Regeringens proposition 1994/95:150

Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten

Prop,

för budgetåret 1995/96, m.m.

1994/95:150

(kompletteringsproposition)

Enligt bestämmelsenia i 3 kap. 2 § riksdagsordningen avger regeringen härmed sitt förslag till slutlig reglering av statsbudgeten for budgetåret 1995/96.

Stockholm den 18 april 1995

Mona[REDACTED_EFTERNAMN]

Göran[REDACTED_EFTERNAMN] (Finansdepartementet)

Propositionens huvudsakliga innehåll

Det forslag till statsbudget för budgetåret 1995/96 som avser en 18 mån­aders period som lades fram i årets budgetproposition kompletteras med hänsyn till senare inträf&de forändringar rörande såväl inkomst- som utgiftssidan av budgeten. I samband därmed redovisas en förnyad beräkning av budgetutfållet för innevarande budgetår. Beräkningarna visar att budgetunderskottet för budgetåret 1994/95 minskar med 31 miljarder kronor jämfört med vad som beräknades i årets budgetpro­position. Alltså förutses nu ett underskott om 160,9 miljarder kronor. Statens lånebehov beräknas till 192,4 miljarder kronor.

För budgetåret 1995/96, 18 månader, beräknades i budgetpropositionen ett underskott på statsbudgeten om 243,4 miljarder kronor. De nya beräkningarna visar ett underskott pä 213,6 miljarder kronor. Statens lånebehov för samma tidsperiod beräknas till 198,7 miljarder kronor.

I denna propositionen redovisar regeringen i en reviderad finansplan sin bedömning av hur den ekonomiska politiken bör utformas.

1 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

Regeringen har i årets budgetproposition (prop. 1994/95:100) förelagt    Prop. 1994/95:150 riksdagen ett förslag till statsbudget för budgetåret 1995/96. I de delar där förslaget innehöll endast beräknade anslagsbelopp har regeringens förslag därefter redovisats i särskilda propositioner.

Enligt bestänunelsema i 3 kap. 2 § riksdagsordningen skall regeringen -förutom förslaget till statsbudget i budgetpropositionen - avge ett särskilt förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för det kommande budgetåret i den s.k. kompletteringspropositionen. Detta förslag lämnas i förevaran­de proposition, i vilken regeringen redovisar sin bedömning av den ekonomiska politiken i en reviderad finansplan. Till den reviderade finansplanen finns fogad en reviderad nationalbudget. Det reviderade förslaget till statsbudget för budgetåret 1995/96 upptar såväl förnyade beräkningar av inkomstitlama, som en sammanställning av de anslagsför­ändringar som regeringen föreslagit efter budgetpropositionen och de förslag om ytterligare utgiftsanslag som läggs fram i denna proposition. I sammanhanget tar regeringen även upp vissa frågor som har samband med den ekonomiska politiken och budgetpolitiken m.m. och som bör behandlas av riksdagen under innevarande riksmöte.

Regeringens förslag och bedömningar redovisas närmare i propositionens bilagor enligt följande förteckning:

Bilaga  1

Reviderad finansplan m.m.

Bilaga 2

Statschefen och Regeringen (första huvudtiteln)

Bilaga 3

Justitiedepartementet (andra huvudtiteln)

Bilaga 4

Utrikesdepartementet (tredje huvudtiteln)

Bilaga 5

Socialdepartementet (femte huvudtiteln)

Bilaga 6

Kommunikationsdepartementet (sjätte huvudtiteln)

Bilaga 7

Finansdepartementet (sjunde huvudtiteln)

Bilaga  8

Utbildningsdepartementet (åttonde huvudtitlen)

Bilaga 9

Jordbruksdepartementet (nionde huvudtiteln)

Bilaga 10

Arbetsmarknadsdepartementet (tionde huvudtiteln)

Bilaga 11

Kulturdepartementet (elfte huvudtiteln)

Bilaga 12

Näringsdepartementet (tolfte huvudtiteln)

Bilaga 13

Civildepartementet (trettonde huvudtiteln)

Bilaga 14

Miljödepartementet (§ortonde huvudtiteln)

REGERINGENS FÖRSLAG TILL

REVIDERAD STATSBUDGET

FÖR BUDGETÅRET 1995/96

Prop. 1994/95:150

Förändringar i förslaget till statsbudget budgetåret 1995/96     Prop. 1994/95:150

Inkomster

Budget-

Senare

Summa

propositionen

ändringar

1000-tal kr.

1000-tal kr.

1000-tal kr.

Skatter

674 862 345

+ 9 770 378

684 632 723

Inkomster av statens verksamhet

28 763 530

+ 6 074 847

34 838 377

Inkomster av försåld egendom

30 700

+      50 000

80 700

Återbetalning av lån

9 424 809

93 990

9 330 819

Kalkylmässiga inkomster

-2 886 000

+    840 649

-2 045 351

Bidrag m.m. från EU

8 652 000

+    911000

9 563 000

Extraordinära medel frin EU

6 100 000

-

6 100 000

Simuna

724 947 384

+ 17 552 884

742 500 268

Underskott

213 642 157

956 142 425

Förändringar i förslaget till statsbudget budgetåret 1995/96

Utgifter

Prop. 1994/95:150

Budget-

Senare

Summa

propositionen

ändringar

1000-tal kr.

1000-taI kr.

1000-tal kr.

Statschefen och regeringen

2 811 560

+     74 652

2 886 212

Justitiedepartementet

29 157 687

+      37 875

29 195 562

Utrikesdepartementet

23 944 183

+     90 580

24 034 763

Försvarsdepartementet

64 071 737

-

64 071 737

Socialdepartementet

271 653 103

- 9 530 000

262 123 103

Kommunikationsdepartementet

36 365 377

-     412 500

35 952 877

Finansdepartementet

118 467 710

+ 12 948 502

131 416 212

Utbildningsdepartementet

58 915 917

-   1 712 759

57 203 158

Jordbruksdepartementet

17 281 526

+      60000

17 341 526

Arbetsmarknadsdepartementet

132 124 301

+ 4 703 052

136 827 353

Kulturdepartementet

6 916 644

37 500

6 879 144

Näringsdepartementet

50 575 177

-      249 069

50 326 108

Civildepartementet

4 168 001

-      131 364

4 036 637

Miljödepartementet

2 735 511

77 701

2 657 810

Riksdagen och dess myndigheter

1 189 223

-

1 189 223

Räntor på statsskulden, m.m.

129 000 000

+ 3000 000

132 000 000

Oföruteedda utgifter

1 000

-

1 000

Summa:

949 378 657

8 763 768

958 142 425

Minskning av anslagsbehållningar

3000000

-2 000 000

1000000

Beräknat tillkommande utgifts-

behov, netto

16 000 000

-19 000 000

-3000000

Summa:

968 378 657

-12 236 232

956 142 425

specifikation av statsbudgetens inkomster 1995/96    Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

1000 Skatter:

684 632 723

1100 Skatt pä inkomst:

103 466 000

1110 Fysiska personers inkomstskatt:

1111 Fysiska personers inkomstskatt varav:      inkomster utgifter

561 652 000 527 519 000

34 133 000 34 133 000

1120 Juridiska personers inkomstskatt:

1121 Juridiska personers inkomstskatt 1123 Beskattning av tjänstegruppliv

60 475 000

58 525 000

1950 000

1130 Ofördelbara inkomstskatter:

1131 Ofördelbara inkomstskatter

3 318 000 3 318 000

1140 övriga inkomstskatter:

1141       Kupongskatt

1142       Utskiftningsskatt och ersättningsskatt

1143       Bevillningsavgift

1144       Lotteriskatt

5 540 000

900 000

0

0

4 640 000

1200 Socialavgifter och allmänna enavgifter:

varav:      inkomster utgifter 1211 Folkpensionsavgift 1221 Sjukförsäkringsavgift 1231 Bamomsorgsavgift 1241 Utbildningsavgift

399 609 000 151 553 000

248 056 000

61 456 000

58 560 000

0

0

1250 Övriga sociala avgifter, netto: varav:      inkomster utgifter

1251       Tilläggspensionsavgift, netto

 varav:      inkomster

utgifter

1252       Delpensionsavgift

 varav:      inkomster

utgifter

202 240 000 140 110 000

137 829 000 128 181 000

2 101000 2 101000

62 130 000

9 648 000

0

'Huvudsakligen utbetalningar till kommuner Huvudsakligen utbetalningar till fonder

Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

1253 Arbetsskadeavgift, netto

4 452 000

varav:      inkomster

14 231 000

utgifter

9 779 000

1254 Arbetsmarknadsavgift

44 211000

1255 Arbetarskyddsavgift, netto

1 754 000

1256 Lönegarantiavgift

2 065 000

1257 Sjöfolkspensionsavgift, netto

0

varav:      inkomster

49 000

utgifter

49 000

1260 Allmänna egenavgifter:

40 734 000

1261 Allmän sjukförsäkringsavgift

40 734 000

1262 Allmän pensionsavgift, netto

0

varav:      inkomster

11 443 000

utgifter

11 443 000

1281 Allmän löneavgift

15 481 000

1291 Särskild löneskatt

9 695 000

1300 Skatt på egendom:

25 370 723

1310 Skatt påfitst egendom:

14 725 723

1311 Skogsvårdsavgifter

0

1312 Fastighetsskatt

14 725 723

1320 Förmögenhetsskatt:

2 925 000

1321 Fysiska personers förmögenhetsskatt

2 853 000

1322 Juridiska personers förmögenhetsskatt

72 000

1330 Arvsskatt och gåvoskatt:

1 770 000

1331 Arvsskatt

1575 000

1332 Gåvoskatt

195 000

1340 Övrig skatt på egendom:

5 950 000

1341 Stämpelskatt

5 950 000

1400 Skatt pä varor och Vänster:

307 740 000

1410 Allmänna försäljningsskatter:

187523 000

1411 Mervärdesskatt

187 523 000

1420 , 1430 Skatt på specifika varor:

103 742 600

1423 Försäljningsskatt på motorfordon

3 460 000

1424 Tobaksskatt

11 874 000

1425 Skatt på spritdrycker

9 075 500

Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

1426

Skatt på vin

1427

Skatt på maltdrycker

1428

Energiskatt

1429

Särskild avgift på svavelhaltigt bränsle 1431 Särskild skatt på el.kraft frän kärnkraftverk

1434

Skatt på viss elektrisk kraft

1435

Särskild skatt mot försurning

1440 överskott vid försäljning av varor med statsmonopol: 1442 Systembolaget AB:s inlevererade överskott

1450 Skatt på tjänster:

1452 Skatt på aimonser och reklam 1454 Skatt på spel

1460 Skatt på vägtrafik: 1461 Fordonsskatt

1470 Skatt på import m.m.:

1471

Tullmedel

1472

Övriga skatter m.m. på import

1473

Jordbruks- och sockeravgifter

1480 Övriga skatter på varor och tjänster:

1481 Övriga skatter på varor och tjänster

2000 Inkomster av statens verksamhet: 2100 Rörelseöverskott:

2110 Affärsverkens inlevererade överskott:

2113

Statens järnvägars inlevererade överskott

2114

Luftfartsverkets inlevererade överskott

2116 Affärsverket svenska kraftnäts inlevererade utdelning

och inleverans av motsvarighet till statlig skatt 2118 Sjöfartsverkets inlevererade överskott

2i20 Övriga myndigheters inlevererade överskott:

2124 Inlevererat överskott av Riksgäldskontorets garantiverksamhet

4 352 300

5 028 300

66 766 000

500

857 000

2 230 000

99 000

200 000

200 000

1 554 300

1 457 300

97 000

5 607 300

5 607 300

8 788 800

8 064 600

3 300

720 900

324 000

324 000

34 838 377

9 093 036

647800

0

243 000

346 000

58 800

377 000

311 m)

Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

2725 Inlevererat överskott av åtgärder för att stärka

det finansiella systemet

O

2130 Riksbankens inlevererade överskott:

5 500 000

2131 Riksbankens inlevererade överskott

5 500 000

2i50 överskott från spelverksamhet:

2 568 236

2151

Tipsmedel

1 601 158

2152

Lotterimedel

967 078

2200 Överskott av statens fastighetsförvaltning:

O

2210 Överskott av fastighetsförvaltning:

O

2300 Ränteinkomster:

6 051 230

2310 , 2320 Räntor på näringslån:

92 841

2314 Ränteinkomster på lån till fiskerinäringen

7 000

2316 Ränteinkomster på vattenkraftslån

115

2318 Ränteinkomster på statens lån till den mindre skepps&rten

50

2321

Ränteinkomster på skogsväglån

6

2322

Räntor på övriga näringslån, Kammarkollegiet

83 345

2323

Räntor på övriga näringslån. Statens jordbruksverk

2 325

2330 Räntor på bostadslån:

5 190 125

2332

Ränteinkomster på lån för bostadsbyggande

5 184 500

2333

Ränteinkomster på lån för bostadsförsörjning

för mindre bemedlade bamrika familjer

125

2334                                    Räntor på övriga bostadslån. Boverket

5 500

2340 Räntor på studielån:

44 650

2341       Ränteinkomster på statens lån för universitetsstudier

och garantilån för studera

150

2342                                     Ränteinkomster på allmänna studielån

44 500

2550 Räntor på energisparlån:

168 497

2351 Räntor på energispariån

168 497

2360 Räntor på medel avsatta till pensioner:

6 000

2361 Räntor på medel avsatta till folkpensionering

6 000

Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

2370 Räntor på beredskapslagring:

267 730

1311 Räntor på beredskapslagring och förrådsanläggningar

267 730

2380 , 2390 Övriga ränteinkomster:

281 387

2383 Ränteinkomster på statens bosättningslån

O

2385

Ränteinkomster på län för studentkårslokaler

45

2386

Ränteinkomster på lån för allmänna samlingslokaler

9 750 2389 Ränteinkomster på lån för inventarier i vissa specialbostäder

40

2391

Ränteinkomster på markförvärv för jordbrukets rationalisering

900

2392

Räntor på mtressemedel

10 800

2394

Övriga ränteinkomster

199 852

2395

Räntor på särskilda räkningar i riksbanken

60 000

2400 Aktieutdelning:

4 130 000

2470 Inkomster av statens aktier:

4 130 000

2411 Inkomster av statens aktier

4 130 000

2500 Offentligrättsliga avgifter:

7 917 860

2511 Expeditions- och ansökningsavgifter

761 345

2519 Koncessionsavgift på televisionens område

416 000

2521

Avgifter till granskningsnämnden

6 927

2522

Avgifter för granskning av filmer och videogram

15 500

2524

Bidrag för arbetsplatsintroduktion

460 000

2525

Finansieringsavgift från Arbetslöshetskassor

1 821 600

2526

Utjämningsavgift från Arbetslöshetskassor

63 800

2527

Avgifter for statskontroll av krigsmaterieltillverkning

10 600

2528

Avgifter vid bergsstaten

5 555

2529

Avgifter vid patent- & registreringsväsendet

256 100

2531

Avgifter för registrering i förenings- m.fl. register

O

2532

Avgifter vid kronofbgdeimiyndighetema

1 275 000

2534

Avgifter for körkort och motorfordon

926 801

2535

Avgifter för statliga garantier

36 676

2536

Lotteriavgifter

30 510

2537

Miljöskyddsavgift

75 373

2538

Miljöavgift på bekämpningsmedel och handelsgödsel

592 279

2539

Täktavgift

45 000

2541

Avgifter vid Tullverket

86 389

2542

Patientavgifter vid tandläkarutbildningen

6 500 2544 Avgifter för Alkoholinspektionens verksamhet

31 700

10

Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

2545

Närradioavgifter

5 400

2546

Lokalradioavgifter

178 000

2547

Avgifter för statens telenämnds verksamhet

162 800

2548

Avgifter för finansinspektionens verksamhet

151 500

2549

Avgifter för provning vid riksprovplats

O

2551

Avgifter frän kärnkraftverk

256 011

2552

Övriga offentligrättsliga avgifter

240 494

2600 FörsäUningsinkomster:

1 562 480

2624

Inkomster av uppbörd av felparkerings- avgifter

91 352

2625

Utförsäljning av beredskapslager

534 420

2626

Inkomster vid Banverket

936 708

2700 Böter m.m.:

1 379 771

2711

Restavgifter och dröjsmålsavgifter

764 099

2712

Bötesmedel

611 404

2713

Vattenföroreningsavgift m.m.

168

2714

Sanktionsavgifter m.m.

4 100

2800 övriga inkomster av statens verksamhet:

4 704 000

2811

Övriga inkomster av statens verksamhet

4 404 000

2812

Återbetalning av lönegarantimedel

300 000

3000 Inkomster av försäld egendom:

80 700

3100 Inkomster av försålda byggnader och maskiner:

50 000

5770 Affärsverkens inkomster av försålda fastigheter

och maskiner:

O

3120 Statliga myndigheters inkomster av försålda byggnader

och maskiner:

50 000

3124

Statskontorets inkomster av försålda datorer m.m.

O

3125

Fortifikationsverkets försäljning av fastigheter

50 000

3200 Övriga inkomster av markförsäljning:

1 000

3211 Övriga inkomster av markförsäljning

1 000

11

Prop. 1994/95:150

1995/96

TXisental kronor

3300 Övriga inkomster av försåld egendom:

29 700

3311 Inkomster av statens gruvegendom

29 700

4000 Återbetalning av lån:

9 330 819

4100 Återbetalning av näringslån:

195 137

4120 Återbetalning av jordbrukslån:

40 338

4123 Återbetalning av lån till fiskerinäringen

40 338

4130 Återbetalning av övriga näringslån:

154 799

4131 Återbetalning av vattenkraftslän

366

4133 Återbetalning av statens lån till den mindre skeppsfarten

400

4135

Återbetalning av skogsväglån

18

4136

Återbetalning av övriga näringslån Kammarkollegiet

143 857

4137

Återbetalning av övriga näringslån. Statens jordbruksverk

1 958

4138

Återbetalning av tidigare infriade statliga garantier

8 200

4200 Återbetalning av bostadslån m.m.:

4 512 520

4212

Återbetalning av lån för bostadsbyggande

4 500 000

4213

Återbetalning av lån för bostadsförsörjning för

mindre bemedlade bamrika femiljer

520

4214                            Återbetalning av övriga bostadslån, boverket

12 000

4300 Återbetalning av studielån:

3 886 120

4311

Återbetalning av statens lån för universitetsstudier

120

4312

Återbetalning av allmänna studielån

3 000

4313

Återbetalning av sttidiemedel

3 883 000

4400 Återbetalning av energisparlån:

360 000

4411 Återbetahung av energisparlån

360 000

4500 Återbetalning av övriga lån:

377 042

4514

Återbetalning av lån för studentskårlokaler

260

4515

Återbetalning av lån för allmäima samlingslokaler

9 500

4516

Återbetalning av utgivna startlån och bidrag

2 800

4517

Återbetalning från Portugalfonden

O

12

Prop. 1994/95:150

1995/96

TXisental kronor

4519 Återbetalning av statens bosättningslän

O

4521 Återbetalning av lån för inventarier i vissa specialbostäder

150

4525

Återbetabiing av lån för svenska FN-styrkor

300 000

4526

Återbetabiing av övriga lån

64 332

5000 Kalkybnässiga inkomster:

-2 045 351

5100 Avskrivningar och amorteringar:

1 476 649

57 20 Avskrivningar på fastigheter:

566 649

5121 Avskrivningar på listigheter

566 649

5750 Uppdragsmyndigheters komplementkostnader:

900 000

5131 Uppdragsnndigheters m. fl. komplementkostnader

900 000

5140 Övriga avskrivningar:

10 000

5144 Avskrivningar på förrådsanläggningar förcivilt totalförsvar

10 000

5200 Statliga pensionsavgifter:

-3 522 000

5211 Statliga pensionsavgifter, netto

- 3 522 000

6000 Bidrag m.m. från EU

9 563 000

6100 Bidrag från £G:s jordbruksfond:

7 038 000

6770 Bidrag från EGs jordbruksfonds garantisektion:

6 748 000

6111

Arealbidrag och trädersättning

3 800 000

6112

Miljöstöd

315 000

6113

Interventioner

1 125 000

6114

Exportbidrag

900 000

6115

Djurbidrag

600 000 6119 Övriga bidrag från EG:s jordbruksfonds garantisektion

8 000

6120 Bidrag från EGs jordbruksfonds utvecklingssektion:

290 000

6121 EG-finansierade struktur- och regionalstöd inom

jordbrukssektorn

290 000

6200 Bidrag till EG:s flskdbnd:

80 000

6211 Bidrag från EG:s fiskefond

80 000

13

Prop. 1994/95:150

1995/96

Tusental kronor

6300 Bidrag från EG:s regionalfond:

6311 Bidrag från EG:s regionalfond

6400 Bidrag från EG:s socialfond:

6411 Bidrag från EG:s socialfond

6900 Övriga bidrag från EG:

6911 Övriga bidrag från EG

7000 Återbetalning avseende avgiften till gemenskapsbudgeten:

7111 Återbetalning avseeende avgiften till gemenskapsbudgeten

SrrATSBUDGETENS TOTALA INKOMSTER

888 000

888 000

1 557 000

1 557 000

0

0

6 100 000

6 100 000

742 500 268

14

specifikation av förändringar i utgiftsanslag för budgetåret 1995/96 i förhållande till förslagen i budgetpropositionen

Prop. 1994/95:150

1 000-tal kronor

Huvudtitel, anslag

Beräknat belopp budget­proposi­tionen

Senare förslag eller beslut

Anslags­belopp

Propositio­nens eller skrivelsens

Förändring Ökning (+) Minskning(-)

/. Statschefen och regeringen

Regeringskansliet m.m., ramanslag

2 704 095

Summa      2 704 095

150  2 778 747   -I-  74 652

74 652

2 778 747

//. Justitiedepartementet Kampanjkostnader m.m. för val till Europaparlamentet, reservationsanslag Domstolarna m.m., ramanslag

Summa

///. Utrikesdepartementet

Utrikesförvaltningen, ramanslag

Utredningar m.m., reservationsanslag

Fredsbevarande verksamhet, reservationsanslag

övrigt, reservationsanslag

övriga biståndsrelaterade insatser,

reservatonsanslag

Kommerskollegium, ramanslag

Europainformation m.m., reservationsanslag

Delegationen för översättning av EG:s

regelverk

Samarbete med länderna i Central- och Östeuropa,

reservationsanslag

Summa

V. Socialdepartementet

Bostadsbidrag, förslagsanslag

Föräldraförsälcringen, förslagsanslag

sjukpenning och rahaioWWBung, förslagsanslag

Sj ukvårdsförmåner m.m., förslagsanslag

Förtidspensioner, förslagsanslag

Bidrag till hälso- och sjukvård, förslagsanslag

SBL Vaccin AB, reservationsanslag

Information om organdonation, reservationsanslag

Stimulansbidrag till särskilda boendeformer och

rehabilitering, reservationsanslag

Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvärd,

reservationsanslag

Riksförsäkringsverket, ramanslag

Allmänna försäkringskassor, ramanslag

Summa

0

3 822 817

150 150

30 000 3 830 692

-t-

+

30 000

7 875

3 822 817

3 860 692

+

37 875

2 666 663 15 809

1 341 948 73 331

150 150 150 150

2 710 363

30 809

1 352 808

0

+ + +

43 700 15 000 10 860

73 331

0

61 275

9000

150

152,150

150

77 200 71 025 16 200

+ + +

77 200 9 750 7 200

0

150

1

+

1

855 999

160

856 199

+

200

5 024 025

5 114 605

+

90 580

12 230 000

28 463 000

34 663 000

23 145 000

21 080 000

1 313 025

0

0

150 150 147,150 150 147 195 150 150

11 320 000

27 261 000

31 244 000

20 051 000

20 820 000

1 345 825

40 000

10 000

-

       910 000

-    1 202 000

-    3 419 000

-    3 094 000

-      260 000

+     

32 800

+     

40 000

+      

10 000

200 000

150

150 000

-

50 000

720 000

819 626

6 452 907

150 195 195

75 000

819 326

6 420 407

-

645 000

300

32 500

129 086 558

119 556 558

- 9 530 000

15

1 000-taI kronor

Prop. 1994/95:150

Huvudtitel, anslag

Beräknat

Senare förslag eller beslut     Förändring

belopp

                                     Ökning (-I-)

budget-

Propositio-        Anslags-        Minskning(-)

proposi-

nens eller

belopp

tionen

skrivelsens

VT. Kommunikationsdepartementet Nyinvesteringar i stomjärnvägar, ramanslag Byggande av vägar, ramanslag

Summa

9 408 060 7 592 656

17 000 716

150 150

9 145 560 7 442 656

16 588 216

262 500 150 000

412 500

V7/. Finansdepartementet

Byggnadsstyrelsen: Awecklingskostnader,

förslagsanslag

Tullverket, ramanslag

Bidrag till förnyelsefonder pä det

statligt reglerade området, reservationsanslag

Statligt utjämningsbidrag till kommuner,

förslagsanslag

Skatteutjämningsbidrag till landsting,

förslagsanslag

Generellt statsbidrag till kommuner,

förslagsanslag

Generellt statsbidrag till landsting,

förslagsanslag

Särskilda insatser för vissa kommuner och

landsting, reservationsanslag

Summa

0 1 667 380

150 rskr.240

1 1 617 380

-1-     1 50 000

0

150

1

-1-     1

57 109 500

150

19 036 000

-38 073 500

11304 000

150

3 768 000

- 7 536 000

0

150

44 740 000

+44 740 000

0

150

12 048 000

+ 12 048 000

0

150_

1 820 000 83 029 382

+1 820 000

70 080 880

+ 12 948 502

VIII. Utbildningsdepartementet Enskilda och kommunala högskoleutbildningar m.m., reservationsanslag Utvecklingsverksamhet och internationell samverkan, reservationsanslag Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m., reservationsanslag Övriga utgifter inom forskning och forskarutbildning, reservationsanslag Kanslersämbetet, reservationsansanslag Vsrket för högskoleservice, ramanslag Överklagandenämnden för högskolan, ramanslag Rådet för grundläggande högskoleutbildning, reservationsanslag Högskoleverket, ramanslag Verket för högskoleservice Europeisk forskningssamverkan, ramanslag Studiemedel m.m.,förslagsanslag Viixenstudiestöd m.m., reservationsanslag Särskilt vuxenstudiestöd till studerande vid vissa lärarutbildningar, förslagsanslag Studiearvode, förslagsanslag Särskilt vuxenstudiestöd till vissa natur­vetenskapliga och tekniska utbildningar, förslagsanslag

Utvecklingsarbete inom Utbildnings­departementets område, reservationsanslag

Summa

1 939 114

150

1 986 614

+

47 500

90 390

150

60 390

-

30 000

735 340

150

675 340

-

60 000

212 067

40 212

111 247

4 956

164 165 165 165

249 567 0 0 0

+

37 500

40 212

111 247

4 956

64 730

0

0

642 533

11053 125

3 932 700

165 165 165 150 150 150

0

240 000

1

560 033

11028 125

3 484 600

+ +

64 730

240 000

1

82 500

25 000

448 100

85 580 1620 000

150 139

82 580 0

-

3000 1 620 000

0

139

435 600

+

435 600

25 231

150_

41 616 18 844 466

+

16 385

20 557 225

1 712 759

16

1 000-tal kronor

Prop. 1994/95:150

Huvudtitel, anslag

Beräknat

Senare förslag eller beslut     Förändring

belopp

------------------------      Ökning (+)

budget-

Propositio-        Anslags-        Minskning(-)

proposi-

nens eller

belopp

tionen

skrivelsens

150

284 000

60 000

359 025

IX. 

