Regeringens proposition

1997/98:77

Närradio m.m.

Prop.

1997/98:77

Regeringen överlämnar denna proposition till riksdagen.

Stockholm den 26 februari 1998

Göran[REDACTED_EFTERNAMN]

 Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

 (Kulturdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

I propositionen föreslås att rätten att sända närradio vidgas till en större

krets genom att tillstånd skall kunna ges även till lokala ideella före-

ningar som bildats för att sända närradio.

Vissa förändringar av reglerna för sändningstider och avgifter föreslås.

Sändningstider skall i första hand fördelas genom frivilliga överens-

kommelser mellan tillståndshavarna. Endast när tillståndshavarna inte

kan enas om fördelningen skall Radio- och TV-verket fatta beslut om

sändningstider. Avgifter för att sända närradio avskaffas.

Radio- och TV-verket skall kunna tillåta sändningsområden som är

större än en kommun, om det finns synnerliga skäl.

Det föreslås vidare att undantaget från förbudet mot sändning av cent-

ralproducerat programmaterial i närradion, det s.k. riksförbudet, utvid-

gas. Utvidgningen innebär att program som främjar kunskap och bildning

eller utgör upptagningar av lokala kulturella tillställningar får sändas

under högst tio timmar per månad.

Radio- och TV-verkets nuvarande uppdrag att följa utvecklingen inom

ljudradio- och televisionsområdet kompletteras med ett allmänt uppdrag

att följa medieutvecklingen.

Innehållsförteckning

1 Förslag till riksdagsbeslut 3

2 Lagtext 4

3 Ärendet och dess beredning 9

4 Bakgrund 9

4.1 Närradions utveckling 9

4.2 Gällande rätt 10

4.3 Något om yttrandefrihetsbrott i närradion 11

5 Tillståndshavarkretsen 12

6 Sändningstider och avgifter 15

7 Sändningsmöjligheter och sändningsområden 18

8 Programregler 21

9 Reklam och risken för kommersialism 26

10 Närradioföreningarnas ställning och sändningsrätt 27

11 Utvecklingen inom medierna 28

11.1 Rådet för mångfald inom massmedierna 28

11.2 Uppdrag att följa utvecklingen inom medierna 29

12 Kostnader 31

12.1 Närradion 31

12.2 Utvecklingen inom medierna 31

13 Författningskommentar 32

Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Den lokala radion

 (SOU 1996:176) i de delar den berör närradion 36

Bilaga 2 Betänkandets lagförslag vad gäller närradio 39

Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser (SOU 1996:176) 44

Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 45

Bilaga 5 Lagrådets yttrande 50

Utdrag ur protokoll vid regeringsammanträde den 26 februari 1998 51

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1. antar regeringens förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen

(1996:844),

2. godkänner vad regeringen föreslår om Radio- och TV-verkets upp-

gifter (avsnitt 11.2).

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)

Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844)

dels att 4 kap. 2 4 §§, 6 kap. 6 §, 10 kap. 9 och 10 §§ samt 11 kap. 3 §

skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 kap. 9 §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

2 §

Om en sammanslutning som kan få tillstånd enligt 4 § så önskar och

det är tekniskt möjligt, skall det finnas en möjlighet att sända närradio-

program i en kommun. Om det finns särskilda skäl får det samtidigt sän-

das mer än ett närradioprogram i kommunen.

Sändningsområden för närradio

skall ha en diameter på cirka tio

kilometer. Radio- och TV-verket

får i särskilda fall besluta om

större sändningsområden. Utanför

storstadsområdena bör det efter-

strävas att sändningarna kan tas

emot i hela kommunen.

Sändningsområden för närradio

skall omfatta högst en kommun.

Utanför storstadsområdena bör det

eftersträvas att sändningarna kan

tas emot i hela kommunen. Radio-

och TV-verket får om det finns

synnerliga skäl besluta om större

sändningsområden än en kommun.

3 §

Radio- och TV-verket bestäm-

mer vilka som får sända närradio

och under vilken tid sändningarna

får ske.

Radio- och TV-verket bestäm-

mer vilka som får sända närradio.

Tillstånd att sända närradio gäller för viss tid.

Sändningstiden skall så långt

det är möjligt fördelas enligt de

sökandes önskemål. Om deras

önskemål inte kan förenas, skall

förtur ges åt den sökande som be-

döms ha störst intresse av att få

sända vid en viss tidpunkt. Beslut

om sändningstid gäller tills vidare,

dock längst för ett år. Radio- och

TV-verket får ompröva ett beslut

om fördelning av sändningstid, om

det finns särskilda skäl.

Om tillståndshavarna inte kan

enas om fördelningen av sänd-

ningstid, bestämmer Radio- och

TV-verket sändningstiderna. Det-

samma gäller om en tillstånds-

havare begär att verket skall fast-

ställa sändningsschemat i sin hel-

het. Den tillståndshavare som be-

döms ha störst intresse av att

sända vid en viss tidpunkt skall

ges förtur. Radio- och TV-verkets

beslut om sändningstid gäller tills

nytt beslut fattas av verket eller en

tillståndshavare eller närradio-

förening skriftligen underrättar

verket om att tillståndshavarna

enats om annan sändningstid.

4 §

Ett tillstånd att sända närradio kan ges endast till följande juridiska

personer:

1. Lokala ideella föreningar som

bedriver verksamhet inom sänd-

ningsområdet.

2. Lokala ideella föreningar

som har bildats för att i närradio

sända program som ett led i den

verksamhet som en riksorganisa-

tion bedriver inom sändningsom-

rådet.

3. Församlingar inom Svenska

kyrkan.

4. Obligatoriska sammanslut-

ningar av studerande vid univer-

sitet och högskolor.

5. Sammanslutningar av flera

tillståndshavare i ett sändnings-

område för gemensamma när-

radioändamål (närradioförening-

ar).

1. Lokala ideella föreningar som

har bildats för att sända program

i närradion eller som bedriver

annan verksamhet inom sänd-

ningsområdet.

2. Församlingar och kyrkliga

samfälligheter inom Svenska

kyrkan.

3. Obligatoriska sammanslut-

ningar av studerande vid univer-

sitet och högskolor.

4. Sammanslutningar av flera

tillståndshavare i ett sändnings-

område för gemensamma när-

radioändamål (närradioförening-

ar).

Lokala ideella föreningar som

avses i 1 och 2 får meddelas till-

stånd att sända närradio endast

om föreningsverksamheten har

bedrivits i sändningsområdet i

minst ett år före dagen för ansö-

kan om tillstånd. Om det finns sär-

skilda skäl får ett tillstånd ändå

meddelas.

6 kap.

6 §

I närradio får det endast sändas

program som har framställts sär-

skilt för den egna verksamheten. I

enstaka fall får det dock före-

komma sändningar som inte fram-

ställts enbart för den egna verk-

samheten, om de är av särskilt

intresse för tillståndshavarens

medlemmar.

I närradio får det endast sändas

program som har framställts sär-

skilt för den egna verksamheten.

Under högst tio timmar per

månad får dock en tillstånds-

havare sända program som inte

framställts enbart för den egna

verksamheten, om innehållet i

sändningarna

 är av särskilt intresse för till-

ståndshavarens medlemmar,

 främjar kunskap och bildning,

eller

 utgör upptagningar av lokala

kulturella tillställningar.

9 kap.

9 §

Om Granskningsnämnden för

radio och TV, Radio- och TV-ver-

ket eller Konsumentombuds-

mannen begär det, skall den som

fått tillstånd att sända närradio

lämna upplysning om sina sänd-

ningstider.

Granskningsnämnden kan också

begära upplysning om i vilken om-

fattning tillståndshavaren har sänt

program som avses i 6 kap. 6 §

andra stycket.

10 kap.

9 §

Den som åsidosätter de bestämmelser som anges i denna paragraf får

föreläggas att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med

vite. Detta gäller bestämmelser om

1. närradiosändningarnas innehåll (6 kap. 6 och 7 §§),

2. beteckningar (6 kap. 9 §),

3. sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala

kabelsändarföretag (8 kap. 1, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 §§), eller

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §).

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 §§),

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §),

6. skyldighet att lämna upplys-

ning om sändningstider i närradio

(9 kap. 9 § första stycket), eller

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9

kap. 9 § andra stycket).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 får meddelas av

Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt

första stycket 3 5 får meddelas av

Radio- och TV-verket. Föreläg-

gande enligt första stycket 5 får

även meddelas av Konsument-

ombudsmannen.

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 7 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt

första stycket 3 6 får meddelas av

Radio- och TV-verket. Föreläg-

gande enligt första stycket 5 och 6

får även meddelas av Konsument-

ombudsmannen.

10 §

Radio och TV-verket får i före-

läggande förbjuda någon att över-

träda beslut om sändningstid i när-

radion eller att låta någon annan i

sitt ställe utnyttja sådan sänd-

ningstid. Föreläggandet får förenas

med vite.

Radio- och TV-verket får i

föreläggande förbjuda tillstånds-

havare att överträda beslut om

sändningstid i närradion som med-

delats av verket eller att låta någon

annan utnyttja tillståndshavarens

sändningsrätt. Föreläggandet får

förenas med vite.

11 kap.

3 §

Ett tillstånd att sända närradio

får återkallas om tillståndshavaren

1. inte längre uppfyller kraven

enligt 4 kap. 4 §,

2. inte utnyttjat rätten att sända

närradio under tre på varandra föl-

jande månader, eller

3. inte har betalat avgift i ett

ärende om närradio inom föreskri-

ven tid, och har förelagts att be-

tala den vid påföljd att tillståndet

annars kan återkallas.

Ett tillstånd att sända närradio

får återkallas om tillståndshavaren

1. inte längre uppfyller kraven

enligt 4 kap. 4 §, eller

2. inte utnyttjat rätten att sända

närradio under tre på varandra föl-

jande månader.

Tillstånd att sända närradio får också återkallas om domstol funnit att

ett program innefattat ett yttrandefrihetsbrott som innebär ett allvarligt

missbruk av yttrandefriheten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om sändningstider som har

beslutats av Radio- och TV-verket före den 1 juli 1998. Bestämmelsen i

11 kap. 3 § första stycket 3 gäller fortfarande i fråga om avgifter som

avser sändningar som sker före den 1 juli 1998.

3 Ärendet och dess beredning

Den 28 september 1995 beslutade regeringen om direktiv till en kom-

mitté med uppdrag att lägga fram förslag om ändrade regler för lokala

ljudradiosändningar (dir. 1995:123). Kommittén fick där i uppgift att

förbättra möjligheterna att förverkliga de ursprungliga intentionerna i

fråga om lokalradions mångfald och lokala förankring samt möjliggöra

att närradion utvecklas till en livskraftig radio med lokal anknytning och

demokratisk förankring. Kommittén antog namnet Lokal- och närradio-

kommittén (Ku 1995:04).

Lokal- och närradiokommittén överlämnade i november 1996 betän-

kandet Den lokala radion (SOU 1996:176). En sammanfattning av betän-

kandet finns i bilaga 1. Kommitténs lagtextförslag finns i bilaga 2.

Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan-

serna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissyttrandena finns

tillgänglig i Kulturdepartementet (dnr Ku 96/2358/RTV).

Flertalet remissinstanser har riktat stark kritik mot kommitténs förslag

till ändrade regler för lokalradion. Kommitténs förslag i den delen kunde

därför inte genomföras. Regeringen uppdrog genom beslut den 27

november 1997 åt en särskild utredare att lägga fram förslag om hur vill-

koren för den kommersiella lokalradion skall vara utformade för att må-

len för statens insatser på massmedieområdet skall uppfyllas (dir.

1997:138). Uppdraget skall redovisas senast den 1 december 1998.

Regeringen lägger nu fram sitt förslag till förändringar i reglerna om

närradio som bygger på lokal- och närradiokommitténs förslag.

Lagrådet

Regeringen beslutade den 29 januari 1998 att inhämta Lagrådets yttrande

över de lagförslag som finns i bilaga 4.

Lagrådet, vars yttrande finns i bilaga 5, har lämnat förslaget utan erin-

ran. Viss redaktionell ändring har gjorts i förhållande till lagrådsremis-

sens lagförslag.

4 Bakgrund

4.1 Närradions utveckling

Försöksverksamhet med närradio startade år 1979 och verksamheten

permanentades den 1 januari 1986. Lagstiftarens intentioner för när-

radion var att den skulle fungera som ett språkrör för de lokala ideella

föreningarna. En sändningsmöjlighet skulle finnas i varje kommun om

föreningslivet önskade detta. I samband med att reglerna om lokalradio

trädde i kraft den 1 april 1993 förändrades reglerna för närradio. Sam-

manslutningar med tillstånd att sända närradio fick rätt att sända reklam

och sponsrade program på i stort sett samma villkor som gällde för lokal-

radion. S.k. närradioföreningar, dvs. sammanslutningar av flera till-

ståndsinnehavare för gemensamma närradioändamål, fick dock inte rätt

att sända reklam.

I närradion sänder för närvarande knappt 1 100 tillståndshavare ljud-

radioprogram. Antalet tillståndshavare har under de senaste åren minskat

kraftigt. Tillbakagången anses framförallt bero på att flera tillståndsha-

vare övergått till att sända kommersiell lokalradio. Sändningarna äger

rum på ca 150 platser i landet. Radiosändarna är regelmässigt svaga och

sändningsområdena inte större än den kommun där sändningarna äger

rum. Undantagsvis förekommer det dock att två små kommuner fått ut-

göra ett sändningsområde.

4.2 Gällande rätt

Reglerna för närradioverksamhet fanns tidigare i närradiolagen

(1982:459). Bestämmelserna överflyttades utan några större sakliga änd-

ringar till radio- och TV-lagen (1996:844), som trädde i kraft den 1

december 1996.

Närradion är tänkt att vara en lokal förenings- eller åsiktradio. Det är

därför endast vissa sammanslutningar som kan få tillstånd att sända när-

radio, t.ex. vissa lokala ideella föreningar, församlingar inom svenska

kyrkan, studentkårer och närradioföreningar (4 kap. 4 § radio- och TV-

lagen). De ideella föreningarna skall vara juridiska personer och ha be-

drivit verksamhet under minst ett år innan de kan beviljas tillstånd.

