren valde OSSE att inte bistå med

experthjälp eftersom de vitryska rättsreglerna för val inte uppfyller de

krav som OSSE ställer.

Även arbetsgruppen för Vitryssland i OSSE:s parlamentariska

församling arbetar för att främja dialogen mellan regering och opposition

och dess ordförande, rumänen Adrian Severin, besökte senast Minsk mot

slutet av året i detta syfte. Mot slutet av året avstannade i stort dialogen,

huvudsakligen på grund av att regeringens representant avsattes av

presidenten utan att någon ersättare utnämndes. Den parlamentariska

församlingen erkänner inte den senast utsedda vitryska

nationalförsamlingen efter stora oegentligheter i valet av denna. OSSE:s

representation i Minsk omfattas av fem internationella tjänstemän och

arbetet leds av den tyske ambassadören Hans-Georg Wieck.

6 OSSE:s parlamentariska församling

Den parlamentariska församlingen är fristående i förhållande till OSSE:s

övriga institutioner. Dialogen om hur samarbetet mellan församlingen

och övriga institutioner kan stärkas har dock intensifierats.

Församlingens talman deltar regelbundet i OSSE-trojkans möten och i

ministermöten. Församlingens internationella sekretariat, som är förlagt

till Köpenhamn, arbetar nära med OSSE:s sekretariat i Wien och andra

OSSE-institutioner. Den parlamentariska församlingen har också stärkt

sitt stöd till OSSE:s fältverksamhet.

I den säkerhetsstadga som antogs i Istanbul i november välkomnades

den parlamentariska församlingens växande roll, särskilt avseende

demokratisk utveckling och valövervakning.

Den parlamentariska församlingens årliga möte ägde rum i S:t

Petersburg den 6-10 juli. Resolutioner antogs om bl.a. Kosovo och

Vitryssland samt om en stärkt roll för församlingen. Samarbetet mellan

församlingen och ODIHR för valövervakning och valutvärdering

framhölls liksom behovet av ökade åtgärder för att följa upp

rekommendationer som görs vid valövervakning. Helle Degn från

Danmark omvaldes som församlingens talman. Hon har verkat för att

göra församlingen till mindre av diskussionsforum och mer av aktör i

nära samarbete med OSSE:s övriga verksamheter, särskilt vad gäller

fältinsatserna.

Vid toppmötet i Istanbul framhöll Helle Degn församlingens

aktionsorienterade roll. Parlamenten och parlamentarikerna spelar en

viktig roll för värnet om demokratin och för förebyggande av konflikter.

Små grupper av parlamentariker från församlingen, s.k. demokratiteam,

har tillskapats eller kommer att tillskapas för att bygga demokrati, främja

försoning och mänskliga rättigheter och stödja demokratiska institutioner

i bl.a. Vitryssland och Kosovo samt främja arbetet på Stabilitetspakten

för sydöstra Europa och bistå i lösningen av Transnistrienkonflikten i

Moldavien.

Den svenska delegationen till den parlamentariska församlingen leds

av riksdagsledamoten Tone[REDACTED_EFTERNAMN]. Församlingen möts den 6-10 juli

2000 i Bukarest.

7 Budget

Under 1999 uppgick den samlade budgeten inom OSSE till cirka 1,8

miljarder kronor (drygt 200 miljoner euro), varav den svenska

bidragsdelen uppgick till cirka 50 miljoner kronor. Budgeten finansieras

genom två olika bidragsskalor, varav en för större missioner enligt beslut

vid ministermötet i Köpenhamn 1997. Som större missioner räknas

OSSE-missionerna i Bosnien-Hercegovina, Kosovo och Kroatien. Under

året fortgick arbetet på att skapa en ny bidragsskala för OSSE. Detta

arbete förväntas avslutas under senhösten år 2000.

Förutom den svenska andelen av den samlade OSSE-budgeten

tillkommer för svensk del kostnader för personal som Sverige ställt till

OSSE:s förfogande om cirka 44 miljoner kr, kostnader för

valövervakning om cirka 2 miljoner kr samt drygt 2 miljoner kr för andra

insatser. Sveriges bidrag till OSSE:s verksamhet var därmed i

storleksordningen 100 miljoner kronor för år 1999.