Jordbruksdepartementet

Från EG-budgeten finansierade regionala stöd

till jordbruket, förslagsanslag

284 000

Frän EG-budgetens jordbruksfond finansierade

0 5 418

150 150

344 000 5 418

+ 344 000 0

1 500

1

150 150

1 500

1

0 0

8 106

150

8 106

0

regionala stöd, förslagsanslag

Bidrag till fiskevård, reservationsanslag

Ersättning för intrång i enskild fiskerätt m.m.,

förslagsartslag

Statens maskinprovningar: Uppdragsverksamhet

Bidrag till Statens maskinprovningar,

förslagsanslag

Summa

299 025

X. 

Arbetsmarknadsdepartementet Arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader, ramanslag

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, reservationsanslag

Bidrag till arbetslöshetsersättning m.m., förslagsanslag

Bidrag till lönegarantiersättning, förslagsanslag

Europeiska social fonden, förslagsanslag Arbetarskyddsverket, ramanslag Arbetsmiljöinstitutet, ramanslag Yrkesinriktad rehabilitering, ramanslag

Myndigheter inom arbetslivsområdet, ramanslag Särskilda åtgärder för arbetshandikappade, reservationsanslag

Bidrag till Samhall Aktiebolag, reservationsanslag Institutet för arbetslivsforskntng, ramanslag Arbetsmiljöfonden, ramanslag Regional utveckling

Lokaliseringsbidrag, reservationsanslag Regionala utvecklingsinsatser, reservationsanslag

Täckande av förluster på grund av kreditgarantier till företag på landsbygden m.m.,förslagsanslag Ersättning för nedsättning av socialavgifter, förslagsanslag

Sysselsättningsbidrag, förslagsanslag Transportstöd, förslagsanslag Glesbygdsverket, ramanslag Expertgruppen för forskning om regional utveckling (ERU), ramanslag Lokaliseringslån, reservationsanslag Europeiska regionala utvecklingsfonden, förslagsanslag

Ersättning till kommunerna för åtgärder för flyktingar m.m., förslagsanslag

Summa

4 328 452

218

5 498 111

+ 1

1 169 659

33 956 746

218

34 352 016

+

395 270

59 765 000

150

61 358 582

+1 593 582

0 0

567 739 251 759

150 218 158 158

2 419 600

593 000

558 096

0

+2 419 600

+ 593 000

9 643

-  251 759

1 159 484 0

218 158

0

1 214 483

- 1 159 484 + 1 214 483

10 808 081

7 074 628

51 760

791 145

3 519 383

0

218 218 158 158 161 161

10 366 081

6 774 628

0

0

0

450 000

-       442 000

-       300 000

51 760

-       791 145

-   3 519 383

 + 450 000

0

161

1 988 625

+1 988 625

0

161

1

+

1

0 0 0 0

161 161 161 161

693 000

300 000

430 000

30 930

+ + + +

693 000

300 000

430 000

30 930

0 0

161 161

12 075

1

+ +

12 075

1

0

161

338 000

+

338 000

6 647 700

150

6 247 700

-

400 000

128 921 877

133 624 929

+ 4 703 052

2 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

17

1 000-tal kronor

Prop. 1994/95:150

Huvudtitel, anslag

Beräknat belopp budget­proposi­tionen

Senare förslag eller beslut

Anslags­belopp

Propositio­nens eller skrivelsens nummer

Förändring Ökning (+) Minskning(-)

XI. 

Kulturdepartementet

Bidrag till vissa museer m.m.

Stöd till icke-statliga kulturlokaler,

förslagsanslag

Nämnden för hemslöjdsfrågor, ramanslag

Kulturstöd vid ombyggnad m.m., förslagsanslag

Bidrag till utvecklingsverksamhet inom

kulturområdet m.m., reservationsanslag

Summa

151 528

rskr.251

50 000

150

3 800

rskr.251

255 000

150

213 762

rskr.252

674 090

1000

152 528     +

27 500       -       22 500

4 550       +

750

240 000

15 000

1 750

212 012

37 500

636 590

XII. Näringsdepartementet

Närings- och teknikutvecklingsverket:

Förvaltningskostnader, ramanslag

Främjande av kvinnors företagande,

reservationsanslag

Bidrag till tekniköverföring,

reservationsanslag

Investeringsfrämjande, reservationsanslag

Marknadsdomstolen, ramanslag

Bidrag till förbättring av inomhusklimatet,

reservationsanslag

Revisorsnämnden, förslagsanslag

Summa

295 967

150

302 967

+

7000

200 000

150

150 000

-

50 000

100 000

97 500

8 570

150 150

rskr.237

50 000

75 000

0

-

50 000

22 500

8 570

125 000 0

150 152

0

1

+

125 000

1

827 037

577 968

249 069

XIII. Civildepartementet

Länsstyrelserna m.m., ramanslag

Stöd till trossamfund m.m., reservationsanslag

Marknadsdomstolen, ramanslag

Bidrag till nationell och internationell

ungdomsverksamhet m.m., reservationsanslag

Stöd till kooperativ utveckling, reservationsanslag

Utveckling av ideel verksamhet,

reservationsanslag

Stöd till idrotten, reservationsanslag

Summa

2 686 773

94 500

0

150 150

rskr.237

2 662 173

91 200

8 570

24 600

3 300

+   8 570

174 303 9 750

150 150

171 103 8 750

3 200 1 000

23 700 894 694

150

rskr.224, 150

22 700

787 860 3 752 356

1 000 -  106 834

3 883 720

-  131 364

559 885

XIV. Miljödepartementet

Statens naturvårdsverk, ramanslag

Bidrag till kalkningsverksamhet för sjöar

och vattendrag, reservationsanslag

Miljöforskning, reservationsanslag

Statens kärnkraftinspektion: Kärnsäkerhetsforskning,

ramanslag

Förvaltningskostnader för Centralnämnden

för fastighetsdata, ramanslag

Uppdragsverksamhet vid Centralnämnden

för fastighetsdata

Lantmäteriet

Förvaltningskostnader för lantmäteriet, ramanslag

Bidrag enligt lantmäteritaxan, r/agyani/a

150

4 800

564 685

240 000 213 031

150 150

210 000

175 531

30 000 37 500

95 939

150

88 439

7 500

138 698

166

0

-  138 698

1

1

601 158

10 350

166 166 166 166

0

0

0

10 350

1

1

-  601 158

0

18

1 000-tal kronor

Prop. 1994/95:150

Huvudtitel, anslag

Beräknat

Senare förslag eller beslut     Förändring

belopp

                                    Ökning (+)

budget-

Propositio-        Anslags-        Miiiskning(-)

proposi-

nens eller

belopp

tionen

skrivelsens

Förvaltningskostnader för Lantmäteriverket m.m.,

ramanslag

Uppdragsverksamhet vid Lantmäteriverket m.m.

Summa

1859 063

166 166

732 356        + 1        +

1 781 362

732 356 1

77 701

Summa förändringar

384 741 128

390 504 896   +5 763 768

19

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 april 1995

Prop. 1994/95:150

Närvarande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN], ordförande, och statsråden
[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hedborg,
[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],
[REDACTED_EFTERNAMN]

Föredragande: statsrådet[REDACTED_EFTERNAMN] och statsråden[REDACTED_EFTERNAMN], Freivalds,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN], Hedborg,[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN],[REDACTED_EFTERNAMN]

Regeringen beslutar proposition 1994/95:150 Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1995/96, m.m. (kompletteringsproposition).

20

Bilaga 1

Reviderad finansplan m.m.

Bilaga 1 till kompletteringspropositionen

pp- 

1994/95:150

Bilaga 1

Reviderad finansplan m.m.

1   Den ekonomiska politikens inriktning

Målen för den ekonomiska politiken är god tillväxt, full sysselsättning och stabila priser. Sunda offentliga finanser krävs för att nå dessa mål och för att trygga välfärdssamhället. 1 dessa avseenden är Sverige nu på rätt väg:

*

Den ekonomiska tillväxten är god och inflationen låg. Sysselsätt­ningen har ökat med 83 000 personer på ett år och bedöms fortsätta öka i samma takt under de närmaste två åren.

*

Statsfinanserna är under kontroll. Statsskulden som ande) av BNP beräknas stabiliseras redan 1996, ett år tidigare än vad som för­väntades i budgetpropositionen. Därefter sjunker skuldkvoten. Under­skottet i de offentliga finanserna beräknas i stort sett elimineras under mandatperioden.

För att befästa och stärka den goda utvecklingen föreslår regeringen ytterligare åtgärder inom främst fem områden:

*

Budgetdisciplinen återupprättas. Budgetförstärkningar på 15 miljarder kronor föreslås för att åtgärda kvarstående finansieringsbehov, tidigare underskattningar av kostnader och försvagningar i budgeten.

*

Ett utgiftstak föreslås för att hålla de offentliga utgifterna under kontroll.

*

Trygghetssystemen görs mer uthålliga. Ersättningsnivåerna sänks till 75 procent samtidigt som matmomsen sänks till 12 procent. Denna strukturella förändring bidrar till lägre offentliga utgifter, lägre skattetryck och lägre inflation.

*

Den kommunala inkomst- och kostnadsutjämningen förbättras. Dess utom införs ett balanseringskrav för de kommunala budgetarna och särskilda åtgärder för att förebygga att kommunerna hamnar på obestånd.

*

Arbetsmarknadspolitiken effektiviseras ytterligare. Arbetsmarknads­verket får friare möjligheter att använda resurserna. Åtgärderna inriktas i högre grad på de långtidsarbetslösa.

1 syfte att skapa ett brett parlamentariskt stöd för saneringen av    Prop. 1994/95:150 statsfinanserna och omläggningen av den kommunala inkomst- och    Bilaga 1 kostnadsutjämningen träffade regeringen den 5 april 1995 en överens­kommelse med Centerpartiet om huvudinriktningen av den föreliggande propositionen. Propositionen har därefter utformats i ett nära samarbete mellan regeringen och Centerpartiet.

Sverige håller på att återhämta sig efter de senaste årens ekonomiska kris. Återhämtningen sker emellertid från en mycket låg nivå. Fortfarande återstår mycket innan Sverige åter har en sund ekonomi, stabila statsfinanser och en tillfredsställande sysselsättningsnivå.

Den närmast katastrofala minskningen av sysselsättningen i början av 1990-talet innebär att det nu behövs en stark sysselsättningsökning under flera år. Den kraftiga obalansen i de offentliga finanserna innebär samtidigt att konjunkturuppgången måste utnyttjas för att stärka de offentliga inkomsterna och minska de offentliga utgifterna. Dessa två uppgifter ställer stora krav på en uthållig tillväxt, på en stärkt arbetslinje samt på aktiva åtgärder för att främja flexibilitet och förebygga inflation.

Det svenska näringslivets internationella konkurrensförmåga är mycket god. Exporten ökade under 1994 med ca 14 procent och den starka export­ökningen förväntas fortsätta under 1995 och 1996. Industriproduktionen ökade med 11 procent under 1994 och förväntas fortsätta att öka kraftigt under 1995 och 1996. Produktionsökningen har följts av en snabb ökning av investeringarna och en stark utbyggnad av produktionskapaciteten. Näringslivet redovisar en fortsatt hög orderingång, och planerar för en fortsatt snabb utbyggnad av produktionskapaciteten och en stark ökning av produktionen. Bytesbalansen uppvisar ett stabilt överskott som innebär att folkhushållet under de närmaste åren klarar en betydande amortering av sin nettoskuld till utlandet.

Sysselsättningen minskade mellan 1990 och 1994 med mer än 500 000 personer. Minskningen har nu hejdats och vänts till en ökning av sysselsättningen med 83 000 personer på ett år. Företagen planerar för en fortsatt stark ökning av antalet anställda. Arbetsmarknadspolitiken inriktas på att underlätta och möjliggöra denna ökade sysselsättning.

Även de offentliga finanserna utvecklas i rätt riktning. Regeringen har sedan den tillträdde i oktober 1994 lagt fram ett omfattande program för att stärka statsfinanserna. Med de åtgärder som redovisas i denna proposition uppgår de samlade budgetförstärkningarna till ca 118 miljarder kronor. Parallellt med detta har regeringen lagt fram ett ambitiöst åtgärdsprogram med insatser inom arbetsmarknads-, närings-och utbildningspolitiken för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten.

Denna politik ger resultat. Den offentliga sektoms sparandeunderskott, som uppgick till som mest 13,4 procent av BNP år 1993 beräknas i år minska till 9 procent av BNP för att 1996 sjunka till ca 5 procent och till mindre än 1 procent 1998. Statsskulden som andel av BNP stabiliseras redan 1996 för att sedan börja minska. Bakom denna snabba förbättring ligger såväl konjunkturuppgången som de mycket omfattande budget­förstärkningarna.

Vid sidan om denna ljusa bild av svensk ekonomi finns emellertid också en mörkare bild. Den ekonomiska utvecklingen påverkas i hög grad av vad som sker i vår omvärld. Under de senaste månaderna har ett antal händelser i omvärlden samverkat till att skapa stora rörelser i växelkurser och räntor. Dessa händelser har påverkat kronans värde och de svenska räntorna på ett stundtals dramatiskt sätt.

Den internationella turbulensen har slagit igenom med större kraft i Sverige än i många andra jämförbara länder. Orsakerna står i första hand att finna i de svaga offentliga finanserna och Sveriges inflationshistorik. Den senaste tidens oro på de internationella finansiella marknaderna har lett till en fortsatt hög och t.o.m. stigande räntenivå i Sverige, samtidigt som kronan har försvagats. Så länge detta tillstånd fortsätter kan den ekonomiska återhämtningen komma att dämpas. Den ekonomiska politiken inriktas på att återställa förtroendet för den svenska ekonomin. Regeringen kommer att följa utvecklingen noga, och är fast besluten att göra vad som krävs för att uppnå en god ekonomisk utveckling och sunda offentliga finanser.

Tabell 1.1   Nyckeltal för svensk ekonomi

Ärlig procentuell förändring

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

BNP

-2,6

2,2

2,5

2,9

2,6

2,3

1,7

1,7

Inflation

4,7

2,2

2,9

2,7

2,7

2,8

2,8

2,7

Arbetslöshet

8,2

8,0

7,0

6,1

5,8

5.6

5,6

5,6

Bytesbalans, procent av BNP

-2,2

0,4

2,6

4,0

4,0

4,0

3,7

3,2

Offentlig sektor procent av BNP

Finansiellt sparande

-13,4

-10,4

-9,0

-5,2

-3,5

-0,9

-0,2

0,7

Skattekvot

50,5

50,4

50,8

51,6

51,5

52,2

52,3

52,8

Utgiftskvot

74,3

70,5

69,6

66,4

65,0

62,9

61,8

61,0

Statsskuld

78,5

84,8

90,2

91,3

90,3

87,7

85,3

82,3

Finansiell nettoskuld

12,8

23,3

31,4

34,5

35,7

34,7

33,4

31,2

Anm. Uppgifterna för 1997-2000 i tabellen avser modellberäkningar som bygger pä alternativet med medelhög tillväxt i den reviderade nationalbudgeten. I andra alternativ redovisas beräkningar med andra utvecklingstal för tillväxt, arbetslöshet, offentliga finanser m.m. Källa: Finansdepartementet.

Förutsättningarna för en stark ekonomi

Det svenska välfärdssamhället är beroende av god tillväxt och hög syssel­sättning. Utan denna grund för sunda offentliga finanser är möjligheterna mycket begränsade att upprätthålla en godtagbar standard när det gäller social service och trygghet. Det beror på att det finns ett nära samband mellan sysselsättning och statsfinanser. En hög arbetslöshet innebär stora kostnader för kontantstöd till de arbetslösa. Till detta kommer statens kostnader för arbetsmarknadsåtgärder samt för dem som slås ut från arbets­marknaden som förtidspensionärer. Dessutom försvagas statens inkomster

vid låg sysselsättning och hög arbetslöshet. De samhällsekonomiska kost-    Prop. 1994/95:150 naderna på grund av betydande produktionsbortfall är därtill omfattande.    Bilaga 1

Samtidigt är det viktigt att den offentliga sektorns underskott begränsas, och att budgeten är i rimlig balans sedd över en konjunkturcykel. För­bättringen under en konjunkturuppgång måste vara tillräcklig för att väga upp den försämring som följer med en konjunkturnedgång. Den ekono­miska politiken inriktas därför på att anpassa utgifterna till en långsiktigt hållbar nivå.

Den offentliga skulden får dessutom inte vara för stor. Hög skuldsätt­ning medför att de offentliga finanserna är utsatta och mycket känsliga för tillfälliga svängningar i räntenivåer och växelkurser. En hög skuldsättning ger vidare höga räntebetalningar. Den ekonomiska politiken inriktas därför på att stoppa statsskuldökningen, och att så snart som möjligt reducera statsskulden mätt som andel av BNR Ett minimikrav är vidare att skuldkvoten inte fär fortsätta att öka från konjunkturcykel till konjunkturcykel.

Sverige har - i likhet med t.ex. Norge och Finland - betydande offent­liga finansiella tillgångar i staten och i AP-fonden som gör att den offentliga finansiella nettoskulden är lägre än genomsnittet för OECD-ländema. Även om detta är en styrkefaktor, så utgör den höga bruttoskul­den ändå en allvarlig svaghet, inte minst på grund av de senaste årens snabba ökning av skulden.

En långsiktigt stabil och utvecklingsbar ekonomi förutsätter vidare prisstabilitet. Låg inflation skapar goda förutsättningar för en stark och balanserad tillväxt samtidigt som de fördelningsproblem som följer med en hög inflation undviks. Den ekonomiska politiken är därför inriktad på prisstabilitet.

Fullföljandet av denna ekonomiska politik avser att göra Sverige betydligt mindre sårbart för olika ekonomiska störningar och kriser, liksom för turbulens på kapital- och valutamarknaderna. Detta är en förutsättning för mer stabila växelkurser, och därmed också stabilare villkor för företagande, produktion och investeringar. Lägre inflationsför­väntningar kommer att kunna minska oron för en försämring av kron­kursen och därmed kunna ge lägre räntor.

Dessa kriterier - balanserade offentliga finanser, låg skuldsättning, pris­stabilitet, stabila växelkurser och låga långräntor - är naturliga för alla ekonomiskt utvecklade länder eftersom de bidrar till att lägga grunden för god tillväxt och hög sysselsättning. Det är mot denna bakgrund förklarligt att de också har kommit att ligga till grund för de konvergenskriterier som EU-ländema gemensamt fastställt för det framtida valutasamarbetet. Sveriges medlemskap i EU Innebär således inte några nya restriktioner för den ekonomiska politiken. Riksdagen kommer senare att ta ställning till frågan om ett svenskt deltagande i den europeiska monetära unionen.

För regeringens del är det av största vikt att också ge bekämpning av arbetslösheten samma ambitiösa behandling som konvergenskriterierna i EU:s arbete. Det är därför värdefullt att EU:s riktlinjer för den ekono­miska politiken med aktiv svensk medverkan nyligen har kompletterats med ökade krav på sysselsättningspolitiken. Årliga rapporter om syssel-

sätttiing och arbetslöshet kommer att redovisas för EU:s ministerråd och    Prop. 1994/95:150 länderna uppmanas att utarbeta medelfristiga program för sysselsättningen.    Bilaga 1

Som ny medlem i EU bör Sverige liksom andra medlemsländer presentera ett s.k. konvergensprogram inom kort. Programmet bör innehålla en redovisning av den politik som Sverige ämnar bedriva för att uppfylla konvergenskriterierna. En bred politisk samling kring detta program är väsentlig. Det skulle stärka stabiliteten i den svenska ekonomiska politiken. Regeringen har därför inbjudit riksdagspartierna till överläggningar om den ekonomiska politiken inför utarbetandet av konvergensprogrammet.

En politik för sunda offentliga finanser

Regeringen har sedan tillträdet i oktober bedrivit en konsekvent och sfram politik för att öka sysselsättningen, sanera de offentliga finanserna och stärka Sveriges ekonomi inför nästa lågkonjunktur. Politiken har i allt väsentligt mötts av ett starkt och brett stöd i riksdagen, och med små justeringar har regeringens förslag om budgetförstärkande åtgärder även beslutats.

Det starka parlamentariska stödet speglar en bred medvetenhet hos folket om att en sanering av statsfinanserna är nödvändig och dessutom en stor vilja att deltaga i de nödvändiga uppoffringarna. Uppslutningen bakom politiken är dock helt avhängig av att fördelningen av bördorna är, och upplevs som, rättvis. Därför har såväl förslagen i denna proposition som saneringsprogrammet sammantaget en jämn fördelningsprofil. Var och en skall efter förmåga deltaga i den gemensamma strävan, och var och en kommer att vinna på att Sverige lyckas ta sig ur den mycket allvarliga statsfinansiella situationen. Detta arbete är inte minst viktigt från jämställdhetssynpunkt. Kampen mot arbetslösheten måste prioriteras för att Sverige skall kunna upprätthålla välfärden och den offentliga sektorn, vilken är viktig inte minst för kvinnor. Jämställdhetsperspektivet måste därvid koncentreras på arbetsmarknadspolitiken samt på översynen av arbetsrätten, bl.a. vad gäller det ofrivilliga deltidsarbetet.

Redan sex veckor efter regeringsskiftet lade regeringen i höstens ekonomisk-politiska proposition fram förslag till omfattande budgetför­stärkningar. En andra del av budgetförstärkningarna avsåg finansieringen av EU-avgiften och presenterades senare i november 1994. 1 1995 års budgetproposition lade regeringen fram förslag om ytterligare utgifts­minskningar.

Tillsammans med de åtgärder som beslöts under den förra mandat­perioden beräknas detta program för sanering av de offentliga finanserna uppgå till ca 113 miljarder kronor motsvarande drygt 7 procent av BNP. Riksdagen har nu i allt väsentligt godtagit regeringens förslag.

Regeringen följer nu upp det i höstas aviserade programmet för sanering av de offentliga finanserna genom att säkerställa att de samman­tagna budgetförstärkningarna blir så stora som avsett. För det första föreslås budgetförstärkningar som kompenserar för de hittillsvarande

avvikelserna mellan regeringens förslag och riksdagens beslut. För det Prop. 1994/95:150 andra lägger regeringen nu fram det tidigare aviserade förslaget till Bilaga 1 finansiering av arbetsmarknadsåtgärderna i höstens ekonomisk-politiska proposition och i budgetpropositionen. För det fredje fiillföljs finansi­eringen av EU-avgiften genom att tidigare förslag nu kompletteras med ytterligare inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar så att hela medlemsavgiften blir fullt finansierad. För det fjärde föreslås en kompletterande finansiering för vissa regelförändringar som beslöts under den förra mandatperioden, och för vilka kostnaderna har visat sig vara kraftigt underskattade. En ansvarsfiill budgetpolitik förutsätter att även denna typ av kostnadsöverskridanden finansieras fullt ut. För det femte föreslås åtgärder för att sänka de offentliga utgiftemas nivå samtidigt som mervärdesskatten på livsmedel reduceras från 21 till 12 procent.

Sammantaget föreslår regeringen i denna proposition permanenta inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar på sammanlagt 15,4 miljarder kronor. Till detta kommer engångsåtgärder motsvarande sammanlagt 23,4 miljarder kronor. Regeringens förslag redovisas utförligare i avsnitt 5 av den reviderade finansplanen.

Tillsammans med de åtgärder som tidigare beslutats av riksdagen uppgår programmet för sanering av de offentliga finanserna därmed totalt till 118 miljarder kronor eller ca 7,5 procent av BNP. Det utgör därmed ett av de största saneringsprogram som genomförts i något industriland under efterkrigstiden. Av de totala åtgärderna får över 3,5 procentenheter genomslag 1995, ca 2 procentenheter 1996 och ca 1 procentenhet vardera åren 1997 och 1998. Därmed får budgetförstärkningarna ett snabbt genomslag på underskottet och på skuldutvecklingen.