Enligt 4 kap. 2 § radio- och TV-lagen skall det finnas möjlighet att

sända närradio i en kommun om en tillståndsberättigad sammanslutning

så önskar och det är tekniskt möjligt. Om det finns särskilda skäl får det

samtidigt finnas mer än en sändningsmöjlighet för närradio i kommunen.

Sändningsområden för närradio skall ha en diameter på cirka tio kilome-

ter. Radio- och TV-verket får dock i särskilda fall besluta om större

sändningsområden. De flesta närradiosändningar kan tas emot i en hel

kommun eller har en räckvidd som är större än tio kilometer i diameter.

Enligt 4 kap. 3 § radio- och TV-lagen bestämmer Radio- och TV-ver-

ket vilka som får sända närradio och under vilka tider sändningarna får

äga rum. Tillstånd att sända närradio gäller för viss tid. Sändningstiden

fördelas enligt tillståndshavarnas önskemål. Om dessa inte kan enas om

fördelning av sändningstiderna beslutar verket vem som skall ges förtur.

Besluten om sändningstid gäller tills vidare, dock högst ett år. Besluten

kan omprövas om det finns särskilda skäl.

Avgift för närradiosändningar utgår enligt förordningen (1984:463) om

avgifter i ärenden om närradio med 15 kronor för varje påbörjad timme.

Avgifterna beräknas kvartalsvis i efterhand. Den som inte sänder reklam

kan befrias från avgiften genom att i efterhand ge in en deklaration om

att reklam mot vederlag eller program mot betalning inte har sänts.

En sammanslutnings programutbud får inte innehålla material som inte

har framställts enbart för den egna verksamheten (det s.k. riksförbudet). I

enstaka fall får det dock förekomma sändningar som inte framställts en-

bart för den egna verksamheten, om de är av särskilt intresse för till-

ståndshavarens medlemmar (6 kap. 6 §).

Sedan april 1993 är det tillåtet att sända reklam och sponsrade program

i närradion. Radio- och TV-lagens bestämmelser om reklam och annan

annonsering gäller även för närradion (7 kap. 1-3, 5, 8, 9 och 12 §§).

Rätten att finansiera sändningarna med reklam gäller dock inte för när-

radioföreningar.

Närradioföreningar kan enligt 4 kap. 4 § första stycket radio- och TV-

lagen erhålla sändningstillstånd. Närradioföreningar definieras i punkt 5 i

den bestämmelsen som sammanslutningar av flera tillståndshavare i ett

sändningsområde för gemensamma närradioändamål. På vissa orter sak-

nas närradioförening och på några orter finns det två närradioföreningar.

Den sändningsrätt som en närradioförening kan utöva är begränsad.

Enligt 6 kap. 6 § radio- och TV-lagen får en närradioförenings program-

utbud innehålla bl.a. uppgifter om program och programtider samt andra

upplysningar om närradioverksamhet på orten, sändningar från evene-

mang av gemensamt intresse för tillståndshavarna på orten, information

om kommunal verksamhet och provsändningar.

Granskningsnämnden för radio och TV har enligt 9 kap. 2 § radio- och

TV-lagen tillsynen över att bestämmelserna om programinnehållet efter-

levs.

4.3 Något om yttrandefrihetsbrott i närradion

Närradion är en åsiktsradio för en stor mängd sammanslutningar med

sinsemellan olika uppfattningar. Det ligger således i sakens natur att in-

nehållet i sändningarna av vissa kan uppfattas som kontroversiellt eller

direkt stötande. Sveriges Närradioförbund har i likhet med andra bran-

schorganisationer inom medieområdet antagit etiska regler för verksam-

heten. Närradions Riksorganisation har för närvarande inga särskilda

etiska regler.

Möjligheten för staten att ingripa med straff är begränsad till vissa

handlingar som hotar viktiga allmänna eller enskilda intressen. I fråga

om radiosändningar gäller att s.k. yttrandefrihetsbrott, bl.a. hets mot

folkgrupp, förtal och förolämpning, enligt 5 kap. 1 och 4 §§ yttrande-

frihetsgrundlagen kan medföra i brottsbalken föreskrivna straff. För hets

mot folkgrupp är straffet enligt 16 kap. 8 § brottsbalken böter eller fäng-

else i upp till två år beroende på graden av brottet. En särskild pro-

cessordning tillämpas för yttrandefrihetsbrott. Justitiekanslern fungerar

som åklagare och ansvarsfrågan prövas av domstol under medverkan av

jury.

Enligt 11 kap. 3 § andra stycket och 4 § radio- och TV-lagen kan dess-

utom domstol återkalla sändningstillståndet för en tid upp till ett år om

domstolen funnit att ett program innefattat ett allvarligt yttrandefrihets-

brott. Om synnerliga skäl föreligger kan återkallelse ske för en tid om

högst fem år.

Inom närradion har sedan mitten av 1980-talet förekommit program

som lett till fällande domar för yttrandefrihetsbrott. Det har rört sig om

både ansvar för förtal och hets mot folkgrupp. Målen har uppmärksam-

mats stort i medierna men har varit tämligen få till antalet.

5 Tillståndshavarkretsen

Regeringens förslag: Rätten att sända närradio utvidgas till en

större krets genom att tillstånd skall kunna ges även till lokala ide-

ella föreningar som bildats för att sända närradio. Det nuvarande

kravet på verksamhet på orten under minst ett år upphävs.

Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna ställer sig bakom för-

slagen. Radio- och TV-verket tillstyrker förslaget men påpekar att kon-

struktionen med tre typer av lokala ideella föreningar är otympligt och

kan innebära tillämpningssvårigheter. Verket konstaterar att förslaget att

tillstånd inte skall kunna ges till föreningar bestående av juridiska perso-

ner inte har getts lagstöd. Enligt verkets uppfattning bör en sådan be-

gränsning inte införas. Folkrörelsernas Medieforum tillstyrker förslaget

om utvidgning av den tillståndsberättigade kretsen under förutsättning att

antingen riksförbudet behålls eller reklamförbudet återinförs. Kristna

Radionätet menar att förslaget om utvidgning av tillståndshavarkretsen

ger möjligheter till vidgad yttrandefrihet och livskraftigare närradio.

Föreningen ställer sig även positiv till att Svenska Kyrkans

samfälligheter ges sändningstillstånd. STIM tillstyrker förslaget att det

skall bli möjligt att för närradioändamål bilda en förening som

tillståndsinnehavare. Handelshögskolans fakultet vid Göteborgs

universitet anser att förslaget att ge tillstånd till lokala ideella föreningar

som bildats för att sända närradio är en angelägen förändring för att

stärka närradion som lokal föreningsradio. Närradions Riksorganisation

(NRO) konstaterar att förslaget om en utökad tillståndshavarkrets kan

leda till konflikter om fördelning av sändningstider på orten.

Skälen för regeringens förslag: Ett av de ursprungliga syftena med

närradion har varit att ge ideella föreningar möjlighet att sända radiopro-

gram som ett led i sin vanliga verksamhet. Tillstånd att sända närradio

kan enligt 4 kap. 4 § radio- och TV-lagen ges till lokala ideella före-

ningar som bedriver verksamhet inom sändningsområdet, lokala ideella

föreningar som har bildats för att i närradio sända program som ett led i

den verksamhet som en riksorganisation bedriver inom sändningsom-

rådet, församlingar inom svenska kyrkan, obligatoriska sammanslut-

ningar av studerande vid universitet och högskolor samt närradioföre-

ningar. För att få tillstånd som ideell förening krävs att föreningens verk-

samhet bedrivits i sändningsområdet under minst ett år före ansökan om

tillstånd.

Andra former av juridiska personer som bolag, stiftelser och ekono-

miska föreningar kan inte få tillstånd att sända närradio. Begränsningen

av tillståndshavarkretsen har varit betydelsefull för att värna idén om

närradion samt att göra avgränsningen mot den kommersiella lokalradion

tydlig.

Tillståndshavarkretsens begränsning är dock en av de faktorer som

medfört att intresset för att sända närradio har minskat under de senaste

åren. Det utrymme som finns för närradiosändningar utnyttjas inte fullt

ut. Till detta kommer att det traditionella föreningslivet har förlorat en

del av sin forna betydelse. Detta gäller särskilt unga människor som i allt

mindre utsträckning organiserar sig i ideella föreningar. På vissa orter

finns ett stort intresse av att sända närradio men av personer som inte är

berättigade att få tillstånd. En mängd närradioprogram sänds ut av perso-

ner eller organ som formellt inte har rätt att sända närradio. Det gäller

exempelvis studerande vid gymnasieskolans medieutbildningar och

arbetsmarknads- och ungdomsprojekt.

Enligt 3 kap. 2 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen har det all-

männa en skyldighet att se till att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett

sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet.

Yttrandefriheten skulle gagnas om tillståndshavarkretsen utökades ge-

nom att fler fick tillstånd att sända närradio. Ytterligare tillskott av sänd-

ningsberättigade skulle kunna vitalisera närradion och göra den mer

attraktiv på den sändande orten. Det är angeläget att närradion ges möj-

lighet att även i framtiden kunna vara ett forum för debatt och menings-

utbyte.

Regeringen anser i likhet med kommittén att dessa omständigheter ta-

lar för att fler sammanslutningar bör få rätt att sända närradio och att det

inte är motiverat att behålla närradion som endast ett språkrör för det

etablerade föreningslivet. Närradion bör även i fortsättningen vara förbe-

hållen lokala ideella sammanslutningar. Regeringen anser att rätten att

sända bör vidgas till en större krets genom att tillstånd skall kunna ges

även till lokala ideella föreningar som inte bedriver annan verksamhet

inom sändningsområdet.

En sådan förändring innebär att det blir möjligt för enskilda att bilda en

ideell förening med syfte att sända radio. För tillstånd skall krävas att

föreningen och dess medlemmar har lokal anknytning genom boende

eller verksamhet. Vidare bör föreningen antingen ha en ideell målsätt-

ning, oavsett om näringsverksamhet utövas eller ej, eller främja sina

medlemmars ekonomiska intressen men utan att utöva näringsverksam-

het. En förening som har till ändamål att främja medlemmarnas ekono-

miska intressen genom ekonomisk verksamhet är en ekonomisk förening

och får inte meddelas tillstånd. De formella förutsättningarna för att en

förening skall vara rättskapabel och kunna inta ställning av självständig

juridisk person, stadgar, styrelse m.m. skall vara uppfyllda. För tillstånd

krävs att ansvarig utgivare är utsedd och att de krav som ställs på sådan

enligt yttrandefrihetsgrundlagen är uppfyllda (4 kap. 5 § radio- och TV-

lagen).

Kommittén har föreslagit att sammanslutningar där medlemskretsen

består av juridiska personer inte bör beviljas tillstånd. Radio- och TV-

verket anser att en sådan begränsning inte bör införas och att den, om den

införs, kräver lagstöd. Som medlemmar i en ideell förening kan normalt,

om inte annat sägs i föreningens stadgar, ingå fysiska eller juridiska per-

soner. Regeringen anser inte att det finns något starkt skäl för en sådan

begränsning som kommittén föreslagit. Det är dessutom inte rimligt att i

samband med denna utvidgning av tillståndshavarkretsen föreslå en

inskränkning som skulle kunna innebära att en del av nuvarande till-

ståndshavare inte skulle få sina tillstånd förlängda.

Nuvarande kategorier av tillståndshavare bör även i fortsättningen

kunna erhålla tillstånd för att bedriva närradiosändningar som en del av

sin hela verksamhet. Inget hindrar emellertid en sådan sammanslutnings

medlemmar från att bilda och utöva närradioverksamheten i en ideell

förening inriktad på närradiosändningar om det skulle befinnas lämpli-

gare.

Det krav som för närvarande finns på ettårig verksamhet på orten bör

tas bort eftersom det inte är förenligt med tanken att en ideell förening

skall kunna bildas i avsikt att sända närradio.

Regeringen är medveten om att en förändring av tillståndshavarkretsen

medför en viss risk för kommersialisering av närradion. Det kan bli enk-

lare för någon som enbart har ett ekonomiskt intresse att sända närradio.

Erfarenheter från gällande regler har visat att det för närvarande inte

finns några svårigheter för sådana intressenter i nuläget att via

"samarbete" med tillståndsberättigade vinna tillträde till närradion. Dess-

utom är andra faktorer mer avgörande för risken för en kommersiell ut-

veckling, främst reklamrättigheterna. Dessa argument talar mot att eko-

nomiska intressen skulle dra fördel av en förändring av tillståndskretsen.

Närradions riksorganisation har påpekat att en utökad tillståndshavar-

krets kan leda till konflikter om fördelning av sändningstid. Med tanke på

att det i dag finns ledig tid på nästan samtliga sändningsorter bör risken

inte vara alltför stor för att efterfrågan på sändningstid överstiger utbudet.

Regeln om att församlingar i Svenska kyrkan skall ges tillstånd bör

förändras så att också kyrkliga samfälligheter i Svenska kyrkan innefattas

eftersom de ekonomiska förutsättningarna och beslutanderätten i de frå-

gor som aktualiseras inte sällan finns hos samfälligheterna.

6 Sändningstider och avgifter

Regeringens förslag: Sändningstider i närradion skall i första hand

fördelas genom frivilliga överenskommelser mellan tillståndsha-

varna. När tillståndshavarna inte kan enas skall Radio- och TV-

verket besluta om fördelningen.

På begäran skall den enskilde tillståndshavaren lämna upplysning

om sina sändningstider. En sådan begäran skall kunna förenas med

vite.

Avgifterna för att sända närradio avskaffas.

Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens

förslag.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget

om en förenklad ordning för fastställande av sändningstider. Förslaget

om att avskaffa avgifterna tillstyrks av alla remissinstanser. Radio- och

TV-verket påpekar att den av utredningen föreslagna möjligheten för ver-

ket att fastställa sändningsschemat i dess helhet, bör framgå av lag. STIM

avstyrker nya regler för fastställande av sändningstider och förklarar att

nuvarande ordning innebär en värdefull möjlighet för STIM:s del att hos

myndighet vidimera tillståndshavarnas uppgifter. Järva-Västerorts När-

radioförening och Närradions Riksorganisation anser att tidsbegräns-

ningen av sändningsschemans giltighetstid till ett år är onödig eftersom

tillståndshavarna på orten i de flesta fall själva kan avgöra hur länge ett

schema skall gälla. Närradions Riksorganisation och Järva-Västerorts

Närradioförening anser att tillstånden skall gälla tills vidare, inte viss tid

som nu är fallet.

Skälen för regeringens förslag:

Tillstånd och sändningstider

Enligt 2 kap. 2 § andra stycket radio- och TV-lagen meddelar Radio- och

TV-verket tillstånd att sända närradio. Sändningstillstånd beviljas alla

sammanslutningar som uppfyller förutsättningarna för att få tillstånd.

Lokal- och närradiokommittén föreslår att denna ordning skall behållas.

Regeringen delar kommitténs uppfattning. Effektivitet och rättssäkerhet

talar för att nuvarande ordning bör kvarstå oförändrad. Med en fortsatt

tillståndsgivning till de enskilda sammanslutningarna skall reglerna om

utgivare behållas oförändrade.

Däremot har för närradions del länge diskuterats möjligheten att de-

centralisera besluten om sändningstid till de lokala närradioföreningarna,

dvs. de sammanslutningar för handhavande av gemensamma när-

radioändamål som på de flesta orter bildats av tillståndshavarna. Vid

flera tillfällen har möjligheten att överlämna till närradioföreningar att

besluta om sändningstidernas fördelning övervägts och avvisats (jfr ex-

empelvis prop. 1984/85:145 s. 25 26 och SOU 1990:70 s. 162 165). Det

har påpekats att det ställs stora krav på beslutsfattaren eftersom uppgiften

i realiteten angår begränsning av informations- och yttrandefrihet. Prak-

tiska problem har ansetts uppkomma eftersom den lagstiftning som regle-

rar myndigheters verksamhet, exempelvis förvaltningslagen och sekre-

tesslagen, inte skulle gälla för närradioföreningens handläggning. Of-

fentlighetsprincipen skulle inte vara tillämplig. Vidare har pekats på när-

radioföreningarnas stora antal, bräckliga juridiska form och att de själva

som sändningsberättigade skulle kunna ha intressen i de ärenden som

skulle prövas.

Dagens system innebär att Radio- och TV-verket måste fatta ett stort

antal beslut i ärenden av förhållandevis okomplicerad natur. Verkets be-

slut om fördelning av sändningstider sker efter förslag av den lokala när-

radioföreningen och efter ett antal kontakter med föreningen och till-

ståndshavarna. Under året inträffar regelmässigt förändringar. Nya till-

ståndshavare tillkommer; andra avslutar sina sändningar; ändringar och

byten av sändningstid äger rum; sändningsuppehåll förekommer osv.

Alla sådana förändringar resulterar i nya beslut av verket, vilket upplevs

av tillståndshavarna som tröttande och byråkratiskt.

Regeringen anser, i likhet med kommittén, att en enklare ordning för

fördelning av sändningstider bör införas, som innebär att verket bara

skall fatta beslut när det föreligger tvist mellan tillståndshavare om viss

sändningstid.

De tidigare förslagen om att delegera beslutanderätt i ärenden om

sändningstid till närradioföreningar har inte genomförts (prop.

1984/85:145, SOU 1990:70 s. 162-165). Med en ordning där fördel-

ningen av sändningstid sker genom frivilliga överenskommelser utövas i

praktiken ingen beslutanderätt. Fördelningen grundas på överenskom-

melser och närradioföreningen har en sammankallande och förslagsstäl-

lande roll. Närradioföreningarnas del i överenskommelserna utgör inte

myndighetsutövning eller är något yttrandefrihetsbegränsande beslut. Det

möter således inga rättsliga hinder att låta tillståndshavarna själva fördela

sändningstiden och avlasta verket de rutinmässiga besluten. Verkets upp-

gift kan begränsas till att fastställa sändningstider enbart när tillståndsha-

varna inte kan enas. En tillståndshavare kan med andra ord alltid begära

att verket prövar hur sändningstid skall fördelas när motstridiga intressen

på orten finns. Myndighetsbeslut om sändningstider kan också krävas vid

störningar, exempelvis när tillståndshavarna inte respekterar varandras

tider samt när någon berörd tillståndshavare begär att verket skall fast-

ställa sändningsschemat i sin helhet.

STIM har avstyrkt förslaget om ändrade regler för fördelning av sänd-

ningstider med motivet att med nuvarande system är det lättare för orga-

nisationen att kontrollera tillståndshavarnas uppgifter om sändningar. De

eventuella besvär som kan uppstå för upphovsrättsorganisationerna att

kontrollera tillståndshavarnas uppgifter är inte av den art att förslaget

därför inte bör genomföras.

Lokal- och närradiokommittén föreslår att när Radio- och TV-verket

skall besluta om fördelning av sändningstider skall fördelningen även

fortsättningsvis ske enligt de principer som gäller i dag. Enligt nuvarande

regler gäller Radio- och TV-verkets beslut om sändningstid tills vidare,

dock längst ett år. Detsamma bör enligt kommittén gälla i det nya syste-

met. Kritik har anförts av några remissinstanser mot förslaget om tidsbe-

gränsningen av sändningsschemanas giltighetstid. Tidsbegränsningen blir

nämligen lite märklig i och med att den bara gäller efter ett beslut av

Radio- och TV-verket. Sändningstiderna fastställs i så fall för ett år när

verket fattat beslutet och för helt andra tider när tillståndshavarna själva

kommit överens. Påkallas sådana förändringar av sändningstiderna som

tillståndshavarna normalt kan enas om strax efter Radio- och TV-verkets

beslut, måste verket besluta om sändningstiderna på nytt eftersom det

förra beslutet gäller under en bestämd tid. Det finns därför en risk för att

verket måste fatta beslut om varje ändring av sändningstiderna på samma

sätt som sker i dag. En bättre ordning är att Radio- och TV-verkets beslut

endast gäller tills vidare och att tillståndshavarna, om de är överens, får

besluta om förändringar och tillägg av verkets beslut. En sådan föränd-

ring av verkets beslut blir giltig först efter att tillståndshavarna eller när-

radioföreningen skriftligen underättat verket om det nya schemat.

Det är viktigt för Radio- och TV-verket att veta vilka sändningstider de

olika tillståndshavarna har, dels för egen del, dels för att kunna lämna

upplysningar om sändningstider till allmänheten och andra myndigheter.

Skyldigheten bör kunna uppfyllas genom att närradioföreningen, om så-

dan finns, upplyser verket om vilka sändningstider som tillståndshavarna

har enats om. Närradioföreningar är dock inte obligatoriska sam-

manslutningar och skyldigheten att lämna upplysningar om de egna

sändningarna måste ytterst åvila den enskilde tillståndshavaren. Rege-

ringen förutsätter att närradioföreningen, om sådan finns, kommer att

lämna upplysningar om sändningstider till Radio- och TV-verket. Skyl-

digheten skall dock ligga på de enskilda tillståndshavarna.

Det torde vara tillräckligt att en rapportering sker varje gång nya sänd-

ningsscheman bestäms. Det står, som tidigare nämnts, tillståndshavarna

fritt att avgöra hur länge ett sändningsschema skall gälla.

En möjlighet att vid vite förelägga en tillståndshavare att lämna upp-

lysningar om de egna sändningstiderna skall dock finnas. Även Gransk-

ningsnämnden för radio och TV och Konsumentombudsmannen bör

kunna begära in sådana upplysningar vid vite eftersom myndigheterna

har att övervaka vissa bestämmelsers tillämpning. Granskningsnämnden

övervakar om sända program står i överensstämmelse med radio- och

TV-lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna och Konsument-

verket övervakar bl.a. tillämpningen av vissa reklambestämmelser (7

kap. 3 §).

Avgifter

Lokal- och närradiokommittén har föreslagit att avgifterna för närradio-

sändningar skall avskaffas. Ett skäl som vanligen anförs för att avgifts-

belägga närradiosändningar är att det principiellt är betänkligt att reklam-

sändande närradiostationer skall vara fria från avgifter medan lokalradio-

tillståndshavarnas koncessionsavgifter är höga. I praktiken har det emel-

lertid visat sig att något verkligt konkurrensförhållande inte föreligger

och att det är ovanligt att de som är ansvariga för sändningarna använder

närradion som en avgiftsfri kommersiell lokalradio.

För den som inte sänder reklam är avgiften indirekt redan avskaffad

eftersom det är möjligt att erhålla avgiftsbefrielse. Allt färre sänder re-

klam i närradion. Statens intäkter har sjunkit konstant, från ca 4 miljoner

kronor för år 1993 till under 2 miljoner kronor för år 1996. Eftersom

Radio- och TV-verkets kostnad för hanteringen är avsevärd, ca 300 000

kronor per år, blir det överskott som statsfinansiellt motiverar uttaget allt

mindre. I nuvarande system bör även de många reklamfria tillståndsha-

varnas arbete med att söka befrielse från avgifterna noteras. Som indirekt

finansieringskälla är det krympande överskottet dessutom helt marginellt

i förhållande till de årliga koncessionsavgifter på flera hundra miljoner

kronor som erhålls från lokalradiotillståndshavarna och TV4. Närradions

ställning av ideell radio med ansträngd ekonomi samt remissinstansernas

påpekande att slopandet av avgifterna är en angelägen förändring för att

stärka närradion som föreningsradio utgör ytterligare anledning att

avskaffa avgifterna.

Regeringen anser därför i likhet med kommittén att avgifter inte längre

bör tas ut för närradiosändningar.

7 Sändningsmöjligheter och sändningsområden

Regeringens förslag: Radio- och TV-verket skall, om det finns

synnerliga skäl, kunna tillåta sändningsområden som är större än en

kommun.

Regeringens bedömning: Kommitténs förslag om att tillåta flera

sändningsmöjligheter för närradion i en kommun, genomförs inte.

Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens.

Kommittén föreslog dessutom att möjligheterna att medge undantag från

principen om endast en sändningsmöjlighet per kommun skulle ökas.

Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna t.ex. Teracom AB,

Statens Invandrarverk, Kristna Radionätet, Närradions Riksorganisation

(NRO) och Filadelfiaförsamlingen i Stockholm tillstyrker förslaget om

större sändningsområden. Kommitténs förslag om flera sändningsmöjlig-

heter har endast berörts av ett fåtal instanser.

Radio- och TV-verket anför att endast en formell ansökan om ytterli-

gare sändningsmöjligheter i en kommun har inkommit under det senaste

året. Teracom AB konstaterar att det i många glesbygdskommuner skulle,

om tekniska förutsättningar finns, kunna underlätta betydligt om en ge-

mensam sändare får användas för täckning av en större yta än en viss

kommuns. Statens Invandrarverk har liknande synpunkter.

NRO anser att dagens gränser för sändningsområdena är otidsenliga

och är av uppfattningen att sändningsområden generellt skall omfatta

hela kommunen. NRO ser fram emot att fler frekvenser ställs till när-

radions förfogande men anser att det är en brist att kommittén inte nämnt

DAB, digital ljudradio, som en möjlighet också för närradion. Karlstad

Närradioförening framhåller att möjligheten till att samsända på flera

sändare i form av en regional radio utgör en stor möjlighet för den nya

programtyp, "Kunskapsradion", som föreningen för tillfället utvecklar.

Högskolan i Karlstad och Hälsohögskolan i Värmland stöder tanken att

låta Kunskapsradion sända över hela länet som ett försöksprojekt. Fila-

delfiaförsamlingen i Stockholm betonar behovet av större sändningsom-

råden för närradion, i synnerhet i storstadsområden. Karlstad Närradio-

förening anser att effekten på närradions sändare bör höjas där det är

möjligt för att möjliggöra en större spridning av sändningarna och samti-

digt ge bättre ljudkvalitet åt sändningarna.

Skälen för regeringens förslag och bedömning: Sändningsområde-

nas storlek är begränsade. Syftet har varit att värna om närradions lokala

prägel. Den geografiska begränsningen har även motverkat en kommer-

sialisering av närradion. Behovet av att göra skillnaden tydlig i förhål-

lande till den kommersiella lokalradion har blivit större i och med att

närradion getts möjlighet att sända annonser. Med tiden har begräns-

ningen av sändningsområdena kommit till uttryck på olika sätt. Ur-

sprungligen definierades området genom att sändarna skulle ha en effekt

på tio watt. Enligt 4 kap. 2 § andra stycket radio- och TV-lagen skall

sändningsområden för närradio ha en diameter på cirka tio kilometer,

dock med rätt för Radio- och TV-verket att vid särskilda fall besluta om

större områden. Vidare sägs att det bör eftersträvas att sändningarna

utanför storstadsområdena skall kunna tas emot i hela kommunen. På

senare år har det utvecklats en praxis där sändarna tillåtits bli kommun-

täckande. Av de cirka 150 sändningsmöjligheter som finns på cirka 142

orter har tolv en täckning på högst tio km, 48 kommuntäckning och res-

ten av sändningsmöjligheterna större täckning än en diameter på tio km

men mindre än en kommun. De tillståndshavare som ansökt om kom-

muntäckning har oftast medgivits detta. För vissa av dem har tillstånd att

använda sändaren på ett så stort område inte kunna beviljas av Post- och

telestyrelsen, t.ex. eftersom sändningarna stört andra sändningar. Även

om Radio- och TV-verket tillåter ett visst sändningsområde förutsätter

det godkännande från Post- och telestyrelsen angående sändarna.

Huvudregeln om sändningsområdenas storlek stämmer inte helt över-

ens med de faktiska förhållandena. Regeringen anser därför att bestäm-

melsen bör anpassas till nuvarande praxis så att sändningsområdena för

närradio kan vara allt från en diameter på cirka tio km till kommuntäck-

ning.