8 Förkortningar

CFE Conventional Armed Forces in Europe

 (Avtal om konventionella väpnade styrkor i

 Europa)

CPC Conflict Prevention Centre

 (Centrum för konfliktförebyggande insatser -

 inom OSSE-sekretariatet)

CSBM Confidence- and Security-Building Measures

 (förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder)

CSCE Conference on Security and Co-operation in

 Europe (jfr ESK)

ECMM European Community Monitoring Mission

 (EU:s övervakningsorganisation på Balkan)

EF Economic Forum

 (OSSE:s ekonomiska forum)

ESK Konferensen om säkerhet och samarbete i

 Europa

 (Europeiska säkerhetskonferensen, jfr

 CSCE)

EU Europeiska unionen

 (European Union)

FN Förenta Nationerna

 (United Nations)

FRJ Förbundsrepubliken Jugoslavien

FSC Forum for Security Co-operation

 (OSSE:s säkerhetsforum)

GUSP Gemensamma utrikes- och säkerhets-

 politiken (inom EU)

HCNM High Commissioner on National Minorities

 (OSSE:s Högkommissarie för nationella

 minoriteter)

HLPG High Level Planning Group

 (militär stabsgrupp i Wien för planering

 av fredsbevarande insats i Nagorno-

 Karabach)

IDEA International Institute for Democracy and

 Electoral Assistance

KVM Kosovo Verification Mission

(OSSE:s verifikationsmission i Kosovo;

verkade i Kosovo mellan oktober 1998-mars

1999)

NGO Non-governmental organization

 (frivilligorganisation)

ODIHR Office for Democratic Institutions and

 Human Rights

 (OSSE:s kontor för demokratiska

 institutioner och mänskliga rättigheter)

OHR Office of the High Representative

 (Höge representantens kontor i Bosnien)

OMIK OSCE Mission in Kosovo,

 (OSSE:s del inom FN:s mission i Kosovo

jmf UNMIK)

OSCE Organization for Security and Co-operation

 in Europe

OSSE Organisationen för säkerhet och samarbete i

 Europa

PC Permanent Council

 (Ständiga rådet)

REACT Rapid Expert Assistance and Co-operation

Teams

 (Snabb civil insatsberedskap inom OSSE)

UNHCR United Nations High Commissioner for

 Refugees

 (FN:s flyktingkommissarie)

UNMIK United Nations Mission in Kosovo.

 (FN:s civila mission i Kosovo)

UNOMIG United Nations Mission in Georgia

 (FN:s observatörsgrupp i Georgien)

UNOMOT United Nations Observer Mission in

 Tajikistan

 (FN:s observatörsgrupp i Tadzjikistan)

UNPREDEP United Nations Preventive Deployment

 (FN:s förebyggande militära insats i

 Makedonien)

UNTAES United Nations Transitional Administration

 for Eastern Slavonia, Baranja and Western

 Sirmium

 (FN:s övergångsadministration för östra

 Slavonien)

VEU Västeuropeiska unionen

WEU Western European Union

9 OSSE:s medlemsländer

Albanien Makedonien (f.d. jugoslaviska

Andorra republiken Makedonien)

Armenien Malta

Azerbajdzjan Moldavien

Belgien Monaco

Bosnien-Hercegovina Nederländerna

Bulgarien Norge

Canada Polen

Cypern Portugal

Danmark Rumänien

Estland Ryssland

Finland San Marino

Frankrike Schweiz

Förenta staterna Slovenien

Georgien Slovakien

Grekland Spanien

Heliga Stolen Storbritannien

Irland Sverige

Island Tadzjikistan

Italien Tjeckien

Förbundsrepubliken Jugoslavien Turkiet

(FRJ) Turkmenistan

Kazakstan Tyskland

Kirgizistan Ukraina

Kroatien Ungern

Lettland Uzbekistan

Liechtenstein Vitryssland

Litauen Österrike

Luxemburg (= 55 varav en t.v. suspenderad)

Utrikesdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 2 mars 2000

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], von[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN]

_______________________

Regeringen beslutar skrivelse 1999/2000:69 Redogörelse för

verksamheten inom Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

(OSSE) under år 1999.

 Den socialistiska federativa republiken Jugoslavien avstängdes 1992 från att

delta i

OSSE:s möten; detsamma gäller alltjämt FRJ

Skr. 1999/2000:69

16

1