Som framgår av diagram 1.1 bedöms budgetförstärkningsprogrammet vara tillräckligt för att stabilisera statsskulden som andel av BNP år 1996 vid det scenario med s.k. medelhög tillväxt som redovisas i den reviderade nationalbudgeten. Det är emellertid inte tillräckligt med en stabilisering av skuldkvoten på en hög nivå, utan denna bör minska så snart som möjligt för att öka det ekonomisk-politiska handlingsutrymmet vid kommande konjunkturavmattningar, och för att höga ränteutgifter inte skall tränga undan andra angelägna offentliga utgifter.

Tabell 1.2  Förstärkning av de offentliga finanserna

Effekt 1998 Miljarder kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Effekter av beslut under föregående mandatperiod

18,3

Proposition 1994/95:25 Fissa ekonomisk-politiska åtgärder

-

Inkomstförstärkningar

36,6

-

Avgår därav orsakade utgiftsökningar

-0,3

-

Utgiftsminskningar

24,8

-

Avgår därav orsakade inkomstminskningar

-4,7 Sammanlagd fÖrstSrkning

56,4

Förslag i budgetpropositionen exkl. tidigare aviserade förstärkningar

-

Utgiftsminskningar

24,6

-

Avgår därav orsakade inkomstminskningar

-2,1

-

Avgår justeringar i riksdagen m.m.

-2,1

-

Avgår handlingsprogrammet mot arbetslöshet

-1,1 Sammanlagd förstärkning

19,3

Finansiering av medlemsavgiften till EU

-

Inkomstförstärkningar i prop. 1994/95:19

12,4

-

Avgår därav orsakade utgiftsökningar

-0,2

-

Inkomstförstärkningar i prop. 1994/95:203

1,8

-

Utgiftsminskningar presenterade

i budget- och kompletteringspropositionema

6,0

Sammanlagd förstärkning

20,0

Kompletteringspiopositionen m.m.

-

Sänkt mervärdesskatt på livsmedel

-7,7

-

Utgiftsminskningar

9,9

-

Inkomstförstärkningar

2,6

-

Diverse överskridanden

-1,2 Sammanlagd förstärkning

3,6

Summa föreslagna och beslutade åtgärder

117,6

Avgår medlemsavgiften till EU

-20,0

Minskad räntebetalning p.g.a. lägre statsskuld

18,0

Total förstärkning av de offentliga finanserna

115,6

Anm. Siffrorna i tabellen är hämtade frän olika propositioner Merparten poster är angivna i 1995/96 ärs prisnivå. Om alla poster räknades i den prisnivån skulle förbättringen av de offentliga finanserna bli något större.

Av diagram 1.2 framgår att den offentliga sektoms underskott beräknas bli i stort sett eliminerat 1998. Mot sekelskiftet uppstår ett överskott i de offentliga finanserna. Detta är en dramatisk förbättring som innebär att statsfinansema nu är under kontroll.

Eventuella inkomster från utförsäljning av statlig egendom har inte beaktats vid beräkningen av framtida underskott och skuldutveckling utöver den aviserade omorganisationen av SBAB. Under den aktuella perioden fram till år 2000 kan det tillkomma betydande försäljnings­inkomster. Detta kan leda till lägre underskott och en snabbare minskning av statsskulden än den här redovisade.

Försäljningsinkomster av detta slag reducerar statsskulden. De är dock inte jämförbara med budgetförstärkningar i form av sänkta utgifter eller höjda skatter, eftersom de medför att såväl statsskulden som statens tillgångar reduceras. 1 en aktiv ägarpolitik ingår emellertid att även förändringar av ägandet kan aktualiseras. Regeringen kommer däremot

inte att föreslå utförsäljningar som alternativ till utgiftssänkningar eller    Prop. 1994/95:150

skattehöjningar.

Bilaga 1

Diagram 1.1   Statsskulden och den offentliga sektorns finansiella nettoskuld 1980-2000

Procent av BNP 100

Statsskuld

20

20

OWentlig nettoskuld

-20 "H

'

I

'

I

'

I

'

I

'

I

'

I

'

I

'

I

'

r -20 

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 2000

Källor: Statistiska centralbyrån, Riksgäldskontoret, Konjunkturinstitutet och Finans­departementet.

Diagram 1.2  Finansiellt sparande i offentlig sektor 1970-2000

Procent av BNP

-16-W

1970   1975   1980   1985   1990   1995  2000

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Utgiftstak

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 De offentliga utgiftemas nivå är avgörande för hur de offentliga finansema kommer att utvecklas. Utrymmet för ytterligare skattehöjningar är starkt begränsat. Skatteuttaget kan inte höjas nämnvärt utan risk för negativa ekonomiska återverkningar. De offentliga utgifterna behöver därför hållas under strikt kontroll. Enligt regeringens uppfattning bör konfrollen av de offentliga finansema förbättras genom att riksdagen fastställer ett tak för de offentliga utgiftemas utveckling. Detta utgiftstak syftar till att mera varaktigt etablera en budgetdisciplin av det slag som kommer till uttryck i denna proposition.

Innebörden i ett utgiftstak är att regeringen föreslår och riksdagen beslutar om en högsta nivå för de nominella offentliga utgifterna. Rutinen för detta finns redan genom den rambudgetprocess som tillämpas i regeringskansliet och från och med år 1996 också i riksdagen. Utgiftstaket bör kompletteras med en uppföljning för att säkerställa att de regeländringar genomförs som kan erfordras för att utgiftstaket inte skall överskridas.

Den exakta utformningen av utgiftstaket och uppföljningsprocessen kräver ytterligare beredningsarbete. Detta bör bedrivas i en sådan takt att ett utgiftstak för de närmaste åren kan fastställas våren 1996 och tillämpas fiillt ut vid arbetet med budgeten för år 1997. Diskussionen om ett utgiftstak redovisas utförligare i avsnitt 5 av den reviderade finansplanen.

Sänkta utgifter och sänkt matmoms

Sveriges offentliga utgifter är mycket känsliga för konjunktursvängningar. En av orsakerna till denna känslighet är ersättningsnivåema i trygg­hetssystemen. För att skapa en långsiktig uthållighet behöver utgiftema sjunka relativt kraftigt under denna konjunkturuppgång och får sedan inte öka för kraftigt. Som en del i denna strävan föreslår regeringen att ersätt­ningsnivåema i trygghetssystemen samlat sänks till 75 procent 1 januari 1996.

Förändringar av bidragsnivåer far kraftiga fördelningspolitiska konsek­venser. Därför kombineras sänkningen av nivåema med ett förslag om en sänkning av matmomsen från 21 till 12 procent. Detta gynnar särskilt bamfamiljer och låginkomsttagare som i allmänhet använder en relativt stor andel av sin hushållsbudget till matinköp. De sammantagna konse­kvenserna av förändringarna blir därför mera jämnt fördelade. Genom att matmomsen sänks beräknas även inflationen minska med inemot en pro­centenhet under 1996. Reformen innebär vidare stmkturella förbättringar i ekonomin genom att utgiftskvoten och skattekvoten sänks.

Den kommunala ekonomin

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Den kommunala verksamheten är starkt beroende av en stabil sam­hällsekonomi. Genom en stabilisering av de offentliga finansema, en uthållig tillväxt och en ökad sysselsättning tryggas den kommunala verksamhetens ekonomiska bas. Regeringen lägger vidare i denna proposition fram förslag som syftar till att lägga fast ett antal viktiga förutsättningar för kommunemas och landstingens verksamhet under de närmaste åren.

Regeringen föreslår ett nytt system för inkomst- och kostnadsutjämning mellan kommuner respektive mellan landsting i syfte att skapa mera likvärdiga fömtsättningar för olika kommuners respektive landstings verksamhet. Systemet införs successivt och avser att kompensera för skillnader i skattekraft samt i åldersstmktur och andra strukturella förhållanden. Genom denna utjämning av de ekonomiska fömtsättningama kommer skillnaderna i skattesats att i större utsfräckning spegla skillnader i service- och avgiftsnivå samt effektivitet. Tillsammans med tidigare förändringar av kommunemas och landstingens villkor kommer om­läggningen därmed att främja en mer effektiv resursanvändning inom denna viktiga sektor. Samtidigt tillsätts en parlamentarisk beredning som skall arbeta i en sådan takt att förändringar i det nya systemet skall kunna genomföras vid en konfrollstation efter två år.

Regeringen lägger också fram förslag till ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektom. Mot bakgmnd av de mycket svaga statliga finansema och den förhållandevis goda utvecklingen av kommimemas skatteunderlag föreslår regeringen att statsbidraget till kommunerna under 1996 i huvudsak endast justeras motsvarande höjningen av arbetsgivarav­giften i samband med EU-medlemskapet.

De medelfristiga beräkningar som redovisas i denna proposition förutsätter att de allmänna statsbidragen är nominellt oförändrade under kommande år fram till år 2000. Regeringens slutliga förslag avseende bidragen till kommunema kommer dock att läggas fram först i budgetpro­positionen för respektive kalenderår. Därvid kommer en avvägning att göras mot andra angelägna utgiftsområden inom ramen för det utgiftstak som enligt regeringens förslag skall tillämpas för de offentliga utgiftema.

Det utrymme för skattehöjningar som finns under de närmaste åren är redan intecknat genom beslutade eller föreslagna statliga skattehöjningar. Dessa är nödvändiga för att uppnå en tillräcklig förstärkning av stats­finansema och för att budgetförstärkningama skall fördelas på ett rättvist och därmed hållbart sätt. Fortsatta kommunala skattehöjningar dämtöver skulle kunna hota tillväxten och därmed saneringen av statens finanser.

Den återhållsamma utvecklingen av statsbidragen till kommuner och landsting, liksom förändringen av utjämningssystemet, innebär betydande anpassningsbehov i många kommuner och landsting. Regeringen avser att inventera möjlighetema till ytterligare avregleringar som kan vidga kommunemas och landstingens möjligheter att göra avvägningar mellan olika utgiftsområden, samt att effektivisera sin verksamhet.

10

Regeringen kommer att vara mycket restriktiv med förslag till Prop. 1994/95:150 förändringar som höjer kommunemas respektive landstingens kostnader Bilaga 1 Om sådana förslag ändå skulle aktualiseras, t.ex. genom att ett an­svarsområde flyttas från staten till kommunema, skall finansierings­principen tillämpas för att neutralisera kostnadseffektema. Om över­flyttningen även innebär en utökning av ambitionsnivån skall kost­nadsökningen finansieras fullt ut genom andra regeländringar. Detta synsätt är en del av skärpningen av budgetdisciplinen, och ligger i linje med det förslag regeringen nu aviserar om ett tak för de offentliga utgiftemas utveckling.

För att skapa bättre fömtsättningar för ekonomisk hushållning kommer kommuner och landsting åläggas att balansera sin budget och att inte låna till annat än investeringar. Ett förslag till system aviseras för att hantera situationen om en kommun eller ett landsting riskerar att inte kunna fullgöra sina betalningsförpliktelser.

Tillväxt, sysselsättning och arbetsmarknad

Den ekonomiska tillväxten är god. Vårt land erbjuder gynnsamma betingelser för en avancerad produktion tack vare en öppen ekonomi, deltagandet i den gemensamma europeiska marknaden, en välutbildad arbetskraft, en hög kvalitet på infrastmktur och offentliga tjänster samt stabila samhälleliga förhållanden. Dessutom är konkurtenskraften nu mycket god på gmnd av kronans låga kurs, vilket skapar goda fömt­sättningar för att dra nytta av den intemationella konjunktumppgången.

Samtidigt står Sverige inför en mycket krävande uppgift. Mer än 500 000 personer står vid sidan om den reguljära arbetsmarknaden, dvs. är öppet arbetslösa eller i någon form av arbetsmarknadsåtgärd. För att Sverige snabbt skall komma tillbaka till full sysselsättning krävs ett stort antal nya jobb, huvudsakligen inom den privata sektorn. Flertalet av dessa jobb måste komma i små och medelstora företag.

Sysselsättningen ökar nu starkt. På ett år har sysselsättningen ökat med 83 000 personer. Enligt Arbetsmarknadsstyrelsens prognos kommer sysselsättningsuppgången att fortsätta i samma takt de närmaste två åren. Ökningen fömtses ske främst inom tillverkningsområdet, inom tekniker-och datayrken samt inom utbildningsområdet. Den totala uppgången beräknas till 180 000 personer från inledningen av 1995 till slutet av 1996. Detta ligger i linje med regeringens egna bedömningar.

Erfarenhetema från andra länder visar att det kan vara mycket svårt att minska arbetslösheten om den tillåts att gå över i långtidsarbetslöshet. Även om arbetslösheten inledningsvis orsakats av en konjunktumedgång så övergår den med tiden till att bli stmkturell, bl.a. genom att de arbetslösas kompetens, självförfroende och kontakt med arbetsmarknaden försvagas. Arbetsmarknadspolitiken inriktas därför på att stärka arbets­kraftsutbudet, öka flexibiliteten och minska långtidsarbetslösheten. Det är sålunda angeläget att de arbetslösa är aktiva, utbildar sig och därmed stärker sina utsikter att fä arbete. En starkare arbetslinje måste förenas

3 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

11

med satsningar på kompetenshöjning och ytteriigare förbätfringar av    Prop. 1994/95:150

arbetsmarknadens flexibilitet.

Bilaga 1

Genom omfattande utbildningsinsatser höjs arbetskraftens kompetens, vilket motverkar flaskhalsar i konjunktumppgången. Ett antal näringspoli­tiska insatser har gjorts för att stimulera tillväxt och nyföretagande. När konjunkturen nu förbättras inriktas åtgärdema på att öka sysselsättningen på den reguljära arbetsmarknaden. Ungdomsintroduktionen underlättar ungdomars övergång till reguljärt arbete. Genom det tillfälliga riktade anställningsstödet uppmuntras små och medelstora företag att både tidigarelägga nyanställningar och att anställa arbetslösa arbetssökande. De mer resurskrävande åtgärdema inriktas i första hand på personer som stått utanför den reguljära arbetsmarknaden under lång tid. Det är framför allt dessa personer som behöver särskilt stöd för att underlätta en återgång till reguljärt arbete och för att förebygga definitiv utslagning. 1 takt med att sysselsättningen ökar och arbetslösheten minskar bör den sammanlagda åtgärdsvolymen reduceras.

En kraftftill och aktiv regionalpolitik har stor betydelse för att öka sysselsättningen och bidrar till den ökade tillväxt som är nödvändig för att obalansema i den svenska ekonomin skall kunna rättas till. Regionalpolitiken syftar till tillväxt, rättvisa och valfrihet. Den inriktas på att sprida tillväxten och att skapa mer likvärdiga levnadsvillkor i alla delar av landet. Förslag till reformåtgärder på regionalpolitikens område har nyligen förelagts riksdagen i proposition 1994/95:161.

2   Den ekonomiska utvecklingen

2.1   Den intemationella ekonomin

Konjunkturen inom EU-området förbättrades markant under 1994. BNP-tillväxten uppgick mot slutet av året till ca 3 procent i årstakt. Uppgången inom EU medförde att BNP-tillväxten inom OECD-området var den starkaste sedan 1989. Tillväxten i Nordamerika var fortsatt hög och i Japan inleddes en återhämtning. Inflationen inom EU fortsatte att dämpas under 1994, men ligger på ca 3 procent trots att medlemsländema genomgått en utdragen lågkonjunktur. Inflationen tangerar därmed den övre gränsen för högsta acceptabla inflation som Europeiska Rådet fastställt i de övergripande riktlinjerna för den ekonomiska politiken.

Inom EU fömtses under 1995 och 1996 en BNP-tillväxt på drygt 3 procent per år. Det är något över den genomsnittliga tillväxten inom OECD. 1 Japan sker en gradvis uppgång medan tillväxten dämpas i USA. Inflationen inom EU beräknas öka något och riskerar därmed att överstiga

3 procent 1996. Ökningen av inflationen i USA beräknas bli förhållande­

vis måttlig.

Arbetslösheten inom EU fortsätter att vara hög och ligger väsentligt över nivån i såväl USA som Japan. Dessutom är arbetskraftsdeltagandet lägre inom EU än i USA och Japan. Under de närmaste åren förväntas en

12

viss nedgång i arbetslösheten såväl inom EU som inom OECD, men den    Prop. 1994/95:150

kommer trots detta att ligga kvar på en historiskt sett hög nivå.

Bilaga 1

Tabell 2.1  Internationella förutsättningar

Procentuell förändring

1993

1994

1995

1996

BNP-tillväxt

1,2 -0,5

3,0 2,6

2,9 3,0

2,7 3,2

2,8 3,4

2,3 3,1

2,6 3,0

2,9 3,3

8,0 11,2

8,3 11,8

7,9 11,4

7,7 10,9

OECD

EU

Konsumentpriser

OECD

EU

Arbetslöshet

OECD

EU

' Procent av arbetskraften.

Källor: OECD, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Underskottet i de offentliga finansema inom EU uppgick i genomsnitt till ca 6 procent av BNP 1994. Det var en viss nedgång från 1993 men förbättringen var otillräcklig för att förhindra en fortsatt ökning av den offentliga skuldsättningen. Det förefaller osannolikt att en majoritet av EU-ländema kommer att uppfylla konvergensvillkoren för de offentliga finansema redan 1996. De offentliga finansema väntas fortsätta att visa underskott i så gott som samtliga OECD-länder och den offentliga skuld­sättningen som andel av BNP kan komma att fortsätta att växa något de närmaste åren.

De långa räntoma steg markant i många OECD-länder under 1994, delvis som en rekyl efter nedgången under 1993, delvis som en följd av att tillväxtutsiktema reviderades upp och att inflationsförväntningarna ökade. Ränteuppgången förstärktes troligen av att också de reala avkastningskraven har ökat. USA påbörjade i febmari 1994 en åtstram­ning av penningpolitiken varpå ett antal centralbanker i andra OECD-länder följde efter.

I inledningen av 1995 har det åter blossat upp oro på de finansiella marknaderna. Den amerikanska dollam har försvagats kraftigt gentemot den japanska yenen och D-marken. Samtidigt har D-markens styrka till­sammans med politisk oro i några länder inom EU medfört att spän­ningarna inom ERM har ökat, trots de mycket vida fluktuationsbanden. Riktkursema för de spanska och portugisiska valutorna har justerats. Utvecklingen har lett till höjningar av styrräntorna i vissa länder i syfte att försvara växelkursema. De reala effektema av uppgången i räntoma och de stora växelkursfluktuationema har hittills varit begränsade. Om oron på de finansiella marknadema blir bestående kan emellertid negativa effekter på den reala ekonomin de närmaste åren inte uteslutas.

13

2.2  Den svenska ekonomin

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Den svenska ekonomin genomgick under början av 1990-talet den djupaste lågkonjunkturen sedan 1930-talet. Den samlade produktionen minskade tre år i följd med sammanlagt 5 procent. Det ledde till en flerdubbling av arbetslösheten samtidigt som den offentliga sektoms finansiella sparande förvandlades från ett överskott på drygt 4 procent av BNP 1990 till ett rekordstort underskott motsvarande drygt 13 procent av BNP år 1993. Detta har i sin tur lett till en snabb ökning av den offentliga skuldsättningen. Statsskulden uppgick i slutet av 1994 till 1 287 miljarder kronor eller 84,8 procent av BNR

Under 1994 började ekonomin återhämta sig och BNP ökade med 2,2 procent. Spridningseffekterna från den gynnsamma exportutvecklingen till andra delar av ekonomin blev allt mer påtagliga, vilket främst tog sig uttryck i en kraftig investeringsexpansion inom näringslivet.

Den ekonomiska återhämtningen har också medfört en förbätfring av situationen på arbetsmarknaden. Till en början innebar den ökande efterfrågan på arbetskraft främst att medelarbetstiden ökade. Efter hand har dock också antalet sysselsatta stigit. Den öppna arbetslösheten har under inledningen av 1995 varit ca 1 procentenhet lägre än under motsvarande perlod 1994. På ett år har sysselsättningen ökat med 83 000 personer. Utvecklingen har också inneburit att underskotten i de offentliga finansema har minskat. Riksgäldskontorets bedömning av det statliga lånebehovet för innevarande budgetår har successivt reviderats ned och ligger nu på ca 200 miljarder kronor, vilket är ca 40 miljarder kronor lägre än beräknat i budgetpropositionen.

Återhämtningen för den svenska ekonomin har skett parallellt med en turbulent utveckling på de finansiella marknadema. Sedan vårvintem 1994 har obligationsräntoma ökat kraftigt både i Sverige och andra länder. Ränteuppgången har inte bara gällt de nominella räntoma. De marknads-noterade realräntorna har också stigit. Trots betydande budgetförstärk­ningar och en stramare penningpolitik ligger de svenska obligations­räntoma kvar på en hög nivå samtidigt som kronan är svag. Detta tyder på att det har varit svårt för Sverige att etablera förtroende på de finansiella marknadema för att inflationen kommer att förbli låg, samt för att vidtagna åtgärder för att konsolidera de offentliga finansema är tillräckliga.

Utvecklingen på de svenska finansiella marknadema har utlösts av en rad händelser i omvärlden, som politisk osäkerhet i Italien och Spanien samt den finansiella turbulensen i Mexiko och den därpå följande försvagningen av dollam. Jämför man uppgången i obligationsräntor i olika länder under 1994 är det dock tydligt att uppgången varit störst i länder med svaga statsfinanser och ofördelaktig inflationshistorik.

Prisutvecklingen har hittills i år blivit ungefär som fömtsågs i budget­propositionen. Höjda indirekta skatter samt relativt stora prisökningar i producentledet har fått ett mycket begränsat genomslag på prisema i konsumentledet. Detta har sin gmnd i den svaga inhemska efterfrågan, men torde också vara en följd av EU-medlemskapet.  Den framtida

-

14

inflationsutvecklingen kommer emellertid att i hög grad bestämmas av hur    Prop. 1994/95:150 lönerna utvecklas mot  bakgmnd av  föreliggande  obalanser mellan    Bilaga 1 ekonomins olika delar.

Industriproduktionen ökade med nära 11 procent under 1994. Kapaci­tetsutnyttjandet inom industrin steg emellertid inte i samma utsträckning. Detta speglar den betydande flexibilitet i produktionen som industrin uppvisat under den innevarande uppgången. Investeringsplanerna för de närmaste åren är mycket omfattande. För 1995 beräknas industtiin-vesteringama öka med hela 36 %. Detta möjliggör en fortsatt betydande expansion av produktion och sysselsättning inom indusfrin.

Den svenska bytesbalansen uppvisar nu överskott. Överskottet i den privata sektoms finansiella sparande överstiger således det offentliga underskottet. Sverige är därigenom ett kapitalexporterande land. Ex­portvolymen steg under 1993 och 1994 med sammantaget ca 20 procent, främst genom kraftigt ökande marknadsandelar. Därtill kommer att världsmarknadspriserna på vissa viktiga svenska exportområden inom basnäringama har ökat kraftigt den senaste tiden, överskottet i bytes­balansen har dock dämpats av att även importen ökade kraftigt under 1994, trots den konkurrensfördel som producenter på hemmamarknaden fått gentemot utlandet.

Sedan bedömningen i budgetpropositionen har indikationema avseende den realekonomiska utvecklingen i flera avseenden varit positiva. Sådana indikationer har bl.a. kommit från Konjunkturinstitutets barometer och SCB:s investeringsenkät. Tecken på en stabil utveckling av den privata konsumtionen har kunnat utläsas i detaljhandelsstatistiken samt i SCB:s enkät om hushållens inköpsplaner. Mot detta står den ökande turbulensen på de finansiella marknadema med högre räntenivåer och svagare kronkurs än vad som förväntades i budgetpropositionen.

Den nya informationen i positiv och negativ riktning bedöms ta ut varandra när det gäller BNP-tillväxten 1995 och 1996. Detta innebär att BNP fortfarande förväntas öka med ca 2,5 procent i år och med närmare 3 procent nästa år. Däremot har ekonomins tudelning blivit ytterligare markerad av den finansiella oron, vilket riskerar att öka balansproblemen i ekonomin på längre sikt.

Bedömningen av den privata konsumtionen är behäftad med stor osäkerhet. Det höga ränteläget verkar dämpande på utvecklingen. Därtill kommer att den nödvändiga konsolideringen av statsfinansema iimebär att hushållens inkomster utvecklas mycket svagt de närmaste åren. SpecieUt gäller detta 1995 då inkomstema realt minskar med ca 2 procent. År 1996 fömtses inkomstema i stället öka något.

Det är dock froligt att hushållen till viss del kommer att möta den svaga inkomstutvecklingen med ett minskat sparande. Hushållens skuldanpass­ning har varit kraftig de senaste åren samtidigt som prisema på bl.a. fastigheter och aktier stabiliserats eller stigit. Därmed har hushållens finansiella förmögenhet åter ökat och behovet av fortsatt skuldanpassning torde ha avtagit. Det förbättrade arbetsmarknadsläget och den ökande sysselsättningen är också viktiga positiva faktorer. Risken att drabbas av arbetslöshet torde uppfattas som allt mindre, vilket främjar konsumtionen.

15

Sammantaget förväntas den privata konsumtionen minska med 0,5 procent i år samt öka med 1,0 procent 1996.