I vissa kommuner med en liten befolkning har det visat sig vara svårt

att få organisationer tillräckligt intresserade för att sända närradio. Kost-

naderna har ibland blivit alltför stora med hänsyn till det potentiella an-

talet lyssnare. Förslaget om att förändra reglerna om vilka som kan få

tillstånd att sända närradio kan bidra till att förbättra förutsättningarna i

befolkningsglesa kommuner men kommer troligtvis inte att vara av-

görande. Det bör därför vara möjligt för Radio- och TV-verket att un-

dantagsvis tillåta sändningsområden som är större än en kommun. En

förutsättning för detta är att antalet organisationer inom en kommun är

mycket litet samt att föreningarna själva enbart kan erbjuda ett begränsat

antal sändningstimmar per vecka. Restriktiviteten i tillämpningen bör

understrykas genom att det skall krävas synnerliga skäl för att ett sänd-

ningsområde större än en kommun skall tillåtas.

Enligt 3 kap. 2 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen skall det fin-

nas möjlighet för sammanslutningar att sända ljudradioprogram i lokala

ljudradiosändningar i den utsträckning som tillgängliga radiofrekvenser

medger. Principen har utmynnat i huvudregeln i 4 kap. 2 § radio- och

TV-lagen som anger att det skall finnas en möjlighet att sända närradio i

en kommun om det är tekniskt möjligt och det finns intresse för att sända

närradio från en sammanslutning som uppfyller kriterierna för att få till-

stånd. Med en sändningsmöjlighet avses sändningar på en viss frekvens i

en och samma radiokanal. Om det finns särskilda skäl får det samtidigt

sändas mer än ett närradioprogram i kommunen. Särskilda skäl för flera

sändningsmöjligheter i en kommun kan föreligga t.ex. i kommuner med

stor folkmängd eller kommuner med flera större tätorter (prop.

1992/93:70 s. 35 f.).

Kommittén har föreslagit att om det finns ett seriöst intresse för ideell

radio som inte ryms inom sändningsmöjligheten i kommunen skall detta

kunna utgöra skäl för ytterligare en sändningsmöjlighet också utanför de

befolkningstäta storstadsområdena.

Ljudradiosändningar med digital teknik pågår i Sverige sedan hösten

1995. Det frekvensutrymme som har avsatts för digital ljudradio omfattar

dels en rikstäckande frekvens, dels regionala frekvenser i nitton olika

områden. Varje frekvens har utrymme för omkring fem olika program.

För närvarande sänder Sveriges Radio och Sveriges Utbildningsradio i

den rikstäckande frekvensen i Stockholm, Göteborg, Skåne och Norr-

botten. Sändningstillstånd för privata programföretag i den regionala fre-

kvensen har utlysts i de tre förstnämnda områdena, men några tillstånd

har ännu inte meddelats. Konsumentmottagare för digital ljudradio har

ännu inte kommit ut på marknaden, men försäljningen beräknas starta

under år 1998.

Regeringen har den 27 november 1997 beslutat om uppdrag till en sär-

skild utredare att lägga fram förslag om de framtida villkoren för den

kommersiella lokalradion. Utredaren skall bl.a. föreslå på vilket sätt den

kommersiella lokalradions medverkan vid en introduktion av digitala

ljudradiosändningar kan underlättas. Uppdraget skall redovisas senast

den 1 december 1998.

Regeringen räknar med att den avvaktande hållning som privata pro-

gramföretag har intagit till den digitala ljudradion snabbt kan förändras

när det kommer ut mottagare på marknaden. I så fall torde det fre-

kvensutrymme som för närvarande är avsett för digitala ljudradiosänd-

ningar inte räcka för att motsvara efterfrågan på sändningsmöjligheter,

utan frekvenser i andra frekvensband kan behöva tas i anspråk. Om det i

enlighet med kommitténs förslag blir lättare att få tillgång till flera sänd-

ningsmöjligheter för närradion kan införandet av digital ljudradio försvå-

ras genom att flera frekvenser i det s.k. FM-bandet tas i anspråk för när-

radio. Någon större efterfrågan på flera sändningsmöjligheter i en kom-

mun har hittills inte visats. Mot denna bakgrund anser regeringen att

kommitténs förslag inte bör genomföras.

8 Programregler

Regeringens förslag: Förbudet mot sändning av centralproducerat

programmaterial i närradio det s.k. riksförbudet behålls i prin-

cip. Det nuvarande undantaget från förbudet utvidgas dock till att

gälla under högst tio timmar per månad för sändningar som främjar

kunskap och bildning eller som utgör upptagningar av lokala kultu-

rella tillställningar. Det utvidgade undantaget skall utvärderas efter

två år.

Regeringens bedömning: Några krav på införande av etiska regler

för programinnehållet i närradion föreslås inte.

Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att riksförbudet behålls

oförändrat. Frågan om ytterligare regler om programinnehåll berörs inte

av kommittén.

Remissinstanserna: Utredningsförslaget tillstyrks av Radio- och TV-

verket, som anser det nödvändigt att behålla riksförbudet för att närradion

skall behålla sin lokala prägel även i fortsättningen. Förslaget avvisas av

Industriförbundet och Närradions Riksorganisation (NRO).

NRO anser att ett helt borttaget riksförbud skulle leda till att utbytet av

program mellan föreningar i olika landsdelar ökar, vilket i sin tur innebär

att kvaliteten på närradioprogrammen väsentligt skulle förbättras. NRO

anser att försöksverksamhet med avskaffat riksförbud bör bedrivas under

två år.

Kristna Radionätet (KRN) anser att riksförbudet diskuteras ytligt och

missvisande. KRN redovisar hur skrivningarna om riksförbudet i den nya

radio- och TV-lagen samt i förarbetena till denna lag grundar sig på en

felaktig praxis, och betonar att detta gör att lagen måste ändras. KRN

menar att det måste vara tillåtet för en förening att sända material som

man upplever är viktigt att få förmedla till människor som står utanför

organisationen. KRN påpekar att en sådan reglering sedan länge finns i

Norge. Även Järfälla Närradioförening lämnar ett modifierat förslag till

riksförbudet som innebär att sändning av material som ej är framställt för

den egna verksamheten tillåts under en begränsad andel av den sändande

föreningens totala sändningstid. Filadelfiaförsamlingen i Stockholm me-

nar att med nuvarande sändningsområden är det viktigt med ett slopat

riksförbud som kan vara enda möjligheten i glesbygd för en närradio med

kvalitet. Enligt församlingen är det idag helt orealistiskt att tänka sig ett

nätverk av närradiostationer med centralproducerade sändningar; där-

emot kan man mycket väl tänka sig ett utbyte av informationsprogram

om riksförbudet slopas. Karlstad Närradioförening anser att ett utbyte av

program inom regionen bör vara tillåtet. Folkrörelsernas Medieforum

anser att riksförbudet kan tas bort om reklamförbudet återinförs.

Skälen för regeringens förslag och bedömning:

Förbud mot centralproducerat programmaterial

Enligt 6 kap. 6 § radio- och TV-lagen får det i närradio endast sändas

program som har framställts särskilt för den egna verksamheten. Undan-

tag från denna bestämmelse, som brukar benämnas riksförbudet, får dock

förekomma i enstaka fall om sändningarna är av särskilt intresse för till-

ståndshavarnas medlemmar. Tidigare fanns riksförbudet i 11 § första

stycket närradiolagen (1982:459). Då uttrycktes bestämmelsen så att en

sammanslutnings programutbud inte får, annat än i begränsad omfatt-

ning, innehålla material som inte har framställts för den egna verksam-

heten. I samband med att närradioreglerna fördes över till radio- och TV-

lagen uttrycktes undantaget från riksförbudet tydligare, utan att någon

saklig förändring var avsedd (prop. 1995/96:160 s. 105, 174).

Bestämmelsen som funnits sedan närradions start har tillkommit för att

motverka nätverkssändningar. Redan under den första försöksverksam-

heten med närradio i slutet av 1970-talet konstaterades att det förekom-

mit tendenser till att utnyttja närradiosändarna dels för att distribuera

centralt producerade program, dels för samtidig sändning av samma pro-

gram över sammankopplade sändare. Att producera sitt eget material har

ansetts vara grundläggande för närradions idé, liksom att närradion skall

sända lokala program.

Avsikten med det urspungliga riksförbudet var dock inte att förbjuda

varje program som saknar anknytning till sändningsorten eller enstaka

program som producerats av t.ex. en riksorganisation med lokalavdelning

på sändningsorten. I begränsad omfattning fick därför annat material

sändas. Exempel på situationer där centralproducerat material kan tillåtas

är inför politiska val eller folknykterhetens dag och i samband med folk-

rörelsejubileum, samfundskonferenser eller årsstämmor inom idrotts-

förbund (prop. 1981/82:127, bet. 1981/82:KrU29, rskr. 181/82:362). I

motiven angavs särskilt att olika invandrarorganisationer kan ha behov

av att producera program centralt för sändning över flera närradiosändare

och att en sådan central produktion med hänsyn till organisationernas

speciella uppgifter bör vara tillåten (prop. s. 23).

Tillsynsmyndigheternas praxis pekar på att bestämmelsen har tilläm-

pats restriktivt. Detta framgick inte helt tydligt av den ursprungliga lag-

texten. Regeringen föreslog därför i samband med att bestämmelsen

överfördes till radio- och TV-lagen att den restriktiva tillämpningen

bättre skulle komma till uttryck i lagtexten (prop. 1995/96:160 s. 105 f.).

I motiven angavs att alla matcher i årets ishockeyserie inte kan vara en-

staka fall. Att det skall vara fråga om sändningar av särskilt intresse för

medlemmarna innebär att sändningen typiskt sett skall vara intressant för

medlemmar i föreningar av aktuellt slag (prop. s. 174).

Regeringsrätten har, vid tillämpning av riksförbudets undantag i dess

förra lydelse, förklarat att nyhetssändningar från TT åtta gånger om da-

gen under vardagar skett i begränsad omfattning och inte strider mot riks-

förbudet (mål 1822-1995, dom 1996-11-21). Granskningsnämnden fann

vid tillämpning av den nya lydelsen av bestämmelsen i 6 kap. 6 § radio-

och TV-lagen att sändningar av TT-nyheter nio gånger per dygn fem da-

gar i veckan stred mot riksförbudet (SB 358/97).

Förutom att riksförbudet har medfört tillämpningsproblem så har det

även varit omdiskuterat. Det kan ur yttrandefrihetsrättslig synpunkt kriti-

seras att tillståndshavarna inte fritt får välja vilket material de vill sända.

Kritiken mot bestämmelsen är också massiv från utövarnas sida. Remiss-

svaren visar att användarna har likartade synpunkter på förbudet. Rege-

ringen anser dock att riksförbudet utgör en nödvändig avgränsning mot

lokalradion och kommersialismen. Det är en garanti för att närradion

verkligen blir den lokala radio som den är avsedd att vara. Att upphäva

förbudet medför en viss risk för att kommersiella intressen tar över eller

att centrala organisationer kan komma att via sina lokala medlemmar

nyttja närradion för centralt producerade sändningar. Förbudet innebär

dock att även icke-kommersiella sändningar med vällovliga syften drab-

bas. Remissinstansernas invändningar visar dessutom att det finns ett

stort behov av att vid särskilda tillfällen kunna göra avsteg från regeln.

Mot bakgrund av det som anförts anser regeringen att riksförbudet i

princip skall behållas men i syfte att ytterligare förbättra närradions möj-

lighet att vara en livskraftig radio bör möjligheterna till undantag från

förbudet utvidgas något. Syftet med en utvidgning av undantaget är att

göra det möjligt för tillståndshavarna att i viss omfattning kunna utbyta

material som kan stimulera till kunskapsutveckling och kulturellt utbyte.

En sådan utvidgning bör avse centralproducerat material av kunskaps-

eller bildningskaraktär eller som ursprungligen utgör en upptagning av

ett lokalt kulturellt evenemang och som det finns intresse av att sända i

andra delar av landet. Material som bör få sändas är program som främjar

lyssnarnas intresse av fördjupad kunskap och bildning. Exempel på ett

sådant innehåll kan vara föreläsningar från högskolor, nyhetssändningar,

samhälls- eller debattprogram. Program från lokala kulturella tillställ-

ningar kan t.ex. innehålla upptagningar från konserter, teaterföreställ-

ningar, gudstjänster eller poesidagar som anknyter till den sammanslut-

ning som låtit göra upptagningen. Tanken är att programmen skall spegla

kulturella tillställningar i den region i landet där de spelats in. Eftersom

syftet med förändringen är att inspirera till utbyte och spridning av så-

dana ljudupptagningar får upptagningen därefter återutsändas av andra

tillståndshavare. Den kommersiella lokalradion domineras till stor del av

program där modern musik på skiva spelas blandat med kommentarer om

exempelvis lokala evenemang, trafikupplysning eller tävlingar där lyss-

narna deltar. Program av den här typen är redan rikt representerade i

etern varför undantaget inte bör omfatta program med sådant innehåll.

Eftersom riksförbudet fortfarande utgör huvudregeln för närradions

programinnehåll och för att göra avgränsningen mot den kommersiella

lokalradion tydlig får inte sändningar som innehåller centralproducerat

material pågå mer än ett fåtal timmar av en tillståndshavares samman-

lagda sändningstid. Enligt uppgift från Radio- och TV-verket sände varje

tillståndshavare i närradion program i genomsnitt 11 - 13 timmar per

vecka under tiden den 1 januari 1996 - den 1 juli 1997. Det finns före-

ningar som endast sänder program under ett fåtal timmar per vecka och

andra som sänder flera timmar per dag. Regeringen anser att sändningar

med centralproducerat material under högst tio timmar per månad kan

godtas för varje tillståndshavare.

Det nu gällande undantaget att centralproducerat material i viss om-

fattning får sändas om sändningarna är av särskilt intresse för tillstånds-

havarnas medlemmar kvarstår oförändrat.