Bruttoinvesteringarna i näringslivet ökar nu kraftigt. Under 1994 steg de med drygt 17 procent medan expansionen inom industrin uppgick till hela 28 procent. Den snabba produktionstillväxten innebär att kapacitets­utnyttjandet ökar, vilket i kombination med den goda lönsamheten medför mycket gynnsamma fömtsättningar för ytterligare investeringsökningar i industrin. Detta är också tydligt i Statistiska centralbyråns investerings­enkät där investeringsplanema successivt reviderats upp den senaste tiden. År 1995 fömtses industrins investeringsökning bli 36 procent och 1996 uppgå till ca 20 procent. Tendensen är också att investeringama allt mer sker i helt nya produktionsanläggningar och därmed på ett tydligt sätt innebär en ökad produktionskapacitet. Också i det övriga näringslivet väntas investeringsexpansionen fortsätta, om än i långsammare takt än i industrin. Den svaga efterfrågan på stora delar av hemmamarknaden verkar fortsatt dämpande. De totala bmttoinvesteringama bedöms stiga med drygt 11 procent år 1995 trots ett kraftigt fall i bostadsbyggandet. Under 1996 dämpas ökningstakten i näringslivets investeringar, men samtidigt fömtses då ett ökat bostadsbyggande. Sammantaget växer de totala bmttoinvesteringama med knappt 10 procent. Såväl det höga ränteläget som den svaga kronkursen innebär dock att investerings­utvecklingen är osäker.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Tabell 2.2  Försörjningsbalans och nyckeltal

Procentuell förändring

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

BNP

2,2

2,5

2,9

2,6

2,3

1,7

1,7

Import

13,2

7,5

6,0

6,6

6,8

6,6

6,3

Privat konsumtion

0,5

-0,5

1,0

2,2

2,2

2,1

2,1

Offentlig konsumtion

-1,0

-0,2

-0,8

-1,1

-1,0

0,0

0,0

Bruttoinvesteringar

-0,4

11,1

9,6

7,4

7,0

4,5

3,4

Lagerinvesteringar'

1,4

-0,3

0,2

0,1

0,1

-0,1

0,2

Export

13,8

10,6

7,3

6,5

5,9

5,1

4,8

Inhemsk efterfrågan

1,4

1,0

2,1

2,3

2,3

1,9

2,0

Nyckeltal

Timlön

3,5

3,5

4,0

4,2

4,5

5,0

5,0

KPI, årsgenomsnitt

2,2

2,9

2,7

2,7

2,8

2,8

2,7

Disponibel inkomst

1,0

-2,2

0,2

1,6

1,4

2,1

1,9

Sparkvot, nivå

8,3

6,7

5,9

5,3

4,5

4,6

4,3

Bytesbalans

0,4

2,6

4,0

4,0

4,0

3,7

3,2

Sysselsättning

-0,9

2,4

2,0

1,6

1,2

0,4

0,3

Arbetslöshet'

8,0

7,0

6,1

5,8

5,6

5,6

5,6

Ränta, femäriga statsobligationer

9,1

10,6

10,0

9,0

8,5

8,0

8,0

' Förändring i procent av föregående års BNR

 I procent av BNP.

' I procent av arbetskraften.

Källa: Finansdepartementet.

16

Tabell 2.3  Den offentliga sektorns finanser

Procent av BNP, löpande priser

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Inkomster Utgifter

Finansiellt sparande Primärt finansiellt sparande'

Olika skuldbegrepp Statsskuld

Offentlig nettoskuld Konsoliderad offentlig bruttoskuld

60,9

74,3

-13,4

-14,0

78,5 12,8

74,3

60,1

70,5

-10,4

-9,6

84,8

.23,3

80,1

60,6 69,6 -9,0

-7,2

90,2 31,4

84,3

61,2 66,4 -5,2 -2,8

91,3 34,5

84,8

61,4 65,0 -3,5 -1,2

90,3

35,7

84,0

62,0

62,9

-0,9

1,2

87,7 34,7

81,3

61,6

61,8

-0,2

1,9

85,3 33,4

78,7

61,7

61,0

0,7

2,7

82.3 31,2

75,5

' Finansiellt sparande exkl. kapitalinkomster och ränteutgifter

Anm. Kalkylerna som redovisas i tabellen avser alternativet med medelhög tillväxt i

den reviderade nationalbudgeten.

Källa: Finansdepartementet.

Ett fortsatt mycket gynnsamt konkiurensläge tillsammans med den intemationella konjunktumppgången innebär att exporten fortsätter att stiga relativt snabbt. De kraftiga investeringama innebär en betydande kapacitetetsutbyggnad, vilket möjliggör en sådan utveckling. Exportens ökningstakt beräknas dock minska från knappt 14 procent 1994 till 7 procent 1996. Under 1996 innebär detta att den svenska exporten växer i takt med omvärldens efterfrågan. Importen ökade 1994 i nästan samma takt som exporten. Med tanke på att svenska producenter som konkurterar på hemmamarknaden har fått en stärkt konkurtenskraft är denna ut­veckling anmärkningsvärd. Till en del kan förklaringen ligga i en snabb lagemppbyggnad av importvaror i slutet av 1994. Under de närmaste åren beräknas importen öka i ungefär samma takt som efterfrågan i ekonomin. Detta innebär att de importkonkurrerande företagen inte ökar sin andel av hemmamarknaden. Bytesbalansöverskottet stiger successivt och beräknas 1996 uppgå till drygt 4,0 procent av BNP, vilket är mycket högt i ett historiskt och intemationellt perspektiv.

Arbetsmarknadsläget har successivt förbätfrats sedan inledningen av 1994. Minskningen av arbetslösheten har dock hållits tillbaka av en ökande medelarbetstid och ett på nytt stigande arbetskraftsutbud. Återhämtningen i ekonomin, satsningarna på sysselsättningsskapande åtgärder samt en återgång av medelarbetstiden mot mer normala nivåer väntas medföra en sammanlagd sysselsättningsökning med 175 000 personer från 1994 till 1996. Detta ligger i linje med Arbetsmarknadssty­relsens prognos att sysselsättningen kommer att öka med 180 000 personer från inledningen av 1995 till slutet av 1996. Utbudet av arbetskraft väntas öka när sysselsättningsmöjligheterna förbättras, vilket bromsar nedgången av arbetslösheten. Arbetslösheten beräknas minska från 8 procent 1994 till 6,1 procent 1996. Lönema beräknas stiga med 3,5 procent år 1995 och 4 procent 1996.

Höjda indirekta skatter och sänkta subventioner ger i år ett betydande bidrag till KPl-ökningen. Genomslaget på KPI torde dock komma att begränsas något då det relativt svaga efterfrågeläget sannolikt innebär att

17

företagen inte fullt ut kan övervältra kostnadema på konsumentema. Nästa    Prop. 1994/95:150

år sänks mervärdesskatten på livsmedel från 21 procent till 12 procent.    Bilaga 1

Vid fullt genomslag på konsumentprisema ger detta en prissänkning på

livsmedel   med   7,5   procent   och   dämpar   KPI   med   1,1   procent.

Sammantaget beräknas KPI-ökningen uppgå till knappt 3 procent per år

1995 och 1996. Nettoprisindex väntas under samma period öka med drygt

2 procent per år.

Underskottet i den offentliga sektoms finansiella sparande minskade från toppnivån 13,4 procent av BNP 1993 till drygt 10 procent av BNP 1994 eller ca 158 miljarder kronor. Det är ca 10 miljarder kronor bättte än vad som beräknades i budgetpropositionen. Under de närmaste två åren leder uppgången i ekonomin tillsammans med successiva genomslag av de omfattande budgetförstärkningama till att den offentliga sektoms sparandeunderskott 1996 beräknas uppgå till ca 90 miljarder kronor motsvarande drygt 5 procent av BNP. Då de årliga underskotten i staten alltjämnt är betydande fortsätter statsskulden att öka och uppskattas i slutet av 1996 överstiga 90 procent av BNP för att därefter sjunka. Den offentliga sektoms skuld definierad enligt EU:s konvergensvillkor beräknas då uppgå till motsvarande knappt 85 procent av BNR

Tabell 2.4  Finansiellt sparande

Miljarder kronor, löpande priser

1993

1994

1995

1996

Offentlig sektor

-193

-158

-146

-90

Hushåll

87

94

81

75

Företag

75

70

108

83

Bytesbalans

-31

7

42

69

2.3   Utvecklingen t.o.m år 2000

Att i dag med fullständig säkerhet bedöma effektema av regeringens ekonomiska politik fram t.o.m. år 2000 är inte möjligt. Däremot är det möjligt att utifrån vissa teoretiska antaganden göra kalkyler över den ekonomiska utvecklingen. I den reviderade nationalbudgeten (bilaga 1.1) redovisas tre scenarier för den ekonomiska utvecklingen fram till år 2000. 1 denna finansplan redovisas utvecklingen vid altemativet med medelhög tillväxt.

Den potentiella BNP-tillväxten bedöms uppgå till ca 1,7 procent per år. Under åren 1995 till 2000 antas den faktiska tillväxten bli något högre så att gapet mellan faktisk och potentiell produktion sluts strax före sekelskiftet. Inflationen uppgår till knappt 3 procent per år och bytes­balansen uppvisar stora överskott under hela perioden. Därmed stärks förtroendet för den svenska ekonomin. Detta förväntas bl.a. ta sig uttryck i en fallande räntemarginal gentemot Tyskland, en appreciering av den svenska kronan, ett minskat hushållssparande och en fortsatt utbyggnad

18

av näringslivets produktionskapacitet så att inflationsdrivande flaskhalsar    Prop. 1994/95:150

kan undvikas.

Bilaga 1

Sysselsättningen bedöms i detta scenario stiga med ca 300 000 personer mellan 1994 och år 2000. Trots detta reduceras den öppna arbetslösheten med endast 88 000 personer. Att nedgången inte blir kraftigare beror främst på att deltagandet i arbetskraften ökar när arbetsmarknadsläget förbätfras. Det bör understrykas att dessa siffror avser modellberäkningar som bygger på altemativet med medelhög tillväxt. Vid en starkare tillväxt blir utvecklingen bättre.

De offentliga finansema stärks under återstoden av decenniet. Det finansiella sparandet i den offentliga sektom uppgår till 1 procent av BNP år 2000. Jämfört med år 1994 har då utgiftema som andel av BNP minskat med drygt 9 procentenheter, medan inkomstema som andel av BNP ökat med knappt 1 procentenhet. I nominella tal ökar utgiftema exkl. utgiftsräntor och exkl. direkta utgifter för arbetsmarknadsstöd från 1994 till år 2000 med i genomsnitt 2,2 procent per år. Statsskulden uppgår till 82 procent av BNP år 2000. Även om skulden minskat sedan år 1996, är skuldsättningen vid slutet av perioden fortfarande hög.

De altemativa scenariema för utvecklingen fram till år 2000 visar att den offentliga sektoms finanser är känsliga framför allt för tillväxten och arbetslösheten. 1 altemativet med låg tillväxt uppvisar de offentliga finansema ett underskott på 64 procent av BNP år 2000, bl.a. som en följd av högre utgifter. Arbetslösheten är den huvudsakliga förklaringen till de högre utgiftema, även om den högre räntenivån i detta ahemativ också bidrar till relativt sämre offentliga finanser. På gmnd av dels löptiden, dels det faktum att statsskulden bara delvis är inhemskt placerad och dels den offentliga sektoms omfattande räntebärande tillgångar blir effekten dock begränsad och fär fiillt genomslag på räntekostnaderna först efter ett antal år. Om i stället tillväxten under återstoden av decenniet skulle bli högre än i altemativet med medelhög tillväxt, innebär detta en markant förbättring av de offentliga finansema.

Det är regeringens ambition att inrikta politiken på att det högre tillväxtaltemativet uppnås. Fömtsättningama att nå en högre tillväxtbana än den i medelaltemativet redovisade, och därmed en lägre arbetslöshet, bedöms som goda.

3  Den ekonomiska politiken

3.1   En politik för uthållig tillväxt

En uthållig ekonomisk tillväxt är en gmndläggande fömtsättning för att minska arbetslösheten, sanera statsfinansema och stabilisera statsskulden. Den svenska ekonomins och det svenska näringslivets allt starkare integration med omvärlden skapar nya betingelser för ekonomisk utveckling och konkurrensförmåga. Nationen blir allt mer beroende av gränsöverskridande företag och av deras beslut om produktion och lokalisering. Möjlighetema att utforma regler och begränsa skadliga

19

aktiviteter blir allt  mer  beroende  av  mellanstatligt  samarbete  och    Prop. 1994/95:150 mellanstatliga överenskommelser. Samhällenas stabilitet och arbetskraftens    Bilaga 1 kompetens blir allt viktigare. Den statliga tillväxtpolitiken måste utvecklas så att den inrymmer och beaktar dessa nya dimensioner.

Tillväxten kan ge negativa effekter på välfärden om den kommer till stånd med metoder som sliter på natur och människor. Kostnadema för att reparera miljöskadoma ökar, och miljöskulden hotar att växa. Klara gränser måste finnas för att skydda miljön i vid bemärkelse, och för att bryta miljöskuldens ökning. Ekonomiska styrmedel bör användas i störte utsfräckning Inom miljöpolitiken. Kretsloppssamhället ger såväl miljövin­ster som möjlighet till nya företag och nya jobb. En parlamentarisk utredning undersöker möjlighetema till en ökad miljörelatering av skattesystemet.

Miljöproblemen är i hög grad intemationella. 1 det europeiska samar­betet, liksom i övrigt intemationellt samarbete, bör ambitionsnivån höjas inom det miljöpolitiska området. Producentema bör ta ett ökat miljö­ansvar för varor och tjänster. Alla måste som konsumenter i störte utsträckning beakta miljöaspekter i vardagen. Arbetet med kommunala handlingsprogram, s.k. lokala Agenda 21, kan bli ett stöd för de enskilda som medborgare och som konsumenter.

Under 1950- och 1960-talen steg den samlade produktionen i Sverige snabbt. Den tillgängliga arbetskraften ökade genom att kvinnoma fick förbättrade möjligheter till eget förvärvsarbete, genom arbetskrafts­invandring, och genom en aktiv arbetsmarknadspolitik som vårdade och stärkte arbetsutbudet. Den genomsnittliga produktiviteten ökade också kraftigt genom mekanisering och ökad kapitalintensitet, genom att arbetskraft fördes över från jordbmk och andra lågproduktiva närings­grenar till industrin, och genom att industrin genomgick en omfattande stmkturomvandling.

Sedan början av 1970-talet har de ekonomiska drivkraftema bakom denna snabba tillväxt försvagats. Sverige har inte längre några dolda arbetskraftsreserver i jordbmket eller i en låg förvärvsfrekvens. Sverige har vidare i likhet med de flesta andra västliga industriländer gått över i en utvecklingsfas som kännetecknas av en starkare sysselsättningsökning inom olika tjänsteverksamheter än inom industrin. Därmed tenderar också den genomsnittliga produktivitetsökningen i samhället att avta. Under 1980-talet uppgick BNP-tillväxten till ca 2 procent per år, vilket var lägre än i OECD-området som helhet. Den långsiktigt svaga tillväxten har sin huvudsakliga gmnd i en låg produktivitetstillväxt.

I början av 1990-talet var tillväxten i Sverige kraftigt negativ i samband med att ekonomin drabbades av den djupaste lågkonjunkturen sedan 1930-talet. Under åren 1991-1993 minskade Sveriges BNP med ca 5 procent, samtidigt som den totala produktionen inom OECD-området steg med över 2,5 procent. Nedgångens djup är resultatet av flera samverkande faktorer. Överhettningen i den svenska ekonomin under slutet av 1980-taiet ledde till en urholkning av näringslivets konkurrenskraft. Efter den snabba kreditexpansionen under andra hälften av 1980-talet sjönk fastighetspriserna   och   stora   kreditförluster   drabbade   banker   och

20

finansinstitut. Hushållssparandet ökade dramatiskt och investeringama föll    Prop. 1994/95:150 till en historiskt låg nivå; något som inte är förenligt med en stabilt hög    Bilaga 1 tillväxt. Världsekonomin utvecklades dessutom svagt under början av 1990-talet efter 1980-talets långa högkonjunktur.

Förutsättningama är emellertid nu goda för en relativt stark tillväxt

under återstoden av decermiet. Det finns ett betydande utrymme kvar upp

till  den potentiella BNP-nivån samtidigt som  ökade investeringar

, förbättrar industrins produktionskapacitet. Det finns också en god tillgång

på utbildad och erfaren arbetskraft.

I syfte att få till stånd en stabil och uthållig tillväxt och en ökad sysselsättning är den ekonomiska politiken inriktad på att förbättra fömtsättningama för en stark investerings- och produktivitetstillväxt samt låga pris- och lönekostnadsökningar. Näringspolitiken är inriktad på att stödja och underlätta för små och medelstora företag.

En stark och uthållig tillväxt i produktion och sysselsättning fömtsätter att den uppgång som inletts inte bryts i förtid på gmnd av inflations­drivande bristsituationer, flaskhalsar och överhettningseffekter. Politiken är därför även inriktad på att främja flexibilitet, expansion och fömyelse. Stora krav måste ställas på arbetsmarknadens funktionssätt vad gäller lönebildning, kompetenshöjning och arbetskraftens rörlighet. En ökad rörlighet underlättar för arbetskraften att övergå till expansiva yrken och branscher utan att de nominella löneökningama tilltar.

1 ett modemt, högproduktivt och kunskapsintensivt samhälle samverkar offentlig och privat verksamhet för att tillsammans lägga gmnden för privatliv och produktion. Välfärdssystemen - de gemensamt finansierade försäkringarna, bidragssystemen och tjänstema - är den fasta bas som tillsammans med de breda utbildningssatsningama gör det möjligt att forma stabila institutioner, fredliga samhällsförhållanden och goda samförståndslösningar. Därmed skapas också de nödvändiga fömtsätt­ningama för en stark och uthållig tillväxt.

Efterkrigstidens starka ekonomiska uppgång gjorde det möjligt att inleda en utbyggnad av välfärdssystemen på bred front. Utbyggnaden gav i sig starka positiva dynamiska effekter, inte minst genom att arbetslinjen tillämpades i de olika systemen. Den inhemska efterfrågan stärktes genom att utsatta gmpper fick en förbättrad levnadsstandard, genom att nya gmpper kunde försörja sig på eget arbete, och genom ett omfattande bostadsbyggande. Produktionsförmågan stärktes och utvecklades genom ett kraftigt ökat arbetsutbud, genom kraftiga förbättringar av varje ny ungdomskulls utbildningsnivå, och genom framväxten av starka och samarbetsinriktade arbetsmarknadsorganisationer. Under loppet av några decennier bytte Sverige ansikte.

Den kraftiga utbyggnaden av välfärden gjordes möjlig av sysselsätt­ningsökning och tillväxt. Allt fler i arbete medförde en växande skattebas och ökade inkomster för stat och kommuner. På motsvarande sätt har den minskade sysselsättningen under 1990-talets första år krympt skattebasen, samtidigt som kostnadema för arbetslösheten har höjts.

Den uppgift som Sverige nu står inför handlar inte enbart om en tillfällig budgetsanering, utan också om att mer varaktigt anpassa de

21

offentliga åtagandena till en uthållig nivå på de offentliga inkomstema.    Prop. 1994/95:150 För närvarande pågår en omfattande översyn på bred front av de svenska    Bilaga 1 välfärdssystemen. Inget åtagande kan undantas från den nödvändiga granskningen  och  omprövningen.  Riksdag  och  regering  står  inför uppgiften att modemisera och stabilisera välfärdssystemen.

Det övergripande målet för reformarbetet är således att förbättra systemens effektivitet, träffsäkerhet och rättvisa samt att samtidigt stärka drivkraftema för arbete och egen aktivitet. Samspelet mellan de olika delama av välfärdssystemen ägnas särskild uppmärksamhet. De offentliga finansema utgör en ofrånkomlig restriktion.

På pensionsområdet träffades en uppgörelse mellan riksdagens partier under våren 1994. Avsikten är att förbättra sambandet mellan inbetalda avgifter och erhållna förmåner, respektive mellan nivån på förmånema och den allmänna ekonomiska utvecklingen i samhället. En parlamenta­riskt sammansatt genomförandegmpp arbetar vidare med frågoma. Beslutet om en begränsad prisuppräkning av utgående pensioner dämpar kostnadsutvecklingen så länge statens budget har ett stort underskott.

?& förtidspensioneringens område har kostnadema ökat under lång tid genom att fler beviljats förtidspension. Av såväl sociala som samhälls­ekonomiska skäl är det nödvändigt att den stabilisering och nedgång som inträffade under 1994 befästs Förtidspension bör utgå endast vid arbets­oförmåga på gmnd av medicinska skäl och bör beviljas först när alla möjligheter att fä den försäkrade åter i arbete uttömts.

Rå sjukförsäkringens område träffades en bred uppgörelse som en del av 1992 års krisuppgörelse mellan den dåvarande regeringen och oppositionen. En karensdag har införts och arbetsgivarna har övertagit ansvaret för sjukersättningen under de första 14 dagarna. De har därmed fatt ökade drivkrafter att följa upp och söka åtgärda en hög korttidsfi-varo. Dämtöver förslår regeringen nu att ersättningsnivån sänks till 75 procent.

Vh familjestödets område föreslås också att ersättningsnivån sänks till 75 procent. Barnbidragen sänks till 640 kronor per månad och bam. En utfasning av de särskilda flerbamstilläggen i bambidragssystemet har inletts.

?äarbetslöshetsförsäkringens område föreslås också att ersättningsnivån sänks till 75 procent. Regeringen tillsätter inom kort en utredning med uppgift att se över arbetslöshetsförsäkringens utformning.

Inom området offentligt finansierade tjänster svarar kommuner och landsting för en mycket stor del av utbudet, antingen i egen regi eller genom entreprenad. Tjänsteutbudet avser i huvudsak skola, stöd och omsorg för bam, gamla och handikappade, rådgivning, samt hälso- och sjukvård. Tjänstema finansieras med egna skatteintäkter, avgifter och statsbidrag.

Statsbidragssystemet har lagts om från specialdestinerade till fritt användbara bidrag. De formella hinder som funnits för kommuners och landstings möjligheter att fritt utforma sin verksamhet har begränsats. Kommuner eller landsting förväntas agera ekonomiskt rationellt och

22

värdera olika altemativ med hänsyn till pris och kvalitet. Samtidigt    Prop. 1994/95:150

förväntas de ha kvar kontrollen över fördelningen av tjänstema.

Bilaga 1

Den svenska hälso- och sjukvården erbjuder det tydligaste exemplet på att det går att förena en hög effektivitet med ett offentligt ansvar och en offentlig finansiering. Såväl intemationella jämförelser som faktorer som den låga spädbamsdödligheten och hög förväntad livslängd visar på ett hälso- och sjukvårdssystem i världsklass. Samtidigt motsvarar sjukvårds-kostnadema en mindre andel av BNP i Sverige än i många jämförbara länder.

Genom de förändringar av villkoren för kommunal verksamhet som har genomförts har fömtsättningama ökat för en mer ändamålsenlig organisation och en förbätfrad kostnadseffektivitet. De kommunala verksamhetema är också utsatta för ett starkt rationaliseringstryck, och utgiftema för den kommunala konsumtionen beräknas minska från 18 procent av BNP 1995 till 16 procent 1999. Dessa frågor behandlas mer utförligt i avsnitt 4 av finansplanen.

Inom socialbidragsområdet prövar primärkommimema behovet av ekonomiskt stöd från fall till fall med ledning av en nationell norm. Stöd utgår endast till den som saknar egna resurser och som uttömt sina egna möjligheter att klara sin eller sin familjs försörjning. Prövningen av den enskildes ekonomiska och sociala förhållanden är därför med nödvändig­het ingående. Den som kan, skall vidare stå till arbetsmarknadens förfogande för att få stöd.

Under åttiotalet har också socialtjänsten utvecklats i riktning mot en starkare inriktning på en arbetslinje; dvs. på rehabilitering och på att förebygga passivisering och bidragsberoende. Kommunema bör fä en ökad frihet att anpassa verksamheten enligt sina lokala fömtsättningar. Socialtjänstkommitténs förslag på detta område bereds för närvarande i regeringskansliet.

En stark och uthållig tillväxt är beroende av att produktiviteten ökar i 

hela ekonomin. Samhällets förmåga att anpassa sig till förändringar av 

olika slag är härvid av central betydelse. Viktiga fömtsättningar är att den goda konkurrenskraften i näringslivet befästs och att räntenivåema sjunker. Detta ställer höga krav på politiken inom en rad områden.

Betydande investeringar i infrastmktur genomförs. Viktiga satsningar görs för att förbättra underhållet av vägar, jämvägar, skolor och andra byggnader. Avsevärda insatser görs också inom miljö- och kultur­områdena. Direktavdrag för byggnadsinvesteringar har införts under perioden fr. o. m. den 1 november 1994 t.o.m. den 31 maj 1996. Riksdagen har beslutat att under det närmaste året avsätta 2 miljarder kronor till bl.a. miljöinvesteringar som förbättrar inomhusklimatet i bostäder och offentliga lokaler. Nyproduktion av bostäder föreslås stimuleras genom ett investeringsbidrag om 2 miljarder kronor.

Omfattningen och kvaliteten på utbildningen och forskningen har stor betydelse för utvecklingen av produktiviteten och tillväxten. Satsningen på högre utbildning och forskning har ökat. Sammanlagt kommer 90 000 extra utbildningsplatser att erbjudas under 1995 och 1996. Teknik- och språkutbildningen prioriteras.

23

Både näringspolitiken och regionalpolitiken har stor betydelse för    Prop. 1994/95:150 produktivitetstillväxten genom att bidra till att landets produktionsresurser    Bilaga 1 utnyttjas effektivt. Stabilitet, långsiktighet och öppenhet är nödvändiga fömtsättningar för att samhället skall förmå att på ett konstmktivt sätt möta de krav som den tekniska utvecklingen ställer.

1 kunskapssamhället blir ett snabbt utbyte av information en fömtsätt­ning för bibehållen konkurtenskraft. En effektiv infrastruktur för informationsspridning underlättar för mindre företag att nå ut till exportmarknader. En bred användning av informationsteknik i samhället är väsentlig för ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Regeringen har tillsatt en IT-kommission, med uppgift bl.a. att vara rådgivande till regeringen i övergripande och strategiska frågor inom IT-området. Kommissionen skall lämna förslag till åtgärder som främjar användningen av informationsteknik med särskild inriktning på företagande och arbetsliv samt utbildning och kompetensutveckling. Kommissionen skall samtidigt samordna de insatser som sker i Sverige gentemot EU.