Utvidgningen av undantagsregeln kan förväntas innebära mycket ar-

bete för Granskningsnämnden för radio och TV att i efterhand granska

om tillståndshavaren har uppfyllt kraven enligt den nya undantagsregeln.

Nämndens arbete med granskning av närradion bör därför ges särskild

uppmärksamhet.

En utvidgning av undantaget från riksförbudet innebär självfallet en

viss risk för en kommersialisering av närradion. Därför bör bestämmel-

sen utvärderas efter en tid. Om utvärderingen visar att de nya bestämmel-

serna har missbrukats eller att gränsen mot den kommersiella lokalradion

har blivit otydlig bör det övervägas en återgång till nuvarande ordning.

Regeringen avser att uppdra åt Granskningsnämnden för radio och TV att

efter två år redovisa en utvärdering av den nya bestämmelsen. Arbetet

bör involvera, i den mån det är möjligt, närradioföreningarna i syfte att

underlätta utvärderingen. Det är också angeläget att de sändande före-

ningarnas erfarenheter av de nya reglerna tas till vara. I utvärderingen

skall ingå en redovisning av resultaten från nämndens granskningar av

närradiosändningar där regeln har tillämpats.

Övriga programregler

Sändningstillstånd som meddelas av regeringen får förenas med ett antal

i radio- och TV-lagen preciserade villkor för sändningsrätten (3 kap.

1 - 4 §§). Detta gäller både TV-sändningar, ljudradiosändningar till hela

landet och digital ljudradio. Villkor som får ställas är bl.a. att sändnings-

rätten skall utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en

vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet skall råda i etern samt att

i programverksamheten respektera den enskildes privatliv. Public ser-

vice-företagen samt TV4 har sådana villkor i sina sändningstillstånd.

Opartiskhetskravet tar sikte på bl.a. ensidig behandling av ämne eller

händelse eller värderande uttalande av programledare eller liknande

medverkande. Saklighetskravet innebär att uppgifter och påståenden skall

vara sanna. Hit hör även skyldigheten att kontrollera sakuppgifternas

vederhäftighet före offentliggörandet. Hänvisningen till yttrande- och

informationsfriheten innebär att denna frihet bör vara så vidsträckt som

kravet på opartiskhet och saklighet medger (prop. 1977/78:91 s. 229).

Opartiskhet och saklighet hänger nära samman med genmäle och be-

riktigande. Skillnaden mellan genmäle och beriktigande är att berikti-

gande avser fakta och sakuppgifter vilket anknyter till kravet på saklighet

medan genmäle avser angrepp mot åsikter eller person vilket anknyter till

kravet på opartiskhet (prop. 1977/78:91 s. 144).

Villkoret om att respektera den enskildes privatliv är avsett att ge ett

integritetsskydd. Undantag från integritetsskyddet kan ibland gälla för

s.k. offentliga personer; allmänintresset kan då motivera att visst intrång

sker.

Radio- och TV-lagens bestämmelser om satellit-, kabel- och närradio-

sändningar innehåller inga krav om saklighet, opartiskhet eller skydd för

den enskildes privatliv. Detsamma gäller för lokalradion. Krav på berik-

tigande kan ställas på uppgifter i TV-program, när det är befogat (6 kap.

3 §). För när- eller lokalradion finns ingen motsvarande bestämmelse.

Pressen har etiska regler som anknyter till saklighetskravet och till

skydd för den enskilde.

I propositionen om radions och televisionens fortsatta verksamhet

(prop. 1977/78:91 s. 224) anfördes att det var givet att de närradiosän-

dande sammanslutningarna borde ålägga sig krav på kontroll av sakupp-

gifter, skydd för personlig integritet och att lämna beriktigande av felak-

tiga sakuppgifter, även om inga bindande etiska regler föreskrevs för när-

radions del. Under början av 1980-talet höjdes röster med krav på etiska

regler för närradion. I propositionen om närradioverksamhet (prop.

1981/82:127 s. 16 f) konstaterades att etiska regler om programverksam-

heten behövs, men föredragande departementschefen ansåg att behovet

av etiska regler tillgodoses bäst på sikt genom att de sändande samman-

slutningarna sinsemellan träffar överenskommelser på i princip samma

sätt som pressen har gjort.

Vid permanentandet av närradion föreslog närradiokommittén att det

skulle införas en bestämmelse i lagen om att en sammanslutning inte får

sända program som kränker principen om alla människors lika värde och

den enskilda människans frihet och värdighet. Sanktionen mot bestäm-

melsen var återkallelse av tillståndet. Kritik framfördes dock av de juri-

diska instanserna, främst mot sanktionen av bestämmelsen. Förslaget

ledde därför inte till lagstiftning (prop. 1984/85:145 s. 10). I samma pro-

position ansågs att närradiosändningarnas innehåll inte borde regleras

ytterligare. Den frihet som föreningarna har att själva utforma innehållet i

sina sändningar grundar sig på jämförelser med tidningar och tidskrifter.

Det antecknades där att närradioföreningarnas riksorganisation, Sveriges

Närradioförbund, antagit etiska regler för verksamheten och tillsatt en

etisk nämnd för att övervaka reglernas efterlevnad. Förbundet har anslutit

sig till pressens etiska regler.

Närradioförbundet organiserar för närvarande endast en del av närra-

dioföreningarna. Många föreningar är medlemmar i Närradions Riksor-

ganisation, som bildades den 2 juni 1996. Kristna Radionätet organiserar

även många sammanslutningar som sänder kristen radio. Närradio-

förbundets etiska riktlinjer gäller för dess medlemmar men den etiska

nämnden finns inte längre kvar. De andra organisationerna har för närva-

rande inga aktuella etiska regler.

Frågan om bindande etiska regler för närradion har diskuterats sedan

de första sändningarna i radioformen inleddes. Det har dock tidigare be-

tonats att det är viktigt att föreningarna på samma sätt som pressen själva

kan ta ansvar för verksamhetens etiska regler. Sådana regler har utarbe-

tats av en riksorganisation men någon uppföljning och prövning av

eventuella överträdelser sker för närvarande inte.

Regeringen anser att etiska regler behövs för närradions programverk-

samhet. Det förekommer inslag i etern som visar på bristande respekt för

privatlivet och fientlig inställning till vissa befolkningsgrupper. Om inte

tillståndshavarna själva genom sina föreningar eller riksorganisationer

kan utarbeta etiska regler och ett effektivt system som kan övervaka reg-

lernas efterlevnad måste regeringen överväga att komplettera bestämmel-

serna om programinnehåll i radio- och TV-lagen. Enligt uppgift från När-

radions Riksorganisation pågår ett arbete att komma överens om etiska

regler för föreningarnas programverksamhet.

Liksom tidigare påpekats är det att föredra om närradioaktörerna själva

kan svara för en självsanerande verksamhet utan ingrepp från statsmak-

ten. Regeringen anser att det är lämpligt att avvakta riksorganisationernas

eget arbete med etiska regler innan regeringen överväger ändringar i pro-

gramreglerna.

Regeringen avser att i samband med utvärderingen av de ändrade be-

stämmelserna om egenproducerat material även presentera en analys av

om ytterligare programregler om saklighet, skydd för privatlivet m.m.

behövs.

9 Reklam och risken för kommersialism

Regeringens bedömning: Rätten att sända reklam och sponsrade

program i närradion bör behållas.

Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: Meningarna är delade om rättigheten att sända

reklam och sponsrade program i närradion skall behållas. Kristna Radio-

nätet (KRN) delar kommitténs syn att kommersialiseringen av närradion

är bruten och att reklamen därför kan få vara kvar i närradion. När-

radions Riksorganisation instämmer i förslaget om oförändrade regler.

Folkrörelsernas Medieforum konstaterar att närradion inte har visat sig

lämpad för en framgångsrik kommersiell verksamhet. Flera instanser,

bl.a. Göteborgs universitet, Svenska Journalistförbundet och KLYS, anser

att ett reklamförbud stämmer bäst överens med närradions roll som före-

ningsradio och skulle kunna innebära en friare närradio.

Skälen för regeringens bedömning: Rättigheten att sända reklam och

använda sponsring infördes år 1993 för att ge tillståndshavarna möjlighet

att finansiera sändningarna. De nya reglerna innebar en risk för använd-

ning av bulvaner och ett ökat spelrum för kommersiella intressen. Re-

klambestämmelserna innebar även en myndighetsgranskning av tillämp-

ningen av bestämmelserna. Efter granskning har visserligen ett antal fäll-

ningar förekommit men några större problem tycks inte finnas. De tidi-

gare problemen med kommersialiseringen av närradion har minskat kraf-

tigt.

Det har ifrågasatts om det är lämpligt att tillåta reklam i närradion.

Tillståndshavarna, både de som utnyttjar reklammöjligheterna och de

som avstått från rätten, är starkt positiva till att möjligheten finns. Re-

klamen är även en betydelsefull del av finansieringen på de orter som

bedriver en typ av närradio, en ortsradio , som kanske är mer livskraftig

än den traditionella föreningsradion. Visserligen kan det vara riktigt, så-

som flera remissinstanser påpekat, att närradions karaktär av förenings-

radio bäst behålls med ett reklamförbud. Samtidigt är det viktigt att före-

ningar som har ett intresse för att driva en livskraftig föreningsradio har

valmöjligheten att använda reklam och sponsring som delfinansiering av

sändningarna. Några andra starka skäl som talar för ett återinförande av

reklamförbudet finns inte. Möjligheten att finansiera sändningarna med

reklam infördes dessutom endast för några år sedan. Regeringen delar

därför kommitténs slutsats att rätten att sända reklam och sponsrade pro-

gram bör behållas i närradion.

10 Närradioföreningarnas ställning och

sändningsrätt

Regeringens bedömning: Närradioföreningarnas sändningsrätt bör

även i fortsättningen vara begränsad.

Kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm-

ning.

Remissinstanserna: Meningarna är delade om närradioföreningarnas

sändningsrätt. Radio- och TV-verket anser att det med beaktande av när-

radions syfte bör övervägas om denna sändningsrätt bör kvarstå, ens i

begränsad form. Kristna Radionätet anser att närradioföreningens sänd-

ningsrätt bör utökas, men konstaterar också att detta får mindre betydelse

i och med förslaget om sändningsrätt för föreningar som enbart bildats

för att sända närradio. Närradios Riksorganisation (NRO) och Karlstads

Närradioförening anser inte att närradioföreningarnas sändningsrätt skall

begränsas. NRO framhåller att det framför allt i glesbygden kan vara av

stort intresse för befolkningen att sändningstiden till fullo utnyttjas.

Skälen för regeringens bedömning: En närradioförening är enligt

4 kap. 4 § punkt 5 radio- och TV-lagen en sammanslutning av flera till-

ståndshavare i ett sändningsområde för gemensamma närradioändamål.

Närradioföreningar kan erhålla sändningstillstånd men sändningsrätten är

begränsad. Närradioföreningarna är bildade av de egentliga föreningarna

för att sköta olika gemensamma angelägenheter. Deras främsta uppgifter

är att företräda tillståndshavarna utåt, exempelvis vid tecknande av kon-

trakt rörande sändare, och att verka som ett demokratiskt organ i arbetet

med överenskommelser om sändningstider m.m. Det har tidigare ansetts

att dessa funktioner skulle riskera att störas om närradioföreningar själva

tilläts bedriva egentlig programverksamhet (prop. 1984/85:145). När-

radioföreningen skulle konkurrera om sändningstid med de övriga till-

ståndshavarna. Närradioföreningar har normalt inga egna intressen att

företräda och är sammansatta av ledamöter från de olika tillståndsha-

varna. Den sändningsrätt de fått har begränsats till sändningar som fyller

gemensamma syften. De viktigaste inslagen är i praktiken sändningar

från kommunfullmäktige och s.k. slingsändningar som innebär att en in-

formation om verksamheten sänds när inga egentliga program förekom-

mer. Närradioföreningarna är inte heller tillåtna att sända reklam eller

sponsrade program.

Lokal- och närradiokommittén har föreslagit att begränsningen i närra-

dioföreningarnas sändningsrätt behålls.

Närradioförbundet har önskat en förändring som tillåter närradioföre-

ningarna att bedriva vanliga sändningar och bl.a. anfört att nuvarande

regler är en olämplig begränsning av yttrandefriheten. Några remissin-

stanser har förordat en utökad sändningsrätt och andra en begränsad så-

dan.

Regeringen anser att de skäl som talar mot en utökad sändningsrätt är

de argument om närradioföreningens roll som redovisats ovan och som

framhållits i tidigare utredningar och lagmotiv. Med en förändrad sänd-

ningsrätt riskerar närradioföreningarnas viktiga funktion som represente-

rande och verkställande organ att gå förlorad. Denna funktion blir extra

viktig vid den förändring av sättet att fördela sändningstider som rege-

ringen föreslår. Dessutom är det redan i dag möjligt för de intressen inom

en närradioförening som vill bedriva verklig programverksamhet att göra

det såsom en vanlig tillståndshavare och detta underlättas än mer av den

utvidgning av kretsen av sändningsberättigade som föreslås. Begräns-

ningen av närradioföreningarnas sändningsrätt bör därför behållas.

11 Utvecklingen inom medierna

11.1 Rådet för mångfald inom massmedierna

Regeringen tillkallade den 2 februari 1995 ett råd med uppgift att över-

väga och föreslå åtgärder för att stärka mångfalden och motverka skadlig

ägar- och maktkoncentration inom massmedierna (dir 1995:13). I upp-

draget ingick även att följa utvecklingen av förhållanden som har bety-

delse för mångfalden och utreda behovet av lagstiftning och/eller andra

åtgärder som kan begränsa skadlig koncentration av ägandet av massme-

dierna.

Rådet fick även i uppgift att beskriva och analysera konsekvenser för

innehållet i massmedierna till följd av ägarförändringar. Den tekniska

utvecklingens konsekvenser och möjligheter för massmedieutvecklingen

skulle särskilt uppmärksammas. Rådet skulle även delta i den offentliga

debatten om mångfald och maktkoncentration inom massmedierna. Slut-

ligen fick även rådet i uppgift att följa den internationella utvecklingen,

särskilt inom EU och Europarådet samt de nordiska länderna.

Rådets arbete skulle redovisas så att ställning till dess fortsatta verk-

samhet kunde tas senast i samband med 1998 års budgetproposition.

Rådet har publicerat en skriftserie "Arbetsdokument från rådet för

mångfald inom massmedierna". Dokumenten är promemorior som bl.a.

utgjort underlag för de förslag rådet haft för avsikt att lägga fram. I denna

serie har 10 skrifter kommit ut. Ett delbetänkande har även lagts fram:

Medieföretag i Sverige - ägande och strukturförändringar i press, radio

och TV (SOU 1997:92). Rådet har även överlämnat ett förslag rörande

vissa ändringar i presstödsreglerna till regeringen.

Rådet har haft kontinuerlig kontakt med organ som arbetar med me-

diekoncentration i de andra nordiska länderna samt inom Europarådet.

Rådet har även följt utvecklingen angående utarbetandet av ett eventu-

ellt EG-direktiv om ägande av massmedier inom EU.

Regeringen har den 13 november 1997 beslutat om en kommitté med

parlamentariskt inslag med uppgift att lägga fram förslag till lagstiftning

för att slå vakt om mångfalden i svenska medier och motverka sådan

ägar- och maktkoncentration inom massmedierna som kan skada ett fritt

och brett meningsutbyte och en fri och allsidig upplysning (Ku 1997:07,

dir.1997:136).

Beslutet innebär att de lagstiftningsfrågor som Rådet för mångfald

inom massmedierna haft att pröva förts över till kommittén. Regeringen

har bedömt det som rimligt att övriga uppgifter som rådet ansvarat för tas

om hand av någon myndighet på medieområdet. Regeringen beslutade

mot denna bakgrund att rådet skulle upphöra.

11.2 Uppdrag att följa utvecklingen inom medierna

Regeringens förslag: Radio- och TV-verkets nuvarande uppdrag att

följa utvecklingen inom ljudradio- och televisionsområdet komplette-

ras med ett allmänt uppdrag att följa medieutvecklingen.

Skälen för regeringens förslag: Kommittén för lagstiftning om me-

diekoncentration (Ku 1997:07) har till uppgift att lägga fram förslag till

lagstiftning för att slå vakt om mångfalden i svenska medier och mot-

verka sådan ägar- och maktkoncentration inom massmedierna som kan

skada ett fritt och brett meningsutbyte och en fri och allsidig upplysning.

Kommittén skall även föreslå lämpliga sanktionsformer samt hur och av

vilken myndighet ärenden enligt de föreslagna bestämmelserna skall

handläggas. Kommittén har däremot inte till uppgift att löpande följa

utvecklingen av konkurrens, mångfald och ägande inom medierna; något

som ingick i rådets uppdrag.

Den tekniska utvecklingen är snabb och gränsupplösande. På medie-

området är detta mycket tydligt. Det finns inga skarpa gränser mellan

radio, TV, text och andra nyhets- och informationstjänster. Detta av-

speglar sig också i mediesektorns organisation där vi i stället för exem-

pelvis traditionella tidningsföretag får medieföretag vars verksamhet kan

omfatta allt från press, radio och television till olika typer av IT-tjänster.

Radio och TV-verket har redan i dag till uppgift att följa utvecklingen

inom ljudradio- och televisionsområdet. Den pågående integrationen av

mediemarknaden gör det emellertid nödvändigt att beakta hela medie-

sektorn för att få en korrekt bild av utvecklingen. Radio- och TV-verkets

nuvarande uppdrag att följa utvecklingen inom ljudradio- och televi-

sionsområdet bör därför kompletteras med ett uppdrag om att följa ut-

vecklingen inom mediesektorn som helhet.

Det är angeläget att bevara och uppdatera det faktamaterial som Rådet

för mångfald inom massmedierna sammanställt. För att kontinuiteten

skall upprätthållas är det nödvändigt att uppdatering av materialet sker

med samma metoder.

Rådets samarbetspartner när det gäller dokumentation av medieägande

i Sverige har varit Nordicom, Nordiskt Informationscenter för Medie-

och Kommunikationsforskning, som dels är en institution inom Nordiska

rådet, dels en enhet inom Göteborgs universitet. Nordicoms verksamhet

på nationell nivå (Nordicom-Sverige) har sedan tidigare till uppgift att

dokumentera och sprida information om medieutvecklingen och medie-

forskningen i de nordiska länderna samt att själv svara för att ta fram viss

mediestatistik. Nordicom har använt sig av den databasinformation som

byggts upp i samarbete med rådet, bl.a. i skrifterna MedieNotiser, Medie-

Sverige och Nordic MediaTrends. Nordicom samarbetar också med

forsknings- och statistikproducenter i omvärlden för att möjliggöra fler

jämförelser med mediesituationen i andra länder.

Regeringen anser att den dokumentation om ägandet i medier i

Sverige, vilken utvecklats i samband med Mångfaldsrådets arbete bör

utarbetas kontinuerligt, även efter det att rådets bevakningsuppgifter nu

har upphört. Nordicom bör därför ges i uppdrag att även i fortsättningen

svara för grundläggande dokumentation av ägarförhållanden i svenska

massmedier.

12 Kostnader

12.1 Närradion

Regeringens bedömning: Förslaget om att ta bort avgifter för att

sända närradio innebär ett inkomstbortfall på statsbudgeten med

knappt 2 mkr per år. Inkomstbortfallet finansieras genom utgifts-

minskning inom utgiftsområde 17.

Regeringen föreslår i avsnitt 6 att avgifter för att sända närradio skall tas

bort. Det är svårt att exakt fastställa hur stort bortfallet av avgiftsin-

komster blir på sikt. Under de senaste åren har intäkterna från avgifterna

sjunkit kraftigt eftersom reklaminslagen i närradion minskat. Radio- och

TV-verket beräknar i sin delårsrapport för år 1997 att avgifterna under

året skall uppgå till 1 885 000 kronor. I sammanhanget bör anges att ver-

kets kostnad för hanteringen av närradioavgifter uppgår till ca 300 000

kronor. Inkomstbortfallet finansieras genom en utgiftsminskning inom

utgiftsområde 17.

Förslaget om ändrade regler för fördelningen av sändningstider innebär

att Radio- och TV-verkets arbetsuppgifter kommer att minska. Radio-

och TV-verkets beslut krävs endast i de fall där tillståndshavarna inte kan

enas om fördelningen av sändningstider. Lokal- och närradiokommittén

har bedömt att den minskade arbetsmängden bör motsvara en minskning

med två årsarbetskrafter. Regeringen delar den uppfattningen.

12.2 Utvecklingen inom medierna

Regeringens bedömning: Radio- och TV-verkets kompletterande

uppgift att allmänt följa medieutvecklingen kan ske inom ramen för

oförändrade resurser. Nordicom bör få ett resurstillskott för uppdraget

att uppdatera den databas som Nordicom i samarbete med Mångfalds-

rådet hittills haft ansvar för.

Skälen till regeringens bedömning: Rådets uppgifter när det gäller

lagstiftningsfrågor har övertagits av den nyligen tillkallade kommittén

för lagstiftning om mediekoncentration (Ku 1997:07). Vissa av de upp-

gifter som tidigare legat hos rådet föreslås nu istället fullgöras av Radio-

och TV-verket (avsnitt 11.2).

I samband med att nya regler för närradion införs kommer Radio- och

TV-verkets arbetsuppgifter att förändras. Den minskade arbetsmängden

för verket uppgår till närmare tre årsarbetskrafter. Regeringens bedöm-

ning är därför att verkets kompletterande uppgift att allmänt följa

medieutvecklingen skall ske inom ramen för oförändrade resurser.

Nordicom föreslås få i uppgift att även i fortsättningen svara för

grundläggande dokumentation av ägarförhållanden i svenska massmedier

(avsnitt 11.2).

Regeringen avser att i samband med förslag till budget för år 1999 fö-

reslå ett resurstillskott till Nordicom för uppdraget att bl.a. uppdatera den

databas som Nordicom i samarbete med Mångfaldsrådet hittills haft an-

svar för. Kostnader för verksamheten som uppkommer under år 1998

finansieras inom utgiftsområde 17.

13 Författningskommentar

Förslaget till ändringar i radio- och TV-lagen (1996:844 )

4 kap. 2 §

Om en sammanslutning som kan få tillstånd enligt 4 § så önskar och det

är tekniskt möjligt, skall det finnas en möjlighet att sända närradiopro-

gram i en kommun. Om det finns särskilda skäl får det samtidigt sändas

mer än ett närradioprogram i kommunen.

Sändningsområden för närradio skall omfatta högst en kommun. Utanför

storstadsområdena bör det eftersträvas att sändningarna kan tas emot i

hela kommunen. Radio- och TV-verket får om det finns synnerliga skäl

besluta om större sändningsområden än en kommun.

Ändringen i andra stycket innebär dels en anpassning av bestämmelsen

om sändningsområdenas storlek till nuvarande förhållanden, dels att det i

synnerliga fall kan tillåtas att ett sändningsområde är större än en kom-

mun. Kravet på synnerliga skäl innebär t.ex. att tillstånd till större om-

råde endast kan ges om närradions existens på orten är beroende av sänd-

ningssamverkan med sammanslutningar inom en grannkommun eller att

en kommuns egna organisationer är så få och inte kan prestera mer än ett

fåtal sändningstimmar per vecka så att det krävs ett större befolknings-

underlag för att överhuvudtaget kunna sända närradio. Ändringarna be-

handlas närmare i avsnitt 7.

4 kap. 3 §

Radio- och TV-verket bestämmer vilka som får sända närradio.

Tillstånd att sända närradio gäller för viss tid.

Om tillståndshavarna inte kan enas om fördelningen av sändningstid,

bestämmer Radio- och TV-verket sändningstiderna. Detsamma gäller om

en tillståndshavare begär att verket skall fastställa sändningsschemat i

sin helhet. Den tillståndshavare som bedöms ha störst intresse av att

sända vid en viss tidpunkt skall ges förtur. Radio- och TV-verkets beslut

om sändningstid gäller tills nytt beslut fattas av verket eller en tillstånds-

havare eller närradioförening skriftligen underrättar verket om att till-

ståndshavarna enats om annan sändningstid.

Enligt första stycket skall Radio- och TV-verket endast besluta om vilka

som får tillstånd att sända närradio. Det betyder att sändningstiderna i

första hand skall bestämmas av tillståndshavarna gemensamt. Enligt

tredje stycket kan dock en tillståndshavare begära att myndigheten be-

slutar om fördelning av viss sändningstid mellan denne och andra till-

ståndshavare. Även andra skäl kan finnas för att myndigheten på begäran

av tillståndshavaren skall fastställa sändningstider. Detta kan vara fallet

exempelvis när störningar av en tillståndshavares sändningar sker eller

när samarbetssvårigheter mellan tillståndshavarna föreligger och dessa

svårigheter inverkar menligt på fördelningsprocessen, vilket inte är

ovanligt på de orter där flera konkurrerande närradioföreningar finns.

Radio- och TV-verket bör kunna fastställa sändningsschemat i dess hel-

het om detta begärs. Ändringarna kommenteras närmare i avsnitt 6.

4 kap. 4 §

Ett tillstånd att sända närradio kan ges endast till följande juridiska perso-

ner:

1. Lokala ideella föreningar som har bildats för att sända program i

närradion eller som bedriver annan verksamhet inom sändningsområdet.

2. Församlingar och kyrkliga samfälligheter inom Svenska kyrkan.

3. Obligatoriska sammanslutningar av studerande vid universitet och

högskolor.

4. Sammanslutningar av flera tillståndshavare i ett sändningsområde för

gemensamma närradioändamål (närradioföreningar).

Förändringen rörande kyrkliga samfälligheter i punkten 2 föranleds av att

de ekonomiska förutsättningarna och beslutanderätten i de frågor som

aktualiseras vanligen finns hos samfälligheterna. Bakgrunden till änd-

ringen i tillståndshavarkretsen i punkten 1 behandlas närmare i avsnitt 5.

6 kap. 6 §

I närradio får det endast sändas program som har framställts särskilt för

den egna verksamheten.

Under högst tio timmar per månad får dock en tillståndshavare sända

program som inte framställts enbart för den egna verksamheten, om inne-

hållet i sändningarna

 är av särskilt intresse för tillståndshavarens medlemmar,

 främjar kunskap och bildning, eller

 utgör upptagningar av lokala kulturella tillställningar.

I bestämmelsen införs ytterligare en möjlighet till undantag från det s.k.

riksförbudet, dvs. skyldigheten att endast sända program som framställts

särskilt för den egna verksamheten. Ändringen innebär att program som

producerats utanför den egna verksamheten får sändas under högst tio

timmar per månad om de är av särskilt intresse för tillståndshavarnas

medlemmar, främjar kunskap och bildning eller utgör upptagningar av

lokala kulturella tillställningar. Program som främjar kunskap och bild-

ning kan vara föreläsningar från högskolor, nyhetssändningar, samhälls-

eller debattprogram. Lokala kulturella tillställningar kan vara konserter,

teaterföreställningar, gudstjänster eller poesitillställningar som spelats in

på föreningens verksamhetsort eller har annan lokal anknytning till den

förening som gjort upptagningen. Ändringarna behandlas närmare i av-

snitt 8.

9 kap. 9 §

Om Granskningsnämnden för radio och TV, Radio- och TV-verket eller

Konsumentombudsmannen begär det, skall den som fått tillstånd att

sända närradio lämna upplysning om sina sändningstider.

Granskningsnämnden kan också begära upplysning om i vilken omfatt-

ning tillståndshavaren har sänt program som avses i 6 kap. 6 § andra

stycket.