De små och medelstora företagen har en central roll för att fä till stånd en utveckling med hög och stabil tillväxt och ökad sysselsättning. Det är därför viktigt att undanröja eventuella hinder som dessa företag möter på marknaden, såsom brist på kapital, information och service. Särskilda insatser görs nu för att främja de små och medelstora företagens möjligheter att ta till vara kunskaper om ny teknik samt utnyttja kompetens. Staten bidrar bl.a. till att bygga upp ett nätverk där ett stort antal aktörer - regionala utvecklingsbolag, forskningsinstitut, universitet, m.fl - lättare kan knytas samman.

Med hänsyn till de små och medelstora företagens behov av riskkapital avser regeringen att lägga fram förslag om ett särskilt tidsbegränsat s.k. riskkapitalavdrag. En rätt till kvittning av underskott i nystartad aktiv näringsverksamhet mot inkomst av tjänst införs. Frågan om permanenta åtgärder i syfte att underlätta riskkapitalförsörjningen för de små och medelstora företagen bereds vidare.

Arbetsrätten spelar en viktig roll för produktiviteten och tillväxten. Regeringen har nyligen tillsatt en kommission med företrädare för partema på arbetsmarknaden med uppgift att diskutera den fortsatta utvecklingen inom arbetsrättens område så att den blir stabil och långsiktigt hållbar. Kommissionen skall ägna särskild uppmärksamhet åt små företags villkor. Det är särskilt angeläget att de framtida arbets­rättsliga lösningama blir sådana att de går att tillämpa på ett smidigt sätt i småföretagen. Vidare bör särskild uppmärksameht ägnas åt åtgärder för att främja jämställdhet mellan könen och förbättra invandrares villkor på arbetsmarknaden.

3.2 Finans- och penningpolitiken

Regeringen övertog i oktober 1994 ansvaret för en ekonomi som präglades av stark obalans. Arbetslösheten var mycket hög och de offentliga finansema mycket svaga. Sedan dess har både arbetsmarknaden

24

och de offentliga finansema förbättrats, men läget är fortsatt allvarligt. Är    Prop. 1994/95:150 1994 var 13 procent av arbetskraften i öppen arbetslöshet eller i arbets-    Bilaga 1 marknadsåtgärder. Underskottet i de offentliga finansema motsvarade över 10 procent av BNR Statsskulden motsvarade 85 procent av BNR

Trots den goda utvecklingen i den reala ekonomin och omfattande budgetförstärkningar har Sverige påverkats negativt av turbulensen på de finansiella marknadema under de senaste månaderna. Framför allt har den kraftiga försvagningen av den amerikanska dollam haft stor betydelse. Kronan har försvagats och räntoma stigit. Om de höga räntoma blir bestående så hotar de att försvaga tillväxten, bromsa upp sysselsättningsökningen och försvåra arbetet med att stabilisera de offentliga finansema.

Det är nu viktigt att återskapa förtroendet för den svenska ekonomin och den svenska kronan. Ett problem i detta sammanhang är Sveriges inflationshistoria och upprepade devalveringar. Sverige behöver nu visa att prisutvecklingen kan hållas på en stabilt låg nivå. Det stora bud­getunderskottet i förening med den höga statsskulden bidrar också till osäkerhet om den fortsatta ekonomiska utvecklingen. En kraftftill och konsekvent förstärkning av budgeten, begränsning av utgiftema och en minskad upplåning kommer att stärka förtroendet för den svenska ekonomin.

Kombinationen av hög arbetslöshet och svaga offentliga finanser inskränker riksdagens och regeringens handlingsfrihet när det gäller den ekonomiska politiken. Den nuvarande konjunktumppgången måste an­vändas för att stärka de offentliga finansema, öka sysselsättningen och åstadkomma en tillräcklig stabilitet före nästa konjunkturavmattning. Åtgärdema för att sanera statsfinansema måste kombineras med insatser för ökad tillväxt och sysselsättning.

Av finanspolitiken krävs i detta läge en svår och känslig balansgång. Alltför sena och svaga budgetförstärkningar skulle öka riskerna för att Sverige går in i nästa konjunkturavmattning utan ekonomisk-politisk handlingsfrihet. Alltför snabba och omfattande budgetförstärkningar skulle å andra sidan leda till en för kraftig åtstramning och kunna bryta konj unktumppgången.

Finanspolitiken inriktas nu på att eliminera underskottet i de offentliga finansema under mandatperioden och på att stabilisera statsskulden som andel av BNP redan 1996, ett år tidigare än beräknat i budgetpro­positionen. På detta sätt bidrar finanspolitiken till lägre räntor och starkare krona. Därmed läggs gmnden för god tillväxt och hög sysselsättning.

Regeringen har under det halvår som gått sedan regeringsskiftet lagt fram ett mycket omfattande program som förstärker de offentliga finansema. Riksdagen har med små justeringar beslutat i enlighet med förslagen.

Den första delen av budgetförstärkningsprogrammet presenterades i höstens ekonomisk-politiska proposition (prop. 1994/95:25) och omfattade förslag till budgetförstärkningar på ca 56 miljarder kronor. 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100) innehöll förslag till utgifts­minskningar på ytterligare ca 22 miljarder kronor.

25

Kompletteringspropositionen innehåller nu en uppföljning av det i    Prop. 1994/95:150 höstas aviserade budgetförstärkningsprogrammet. För att säkerställa att de    Bilaga 1 sammanlagda budgetförstärkningama blir så stora som avsetts föreslås en rad ytterligare åtgärder. Uppföljningen är väsentlig både för kontrollen över de offentliga utgiftema och för att stärka förtroendet för den ekonomiska politiken. Den avser i huvudsak följande finansieringsbehov.

Medlemsavgiften till EU beräknas efter infasningsperioden uppgå till ca

20 miljarder kronor. Beslut har hittills fattats om en sammanlagd

finansiering på ca 12 miljarder kronor Regeringen lägger nu fram förslag

till resterande finansiering motsvarande dels tidigare aviserade 5 miljarder

kronor, dels ytterligare ca 3 miljarder kronor. Därmed har regeringen

förelagt riksdagen förslag till full finansiering av medlemsavgiften till

EU. 1 den mån EU-medlemskapet leder till en starkare ekonomisk

utveckling så kommer denna att stärka statsfinansema.

Regeringen har tidigare lovat att återkomma med förslag till finans­iering av de arbetsmarknads- och sysselsättningsåtgärder som lades fram i höstens ekonomisk-politiska proposition, och i programmet 'En nation i arbete' i budgetpropositionen. Förslaget avsåg sammanlagda engångsut-gifter på 9 miljarder kronor och en varaktig utgiftsökning på ca 1 miljard kronor. Dessa kostnader har medtagits i budgeten för 1995/96. Regeringen lägger nu fram förslag till full finansiering av dessa kostnader. Det innebär att intäktema från den planerade försäljningen av Nordbanken inte kommer att tas i anspråk för detta ändamål, utan att de i stället används för att reducera statsskulden.

Avvikelsen mellan regeringens förslag i budgetpropositionen för inne­varande budgetår och riksdagens beslut med anledning av förslagen uppgår till ca 1 miljard kronor. Vidare beräknas kostnadema för bostadsbidrag samt för assistansersättning bli ca 3 miljarder kronor högre än vad som tidigare fömtsatts. Regeringen lägger nu också fram förslag till fiill finansiering av dessa kostnader

Slutligen föreslår regeringen att mervärdesskatten på livsmedel skall sänkas från 21 till 12 procent. Inkomstbortfallet uppgår till närmare 8 miljarder kronor. Vidare föreslås ett tidsbegränsat system för stöd till nyproduktion av bostäder inom en kostnadsram på 2 miljarder kronor Kostnadema för dessa åtgärder skall också finansieras. De 2 miljarder kronor som tidigare avsatts för skattelättnader i företag används delvis för riskkapitalavdrag och kvittningsrätt.

Det samlade finansieringsbehovet uppgår därmed till ca 18 miljarder kronor engångsvis och drygt 15 miljarder kronor varaktigt. För att möta detta finansieringsbehov föreslås följande engångsvisa åtgärder: In­dragningar av reservationsmedel (ca 4 miljarder kronor), inleveranser från statliga bolag och fonder (ca 5 miljarder kronor), en tidigareläggning av momsuppbörden (ca 8 miljarder kronor) samt andra neddragningar (ca 4 miljarder kronor). De engångsvisa förstärkningama uppgår därmed till ca

21 miljarder kronor, dvs. mer än finansieringsbehovet. Vidare föreslås

varaktiga budgetförstärkningar på drygt 15 miljarder kronor. Huvuddelen

består av utgiftsneddragningar (ca 12 miljarder kronor) inom främst

Social- och Arbetsmarknadsdepartementens områden. Däri ingår neddrag-

26

ningen   av   ersättningsnivåema   inom   socialförsäkringssystemet   till    Prop. 1994/95:150

75 procent.

Bilaga 1

Det budgetförstärkningsprogram som regeringen därmed sedan tillfrädet föreslagit riksdagen uppgår till ca 118 miljarder kronor motsvarande ca 7,5 procent av BNP och är ett av de största som genomförts i något industriland under modem tid. Det beräknas reducera den offentliga sektoms sparandeunderskott från över 13 procent av BNP 1993 till drygt 5 procent av BNP 1996 och därefter nästan eliminera underskottet 1998. Statsskuldens andel av BNP stabiliseras redan 1996. Med hänsyn till vikten av stabila finanser inför nästa lågkonjunktur krävs att skulden inte bara stabiliseras utan även nedbringas så snart som möjligt. Nuvarande kalkyler tyder på att skuldkvoten skulle kunna reduceras med närmare 9 procentenheter från 1996 till sekelskiftet.

De offentliga utgiftema är på sikt avgörande för både de offentliga finansema och skatteuttagets storlek. För att undvika återkommande underskottsproblem krävs att de offentliga utgiftema hålls under strikt kontroll. Regeringen kommer att föreslå riksdagen att ett tak för de offentliga utgiftema införs. Detta tak bör anges i nominella belopp och utgöra ramen för regeringens budgetarbete. Budgetuppföljningen skall förstärkas, och kompletteras med mekanismer för att säkerställa att utgiftema håller sig inom de budgetramar som fastställts för det aktuella budgetåret.

Regeringen är fast besluten att göra vad som krävs för att uppnå en god ekonomisk utveckling och sunda offentliga finanser. Om de offentliga finansema skulle förbättras snabbare än vad som nu kan fömtses så bör den därvid uppkomna budgetförstärkningen användas för att uppnå en ytterligare minskning av skuldbördan.

Penningpolitiken

Prisstabilitet är en viktig fömtsättning för en framgångsrik ekonomisk politik och skapar goda fömtsättningar för en hög och balanserad tillväxt. Länder med varaktigt låg inflation är betydligt mindre sårbara när det inträffar ekonomiska stömingar eller kriser av olika slag. Det är därför av yttersta vikt att inflationsproblemen inte tillåts återkomma i den svenska ekonomin.

Penningpolitiken bedrivs självständigt av Riksbanken och har som huvuduppgift att säkerställa prisstabilitet. För att motverka tendenser till stigande inflation i delar av ekonomin och stigande inflationsförväntningar har penningpolitiken stramats åt under senare tid. Riksbanken höjde repo­räntan första gången i augusti förra året och har därefter höjt den vid ett flertal tillfällen med sammanlagt över 1 procentenhet.

I samband med turbulensen på de intemationella finansiella marknader­na har kronan försvagats och de långa räntoma stigit. Riksbanken har betonat önskvärdheten av en förändrad tyngdpunkt av de monetära förhållandena mot en starkare krona och lägre långa räntor. En sådan förändring sammanhänger med trovärdigheten för den samlade ekonomis-

4 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bit. 1

27

ka politiken. Efter hand som det nu etablerade budgetförstärkningspro-    Prop. 1994/95:150 grammet fär fullt genomslag förbättras fömtsättningama för en sådan    Bilaga 1 förskjutning, vilket minskar bördan på penningpolitiken och skapar en mera balanserad ekonomisk utveckling och en i mindre grad tudelad ekonomi. Därmed förbättras också fömtsättningama för prisstabilitet.

Ett avskaffande av alla möjligheter till monetär finansiering av statens utgifter är ett viktigt bidrag till att öka penningpolitikens trovärdighet och därmed till möjlighetema att uppnå en varaktigt låg och stabil prisutveck­ling samt låga räntor. Därför föreslår regeringen en lagändring som irmebär att Riksbanken inte fär bevilja staten kredit. 1 praktiken har det inte skett under senare år. Förändringen bidrar till att skapa en tydligare institutionell ram för penning- och statsskuldspolitiken. Förslaget tillgodoser de krav det svenska medlemskapet i EU ställer på en anpassning av svensk författning till EU:s lagstiftning.

3.3  Sysselsättning, löner och priser

Den ekonomiska återhämtningen har under 1994 börjat få effekt på sysselsättningen. Mellan början av 1994 och början av 1995 ökade sysselsättningen med 83 000 personer. Trots denna kraftiga ökning är nu antalet sysselsatta 526 000 personer färte än under 1990. Ökningen sker således från en mycket låg nivå, och en betydande potential för ökad sysselsättning finns fortfarande på arbetsmarknaden. Sysselsättningen bedöms kunna fortsätta öka i samma höga takt under de närmaste två åren.

Sysselsättningsuppgången har emellertid inte inneburit en motsvarande minskning av den öppna arbetslösheten. Främst beror det på att utbudet av arbetskraft har ökat kraftigt i takt med att möjlighetema att få en anställning har förbättrats och att antalet som lämnar olika utbildningsåt­gärder har ökat. Antalet öppet arbetslösa uppgick vid årets början fortfarande till ca 335 000 personer, vilket är 23 000 färre än under motsvarande period 1994. Sedan oktober förra året har den totala arbets­lösheten, dvs. antalet öppet arbetslösa och personer i olika konjunktur­beroende åtgärder, minskat. Sammantaget uppgår minskningen till ca 40 000 personer, eller ca 1 procent av arbetskraften.

28

Diagram 3.1   Sysselsättning och arbetskraftsutbud 1980-1996

Tusental personer 4800-

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Sysselsatta     Arbetskraftsutbud      Underiiggande utbud

4600

4400

4200

4000

3800"'I'I'II'''It'T 

1980    1982   1984    1986   1988   1990    1992   1994   1996

Källa: Finansdepartementet.

Trots att antalet sysselsatta ökar och arbetslösheten minskar är situationen på arbetsmarknaden fortfarande mycket allvarlig. Det mest akuta problemet är den höga långtidsarbetslösheten. Mer än var tredje arbetslös har varit arbetslös under längre tid än 6 månader. Situationen för de äldre arbetslösa är ännu sämre. Bland de långtidsarbetslösa firms också en betydande rundgång mellan öppen arbetslöshet och olika arbets­marknadsåtgärder. Enligt arbetsförmedlingens statistik fanns det i slutet av mars i år 200 000 personer som hade varit inskrivna vid arbetsförmed­lingen oavbmtet i mer än två år. Det motsvarar var fjärde inskriven.

Med denna utveckling finns det en stor risk att arbetslösheten perma­nentas på en oacceptabelt hög nivå. Erfarenhetema från övriga Europa är i detta avseende nedslående. 1 ett flertal länder började arbetslösheten stiga kraftigt under mitten av 1970-talet för att inte minska förrän mitten av 1980-talet. Nedgången blev dock begränsad, trots den i övrigt tämligen goda ekonomiska utvecklingen. 1 genomsnitt sjönk arbetslösheten i EU-ländema med 2,5 procentenheter till drygt 8 procent mellan åren 1985 och 1990.

Den konjunkturberoende arbetslösheten riskerar att bli stmkturell om sysselsättningsökningen inte kommer tillräckligt tidigt och är tillräckligt kraftig. Det är därför viktigt att arbetsmarknaden fungerar väl så att arbetslösheten påtagligt kan reduceras utan att löner och priser accelererar.

Inflationen i den svenska ekonomin är nu i nivå med genomsnittet inom såväl OECD som EU. Denna låga inflationsnivå har dock etablerats under en lågkonjunktur med mycket hög arbetslöshet. För att erhålla fullt förtroende för prisstabilitet krävs att inflationen kan hållas tillbaka även

29

under mera normala konjunkturförhållanden. Vid en sådan långsiktig    Prop. 1994/95:150 prisstabilitet skapas fömtsättaingar för lägre obligationsräntor, ökade    Bilaga 1 investeringar och därmed också en stabil tillväxt och ökad sysselsättning.

Den snabbt ökande produktionen och uppgången i kapacitetsutnyttjandet har bidragit till att indusfrins priser har accelererat under de två senaste åren. Än så länge har emellertid effekten på konsumentprisema varit relativt liten. Industrins försäljningspriser för konsumtionsvaror ökade under 1994 med mindre än 4 procent, vilket har givit ett begränsat bidrag till inflationen. Det finns emellertid en risk för att de höjda prisema på insatsvaror senare kan komma att leda till konsumentprishöjningar. Om kronan förstärks minskar denna risk.

För att industrins prishöjningar skall bli måttliga även med fortsatt hög aktivitet måste investeringama öka så snabbt att det inte uppkommer några kostnadshöjande flaskhalsar i produktionen. Så sker av allt att döma också nu. Under 1994 ökade indusfrins investeringar med 28 procent, och andelen företag som planerar att utöka kapaciteten ligger enligt KI:s konjunkturbarometer på historiskt höga nivåer.

Sverige har nu goda möjligheter att fortsätta i en god cirkel med pris­stabilitet, stark tillväxt, ökad sysselsättning och gradvis återställt förtroende. Den ekonomiska politiken är emellertid inte ensamt avgörande för om den fulla tillväxtpotentialen kan utnyttjas. En alltför stark löneutveckling - allmänt eller i stora delar av ekonomin - riskerar att bromsa den ekonomiska tillväxten i förtid. Lönebildningen kommer därmed att vara avgörande för om politiken skall bli framgångsrik och sysselsättningen öka tillräckligt fort för att förhindra en permanent hög arbetslöshet.

Den s.k. Edingmppen, som består av fackföreningamas och arbets­givarorganisationemas främsta ekonomer, har nyligen belyst de sam­hällsekonomiska fömtsättningama för lönebildningen under resten av 1990-talet. Gmppen ansluter sig till kravet på en prisstabilitet på god europeisk nivå, och konstaterar att de svenska lönema kan öka högst i takt med lönema i övriga västeuropeiska länder. Med dessa utgångspunkter kommer de fram till en norm för lönekostnadsökningama motsvarande 3,5 procent per år under de närmaste åren. Vid en sådan löneutveckling kan kronan stärkas och reallönema förbättras samtidigt som arbetslösheten minskar.

Edingmppens rapport är en bekräftelse på den breda svenska enigheten om vad som krävs för att komma ur de gmndläggande förtroendeproble­men. Regeringen anser att det vore ytterst värdefullt om arbetsmarknadens parter nu förmådde att etablera och upprätthålla denna lönenorm, och därmed förbättra fömtsättningama för en stark och uthållig ökning av sysselsättningen. Ansvaret för lönebildningen ligger emellertid på arbetsmarknadens parter.

Regeringens uppgift är att genom den ekonomiska politiken i allmänhet, och arbetsmarknadspolitiken i synnerhet, skapa bästa möjliga fömt­sättningar för en låg pris- och löneutveckling samt en låg arbetslöshet. Den kraftfulla förstärkningen av de offentliga finansema och sänkningen av moms på livsmedel bidrar till att minska inflationsförväntningama.

30

Regeringen har också ett ansvar för att utgiftsutvecklingen i den offentliga    Prop. 1994/95:150 sektom hålls under konfroll. Lönebildningen bör dock vara så flexibel att    Bilaga 1 det går att förena en återhållsam utveckling av lönema inom den offentliga sektom med förändrade lönerelationer där sådana kan motive­ras; t.ex. för att motverka löneskillnader mellan män och kvinnor med likvärdiga arbeten.

Arbetsmarknadspolitiken har traditionellt haft en central roll i den svenska ekonomiska politiken. I sysselsättningsprogrammet "En nation i arbete" lades tyngdpunkten på kompetenshöjning och en ökning av arbetskraftens flexibilitet. Genom bland annat ett ökat antal utbildnings­platser underlättas övergången från områden eller yrkeskategorier med hög arbetslöshet till delmarknader med arbetskraftsbrist. Såväl match­ningsproblem som inflationsdrivande tendenser reduceras därigenom. Genom det tillfälliga riktade anställningsstödet stärks de arbetslösas ställning på arbetsmarknaden.

Åtgärdema kommer i och med förslagen i kompletteringspropositionen och den arbetsmarknadspolitiska propositionen i störte utsträckning än tidigare att riktas mot personer som riskerar en permanent utslagning från arbetsmarknaden. De unga, de långtidsarbetslösa, de utomnordiska invandrama och de äldre som förlorat sitt arbete under lågkonjunkturen är de gmpper som är mest utsatta på dagens arbetsmarknad. Trots att arbetslösheten fortfarande är lägre bland kvinnor än bland män är det dessutom av stor vikt att vidta åtgärder som riktas mot att förhindra att kvinnor slås ut från arbetsmarknaden i samband med att sysselsättningen kan förväntas utvecklas svagt inom många kvinnodominerade yrken.

Personer som har varit arbetslösa under minst sex månader skall vara tydligt övertepresenterade i åtgärder under de kommande åren. Dessutom skall rekryteringsstöd utgå endast till denna gmpp. Många invandrare saknar erfarenhet av svensk arbetsmarknad. För att underlätta för dem att fä praktik bör de ges en ökad tillgång till ALU och arbetsplatsintroduk­tion. Även de äldre som förlorat arbetet skall prioriteras vid beviljandet av dessa åtgärder för att beredas möjlighet att upprätthålla en kontakt med arbetslivet. I vissa fall ges de även möjlighet att anställas med ett lönebidrag.

Det är viktigt att upprätthålla arbetslinjen. Det innebär att politiken ytterst inriktas på att återföra de arbetslösa till reguljära jobb. Den arbetslöses ansvar att stå till arbetsmarknadens förfogande förtydligas. Ett avvisande av ett lämpligt arbete eller en arbetsplatsintroduktion skall leda till avstängning från arbetslöshetsersättning. Regeringen avser inom kort tillsätta en utredning med uppgift att se över arbetslöshetsförsäkringen. Vidare föreslår regeringen att kompensationsnivån sänks till 75 procent av tidigare lön. Denna sänkning stärker budgeten och gör de offentliga utgiftema mindre utsatta för konjunktursvängningar.

En väl fungerande arbetsförmedling utgör gmnden för en framgångsrik arbetsmarknadspolitik. Förmedlingens viktigaste uppgift är att se till att lediga platser snabbt blir tillsatta. De förändringar i riktning mot färte regler, stabilare åtgärder och mindre detaljstyming som föreslås i den

31

nyligen framlagda arbetsmarknadspolitiska propositionen kommer att    Prop. 1994/95:150

underlätta och effektivisera förmedlamas verksamhet.

Bilaga 1

3.4  Skattepolitiken

Den skattepolitik som regeringen har fört sedan sitt tillträde i oktober 1994 har haft två utmärkande drag. De stora underskotten har gett skattepolitiken en betydelsefull roll vid saneringen av de offentliga finansema. Förändringama i skattereglema har dämtöver bidragit till att åtempprätta den avvägning mellan fördelningspolitiska mål och kraven på en samhällsekonomiskt effektiv beskattning som gjordes i 1990-91 års skattereform.

Den fördelningspolitiska profilen på inkomstförstärkningarna avgör om det sammantagna saneringsprogrammet blir trovärdigt och vinner en bred acceptans. Genom den ekonomisk-politiska propositionen i november 1994 kortigerades de senaste årens avsteg från skattereformen. De betydande sänkningama av skatten på kapitalägande - med högst osäkra effekter på tillväxten - har återtagits. Tillsammans med övriga för­ändringar resulterar detta i en inkomstförstärkning på ca 36 miljarder kronor.

1 november 1994 nåddes en parlamentarisk överenskommelse om finansieringen av den svenska medlemsavgiften till EU inklusive en höjning av arbetsgivaravgiftema med 1,5 procentenheter fr.o.m. 1 januari 1995. Regeringen fullföljer nu finansieringen av medlemsavgiften genom olika förslag som tillsammans med tidigare beslut avseende finansiering av EU-avgiften medför en sammanlagd inkomstförstärkning på ca 14 miljarder kronor. Resten av avgiften på totalt ca 20 miljarder kronor finansieras genom utgiftsminskningar.

I en särskild proposition läggs förslag om införande av fastighetsskatt på industribyggnader och kommersiella lokaler. Vidare utvidgas diesel­oljeskatten till att också omfatta arbetsredskap. Koldioxidskatten, vattenkraftskatten, kämkraftskatten och elskatten höjs. Frågan om att höja koldioxidskatten för industrin utöver vad som nu föreslagits utreds vidare. 1 detta sammanhang prövas också frågan om att växla fastighetsskatten för industrin mot ytterligare höjdkoldioxidbeskattning. Försäljningsskatten på motorfordon höjs och indexeras. Avdragsrätten för privata pensions­försäkringspremier kommer att begränsas. Vidare kommer förslag om skatt på naturgms att läggas fram under hösten. Förslag har redan tidigare lagts fram om beskattning av sjukvårdsförmåner, mervärdesskatt på begagnade varor m.m. samt kontrolluppgifter för aktieförsäljningar. Regeringen avser vidare att föreslå en uppstramning av avdragsramama för representation fr.o.m. inkomståret 1996, vilket beräknas medföra en årlig inkomstförstärkning på ca 400 miljoner kronor.

Förslag om månadsvis uppbörd av mervärdesskatt och en tidigarelägg­ning av betalningstidpunkten för skatten har redovisats i betänkandet SOU 1995:12. På gmndval av betänkandet kommer regeringen att lägga fram förslag om månatlig uppbörd och en förkortad kredittid för mervärdes-

32

skatten. Förslaget kommer att utformas så att särskild hänsyn tas till de    Prop. 1994/95:150

minsta företagens situation och möjligheter.

Bilaga 1

Regeringen lägger också fram förslag om sänkning av mervärdesskatten på livsmedel från 21 till 12 procent. Eftersom EU:s regler tillåter högst tre momsnivåer öppnas därmed möjligheten att införa en lägre mervärdes­skattesats än 12 procent samtidigt som KPI-ökningen begränsas. Regering­en kommer vidare att lägga fram förslag om mervärdesskatt på dags­tidningar. Skattebeläggningen bör ge en inkomstförstärkning på minst 0,4 miljarder kronor. Den närmare utformningen bereds vidare.

I den ekonomisk-politiska propositionen avsattes ett särskilt utrymme om 2 miljarder kronor för åtgärder inom företagsskatteområdet. Åt­gärdema bör ha sin inriktning mot de mindre företagen och i första hand syfta till att underlätta riskkapitalförsörjningen. Samråd med företrädare för näringslivet skall fortsätta.

Som en första åtgärd kommer regeringen att lägga fram förslag om ett temporärt s.k. riskkapitalavdrag. Förslag om åtgärder i syfte att förbättra tillgången på riskkapital bereds vidare. Regeringen avser vidare att föreslå en kvittningsrätt för underskott i nystartad aktiv näringsverksamhet mot tjänsteinkomster. Kvittningsrätten bör gälla fr.o.m. inkomståret 1996. Vid utformningen av kvittningsrätten kommer särskilt att beaktas att systemet inte lämnar utrymme för skatteundandraganden. Bortfallet av skatteintäk­ter på gmnd av riskkapitalavdraget och kvitmingsmöjligheten räknas av från den tidigare nämnda ramen på 2 miljarder kronor.

1 tabell 3.1 ges en översiktlig bild av de olika skatteförändringama och deras bidrag till budgetsaneringen.

33

Tabell 3.1  Budgeteffekter genom ändrade skatteregler flirdelade på olika slag av skatter

Effekter för offentlig sektor år 1998 i 1994/95 ärs priser Miljarder kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Skatter på

Förvärvs-

Kapital-

Företag

Övrigt'

Totalt

inkomster

ägande

Ekonomisk-politiska propositionen

23,1

13,7

-0,5

-

36,3

Finansiering av EU-avgift

7,1

2,9

-

4,0

14,0

Förslag i K.P m.m.

0,9

0,3

0,9

-6,4

-4,3

varav

Reducerat grundavdrag

0,7

-

-

-

0,7

Beskatming av sjukvårdsförmåner

0,2

-

-

-

0,2

Skärpt kontrolluppgiflsskyldighet

-

0,3

-

-

0,3

Moms begagnade varor m.m.

-

-

-

0,4

0,4

Sänkt moms livsmedel

-

-

-

-7,6

-7,6

Moms dagstidningar

-

-

-

0,4

0,4

Ändrad momsuppbörd

-

-

0,5

-

0,5

Överskjutande EU-finansiering

-

-

-

0,4

0,4

Begränsning representationsavdrag

-

-

0,4

-

0,4

Summa

31,1

16,9

0,4

-2,4

46,0

'Konsumtionsskatter och vissa övriga indirekta skatter, bl.a. på näringslivets faktoran-vändning.

Efter beslutade och nu föreslagna och aviserade förändringar i skattereglema - som sammantagna bidrar till att skattema som andel av BNP ökar något fram till 1998 men då fortfarande kommer att ligga under 1990 års nivå - är utrymmet för ytterligare skattehöjningar starkt begränsat. Detta gäller även kommunalskattema. Ytterligare skatte­höjningar riskerar att försämra den svenska ekonomins funktionssätt.

Dock kan omfördelningar komma att aktualiseras för att kraven på en samhällsekonomiskt effektiv beskattning skall kunna uppfyllas även i framtiden. Det handlar bl.a. om avvägningen mellan interna krav på skattereglema och de krav som följer av den fortgående intemationali-seringen av den svenska ekonomin. Önskemålen om en enhetlig och likformig beskattning skall förenas med det förhållandet att olika skattebaser i varierande grad är rörliga över nationsgränsema.

Sveriges medlemskap i EU har redan förändrat både fömtsättningama för och det faktiska innehållet i den svenska skattepolitiken. Som en följd av medlemskapet har skattereglema justerats i en rad avseenden, särskilt vad gäller mervärdesskatten och olika punktskatter. För att i framtiden framgångsrikt kunna påverka olika gemensamma ställningstaganden inom EU på skatteområdet är det av största vikt att Sverige respekterar de riktlinjer i form av olika direktiv som redan fastlagts. Därigenom ökar också våra möjligheter att indirekt påverka de framtida fömtsättningama för den svenska skattepolitiken.

34

Inom EU är för närvarande ett antal skattepolitiska frågor akttiella. Från Prop. 1994/95:150 miljösynpunkt är det angeläget att fortsatta ansträngningar görs att Bilaga 1 åstadkomma en gemensam miniminivå för en koldioxidskatt. På kapital­beskattningens område är det angeläget att förbättra fömtsättningama för en effektiv beskattning. I första hand bör informationsutbytet mellan skattemyndighetema i de olika medlemsländema förbättras. Ett gemen­samt system för beskattningen av ränteinkomster skulle bidra till att ett rimligt skatteuttag upprätthålls. En tredje sedan lång tid aktuell fråga gäller mervärdesskattens definitiva utformning, där en central aspekt är fördelningen av skattebasen mellan medlemsländema.

Frågan om en s.k. grön skatteväxling med en höjning av skatteuttaget på miljöskadlig verksamhet och en sänkning av skatten på arbete aktuali­serats i EU:s vitbok om tillväxt, konkurtenskraft och sysselsättning. För Sveriges del har en utredning tillsatts, som skall undersöka fömtsätt­ningama för en ökad miljörelatering av det svenska skattesystemet. Utredningen kommer bl.a. att behandla en skatteväxlings effekter på miljön, näringslivets intemationellakonkiurenskraft, sysselsättningen och inkomstfördelningen. En grön skatteväxling kan bidra till en samhällseko­nomiskt sett mer effektiv beskattning. En eventuell omfördelning av skatteuttaget måste dock ske på ett ansvarsfullt sätt. De svaga offentliga finansema gör att eventuella sänkningar måste finansieras fullt ut.

Även om kravet på en samhällsekonomiskt effektiv beskattning kan motivera förändringar i skattereglema bör detta i varje enskilt fall avvägas mot önskemålet om stabila regler. Detta talar för återhållsamhet med förändringar i skattereglema.

Tilltron till skattepolitiken handlar också om att om skatter debiteras och uppbärs på ett effektivt sätt och att olika former av skatteflykt och skattebrott bekämpas. Detta är väsentligt även ur statsfinansiell och samhällsekonomisk synvinkel samt av rättviseskäl. Regeringen har nyligen i en särskild proposition föreslagit en skärpning av konttolluppgiftsskyl-digheten vid bl.a. aktieförsäljningar. En särskild kommitté med uppgift att lämna förslag till en reviderad generalklausul mot skatteflykt har tillkallats. 1 avvaktan på uttedningens arbete har regeringen föreslagit att den tidigare gällande lagen återinförs som ett provisorium. I kommitténs uppdrag ingår vidare att föreslå åtgärder som ger fömtsättaingar för en effektivare skattekontroll.

3.5  Fördelningspolitiska effekter

Den ekonomiska politiken syftar till att stärka tillväxten och sysselsätt­ningen samtidigt som inflationen hålls på en låg nivå. För att nå dessa mål och därigenom trygga välfärdssamhället måste de offentliga finansema saneras. Uppslutningen bakom en sådan politik är beroende av att den upplevs som rättvis. Därför har förslagen utformats med syfte att ge en jämn fördelningsprofil. Nedan redovisas de fördelningspolitiska effektema av nu föreslagna åtgärder.

35

Sänkt moms på livsmedel gynnar i första hand bamfamiljer och lågin-    Prop. 1994/95:150 komsttagare.   För   en   trebamsfamilj   minskar   månadsutgiftema   för    Bilaga 1 livsmedel med ca 400 kronor mot endast ca 80 kronor för ett ensamståen­dehushåll.

Tabell 3.2  Effekter av sSnkt matmoms

Kronor per månad

Familjetyp

Livsmedels­utgifter

Sänkt mattnoms

Ensamstående utan bam

1 090

81

Gifta/sambo ulan bam

2 470

184

Ensamstående, ett bam

1 730

129

Gifla/sambo, ett bam

3 110

231

Gifla/sambo, två bam

3 970

295

Gifta/sambo, tre bam

5 400

402

Anm: Livsmedelsutgifter enligt Konsumentverkets budgetprognos fbr 1995.

Effekten av en sänkt kompensation i arbetslöshetsförsäkringen från 80 procent till 75 procent varierar beroende på tidigare inkomst och förekomst av bostadsbidrag. Som mest kommer åtgärden att medföra en minskad disponibel inkomst vid en hel månads arbetslöshet på ca 480 kronor. 1 de fall bostadsbidragen påverkas, kommer sänkningen att bli maximalt ca 320 kronor per månad.

Den minskade rätten till avdrag för privata pensionsförsäkringar kommer att särskilt påverka personer med högre inkomster eftersom denna typ av försäkringar är vanligare bland höginkomsttagare. De flesta som har försäkringar av detta slag berörs emellertid inte av begränsningen eftersom de redan idag sparar mindre än den nu förslagna högsta avdragsnivån. Som mest minskar värdet av skatteavdraget med närmare 1 700 kronor per månad.

De sammantagna fördelningseffektema av budgetförstärkningama i den ekonomisk-politiska propositionen hösten 1994, budgetpropositionen 1995 - inkl. förändringar vid riksdagsbehandlingen - samt förslagen i denna proposition visas i diagram 3.2 och 3.3. Beräkningen visar de kom­binerade direkta (statiska) effektema av i stort sett alla åtgärder inom skatte- och transfereringssystemen då de trätt i kraft 1998.

Beräkningen av förslagen i denna proposition omfattar sänkt moms på livsmedel, en i huvudsak enhetlig ersättningsnivå i sjuk-, föräldra- och arbetslöshetsförsäkringama om 75 procent, övriga förändringar i arbetslöshetsförsäkringen, sänkta bostadsbidrag samt minskad avdragsrätt för privata pensionsförsäkringar. Effekten av sänkt moms på livsmedel gmndas på faktisk konsumtion i SCB:s undersökning av hushållens utgifter Beräkningen fömtsätter att momssänkningen helt tillfaller hushållen och inte producenter m.fl. Den föreslagna minskningen av bostadsbidragen har i avvaktan på den särskilda utredningen antagits medföra en återgång till 1994 års regler samt sänkt ersättningsnivå i det

36

övre hyresintervallet. Vissa skärpta villkor i arbetslöshetsförsäkringen har efterbildats genom en proportionell minskning av utbetalade ersättningar. I kalkylen fär hushållen svagt förbättrad disponibel inkomst, vilket beror på att vissa budgetförstärkningar som direkt eller indirekt berör hushållen, inte kan efterbildas fördelningsmässigt. Det gäller bl.a. åtgärder avseende assistansersättning, koldioxidskatt, fastighetsskatt på kommersiella lokaler och industrilokaler m.m.

Av de sammantagna budgetförstärkningarna i den ekonomisk-politiska propositionen, budgetpropositionen och i denna proposition bidrar hushåll i decilgmppema 9 och 10 (de 20 procent med högst ekonomisk standard) tillsammans med en mycket stor andel medan hushållen i decilgmppema 1 och 2 (med lägst standard) bidrar med en mindre andel (diagram 3.2).

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Diagram 3.2 Andel av den totala budgetförstärkningen som resp. decilgrupp bidrar med

Procent 30

1       23456789      10

Källa: Finansdepartementet.

37

Diagram 3.3 Oecilgrupper. Förändring av disponibel inkomst 1998 genom skatte-     Prop. 1994/95:150

Bilaga 1

och transferei-ings

å

tg

ä

rderna

Procent 4

Anm. Samtliga hushåll decilindelade efter disponibel inkomst per konsumtionsenhet. Källa: Finansdepartementet.

Diagram 3.3 visar att den disponibla inkomsten förändras mycket marginellt till följd av de nu föreslagna åtgärderna, med mindre än en procent i samtliga decilgmpper.

Fördelningsanalysen har också visat att pensionärer gynnas av de nu presenterade åtgärdema jämfört med andra hushåll medan ensamstående föräldrar kommer att beröras särskilt av sänkta bostadsbidrag. Även vid en uppdelning av hushållen på socio-ekonomisk gmpp erhålls små förän­dringar i disponibel inkomst. Nettoeffekten beräknas bli något mer ogynnsam för högre tjänstemän och gmppen övriga hushåll, där bl.a företagare, jordbmkare, arbetslösa och studerande ingår.

Analysen visar att åtgärdema i den ekonomisk-politiska propositionen, budgetpropositionen och denna proposition sammantaget har en rimlig fördelningsprofil. Även om sänkta sociala transfereringar särskilt berör hushåll med måttliga eller låga inkomster, så kompenseras det på gmpp-nivå relativt väl av sänkt moms på livsmedel.

Åtgärdema slår relativt jämnt för olika gmpper och alla är med och delar de nödvändiga uppoffringarna. De viktigaste effektema ur fördel­ningssynvinkel, nämligen de genom åtgärdema förbättrade fömtsätt­ningama för hög sysselsättning och låg ränta, kommer utöver de här redovisade direkta effektema.

38

4     Den kommunala sektorns ekonomi m.m.

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Kommuner och landsting svarar för en betydande del av Sveriges offentliga välfärd, framför allt i form av vård, omsorg och utbildning. Den konummala verksamheten är starkt beroende av en stabil sam­hällsekonomi. En god tillväxt och en hög sysselsättning iimebär att utvecklingen av den kommimala skattebasen tryggas. Låga räntor och låg inflation minskar trycket på de kommunala kostnadema.

Den kommimala sektom har genom sin omfattning också stor samhälls­ekonomisk betydelse. Av det totala skatteuttaget om 50 procent av BNP svarar kommimsektom för 17 procentenheter. Kommunsektom svarar för drygt en flärdedel av den totala sysselsättningen. Omkring en femtedel av sektoms inkomster utgörs av statsbidrag.

Konununer och landsting står inför stora utmaningar de närmaste åren. Sektorn har nu gått igenom några år som präglats av lågkonjunktur, endast svagt ökade skatteinkomster, och andra snabba förändringar av fömtsättningama. Kommuner och landsting har dock lyckats klara detta genom att visa prov på snabb anpassningsförmåga och förmåga att öka effektiviteten och produktiviteten i verksamheten. Övergången till generella statsbidrag och en omfattande avreglering har förbättrat fömt­sättningama för kommuner och landsting att klara problemen. Käm-verksamhetema har kuimat bibehållas.

De närmaste åren kommer att präglas av de nödvändiga förstärk­ningama av de offentliga ekonomin. Som ett viktigt led i den fortsatta saneringen av finansema aviserar regeringen förslag om tak för de offentliga utgiftemas utveckling. Utgiftstaket för den offentliga sektom kommer att omfatta även den kommunala sektom. Statsbidragen kommer även fortsättningsvis att utvecklas restriktivt. Det kommunala skatteutta­get får inte öka.

För att ge kommuner och landsting förbättrade fömtsättningar att möta den fortsatt strama situationen föreslår regeringen en omläggning av statsbidrags- och utjämningssystemet, som skapar en mer rättvis fördel­ning av resurserna och ger kommuner och landsting mer likvärdiga fömt­sättningar oberoende av skattekraft och strukturella förhållanden. Samtidigt aviseras en översyn av vissa regelsystem i syfte att skapa en större följsamhet mellan ekonomiskt och verksamhetsmässigt ansvar, och som ger kommunema ett större utrynune att prioritera med hänsyn till lokala förhållanden och åstadkomma en bättre hushållning med resurs-ema.

Utvecklingen av den kommunala ekonomin

Kommunsektorns finansiella sparande har under åren 1992 och 1993 varit starkt positivt, vilket främst förklaras av nedväxlingen i pris- och löneökningstakten samt eftersläpningen i det tidigare systemet för utbetalning av kommunalskattemedel. År 1994 var det finansiella sparandet svagt negativt för sektom som helhet, framför allt på gmnd av

39

minskade skatteinkomster. Landstingens finansiella sparande är betydligt    Prop. 1994/95:150

bättre än kommunemas, vilket kan bero på att landstingen är dels mindre    Bilaga 1

konjunkturkänsliga, dels mindre beroende av statsbidrag. År 1995 väntas

det finansiella sparandet bli fortsatt negativt för sektom som helhet, men

positivt för landstingen. För år 1997 beräknas det finansiella sparandet

bli negativt för sektom som helhet, men positivt fram till år 2000.

Kommunemas finansiella sparande beräknas dock vara negativt ända fram

till år 1998. Samtidigt som skatteintäkeraa ökar med i stort sett samma

takt som BNP. Beräkningen innebär att de kommunala konsumtions-

utgiftema sjunker från 18 till 16 procent av BNP fram till år 2000.

Utdebiteringen antas vara oförändrad. Statsbidragen utvecklas fortsatt

restriktivt.

En sådan utveckling av konsumtionsutgifterna bedöms vara förenlig med strävandena att bibehålla käman i välfärden. Kärnverksamheterna kan i stora drag sägas utgöra omkring 70-80 procent av den samlade kommunala verksamheten. Sett i ett historiskt tidsperspektiv, och även i förhållande till andra sektorer, är de senaste och de kommande årens ned­dragningar tämligen måttliga. Det bör fortfarande finnas utrymme för en mer effektiv resursanvändning och en ökad kostnadsmedvetenhet.

Det skattefinansierade utrymmet och statsbidragen

Regeringen anser att en modell med utgiftstak bör införas för hela den offentliga sektom och därmed också för den kommunala sektorn. Det innebär att fokus vid bedömningen av det skattefinansierade utrymmet för sektorn framöver kommer att ligga på den totala utgiftsnivån och avvägningen mellan kommunala och statliga utgifter. Statsbidragen kan således komma att reduceras om de samlade kommunala utgiftema tenderar att bli för höga, resp. ökas om motsatsen skulle vara fallet. Skatteunderlagsförändringar regleras ej. En överflyttning av verksamhet och kostnadsansvar mellan staten och kommunsektom kommer dock att, i enlighet med finansieringsprincipen, leda till motsvarande justering av statsbidraget.

Regeringen redovisar en reviderad bedömning av det skattefinansierade utrymmet för år 1995. I budgetpropositionen aviserades att kommimsek­tom skall kompenseras för sin andel av den höjning av den särskilda löneskatten som gjordes för att finansiera EU-inträdet dvs. motsvarande medel skall återföras till sektom. Kompensationen uppgår till 2,4 miljarder kronor. Återföringen för år 1995 sker dels genom att en del av kompensationen används för särskilda insatser för Haninge och Göteborgs kommuner, dels genom att det generella avdraget från skatte­inkomsterna för kommuner och landsting sänks från halvårsskiftet 1995. Avdraget avser tidigare beslutade ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektorn.

Regeringen redovisar vidare en bedömning av det skattefinansierade utrymmet för år 1996 och ett förslag till statsbidrag för detta år. Bedömningen av utrymmet är en avvägning mellan de krav som ställs för

40

att  stabilisera statsfinansema och resursbehoven i den konmiunala    Prop. 1994/95:150

verksamheten. Utgångspunkten är därför nominellt oförändrade stats-    Bilaga 1

bidrag. Verksamhetsförändringar regleras enligt finansieringsprincipen.

Den tidigare nämnda kompensationen för höjd arbetsgivaravgift till följd

av medlemskapet i EU läggs in i bidraget. Därtill kommer en ökning av

bidraget till följd av omläggningen av systemet för momskompensation

vilken motsvaras av en minskad utgift, dvs. förändringen är statsfinan-

siellt neutral. Utifrån denna beräkning kommer statsbidragen totalt att

uppgå till 57,2 miljarder kronor för år 1996, varav 45,0 miljarder för

kommuner och 12,2 miljarder kronor för landsting.

De ökade egenavgiftema i sjukförsäkringen och pensionssystemet innebär en långsanmiare ökning av skatteunderlaget för kommunsektom. Om kommunema skulle kompenseras av staten för de höjda egenav­giftema skulle det iimebära motsvarande försämring av statens finanser, som i nuläget är betydligt sämre än kommunemas och landstingens. I nuvarande statsfinansiella läge måste staten ha möjlighet att fullt ut tillgodogöra sig effektema av sådana förändringar i skatteunderlaget som syftar till att förstärka statens finanser.

Skattetrycket får av samhällsekonomiska skäl inte öka ytterligare. Regeringen utgår vid bedömningen av det skattefinansierade utrymmet från att skattenivån inom den konmiunala sektom inte höjs jämfört med 1995 års nivå. Det skattefinansierade utrymmet ligger fast. En snabbare löneökning inom den kommunala sektom ger därför en motsvarande lägre sysselsättningsutveckling och iimebär således ett högre produktivitetskrav för att uppnå adekvat servicenivå.

Ett nytt statsbidrags- och utjämningssystem

Regeringen föreslår ett nytt statsbidrags- och utjämningssystem som så långt möjligt skall skapa likvärdiga fömtsättningar för kommuner och landsting att kunna bedriva de verksamheter som utgör en viktig del av välfärdens käma.

Övergången från specialdestinerade till generella, utjämnande stats­bidrag, i kombination med en omfattande avreglering, har stärkt den kommunala självstyrelsen och givit kommuner och landsting kraftigt förbättrade möjligheter att bedriva verksamheten effektivt utifrån sina egna fömtsättningar. Principen om ett samlat bidrag ligger därför fast, och kombineras med en förstärkt statlig uppföljning och utvärdering av den kommunala verksamheten.

En restriktiv utveckling av kommunsektoms resurser ökar kraven på att dessa resurser fördelas mer rättvist än idag. Det är bl.a. mot denna bakgmnd som det föreslagna utjämningssystemet bör ses. Det finns indikationer på att fördelningen i det nuvarande bidrags- och utjämnings-stemet iimebär problem, inte minst för kommuner i storstadsregionema. Andra kommuner har bättre ekonomiska fömtsättningar. Samtidigt måste omfördelningar av bidragen ske i varsam takt och omfattning.

41

Förslaget innebär bl.a. en långtgående utjämning av skatteinkomster. Prop. 1994/95:150 Kommuner och landsting som har en relativ skattekraft över genomsnittet Bilaga 1 får avstå skatteinkomster till dem med en skattekraft under genomsnittet. Med den föreslagna inkomstutjämningen uppnås en hög grad av utjäm­ning mellan kommuner och landsting med hög respektive låg skattekraft. Summan av de skatteinkomster som omfördelas genom inkomsttitj am­ningen beräknas för kommunema till 6,5 miljarder kronor och för landstingen till 3,6 miljarder kronor i 1994 års nivå.

Förslaget innebär också en utjämning för stmkturellt betingade kost­nadsskillnader mellan kommuner respektive landsting. Syftet är att åstadkomma "samma standard till samma pris". Kostnadsutjämningen avser i första hand obligatoriska verksamheter, men även vissa frivilliga verksamheter och icke verksamhetsanknutna kostnader. Kostnadsutjäm­ningen baseras på den s.k. standardkostnadsmetoden, som innebär att varje verksamhet hanteras för sig och att för respektive verksamhet specifika faktorer används för att uttrycka behov och straknir. Kost­nadsutjämningen är så konstmerad att de kommuner och landsting som har gynnsamma stmkturella förhållanden får ett avdrag och de som har ogynnsamma förhållanden får ett tillägg till skatteinkomstema.

Nuvarande statsbidrag görs om till ett generellt, invånarbaserat stats­bidrag för kommuner respektive landsting. Ersättningama till sjukvårds­huvudmän för sjukresor och bidragen till kommunemas missbmkarvård och ungdomsvård läggs in i de generella statsbidragen. Nuvarande avdrag från skatteinkomstema kvittas bort mot bidraget.

Utjämningssystemet kommer, även efter vissa justeringar, att innebära stora förändringar för många kommuner och landsting, främst beroende på att syftet med det nya systemet delvis skiljer sig från det som gällt tidigare. Systemet införs successivt. De årliga bidragsminskningama maximeras till 250 kronor per invånare för kommuner och 150 kronor per invånare för landstingen. Landsting som får högre bidrag som en följd av de nya principema får det högre bidraget direkt utan en övergångsperiod.

De förstärkningar som gjorts av kostnadsutjämningen samt förläng­ningen av övergångsreglerna i förhållande till utredningsförslaget iimebär ökade årliga kostnader med ca 2 miljarder kronor år 1996-1998. Därefter sjunker kostnaden. Regeringen föreslår att de 2,4 miljarder kronor som skall återföras till kommunsektom som kompensation för den allmänna löneavgiften till följd av medlemskapet i EU, för år 1996 används för att finansiera införandet av systemet. En pott på totalt 400 miljoner kronor avsätts för särskilda insatser.

En parlamentarisk beredning skall tillsättas som skall se över dels ett antal i skatteutjämningen ingående faktorer, dels beakta helheten samt utvärdera reformen. Arbetet skall bedrivas så att förändringar kan göras efter två år.

42

övriga förslag rörande relationen mellan staten och kommuner och

Prop. 1994/95:150

landsting

Bilaga 1

Det kommer att ställas mycket stora krav på kommuner och landsting de närmaste åien för att de skall kunna möta de ökade anspråken på verk­samheten bl.a. till följd av den demografiska utvecklingen och den oroande ökningen av socialbidragskostnadema. Samtidigt skärps kraven på hushållning med resurserna. Det fömtsätter ett fortsatt arbete med att effektivisera verksamheten. Det fömtsätter också att kommuner och landsting kan ta det ekonomiska ansvaret för sin verksamhet samt får större möjligheter att göra avvägningar mellan olika utgiftsområden.