I första stycket ges vissa där angivna myndigheter rätt att kräva upplys-

ning om tillståndshavarnas sändningstider. Tanken är att uppgifter om de

sändningstider tillståndshavarna kommit överens om skall ges in till

Radio- och TV-verket av närradioföreningarna. Om inte nämnden eller

de andra myndigheter som har granskningsuppgifter får vetskap om ti-

derna måste de kunna förelägga tillståndshavarna att redovisa uppgif-

terna.

För att underlätta Granskningsnämndens granskning och uppföljning

av det nya undantaget från riksförbudet skall nämnden enligt andra

stycket kunna begära in uppgifter i vilken omfattning bestämmelsen har

tillämpats, dvs. om och i så fall när centralproducerat material har sänts.

10 kap. 9 §

Den som åsidosätter de bestämmelser som anges i denna paragraf får fö-

reläggas att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med vite.

Detta gäller bestämmelser om

1. närradiosändningarnas innehåll (6 kap. 6 och 7 §§),

2. beteckningar (6 kap. 9 §),

3. sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala ka-

belsändarföretag (8 kap. 1, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa upplysningar till Radio- och TV-verket (9

kap. 4 7 §§),

5. skyldighet att lämna inspelning (9 kap. 8 §),

6. skyldighet att lämna upplysning om sändningstider i närradio (9 kap.

9 § första stycket), eller

7. skyldighet att lämna upplysningar om programinnehåll (9 kap. 9 §

andra stycket).

Föreläggande enligt första stycket 1, 2 och 5 7 får meddelas av

Granskningsnämnden för radio och TV. Föreläggande enligt första stycket

3 6 får meddelas av Radio- och TV-verket. Föreläggande enligt första

stycket 5 och 6 får även meddelas av Konsumentombudsmannen.

En skyldighet åläggs tillståndshavarna att upplysa tillsynsmyndigheterna

om sina sändningstider vid äventyr av vite. Bakgrunden har redovisats i

avsnitt 6.

10 kap. 10 §

Radio- och TV-verket får i föreläggande förbjuda tillståndshavare att

överträda beslut om sändningstid i närradion som meddelats av verket

eller att låta någon annan utnyttja tillståndshavarens sändningsrätt. Före-

läggandet får förenas med vite.

Ändringen föranleds av att Radio- och TV-verket inte längre fattar beslut

om alla sändningstider. I praktiken har överträdelse av beslut om sänd-

ningstider bestått i att tillståndshavare överskridit sina sändningstider och

därigenom inkräktat på eller omöjliggjort andra tillståndshavares sänd-

ningar. För att ett sådan försummelse i framtiden skall kunna föranleda

ett föreläggande måste Radio- och TV-verket först på begäran av den

förfördelade tillståndshavaren besluta om sändningstider.

11 kap. 3 §

Ett tillstånd att sända närradio får återkallas om tillståndshavaren

1. inte längre uppfyller kraven enligt 4 kap. 4 §, eller

2. inte utnyttjat rätten att sända närradio under tre på varandra följande

månader.

Tillstånd att sända närradio får också återkallas om domstol funnit att

ett program innefattat ett yttrandefrihetsbrott som innebär ett allvarligt

missbruk av yttrandefriheten.

Ändringen är en följd av att avgiftsskyldigheten för att sända närradio tas

bort. Återkallelse av tillstånd på grund av försummelse att betala avgiften

skall inte längre vara möjligt.

Övergångsbestämmelser

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om sändningstider som har

beslutats av Radio- och TV-verket före den 1 juli 1998. Bestämmelsen i

11 kap. 3 § första stycket 3 gäller fortfarande i fråga om avgifter som av-

ser sändningar som sker före den 1 juli 1998.

De beslut om sändningstider som Radio- och TV-verket fattat enligt

4 kap. 3 § radio- och TV-lagen skall gälla till dess de löper ut, längst ett

år, oavsett att de nya reglerna träder i kraft.

Eftersom tillståndshavarna redan i nuvarande system kan begära att

dessa beslut ändras eller upphör kan praktiska problem under det första

året uppkomma om oenighet uppstår mellan tillståndshavarna. I sådant

fall bör normalt myndighetens beslut gälla tills vidare.

Möjligheten att återkalla sändningstillstånd om inte obetalda avgifter

erläggs enligt 11 kap. 3 § första stycket tredje punkten finns kvar som en

övergångsbestämmelse. När de nya reglerna träder i kraft och avgifterna

avskaffas kommer obetalda avgifter att kvarstå.

Sammanfattning av betänkandet Den lokala radion

(SOU 1996:176) i de delar den berör närradion

Direktiv

Kommittén har haft till uppdrag att lägga fram förslag om ändrade regler

för lokala ljudradiosändningar. Enligt direktiven skall de nya reglerna

förbättra möjligheten att förverkliga de ursprungliga intentionerna i fråga

om lokalradions mångfald och lokala förankring samt möjliggöra att när-

radion utvecklas till en livskraftig radio med lokal anknytning och demo-

kratisk förankring.

Kommittén har inlett sitt arbete med en kartläggning av förhållandena i

lokalradion. Kommittén har också analyserat förhållanden och regler i

andra länder. Särskilt har kommitténs arbete inriktats på att överväga nya

regler vad gäller tillståndsgivning, ägande och programinnehåll.

Även för närradion har arbetet inletts med en kartläggning av de nuva-

rande förhållandena. Enligt direktiven skall kommitténs förslag syfta till

en lokal demokratisk radio i en form som är livskraftig och samtidigt

tillvaratar föreningslivets intresse. I uppdraget har även ingått att finna ett

enkelt och effektivt administrativt förfarande för att fastställa närradions

sändningstider och för att behandla avgiftsärenden.

En fråga som kommittén haft att ägna särskild uppmärksamhet är i vil-

ken omfattning nya regler kan tillämpas för redan meddelade tillstånd

och vid vilken tidpunkt det är möjligt att införa de nya reglerna.

Närradion

Nuläge

Föreningsradion av traditionell modell har försvagats och tillbakagången

tycks fortsätta. Emellertid har detta inget direkt samband med den kom-

mersialisering av närradion som förekom i samband med lokalradio-

starten. Utvecklingen mot en närradio driven i enskilt vinstintresse är

bruten. Närradioformen har visat sig mindre duglig för kommersiell

verksamhet. En form av allmän ortsradio med ideella förtecken har

vuxit sig allt starkare inom närradion. Ett problem med denna form är att

de faktiska användarna ofta är andra än de formella tillståndshavarna.

Reklamanvändningen i närradion har minskat. Möjligheten att sända

reklam och sponsrade program skapar i dag inte några beaktansvärda

problem mellan reklamanvändare och reklamfria. Närradions reklam-

möjligheter saknar praktisk betydelse för lokalradion.

Förslag

Närradion skall även i fortsättningen vara förbehållen lokala ideella

sammanslutningar. Rätten att sända skall dock vidgas till en större krets

genom att tillstånd skall kunna ges även till lokala ideella föreningar som

bildats för att sända närradio. Det nuvarande kravet på verksamhet på

orten under minst ett år skall upphävas. Förändringen syftar till en vidgad

yttrandefrihet och en livskraftigare närradio som bättre kan utnyttja det

sändningsutrymme som av-satts för ändamålet.

Tillståndsgivningen skall skötas centralt av Radio- och TV-verket. De

verksamma sammanslutningarna skall bedriva sändningarna under eget

tillstånd och med egen ansvarig utgivare. Fördelningen av sändningstider

skall kunna ske genom frivilliga överenskommelser mellan tillstånds-

havarna. Enbart när tillståndshavarna inte kan enas om fördelningen skall

verket fatta beslut. Radio- och TV-verkets kännedom om det på orten

gällande sändningsschemat bör i första hand erhållas genom ett sam-ar-

bete med den lokala närradioföreningen. Det skall dock finnas en skyl-

dighet för den enskilde tillståndshavaren att på begäran lämna verket

upplysning om sina sändningstider. Verket skall kunna förena en sådan

begäran med vite.

Avgifterna för att sända närradio skall avskaffas.

Om Radio- och TV-verket finner att intresset för närradiosändningar

på en ort är klart större än tillgången på sändningstid skall verket oftare

än i dag kunna göra undantag från principen om att endast en sändnings-

möjlighet för närradio får finns i en kommun. Verket skall om det finns

synnerliga skäl kunna tillåta sändningsområden som är större än en

kommun.

Förbudet mot sändning av centralproducerat programmaterial i när-

radio det s.k. riksförbudet skall behållas oförändrat. Närradioföre-

ningarnas sändningsrätt skall även i fortsättningen vara begränsad.

Rättigheten att sända reklam och sponsrade program i närradion skall

behållas.

Kostnader och konsekvenser

De statsfinansiella effekterna av förslaget är nästan uteslutande hänför-

liga till vilken avgiftsnivå som väljs för lokalradiotillstånden.

Förslaget är neutralt eller i det närmaste neutralt vad gäller kostnaderna

för myndigheterna. Genom borttagande av närradioavgifterna förlorar

staten en intäkt på 1 2 miljoner kronor. Uttaget av avgiften är dock för-

bundet med höga särkostnader. Ett sätt att finansiera bortfallet av avgifter

för lokalradion, 80 90 miljoner kronor årligen, som uppstår år 2001 är att

då upplåta 2 3 tillstånd för nationell kommersiell radio.

Förslaget har obetydliga eller inga konsekvenser för regionalpolitik

eller anpassningen till medlemskapet i EU.

Övergångsbestämmelser och ikraftträdande

Huvuddelen av de regler som avser att bryta den oönskade utvecklingen

mot ägarkoncentration och nationella programnätverk inom lokalradion

kan införas först den 1 januari 2001. Vidare auktioner av sändningstill-

stånd skall förhindras, först genom förlängning av den s.k. stopplagen

och sedan genom en särskild övergångsbestämmelse i lokalradiolagen.

Alla förändringar som rör närradio bör kunna träda ikraft den 1 januari

1998. Även de lokalradioförändringar som bedömts möjliga redan under

löpande tillståndsperiod skulle kunna träda i kraft den 1 januari 1998. En

ettårig vilandeförklaring kan emellertid inte uteslutas. Förslagen harmo-

niserar med radio- och TV-lagen men ändringarna bör införas i en tills

vidare bibehållen lokalradiolag.

Betänkandets lagförslag vad gäller närradio

Lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)

Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844) att 4

kap. 2, 3, 4 §§, 9 kap. 9 och 10 §§, 10 kap. 9 § samt 11 kap. 3 § skall ha

följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap. Närradio

2 §

Om en sammanslutning som kan

få tillstånd enligt 4 § så önskar och

det är tekniskt möjligt, skall det

fin-nas en möjlighet att sända när-

radio-program i en kommun. Om

det finns särskilda skäl får det

samtidigt sän-das mer än ett närra-

dioprogram i kommunen

Om en sammanslutning som kan

få tillstånd enligt 4 § så önskar och

det är tekniskt möjligt, skall det

fin-nas en möjlighet att sända när-

radio-program i en kommun. Om

det finns ett särskilt behov av

sändningstid får det samtidigt sän-

das mer än ett närradioprogram i

kommunen.

Sändningsområden för närradio

skall ha en diameter på cirka tio

kilometer. Radio- och TV-verket

får i särskilda fall besluta om

större sändningsområden. Utanför

stor-stadsområdena bör det efter-

strävas att sändningarna kan tas

emot i hela kommunen.

Sändningsområden för närradio

skall ha en diameter på cirka tio

kilometer. Radio- och TV-verket

får besluta om större sändnings-

områden. Utanför storstadsom-

rådena bör det eftersträvas att

sändning-arna kan tas emot i hela

kommunen. Om det finns synner-

liga skäl får ett sändningsområde

vara större än en kommun.

3 §

Radio- och TV-verket bestäm-

mer vilka som får sända närradio

och under vilken tid sändningarna

får ske.

Radio- och TV-verket bestäm-

mer vilka som får sända närradio.

Tillstånd att sända närradio gäl-

ler för viss tid.

Tillstånd att sända närradio gäl-

ler för viss tid.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Sändningstiden skall så långt

det är möjligt fördelas enligt de

sökan-des önskemål. Om deras

önskemål inte kan förenas, skall

förtur ges åt den sökande som be-

döms ha störst intresse av att få

sända vid en viss tidpunkt. Beslut

om sändningstid gäller tills vidare,

dock längst för ett år. Radio- och

TV-verket får om-pröva ett beslut

om fördelning av sändningstid, om

det finns särskilda skäl.

Om tillståndshavare inte kan

enas om fördelningen av sänd-

ningstid bestämmer Radio- och

TV-verket sändningstiderna. Den

tillstånds-havare som bedöms ha

störst in-tresse av att sända vid

viss tidpunkt skall ges förtur. Ra-

dio- och TV-verkets beslut om

sändningstid gäller tills vidare,

dock längst för ett år. Radio- och

TV-verket får ompröva ett beslut

om fördelning av sändningstid, om

det finns särskilda skäl.

4 §

Ett tillstånd att sända närradio

kan ges endast till följande juri-

diska per-soner:

1. Lokala ideella föreningar som

bedriver verksamhet inom sänd-

ningsområdet.

2. Lokala ideella föreningar som

har bildats för att i närradio sända

program som ett led i den verk-

sam-het som en riksorganisation

bedriver inom sändningsområdet.

3. Församlingar inom Svenska

kyrkan.

4. Obligatoriska sammanslut-

ningar av studerande vid universi-

tet och högskolor.

5. Sammanslutningar av flera

tillståndshavare i ett sändningsom-

råde för gemensamma närradio-

ändamål (närradioföreningar).

3. Församlingar och kyrkliga

samfälligheter inom Svenska kyr-

kan.

6. Lokala ideella föreningar som

bildats för att sända program i

närradio.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Lokala ideella föreningar som

avses i 1 och 2 får meddelas till-

stånd att sända närradio endast

om föreningsverksamheten har

bedrivits i sändningsområdet i

minst ett år före dagen för ansö-

kan om tillstånd. Om det finns sär-

skilda skäl får ett tillstånd ändå

meddelas.