Regeringen konmier därför att undersöka fömtsättningama för regel­ändringar som iimebär ökad frihet för kommuner och landsting att anpassa sin verksamhet till lokala fömtsättningar.

En översyn konuner att göras av kommunallagen i syfte att skapa bättre fömtsättningar för ekonomisk hushållning. Regeringen avser att återinföra ett krav på balanserad budget samt ett förbud mot lånefmansiering av aimat än investeringar. Ett förslag till lagstiftning för att hantera simationen när en kommim eller ett landsting inte kan fullgöra sina betalningsförpliktelser, läggs fram.

5 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

43

5    Budgetfrågor

Pop. 1994/95: i50

BUaga 1

5.1   Uppföljning av budgetutvecklingen

I den ekonomisk-politiska propositionen hösten 1994 redovisades en rad åtgärder, såväl besparingar som inkomstförstärkningar, för att stärka de offentliga finanserna. Regeringen föreslog i prop. 1994/95:40 principer för finansieringen av EU-medlemskapet. I prop. 1994/95:122 föreslog regeringen vissa skattehöjningar som ett led i denna fmansiering. I budgetpropositionen lades förslag om ytterligare budgetförstärkande åt­gärder i form av utgiftsneddragningar. Regeringen redovisade samtidigt sin avsikt att återkomma med preciserade förslag angående det åter­stående finansieringsbehovet om 3 miljarder kronor till följd av EU-medlemskapet.

För att säkerställa att regeringens program för sanering av de offentliga fmansema upprätthålls på den nivå som lades fast i budgetpropositionen har regeringen mycket noga följt såväl budgetutvecklingen för innevaran­de och nästa budgetår som den fortsatta beredningen av budgetförstärk-ningsåtgärdema i riksdagen. Utrymmet för det totala offentliga utgifts­åtagandet är starkt begränsat. Såväl höjda skatter som ökad statlig upp­låning medför risker för negativa återverkningar på den svenska ekono­min. Det är därför nödvändigt att införa mtiner och regelsystem som till­försäkrar regering och riksdag en starkare kontroll över budgeten och budgetutvecklingen. Regeringen har som ett första steg i detta arbete under våren följt upp budgetutvecklingen. Uppföljningen har resulterat i att ett behov av att finansiera redan gjorda utgiftsåtaganden och över­skridanden har identifierats. Åtgärder har vidtagits eller föreslås nu till riksdagen i syfte att motverka ökade utgifter. Regeringens uppföljning kan därmed också betraktas som ett första steg mot att tillämpa ett utgiftstak (se avsnitt 5.3).

5.1.1 Budgetförsvagningar m.m.

Regeringen har i sin budgemppföljning konstaterat att budgetförsvag­ningar har uppkommit eller bedöms uppkonuna till följd av olika slag av förändringar på budgetens utgiftssida:

-

ia utgiftsåtaganden som ännu ej finansierats,

-

riksdagsbehandlingen av föreslagna besparingsåtgärder,

-

överskridanden i innevarande års budget varav några med varaktig effekt,

-

nya utgiftsåtaganden eller inkomstminskningar i kompletteringspropo­sitionen.

44

Dessa ökade utgifter och bortfallande inkomster bör enligt regeringens uppfattning fmansieras så att de inte leder till en negativ effekt på de offentliga fmansema. Finansieringsbehovet fördelar sig enligt följande.

TVibell 5.1 Finansieringsbehov

Miljoner kronor, 1993/96 ärs prisnivå, nettoeffekt på offentlig sektor

Engångsvis  Varaktigt

Ånnu icke finansierade utgiftsåtaganden i tidigare propositioner

3 463

7 000

1 052

3000

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder i prop. 1994/95:23 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder i prop. 1994/93:100 EU-medlemskapet

Budgetförsvagningar i samband med riksdags­behandlingen

130 20

230 108 632

Avbytarverksamheten (JoU) Tillfälligt stöd för norra Sverige (JoU) Utökning av EU-stÖd (JoU) Deltidsersättning i A-kassa (SfU) Arbetslöshetskassa, arbetslösa under 20 år (AU)

Korrigeringar i tidigare beräkningar

820

-150

Justering av felräkning avseende EU:s struknirfbnder

Större överskridanden

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Bostadsbidrag Assistansersättning

1 880 1 106

1 226

Nya finansieringsbehov i denna proposition

Information om organdonation

Ägartillskott SBL

Investeringsbidrag för nyproduktion av bostäder

Sänkt moms pä livsmede till 12 %

Småföretagsstöd

Regional utveckling

10

40

2000

400

7 700 260

Summa budgetförsvagningar

17 919

IS 028

I budgemppföljningen har regeringen uppmärksammat dels ett antal budgetförsvagningar till följd av riksdagsbehandlingen, dels att budgetbe­lastningen på ett antal regelstyrda anslag överstiger de budgeterade be­loppen. För att undvika att denna typ av anslag urholkar statsfinansema är det viktigt att snabbt få till stånd regeländringar som förhindrar framtida öveiskridanden. Regelförändringarna bör utformas så att utgifts­systemens merbelastning på statsbudgeten upphör.

45

5.1.2 Åtgärder med anledning av budgetuppföUningen

Prop. 1994/95: ISO

Bilaga 1 Engångsvisa åtgärder

För att fmansiera den engångsvisa budgetbelastning som nu identifierats i budgetuppföljningen konstaterar regeringen att det krävs engångsvisa budgetförstärkande åtgärder om sammantaget 18 miljarder kronor. Möj­ligheten för regeringen att vidta åtgärder i iimevarande års budget är niycket begränsad, varför alla möjligheter au hålla iime ännu ej dispo­nerade medel måste tas till vara. Regeringen har därför bl.a. sett över budgetbelastningen på samtliga större reservationsanslag. Regeringen har vidare inventerat möjlighetema an utnyttja inleveranser från statliga bolag och fonder samt upplösning av vissa fonder.

Mot bakgrund av det totala engångsvisa fmansieringsbehovet har rege­ringen därför beslutat att som en besparing föra bort medel från vissa reservationsanslag. Därtill kommer medel från avveckling av Arbets­livsfonden och Arbetsmiljöfonden. Regeringen ställer vidare krav på högre utdelning från vissa statliga bolag.

Regeringen föreslår dämtöver i denna proposition vissa åtgärder av engångskaraktär inom Socialdepartementets område. Åtgärdema består bl.a. av tidigareläggningar av redan föreslagna utgiftsminskningar inom tandvårds- och läkemedelsområdena samt för slopade kontaktdagar, minskade resurser till yrkesinriktad rehabilitering samt sänkta bidrag till missbrukar- och ungdomsvård. Inom Kommunikationsdepartementet före­slås tillfälligt minskade anslag till väg- och jämvägsinvesteringar. Inom Jordbruksdepartementets område uppkommer engångsvisa budgetförstärk­ningar genom utförsäljning av beiedskapslager, tillfällig lageravgift på socker och ris, avveckling av Jordfonden, m.m. Inom Arbetsmarknads­departementet föreslås tillfälligt minskade anslag till Samhall AB, be­sparingar på åtgärder för arbetshandikappade samt tidigareläggning av be­sparingar på lönebidrag. Inom Näringsdepartementet föreslås vissa be­sparingar på tekniköverföring och inomhusklimat.

Reglerna för momsuppbörd ändras, vilket medför en engångsvis högre inkomst i statsbudgeten.

Sammantaget uppgår den engångsvisa finansieringen till 23,4 miljarder kronor, dvs. 5,5 miljarder kronor mer än det ovan angivna engångsvisa finansieringsbehovet.

46

nibeUS.! EngAngsvis finansiering'

Prop. 1994/95:150

Miljoner kronor, 1995/96 års prisnivå, nettoeffekt pä offentlig sektor

Rilaaa 1

Helår

Indragning av reservationsmedel

4 422

varav

Utrikesdepanementet

1000

Socialdepartementet

75

Kommunikationsdepartementet

646

Finansdepartementet

186

Utbildningsdepartementet

214

Jordbniksdepartementet

15

Arbetsmarknadsdepartementet

1 980

Näringsdepartementet

9

Miljödepartementet

297

Inleveranser frän statliga bolag och fonder

6 059

Övriga engängsvisa Åtgärder

12 938

varav

Socialdepartementet

2 295

Kommunikationsdepartementet

300

Utbildningsdepartementet

86

Jotdbruksdepartementet

1 385

Arbetsmarknadsdepartementet

697

Näringsdepartementet

175

Ändrad momsuppbörd

8 000

Summa engångsvis finansiering

23 419

Se även Appendix, tabell 5.6.

Finansiering av varaktig karaktär

För att fmansiera de varaktiga budgetförsvagningarna, som redovisas i tabell 5.1, kravs åtgärder som ger en varaktig förstärkning av de offentliga fmansema med 15 miljarder kronor. Regeringen har huvud­sakligen övervägt regeländringar i ett antal trygghetssystem.

En åtgärd med varaktig budgeteffekt är att regeringen föreslår att myndighetema inte ges kompensation för den allmänna löneavgiften m.m. Statliga myndigheter har tidigare kompenserats för förändringar i arbetsgivaravgifter och skatter. Detsamma har gällt vissa organisationer. Den 1 januari 1995 infördes en allmän löneavgift pä 1,5 procent. Vid samma tidpunkt höjdes de särskilda löneskattema och den särskilda pre­mieskatten på gmpplivförsäkringar. Regeringen föreslår att riksdagen, som en besparing, avstår från att kompensera myndigheter och organisa­tioner för dessa kostnadsökningar. Effekten av denna åtgärd har beräknats till 875 miljoner kronor.

Regeringen föreslår att kostnadema för bostadsbidragen minskas fr.o.m. den 1 juli 1996. Vidare kommer regeringen senare att föreslå åtgärder vad gäller den stadiga assistansersätoiingen. Åtgärdema och regelförändringarna säkerställer att de akmella anslagen ej överskrids. Vidare föreslår regeringen höjda avgifter inom läkemedelsförsäkringen fr.o.m. den 1 juli 1995.

47

I 1995 års budgetproposition föreslog regeringen att en enhetlig Prop. 1994/95:150 ersätmingsnivå om 75 procent av inkomstbortfallet i sjuk- och för- Bilaga 1 äldraförsäkringen skulle införas. Med hänsyn till behoven av varaktig förstärkning av de offentliga finansema fmner regeringen det nu moti­verat att precisera ett mer långtgående förslag till reformering av såväl sjuk- som föräldraförsäkringen som arbetslöshetsförsäkringen. En enhetlig ersättningsnivå om 75 procent av den förmånsgrundande inkomsten samt bibehållande av karensdagen i sjukförsäkringen och sjuklönesystemet föreslås. Taket för högsta dagersättning i arbetslöshetsersättningen bibehålls.

En rad besparingar föreslås inom Arbetsmarknadsdepartementets områ­de. Regeringen föreslår regelförändring gällande ersättningen till deltids­arbetslösa samt ett skärpt arbetsvillkor och ändrade avstängningsregler i arbetslöshetsförsäkringen. Dämtöver föreslås regelförändringar gällande subventionsgraden i rekryteringsstöd och beredskapsarbeten. Vidare före­slås regeländringar i jobb-sökar-aktiviteter samt en avgift för arbetsgivare som tar emot personer för arbetsplatsintroduktion.

Inom det invandrarpolitiska området föreslås en omläggning av ersätt­ningen till kommunema för flyktingmottagandet.

Inkomsterna beräknas öka till följd av förslag om införande av mer­värdesskatt på dagspress, beskattning av sjukvårdsförmåner, m.m. samt förslag till finansiering av EU-avgiften genom vissa skatteförändringar.

Sammantaget uppgår den varaktiga finansieringen till 15,7 miljarder kronor, dvs. i stort sett samma belopp som det ovan angivna varaktiga fmansieringsbehovet.

Ibbell 5.3 Vbraktiga åtgärder fSr förstärkning av de ofTentliga finanserna'

Miljoner kronor, 1995/96 ärs prisnivå, nettoeffekt pä offentlig sektor

Ingen kompensation för arbetsgivaravgifter, m.m.

875

Regeländring för bostadsbidrag

1 500

Läkemedelsförsäkringen

300

Regeländring för assistansersättning

1 226

"75-procentspaket"

3 800

Arbetslöshetsförsäkring, m.m. och regeländringar

i arbetsmarknadspolitiken, m.m.

3 175

Flyktingmottagandet

93

EU-finansiering genom ökade inkomster

1 800

Tidningsmoms

400

Ändrad momsuppbörd, ränteeffekt

450

Beskattade sjukvårdsförmåner, skärpt kontroll på försäljning

av aktier m.m. samt moms pä begagnade varor m.m.

900

Höjd skatt på kärnkraft

400

Sänkt representationsavdrag

400

Övrigt

410

Summa varaktiga åtgärder

15 729

' Se även Appendix, tabell 5.7.

48

Finansiering av EV-medlemskcpet

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Regeringen redovisade i finansplanen sin syn på hur finansieringen av EU-medlemskapet skulle genomföras. EU-medlemskapet kan förväntas leda till en bestående ökad budgetbelastning om ca 20 miljarder kronor på helårsbasis. I prop. 1994/95:122 föreslog regeringen som en första etapp skatteförändringar som leder till inkomstförstärkningar på 7,5 mil­jarder kronor. Propositionerna har antagits av riksdagen. I budgetpropo­sitionen lämnade regeringen förslag till utgiftsneddragningar om 4,6 mil­jarder kronor. Därmed hade konkreta förslag om fmansiering lämnats för 12,2 miljarder kronor. Regeringen aviserade också i fmansplanen förslag om ökad festighetsskatt m.m., motsvarande inkomstförstärkningar på sammanlagt 4,8 miljarder kronor, samt angav sin avsikt att återkonmia med andra förslag till budgetförstärkningar på 3 miljarder kronor för att täcka resterande del av finansieringsbehovet.

Regeringen har genom förslag i prop. 1994/95:203 föreslagit en in­komstförstärkning på 7,0 miljarder kronor. Av dessa7,0 miljarder kronor är 4,8 miljarder kronor en konkretisering av de inkomstförstärkningar som aviserats i budgetpropositionen, 1,8 miljarder kronor bidrar till att täcka en del av det återstående fmansieringsbehovet på 3 miljarder kronor och resterande 0,4 miljarder kronor tillgodoräknas som en inkomstför­stärkning i denna proposition. Genom förslagen till varaktiga utgiftsned­dragningar som föreslås i förevarande proposition har därmed kostnaden för EU-avgiften fiillt ut finansierats.

Med anledning av att Sverige vid årsskiftet blev medlem i Europeiska Unionen (EU) har regeringen haft att ta ställning till utgiftsbehov hos myndigheter och departement för att fiillgöra Sveriges åtaganden gente­mot EU. Merparten av dessa medel har i budgetpropositionen föreslagits komma jordbruksadministrationen till godo. Förslag till ökade resurser för vissa nndigheter redovisas i föreliggande proposition. Kostnadema har fmansierats genom att en mindre del av den i budgetpropositionen föreslagna 11-procentiga besparing på myndigheternas förvaltningskost­nader har återlagts. Detta beaktades i budgetpropositionen under posten Tillkommande utgiftsbehov, netto.

Fortsatt budgetuppföljning

Den redovisade budgetuppföljningen och åtföljande förslag till kompense­rande åtgärder utgör ett första steg i en uppstramning av den svenska budgetprocessen och budgetdisciplinen. Ingen tidigare regering har genomfört en motsvarande uppföljning. Utan denna genomgång skulle budgeten kunna uppskattas varaktigt försänuas med ett betydande belopp, främst till följd av överskridanden i innevarande års budget och olika riksdagsbeslut.

Av de budgetförstärkningsåtgärder som regeringen förslagit har den största delen också godtagits av riksdagen. Höstens ekonomisk-politiska proposition godtogs med små ändringar och av förslagen i budgetproposi-

49

tionen ändrades ett mindre antal. De största av de ej antagna förslagen    Prop. 1994/95:150 gäller arbetslöshetsersättningen för imgdomar under 20 år och mom jord-    Bilaga 1 bruksområdet. På samtliga punkter där riksdagens beslut inneburit bud­getförsvagningar i förhållande till regeringens förslag har regeringen i denna proposition återkommit med nya förslag som skall säkerställa att den av regeringen avsedda budgetförstärkningen uppnås.

1 samband med utvecklingsarbetet inför övergången till kalenderbud-getering, avser regeringen se över såväl innehåll som form i de årliga budgetförslagen. I samband därmed kommer även den institutionella ramen för budgethanteringen att skärpas, se avsnitten 5.3 och 5.4. Vidare avser regeringen höja ambitionsnivån vad gäller beräkningar av budget­effekter och den löpande uppföljningen av budgeten (budgetprognoserna). Regeringen avser att även fortsättningsvis noga följa budgetutvecklingen och ingripa om budgemtfallet riskerar att inte hållas inom uppsatta ramar.

5.2  Det reviderade budgetförslaget 

Ändrade redovisningsprinciper

I budgetpropositionen föreslogs en omläggning av redovisningen av sjuk-och föräldraförsäkringen samt Arbetsmarknadsfonden. Sjuk- och föräldra­försäkringen bmttoredovisas helt fr.o.m. budgetåret 1995/96. Detta inne­bär att samtliga inkomster redovisas på inkomstsidan och samtliga utgifter redovisas på utgiftssidan. Arbetsmarknadsfonden har lyfts in på budgeten fr.o.m. budgetåret 1995/96. Detta innebär att både inkomster och utgifter ökar samt att det reviderade budgetsaldot försämras till följd av aU fonden uppvisar ett negativt finansiellt sparande. (För en mer ingående beskrivning, se Finansplanen bil. 1 s. 93-94).

I denna proposition föreslås ytterligare några redovisningsmässiga för­ändringar. Dessa berör reglermgama mellan stat och kommuner, den kommunala momsredovisningen och Lönegarantifonden.

Regleringarna mellan stat och kommun nettoredovisas i dag på stats­budgetens inkomstsida. En reglering till staten/rå/i kommunema, lands­tingen och kyrkokommunerna redovisas som en minskad utbetalning från inkomsttiteln 1111, Fysiska personers inkomstskatt, dvs. som en ökning av statsbudgetens skatteinkomster. Fr.o.m. 1995/96 föreslås att dessa regleringar i stället skall redovisas på utgiftsanslag och ingå i de generella statsbidragen, vilka redan i dag ligger som utgifter under Finansdeparte­mentets huvudtitel. En reglering som i dag redovisas som en ökad in­komst kommer i det nya systemet att redovisas som en minskad utgift. Denna förändring innebär att inkomster och utgifter minskar med samma belopp - ca 11,8 miljarder kronor för kalenderåret 1996. Budgetsaldot påverkas inte. (För en detaljerad beskrivnmg, se bil. 1 kap. 1.3-1.4).

Som en anpassning till EU:s momsregler föreslås att kommunema fr.o.m. den 1 januari 1996 inte längre skall få göra momsavdrag för icke-skattefinansierad verksamhet. I stället för att dra av mervärdesskatten

50

betalas medlen tillbaka till kommunema över det generella statsbidraget Prop. 1994/95:150 på statsbudgetens utgiftssida. Detta innebär att statens momsintäkter och Bilaga 1 det generella statsbidraget båda ökar med samma belopp - ca 19 miljar­der kronor för kalenderåret 1996. Budgetsaldot påverkas inte heller av denna förändring. (För en detaljerad beskrivning, se bil. 1 kap. 1.3-1.4). Vidare föreslår regeringen att Lönegarantifonden lyfts in på statsbud­geten och bmttoredovisas. Fondens inkomster redovisas under två in­komsttitlar, 1256 Lönegarantiavgift och 2812 Återbetalning av lönegaran-timedel. Fondens utgifter redovisas på ett nytt anslag under Arbetsmark­nadsdepartementet, A6. Lönegarantiersättning. Fonden beräknas ge ett överskott på ca 1,5 miljarder kronor budgetåret 1995/96 och detta över­skott används till att betala tillbaka en del av fondens ackumulerade underskott, vilket för närvarande uppgår till ca 2,5 miljarder kronor. Detta innebär att både inkomster och utgifter ökar med ca 2,4 miljarder kronor budgetåret 1995/96 (18 månader). Inte heller denna förändring påverkar vare sig budgetsaldot eller lånebehovet.

Budgetläget för innevarande och nästa budgetår

Budgetåret 1994/95

1

budgetpropositionen i januari 1995 beräknade regeringen budget­underskottet för iimevarande budgetår till 192 miljarder kronor. Rege­ringens nuvarande beräkning visar på ett underskott på 160 miljarder kronor. Det har således skett en mycket kraftig förbättring av saldot. De största avvikelserna ligger på inkomstsidan. Diygt 10 miljarder kronor av den förbättring som skett beror på att tidigare prognoser underskattat företagens taxerade inkomster för 1994. Inkomsterna från fysiska perso­ners inkomstskatt beräknas också bli högre - ca 11 miljarder kronor -dels på grund av att preiiminärskatteinbetalningama ökat, dels på att utbetalningarna av överskjutande skatt visat sig bli lägre än vad som tidigare prognosticerats. En bidragande orsak till att preliminärskattema ökat bedöms vara att realisationsvinstema tillfälligt var mycket höga under 1994 till följd av att skattesatsen höjdes vid årsskiftet från 12,5 till 25 procent. Vidare kan nämnas att utfall avseende mervärdesskatten indi-kerar att intäktema blir drygt 5 miljarder kronor högre än tidigare prog­nosticerats. Utgiftema exkl. statsskuldräntor beräknas bli ca 7 miljarder kronor lägre än i budgetpropositionen. Detta förklaras huvudsakligen dels av att förbmkningen av myndigheters anslagsbehållningar beräknas bli ca

2

miljarder kronor lägre, dels att avgiften till EU beräknas bli ca 1 mil­jard kronor lägre och slutligen att ett stort antal myndigheter bedömer att utgifter för löner m.m. blir lägre än i budgetpropositionens beräkning.

51

TbbeU 5.4 Statsbudgetens beräknade utfUl budgetaret 1994/95

Prop. 1994/95-150

Miljarder kronor

gyg j

Stats-

Budgetpropo-

Kompletterings-

budgeten

sitionen

propositionen

Inkomster                                       368.2

394,4               427,0

Utgifter exkl. statsskuldräntor          442,8

469,3               462,6

Statsskuldräntor                                76,0

117,0               125,3

Redovisat budgetsaldo                    -150,7

-192,0              -160,9

Det reviderade budgetförslaget för 1995/96, 18 månader

Det reviderade budgetförslaget för 1995/96 visar, i likhet med prognosen för innevarande budgetår, på en bättre utveckling än den som fömt-spåddes i budgetpropositionen. I januari lade regeringen fram ett bud­getförslag avseende 18 månader som uppvisade ett underskott på 243 mil­jarder kronor. Regeringen redovisar nu ett imderskott på 214 miljarder kronor.

Den starkare utveckling som registrerades tmder 1994 får även genom­slag på prognosen över hur mycket företagen förväntas betala in i in­komstskatt under 1995/96 med drygt 10 miljarder kronor. Utöver den ekonomiska utvecklingen är det framför allt de skatteförslag som före­slagits i propositionen om Finansiering av medlemskapet i Europeiska Unionen (prop. 1994/95:203) som får effekt samt olika indragningar från fonder och inleveranser från statliga bolag som beräknas förstärka bud­geten under kommande budgetår. Dämtöver föreslår regeringen bespa­ringar på ett stort antal områden som leder till att utgiftema beräknas bli lägre än i budgetpropositionen, se vidare Appendix-tabellema 5.6 och 5.7.

IbbeU 5.5  Budgetförslaget för budgetåret 1995/96 (18 månader)

Miljarder kronor

Budgetpropo-    Kompletterings-

sitionen

propositionen

724,9

742,5

839,4

824,1

129.0

132,0

243,4

-213,6

Inkomster

Utgifter exkl. statsskuldräntor

Statsskuldräntor

Redovisat budgetsaldo

5.3 Ett tak för de offentliga utgiftema

De offentliga utgiftema och samhällsekonoinin

De offentliga utgiftema är på sikt avgörande för skatteuttagets nivå. Utrymmet för ytterligare skattehöjningar är starkt begränsat då skatteutta­get inte kan höjas utan att det samtidigt medför negativa ekonomiska återverkningar. Allmänna skattehöjningar gör det svårare att uppnå en icke inflationsdrivande lönebildning, ökar lönsamheten av skattefusk och

52

skatteplanering och riskerar att leda till lägre investeringar och pro-    Prop. 1994/95:150 duktion. För att skadliga skattehöjningar samt återkommande under-    Bilaga 1 skottsproblem skall undvikas krävs att de offentliga utgiftema hålls under strikt kontroll.

De offentliga utgiftema, exklusive ränteutgifterna för statens upplåning, är lättare att kontrollera genom politiska beslut än budgetimderskott och skuldutveckling. Detta beror bl.a. på att ränteutvecklmgen är svår att fömtsäga samt på att inkomstema i större utsträckning än utgifterna styrs av bl.a. konjunkturvariationer och är svåra att prognosticera.

Regeringen anser, mot denna bakgnmd att det bör införas ett system med tak för de offentliga utgiftema. Utgiftsmål tillämpas på ett till synes framgångsrikt sätt i andra mdustriländer som i väsentliga avseenden liknar Sverige.

Ett utgiftstak kan utformas så att regeringen föreslår och riksdagen beslutar om en högsta nivå för de offentliga utgiftema tmder ett antal år framåt. Valet av nivå utgör en avvägnmg mellan å ena sidan önskemålet om att kunna tillgodose angelägna utgiftsbehov och å andra sidan önske­målet om att uppnå en hållbar utveckling av de offentliga finansema inom ramen för ett skatteuttag som inte skadar konkurrenskraften.