9 kap. Granskning och tillsyn

9 §

På begäran av Gransknings-

nämnden för radio och TV, Radio-

och TV-verket och Konsument-

ombudsmannen skall den som fått

tillstånd att sända närradio lämna

upplysningar om sina sändnings-

tider.

10 kap. Straff och avgifter m.m.

9 §

Den som åsidosätter de bestäm-

melser som anges i denna paragraf

får föreläggas att följa bestämmel-

serna. Ett föreläggande får förenas

med vite. Detta gäller bestämmel-

ser om

1. närradiosändningarnas inne-

håll (6 kap. 6 och 7 §§),

2. beteckningar (6 kap. 9 §),

3. sändningsplikt eller skyldig-

het att tillhandahålla kanal för lo-

kala kabelsändarföretag (8 kap. 1,

2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 §§), eller

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §).

6. Skyldighet att lämna upplys-

ningar om sändningstider i närra-

dio till Granskningsnämnden för

radio och TV, Radio- och TV-ver-

ket och Konsumentombuds-man-

nen. (9 kap. 9 §)

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 får meddelas av

Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 5 får meddelas av Ra-

dio- och TV-verket. Föreläggande

enligt första stycket 5 får även

meddelas av Konsumentombuds-

mannen.

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 får meddelas av

Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 5 får meddelas av Ra-

dio- och TV-verket. Föreläggande

enligt första stycket 5 får även

meddelas av Konsumentombuds-

mannen. Föreläggande enligt

första stycket 6 får meddelas av

Gransknings-nämnden för radio

och TV, Radio- och TV-verket och

Konsument-ombudsmannen.

10 §

Radio och TV-verket får i före-

läggande förbjuda någon att över-

träda beslut om sändningstid i när-

radion eller att låta någon annan i

sitt ställe utnyttja sådan sänd-

ningstid. Föreläggandet får förenas

med vite.

Radio- och TV-verket får i före-

läggande förbjuda tillståndshavare

att överträda beslut om sändnings-

tid i närradion som meddelats av

Radio- och TV-verket eller att låta

någon annan utnyttja tillstånds-

havarens sändningsrätt. Före-läg-

gandet får förenas med vite.

11 kap. Återkallelse av tillstånd

3 §

Ett tillstånd att sända närradio

får återkallas om tillståndshavaren

1. inte längre uppfyller kraven

enligt 4 kap. 4 §,

2. inte utnyttjat rätten att sända

närradio under tre på varandra föl-

jande månader, eller

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3. inte har betalat avgift i ett

ärende om närradio inom föreskri-

ven tid, och har förelagts att be-

tala den vid påföljd att tillståndet

annars kan återkallas.

Tillstånd att sända närradio får

också återkallas om domstol funnit

att ett program innefattat ett ytt-

rande-frihetsbrott som innebär ett

allvarligt missbruk av yttrandefri-

heten.

Denna lag träder ikraft den 1 januari 1998.

Beslut om sändningstider som fattats av Radio- och TV-verket före

dagen för lagens ikraftträdande gäller tills vidare, dock längst ett år.

11 kap. 3 § 3 gäller fortfarande i fråga om avgifter som härrör från

sändningar före den 1 januari 1998.

Förteckning över remissinstanser (SOU 1996:176)

Följande remissinstanser har inkommit med yttrande över förslagen om

närradion: Justitiekanslern, Hovrätten för Västra Sverige, Kammarrätten i

Stockholm, Post- och telestyrelsen, Riksrevisionsverket, Stockholms

universitets studentkår, Göteborgs universitet, Lunds universitet, Radio-

och TV-verket, Granskningsnämnden för radio och TV, Statens invand-

rarverk, Arkivet för ljud och bild (ALB), Teracom Svensk Rundradio

AB, Rådet för mångfald inom massmedierna, Sveriges Närradioförbund,

Kristna Radionätet, Närradions Riksorganisation, Industriförbundet,

Sveriges Advokatsamfund, Föreningen för svensk forskning om medier

och kommunikation (FSMK), Svenska journalistförbundet, Folkrörelser-

nas Medieforum, Svenska tonsättares internationella musikbyrå (STIM),

Karlstad Närradioförening, Järfälla Närradioförening, Filadelfiaförsam-

lingen i Stockholm, Järva-Västerorts Närradioförening, Högskolan i

Karlstad och Hälsohögskolan i Värmland samt Konstnärliga och Litterära

Yrkesutövares Samarbetsnämnd (KLYS).

Följande remissinstanser har beretts tillfälle att yttra sig men har av-

stått att yttra sig om förslagen om närradion: Hovrätten för Skåne och

Blekinge, Länsrätten i Stockholms län, Statskontoret, Stockholms uni-

versitet, Konkurrensverket, Konsumentverket, Landstingsförbundet,

Svenska Kommunförbundet, Sveriges Radio AB, Sveriges Reklamför-

bund, Annonsörföreningen, Sveriges Köpmannaförbund, Tidningsutgi-

varna samt Radioutgivareföreningen.

Lagrådsremissens lagförslag

Förslag till lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844)

Härigenom föreskrivs i fråga om radio- och TV-lagen (1996:844)

dels att 4 kap. 2 4 §§, 6 kap. 6 §, 10 kap. 9 och 10 §§ samt 11 kap. 3 §

skall ha följande lydelse,

dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 kap. 9 §, av följande

lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

2 §

Om en sammanslutning som kan få tillstånd enligt 4 § så önskar och det

är tekniskt möjligt, skall det finnas en möjlighet att sända närradio-pro-

gram i en kommun. Om det finns särskilda skäl får det samtidigt sändas

mer än ett närradioprogram i kommunen.

Sändningsområden för närradio

skall ha en diameter på cirka tio

kilometer. Radio- och TV-verket

får i särskilda fall besluta om

större sändningsområden. Utanför

storstadsområdena bör det efter-

strävas att sändningarna kan tas

emot i hela kommunen.

Sändningsområden för närradio

skall omfatta högst en kommun.

Utanför storstadsområdena bör det

eftersträvas att sändningarna kan

tas emot i hela kommunen. Radio-

och TV-verket får om det finns

synnerliga skäl besluta om större

sändningsområden än en kommun.

3 §

Radio- och TV-verket bestäm-

mer vilka som får sända närradio

och under vilken tid sändningarna

får ske.

Radio- och TV-verket bestäm-

mer vilka som får sända närradio.

Tillstånd att sända närradio gäller för viss tid.

Sändningstiden skall så långt

det är möjligt fördelas enligt de

sökandes önskemål. Om deras

önskemål inte kan förenas, skall

förtur ges åt den sökande som be-

döms ha störst intresse av att få

sända vid en viss tidpunkt. Beslut

om sändningstid gäller tills vidare,

dock längst för ett år. Radio- och

TV-verket får ompröva ett beslut

om fördelning av sändningstid, om

det finns särskilda skäl.

Om tillståndshavarna inte kan

enas om fördelningen av sänd-

ningstid, bestämmer Radio- och

TV-verket sändningstiderna. Det-

samma gäller om en tillstånds-

havare begär att verket skall fast-

ställa sändningsschemat i sin hel-

het. Den tillståndshavare som be-

döms ha störst intresse av att sända

vid en viss tidpunkt skall ges för-

tur. Radio- och TV-verkets beslut

om sändningstid gäller tills nytt

beslut fattas av verket eller en till-

ståndshavare eller närradio-före-

ning skriftligen underrättar verket

om att tillståndshavarna enats om

annan sändningstid.

4 §

Ett tillstånd att sända närradio kan ges endast till följande juridiska

personer:

1. Lokala ideella föreningar som

bedriver verksamhet inom sänd-

ningsområdet.

2. Lokala ideella föreningar som

har bildats för att i närradio

sända program som ett led i den

verksamhet som en riksorgani-sa-

tion bedriver inom sändnings-om-

rådet.

1. Lokala ideella föreningar som

har bildats för att sända program i

närradion eller som bedriver an-

nan verksamhet inom sänd-nings-

området.

3. Församlingar inom Svenska

kyrkan.

4. Obligatoriska sammanslut-

ningar av studerande vid universi-

tet och högskolor.

5. Sammanslutningar av flera

tillståndshavare i ett sändnings-

område för gemensamma när-ra-

dioändamål (närradioförening-ar).

2. Församlingar och kyrkliga

samfälligheter inom Svenska kyr-

kan.

3. Obligatoriska sammanslut-

ningar av studerande vid universi-

tet och högskolor.

4. Sammanslutningar av flera

tillståndshavare i ett sändnings-

område för gemensamma när-ra-

dioändamål (närradioförening-ar).

Lokala ideella föreningar som

avses i 1 och 2 får meddelas till-

stånd att sända närradio endast

om föreningsverksamheten har

bedrivits i sändningsområdet i

minst ett år före dagen för ansö-

kan om tillstånd. Om det finns sär-

skilda skäl får ett tillstånd ändå

meddelas.

6 kap.

6 §

I närradio får det endast sändas

program som har framställts sär-

skilt för den egna verksam-heten. I

enstaka fall får det dock före-

komma sändningar som inte fram-

ställts enbart för den egna verk-

samheten, om de är av särskilt in-

tresse för tillståndshavarens med-

lemmar.

I närradio får det endast sändas

program som har framställts sär-

skilt för den egna verksam-heten.

Under högst tio timmar per må-

nad får dock tillståndshavare

sända program som inte fram-

ställts enbart för den egna verk-

samheten, om innehållet i sänd-

ningarna

- är av särskilt intresse för till-

ståndshavarens medlemmar,

- främjar kunskap och bild-

ning, eller

- utgör upptagningar av lokala

kulturella tillställningar.

9 kap.

9 §

Om Granskningsnämnden för

radio och TV, Radio- och TV-ver-

ket eller Konsumentombuds-man-

nen begär det, skall den som fått

tillstånd att sända närradio lämna

upplysning om sina sändningsti-

der.

Granskningsnämnden kan också

begära upplysning om i vilken om-

fattning tillståndshavaren har sänt

program som avses i 6 kap. 6 §

andra stycket.

10 kap.

9 §

Den som åsidosätter de bestämmelser som anges i denna paragraf får

föreläggas att följa bestämmelserna. Ett föreläggande får förenas med

vite. Detta gäller bestämmelser om

1. närradiosändningarnas innehåll (6 kap. 6 och 7 §§),

2. beteckningar (6 kap. 9 §),

3. sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala ka-

belsändarföretag (8 kap. 1, 2 och 4 §§),

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 §§), eller

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §).

4. skyldighet att lämna vissa

upplysningar till Radio- och TV-

verket (9 kap. 4 7 §§),

5. skyldighet att lämna inspel-

ning (9 kap. 8 §),

6. skyldighet att lämna upplys-

ning om sändningstider i närradio

(9 kap. 9 § första stycket), eller

7. skyldighet att lämna upplys-

ningar om programinnehåll (9

kap. 9 § andra stycket).

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 får meddelas av

Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 5 får meddelas av Ra-

dio- och TV-verket. Före-läggande

enligt första stycket 5 får även

meddelas av Konsument-om-

budsmannen.

Föreläggande enligt första

stycket 1, 2 och 5 7 får meddelas

av Granskningsnämnden för radio

och TV. Föreläggande enligt första

stycket 3 6 får meddelas av Ra-

dio- och TV-verket. Föreläggande

enligt första stycket 5 och 6 får

även meddelas av Konsumentom-

budsmannen.

10 §

Radio och TV-verket får i före-

läggande förbjuda någon att över-

träda beslut om sändningstid i när-

radion eller att låta någon annan i

sitt ställe utnyttja sådan sänd-

ningstid. Föreläggandet får förenas

med vite.

Radio- och TV-verket får i före-

läggande förbjuda tillstånds-ha-

vare att överträda beslut om sänd-

ningstid i närradion som meddelats

av verket eller att låta någon annan

utnyttja tillstånds-havarens sänd-

ningsrätt. Före-läggandet får för-

enas med vite.

11 kap.

3 §

Ett tillstånd att sända närradio

får återkallas om tillståndshavaren

1. inte längre uppfyller kraven

enligt 4 kap. 4 §,

2. inte utnyttjat rätten att sända

närradio under tre på varandra föl-

jande månader, eller

3. inte har betalat avgift i ett

ärende om närradio inom föreskri-

ven tid, och har förelagts att be-

tala den vid påföljd att tillståndet

annars kan återkallas.

Ett tillstånd att sända närradio

får återkallas om tillståndshavaren

1. inte längre uppfyller kraven

enligt 4 kap. 4 §, eller

2. inte utnyttjat rätten att sända

närradio under tre på varandra föl-

jande månader.

Tillstånd att sända närradio får också återkallas om domstol funnit att

ett program innefattat ett yttrandefrihetsbrott som innebär ett allvarligt

missbruk av yttrandefriheten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1998.

Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om sändningstider som har

beslutats av Radio- och TV-verket före den 1 juli 1998. Bestämmelsen i

11 kap. 3 § första stycket 3 gäller fortfarande i fråga om avgifter som

avser sändningar som sker före den 1 juli 1998.

Lagrådets yttrande

Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1998-02-19

Närvarande: f.d. justitierådet Staffan Vängby, justitierådet Gertrud

Lennander, regeringsrådet Kjerstin[REDACTED_EFTERNAMN].

Enligt en lagrådsremiss den 29 januari 1998 (Kulturdepartementet) har

regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om

ändring i radio- och TV-lagen (1996:844).

Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Lena

Hjelmtorp.

Lagrådet lämnar förslaget utan erinran.

Kulturdepartementet

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26 februari 1998

Närvarande: statsministern[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden Hjelm-Wallén,
[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: Marita[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition Närradio m.m.

Prop. 1997/98:77

2

1

 Prop. 1997/98:77

 Bilaga 1

36

1

 Prop. 1997/98:77

 Bilaga 1

38

1

39

1

 Prop. 1997/98:77

 Bilaga 2

43

1

44

1

 Prop. 1997/98:77

 Bilaga 3

45

1

45

1

 Prop. 1997/98:77

 Bilaga 4

49

1

50

1

 Prop. 1997/98:77

 Bilaga 5

58

1

51

1

 Prop. 1997/98:77

52

1