Ett utgiftsmål för budgetpolitiken tydliggör behovet av politiska prioriteringar mellan olika utgiftsområden bl.a. genom att överskridanden kräver motverkande åtgärder på det sätt som föreslås i denna proposition för budgetåren 1994/95 och 1995/96. Detta kan ses som en första partiell tillämpning av principen om ett utgiftstak.

De främsta fördelama med ett utgiftstak är att budgetpolitiken ges en långsiktig inriktning med högre fömtsägbarhet. Ett utgiftstak förebygger också en utveckling där skatteuttaget måste höjas trendmässigt på ett icke avsett sätt som en följd av bristfällig utgiftskontroll. Ett utgiftstak ökar därmed förtroendet för den ekonomiska politiken och främjar tillväxten.

En förstärkning av budgetprocessen

Det svenska statliga budgetsystemet har kritiserats i flera olika samman­hang för att det inte medger en tillfredsställande budgetkontroll. Svenska studier som jämför regelverket i Sverige med förhållandena i andra länder visar att Sverige är ett av de europeiska länder som har den svagaste budgetkontrollen. Andra europeiska länder, bl.a. flera av de nordiska ländema, har system och regelverk som medger en bättre kontroll av budgeten och de offentliga utgiftema.

Sedan slutet av 1980-talet har den statliga budgetprocessen i Sverige successivt stärkts, bl.a genom övergång till rambudgetering av utgiftema. Rambudgeteringen har t.ex. resulterat i ett nytt anslagssystem för myndigheternas förvaltningskostnader. Den nya anslagsformen ramanslag innebär en ökad delegering till myndighetema och ett ökat ansvar för myndigheterna samt att anslagen mte kan överskridas, vilket tidigare var möjligt.

Numera utgår, till skillnad från i mitten av 1980-talet, budgeteringen av de statliga utgiftema från en bedömning av det totala utgiftsutrymmet

53

som sedan delas upp i utgiftsramar för olika utgiftsområden. Riksdagen    Prop. 1994/95:150 har fattat beslut om att fr.o.m. budgetarbetet 1996 - avseende budgetåret    Bilaga 1 1997 - tillämpa en rambudgetprocess som utgår från ett beslut om totalt utgiftsutrymme uppdelat på utgiftsramar för 25 olika utgiftsområden.

Totalt utgiftsutrymme och utgiftsramar kommer att fastställas i inled­ningen av riksdagens budgetarbete. Därefter vidtar behandlingen i riksdagens utskott på grundval av de av riksdagen fastställda utgifts­ramarna. Statsskuldräntoma behandlas som ett särskilt utgiftsområde vid sidan av de 25 sektorsvisa utgiftsområdena.

Utgiftstaket för den offentliga sektom måste ges en sådan form att det klart framgår vad som är ett statligt respektive kommimalt ansvar. Formerna för uppföljning av den kommunala utgiftsutvecklingen och processen för att säkerställa att den hålls inom uppsatta ramar blir delvis andra än för den statliga sektom.

Regeringen har, som framgått, under flera år i sitt interna arbete utnyttjat sig av olika slag av utgiftstak och utgiftsramar. Däremot har budgetpolitiken utåt i allmänhet formulerats i andra termer. Målen för budgetpolitiken, som riksdagen ästställt på regeringens förslag, har i allmänhet formulerats som skuldsättningen uttryckt i relation till BNP eller som storleken på de budgetförstärkningar - skattehöjningar och utgiftsneddragningar - som regeringen avser att lägga fram. De budget­politiska målen har i allmänhet avsett medellång sikt, men ibland har de årsvisa stegen preciserats.

Med den förändring i riksdagens budgetprocess som beslutats, är det naturligt att utveckla målformuleringen för budgetpolitiken.

Målet att stabilisera statsskulden uttryckt som andel av BNP och att därefter minska densamma är fortfarande ett öveigripande medel- och långsiktigt mål för budgetpolitiken. Men det bör kompletteras med ett utgiftstak som är mer operativt och därmed också lättare att löpande följa upp. Eftersom regeringen i den nya budgetprocessen till riksdagen skall redovisa både totalt utgiftsutrymme och ramar för de olika utgifts­områdena, är utgiftsutvecklingen det namrliga operativa målet för budget­politiken.

Som framgår av genomgången nedan återstår det ett stort antal tekniska frågor att lösa innan kvantitativa utgiftstak kan fastställas. Redan nu kan dock vissa allmänna bedömningar göras.

Den offentliga sektom omfattar dels statliga åtaganden som redovisas på statsbudgeten, dels statliga åtaganden som redovisas utanför stats­budgeten (i första hand socialförsäkringssektom), dels den kommunala sektom. Ett utgiftstak bör omfatta samtliga dessa områden. Om det statliga åtagandet redovisas på eller utanför budgeten är oväsentligt, då det statliga sparandeunderskottet och styrningen av de totala statliga åtagandena står i centmm. De omfattande budgetförstärkningar som beslutats under senare år omfattar också alla typer av statliga åtaganden oavsett var deras ekonomiska konsekvenser redovisas.

Staten har ansvar för att precisera kommunemas skattefmansierade utrymme, dvs. i praktiken deras utgiftsutrymme. I de paket för sanering av de offentliga fmansema som lagts fram har också de statliga bidragen

54

till kommunerna och kommunemas utgiftsutveckling varit en viktig Prop. 1994/95:150 ingrediens. Att bedömningar av den kommunala verksamhetens omfatt- Bilaga 1 ning är en central fråga, fi-amgår också av den prioritering mellan offentliga transfereringar och kommunal verksamhet som socialdemokra­tin gjorde i valrörelsen och av den politik som förts sedan regeringen tillträdde. Mot denna bakgrund är det naturligt att ett utgiftstak för de totala utgiftema omfattar samtliga delsektorer inom den offentliga sektom.

Däremot bör två slag av utgifter eventuellt särbehandlas, nämligen räntoma för statsskulden och de utgifter som är direkt beroende av konjunkturen. Statsskuldräntoma bestäms i princip av dels statsskuldens storlek, dvs av de ackumulerade årliga imder/överskotten, dels ränte­nivån. Dessa utgifter kan inte styras av staten, annat än indirekt genom att imderskottens storlek påverkas och genom att förtroendet för den ekonomiska politiken påverkar statens upplåningskostnad.

Ett antal utgiftsposter är direkt och i stor utsträckning beroende av konjunkturläget. Detta gäller vissa utgifter inom arbetsmarknadspolitiken. Det bör prövas närmare om och på vilket sätt dessa utgifter bör omfattas av ett utgiftstak. Ett altemativ är att de t.ex. omfattas av ett utgiftstak som gäller över en konjunkturcykel. Även andra utgifter kan påverkas av konjunkmren antingen på ett indirekt sätt eller i mer begränsad ut­sträckning. Dessa utgifter bör emellertid inte exkluderas från ett utgiftstak, utan förändringar bör hanteras inom ramen för utgiftstaket, vilket också är den praxis som vanligen tillämpas i andra länder.

Ett utgiftstak bör preciseras i nominella termer, främst mot bakgrund av det prisstabiliseringsmål som gäller för den ekonomiska politiken. För detta talar också att valet av deflatorer, som är ofi-ånkomligt med ett realt utgiftstak, är komplicerat och gör att målet för budgetpolitiken blir otydligare och svårare an följa om det formuleras i reala termer.

Utgiftstak och ramar för de olika utgiftsområdena måste för att fimgera pä ett fömtsebart sätt baseras på pålitliga prognoser över utgiftsutveck­lingen och också följas upp löpande. En höjning av prognoskvaliteten är en fömtsätming för ett väl fungerande system med utgiftstak.

Utgiftsutvecklingen följs upp genom RRV:s budgetprognoser och i interna processer i regeringskansliet. Utgiftsutvecklingen redovisas också till riksdagen i budgetpropositionen och kompletteringspropositionen, ibland också i ekonomisk-politiska propositionen på hösten.

Processema för uppföljning av utgiftsutvecklingen måste utvecklas, särskilt på myndighetema och i regeringskansliet, så att tendenser till avvikelser från beslutade utgiftstak och ramar snabbt uppmärksammas.

Ansvaret för både prognoser och uppföljning bör i hög grad åläggas den som disponerar det enskilda anslaget. Det svenska budgetsystemet baseras på en långtgående decentralisering, vilket förlägger en stor del av ansvaret för resursutnyttjandet och uppföljningen på den nivå där verksamheten bedrivs. I enlighet med denna princip bör ansvaret för uppföljningen av ett utgiftsområde i regeringskansliet läggas på det departement som svarar för verksamhetsområdet. Samtidigt är det rege-

55

ringens samlade ansvar att leva upp till de mål som etablerats och att till    Prop. 1994/95:150

riksdagen redovisa måluppfyllelsen.

Bilaga 1

Inom regeringskansliet behöver också mtiner och processer utvecklas så att tendenser till utgiftsöverskridanden snabbt kan korrigeras, antingen genom beslut av regeringen eller genom att förslag tillställs riksdagen om åtgärder för att säkerställa att de utgiftstak som är beslutade kan hållas och att målen för budgetpolitiken uppnås.

Senast i den ekonomisk-politiska propositionen våren 1996 kommer regeringen att lägga fram förslag om dels den tekniska utformningen av ett utgiftstak, dels ett kvantitativt angivet utgiftstak för år 1997. För budgetåret 1995/96 kommer utgiftsöverskidanden ej att accepteras. Utgiftsutvecklingen kommer att följas noga och åtgärder vidtas vid tendenser till överskridanden av fastlagda utgiftsnivåer. I denna pro­position inleds utgiftsuppföljningen med de åtgärder som nu läggs fram och som kompenserar för ökningar av utgifter till följd av riksdagsbeslut, överskridanden m.m.

5.4 Uppstramning av regelverket

Utöver införande av ett utgiftstak kommer regeringen att i två andra avseenden skärpa regelverket avseende de offentliga finansema.

I årets budgetproposition (bil. 1, avsnittet Budgetpolitisk strategi) anmäldes att det inom regeringskansliet sedan tidigare pågår ett ut­redningsarbete rörande en eventuell lagreglering av den statliga budget­processen och revisionen. Regeringen avser att inom kort tillsätta en särskild utredare med uppgift att analysera på vilka områden det är önskvärt med en utökad rättslig reglering av den statliga budgetprocessen. Arbetet har sin utgångspunkt i riksdagens beslut om rambudgetprocess och syftar till att klarlägga vilka krav som detta ställer på andra delar av budgetprocessen, exempelvis vad avser anslagsformer, prognoser och uppföljning under löpande budgetår samt möjligheter till ompriorite-ringar. I uppdraget avses också ingå att undersöka hur långsiktigheten i budgetbesluten kan stärkas, vilket bland annat innebär att olika tekniker för att förverkliga det fleråriga utgiftstaket kommer att analyseras.

Regeringen har för avsikt att skyndsamt göra en översyn av konununal-lagens bestämmelser om ekonomisk förvaltning. Översynen skall syfta till att skapa ännu bättre fömtsättningar för kommuner och landsting att åstadkomma en god ekonomisk hushållning. Det skall därför utarbetas ett förslag om hur kravet på balanserad budget skall uttryckas i kommunal­lagen och vilka krav på den kommunala redovisningen som ett sådant balanskrav ger upphov till. Vidare skall utarbetas förslag om en lag­reglering av kommunemas låneverksamhet. Utgångspunkten bör därvid vara att rätten att ta upp lån i huvudsak begränsas till investeringsverk­samhet.

Uppstramningen av det institutionella regelverket avseende de offentliga fmansema omfattar därmed:

56

För det första den redan beslutade förändringen av riksdagens    Prop. 1994/95:150 budgetprocess med beslut om totalt utgiftsutrymme och ramar för de    Bilaga 1 olika utgiftsområdena.

För det andra införande av ett tak för de offentliga utgiftema, dvs. för både statliga och kommunala utgifter, inklusive den strikta uppföljning av utgiftema som inleds i denna proposition.

För det tredje framtagandet av en budgetlag som syftar till att samla och ytterligare skärpa regelverket för den statliga budgetprocessen.

För det fjärde det lagreglerade förbud för kommunema att låna till konsumtion m.m., som nu bereds.

57

Appendix

Prop. 1994/95:150 BUaga 1

Ibbell 5.6 Engångsvisa finansieringsitgärder

Miljoner kronor, 1995/96 års priser, nettoeffekt på offentlig sektor

Indragningar av reservationsmedel

Utrilcesdepartementet

Bidrag till intemationella biståndsprogram Utvecklingssamarbete genom SIDA Stöd till ekonomiska reformer och skuldlättnader Utvecklingssamarbete genom BITS U-landsibrskning genom SAREC Näringslivsbistånd enom SwedeCorp Projektbistånd till vissa länder m.m.

Socialdepartementet

Bereredskapslagring, utbildning Övrigt

Kommimikationsdepartementet

S)[sselsättningsåtgäider Diverse äldre anslag

Finansdepartementet

Skatteförvaltningen, lokalförsörjning, SPV m.m.

Utbildningsdepartementet

Vissa särskilda utgitter inom universitet och högskolor

Kanslersämbetet

Vissa särskilda utgifter för forskningsändamål

Övrigt

Jordbruksdepartementet

Miljöförbättrande åtgärder

Inköp av livsmedel för beredskapslagring, m.m.

Lån till fiskerinäringen

Arbetsmarknadsdepartementet

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Särskilda åtgärder för arbetshandikappade

Lokaliseringsbidrag

Regionala utvecklingsinsatser

Särskilda regionalpolitiska infrastrukmråtgäider

Näringsdepartementet

Insatser för ny energiteknik

Miljödepartementet

Åtgärder för au rena Dajälven Bidrag till miljöarbete, Östersjön Landskapsvård

Summa Indragningar av reservationsmedel

1000

360 235 270 60 40 10 25

75 61 14

646

510 136

186

186

214

110

9

92

3

15

3 10

2

1980

690 160 970 50 110

9

9

297

49

2

246

4 422

58

Inleveranser från statliga bolag och fonder

Beslutade inleveranser:

varav

Nordbanken

Byggnadsstyrelsen

AMU-gruppen

Arbetslivsfonden

Arbetsmiljöfonden

Ytterligare planerade inleveranser:

Summa Inleveranser från statliga bolag och fonder

3 110

1 000

125

35

1        200

750

2          949

6 059

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

Övrig engångsvis finansiering

Socialdepartementet

Höjd självrisk, tandvård

Slopade kontaktdagar

Höjd patientavgift, läkemedel

Stimulansbidrag, särskilda boendeformer

Yrkesinriktad rehabilitering

Bidrag till missbrukar- och ungdomsvård

Kommunikationsdepartementet

Minskade väginvesteringar Minskade jämvägsinvesteringar

Utbildningsdepartementet

Fortbildning m.m.

Genomförande av skolreformer

Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor

Jordbruksdepartementet

Utförsäljning av beredskapslager Lageravgift på socker och ris Avveckling av Jordfonden Resterande exportbidragsmedel

A rbetsmarknadsdepartementet Tidigareläggning av sänkt lönebidrag Anslagssänkning, åtgärder för handikappade Bidrag till Samhall

Näringsdepartementet

Tekniköverföring Inomhusklimat

Inkomster

Ändrad momsuppbörd

Summa Övrig engångsvis finansiering

2 295

500

190

I 250

70

70

215

300

150 150

86

15 30 41

1 385

525

480

360

20

697

232 165 300

175

50

125

8 000

8 000

12 938

Totalt Engångsvis finansiering

23 419

6 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 1 Rättelse: S. 59 siffrorna rad 2 och 9 byter plats

59

Ikbell 5.7  Varaktiga finansieringsåtgärder

Prop. 1994/95:150

Miljoner kronor, 1995/96 års priser och volymer, nettoeffekt på offentlig sektor

Bilaga 1

1995/96

1998

(12 män)

Socialdepartementet

2 813

6 826

Bostadsbidrag

0

1 500

75 % ersättningsnivåer i försäkringar; summa

effekter på S-dep., A-dep'., U-dep.

1 900 2

3 800 2

Läkemedelsförsäkring

300

300

Assistansersättning

613

1 226

Kommunikationsdepartementet

75

75

Minskade jämvägsinvesteringar

75

75

Utbildningsdepartementet

75

75

Europeisk utbildningssamverkan

20

20

Europeisk forskningssamverkan

55

55

Arbetsmarknadsdepartementet

2 855

3 268

Regelförändring för arbetslöshetsersättning;

fast och deltid

200

190

Slarthjälp

125

125

Regeländringar inom arbetsmarknadspolitiken

620

620

Bidrag till arbetsplatsintroduktion

240

240

Omläggning av kommunbetalningar till flykting-

mottagande

70

93

Schablonbelopp vid rekryteringsstöd och beredskapsarbete

1 200

1 200

Ändrade inträdeskrav till arbetslöshetsförsäkringen och

avstäningstid vid egen uppsägning

400

800

Kulturdepartementet

25

25

Stöd till icke-statliga kulturlokaler

15

15

Kulturstöd till ombyggnad

10

10

Näringsdepartementet

50

160

Kvinnors företagande

35

35

Investeringsfrämjande

15

15

Neddragning som kommer att specifieras senare

0

110

Civildepartementet

25

25

Länsstyrelserna m.m.

16

16

Stöd till trossamfund

2

2

Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet

2

2

Stöd till kooperativ utveckling

1

1

Utveckling av ideell verksamhet

1

1

Stöd till idrotten

3

3

Miyödepartementet

50

50

Kalkning

20

20

Miljöforskning

25

25

Statens kämkraftinspektion, forskning

5

5

Gemensamt

875

875

Ingen kompensation till myndighetema för allmän

löneavgift m.m.

875

875

Inkomster

1 050        4 350

0

200

0

1 800 400 450

600

250

0

900 400 400

7 893

15 729

Resterande EU-fmansiering

Tidningsmoms

Ändrad momsuppbörd, varaktig ränteeffekt

Beskattning av sjukvårdsförmåner, kontrolluppgift på

försäljning av aktier m.m. samt moms på begagnade

varor m.m.

Höjd skatt pä kärnkraft

Sänkt representationsavdrag

Totalt Varaktig finansiering

' Inkl. bibehållet tak i arbetslöshetsförsäkringen. Netto, efter avdrag för förslag i budgetpropositionen 1995.

60

Reviderat budgetförslag och statens      agaT'''''° ekonomiska ställning

1     Beräkning av statsbudgetens inkomster och utgifter för budgetåren 1994/95 och 1995/96

1.1  Beräkningsförutsättningar

Vid beräkning av statsinkomsternas utveckling är de antaganden som görs om inkomstutvecklingen i samhället av stor betydelse. Riksrevisions­verket (RRV) har tmder hand lämnat en beräkning av statsbtidgetens in­komster. Beräkningen i sin slutliga utformning avser RRV att publicera åea 20 april 1995. De antagandm som RRV räknat med redovisas i tabell 1.1. En samman&ttning av beräkningen äterfinns i bilaga 1.2. Regering­en räknar med delvis andra antaganden än RRV. Ävm dessa antaganden redovisas i tabell 1.1.

nbell 1.1 Antaganden om den ekonomiska utvecklingen

Procentuell förändring från föregående Ar

1994

1995

1996

RRV

Regeringen

RRV

Regeringen

RRV

Regeringen

4,3

4,3

5.6

5.6

5.7

5.7

2.2

2.2

2,7

2.9

3,4

2.7

3.6

3,6

3.0

2,7

4.0

3.4

Lönesumma Konsumentpriser irsgenomsnitt Privat konsumtion, löpande priser

I RRVrs beräkningar ovseoide budgetåren 1994/95 (statsbudgetens in­komster (x;h utgifter) och 1995/96 (statsbudgetens inkomster) har verket tagit hänsyn till beslut som riksdagen fettat före den 6 april 1995. RRV har även beaktat forslag frän regeringen före döma tidptmkt. Därutöver har även förslag som lagts fram efter den 6 april och t.o.m. den 12 april beaktats sv rgeringoi. Det fär ankomma pä finansutskottet att göra even­tuellt ytterligare justeringar.

1.2  Statsbudgetens inkomster och Utgifter under budgetåret 1994/95

RRV kommer den 20 april 1995 att presentera en ny beräkning av bud-getut&llet för 1994/95, budgetprognos nr 5. Beräkningarna av inkomst­ema för budgetåret 1994/95 redovisas också i verkets inkomstberäkning.

61

Inkomster

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 I statsbudgetm uppgår inkomstema för innevarande år tiU 368 191 mil­joner kronor. I sin inkomstberäkning beräknar RRV nu de totala in­komsterna för btidgetåret till 427 029 miljtmer kronor.

I föihåUande till RRVrs beräkning «v inkomstema räknar tegeiingea med följande förändringar.

Justeringen görs till följd av vad som tidigare angivits om den eko­nomiska utvecklingen och således räknas inkomsttiteln 14II Mervärdes­skatt ner med 70 miljoner kronor. Förändringen i förhållande till RRV:s beräkning framgår av tabell 1.2.

Detta iimébär att regeringen gör en nedskrivning av inkomstema med 70 miljoner kronor i förhållande till RRVrs beräkning för budgetåret. Regeringen beräknar således statsbudgetens inkomster för budgetåret till 426 959 miljoner kronor.

Tkbéll U avvikelser mot IUlV:s berlkningar av statsbudgetens inkomster budgetåret 1994/95 1 000-tal kronor

Inkomcttitel

RRVrs

Förtndring

beräkning

enligt rege-

ringen

1411 Mervardeukatt

114 500 000              -70 000

Summa inkomster enligt RRV

427 028 930

Summa fBrSndringar enligt regeringen

-70 000

Summa inkomster enligt regeringen

426 958 930

I budgetpropositionoi beräknade regeringm inkomstema till 394 366 miljoner kronor. Nuvarande prognos innebär en kraftig upprevidering av inkomstenu. I stora drag förklaras revideringen av att inkomsterna från mervärdesskatten beräknas bli drygt 5 miljarder kronor högre till följd av att utfidlet tmder årets första månader blivit högre. Inkomsterna firån fysiska personers inkomstskatt beräknas också bli högre, ca 11 miljarder kronor, dels på grund av att preiiminärskatteinbetalningama ökat, dels på gnmd av att utbetalningarna av överskjutande skatt visat sig bli lägre än vad som tidigare prognosticerats. En bidragande orsak till att preliminär­skattema ökat bedöms vara att de realiserade realisati(»svinstema tillfälligt var mycket höga imder 1994 till följd av att skattesatsen höjdes vid årsskiftet från 12,5 till 25 procmt. Även inkomstskatterna från juridiska personers inkomstskatt tyder på ea bättre utveckling än dm som prognosticerades i btidgetpropositionen.

Ea kraftig ökning i fötetägeos taxerade inkomst för 1994 har noterats och bedöms bero på ea högre vinstnivå i näringslivet än tidigare prog­noser tytt på och föranleder således en upprevidering av fysiska personers inkomstskatt med drygt 10 miljarder kronor.

62

Utgifter

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 I budgeropositicMieo beräknades utgiftema exkl. statsskuldräntor till 469,3 miljarder kronor. I döma proposition beräknas utgifterna till 462,6 miljarder kronor. De minskade utgiftema förklaras av ett stöne antal mindre förändringar. Förimikningen av reservationsmedel beräknas nu bli ca 2 miljarder kronor lägre än i budgeropositionen. Medel som av­satts i Tillkonunande utgiftsbdiov för att täcka utgifter för det riktade an­ställningsstödet (RAS) hor lyfts ut och denna kostnad påverkar i stället Aibetsmorknadsfondm. Kostnadenu för den statliga assistansersättningen har reviderats ned sedan budgeropositionen och även det svenska bud-getbidnget till EU beräknas nu bli något lägre. Ett stort antal myndig­heter hor dessutom reviderat ner sina beräknade löndcostnader m.m. för återstoden av innevarande btidgetår.

I statsbudgeten för innevarande budgetår uppgår utgiftema till 518 855 miljoner kionor. RRV beräknar nu de tota utgiftema till 588 085 miljoner kronor. Verket prognosticeror utgiftema exkl. statsskuldräntor till 462 285 miljoner kronor. Enligt ovannämnda budgerognos från RRV beräknas utgiftema för statsskuldräntoma till 125 800 miljoner kronor för budgetåret. Regeringen beräknar att utgiftema för stats­skuldräntor kommer att uppgå till 125 300 miljoner kronor. RRV:s be­räkning bygger på stoppräntan, dvs. den räntenivå som rådde vid beräkningstillfället, medan regeringms beräkning bygger på de ränteanta-gand» som redovisas i åeam proposition.

Regering«i beräknade i budgetpropositionen anslaget Räntor på stats­skulden m.m. tiU 117 000 miljoner kronor. Förändringm sedan budget­propositionen förklaras till övervägande del av att valutaförlusterna stigit till följd av den lägre kronkursen samt av högre inhemska räntor.

ItibeULS RXntor på sutsskuldea budgetåret 1994/95 Miljarder kronor

Rintor p& lån i svenska kronor RAntor pi lån i udindsk valuta >Uutaf5rluster, netto

Summa

Berikning tUl grund fSr stats­budgeten

BerSkning till grund fSr budget­propo­sitionen

Nuvarande

berSk-

ning

47.5

24.2

4.3

7«,0

83,6 23,1 10,3

117,0

85,8 23.2 16.3

125,3

Regeringen beräknar att anslagsbehållningarna på reservationsanslag under innevarande budgetår kommer att öka med 3 818 miljoner kronor. Döma beräkning överensstämmer med RRVrs. RRV beräknar den totala anslagsbehållningen vid budgetårets utgång till 32 640 miljoner kronor, vilket inkluderar de indragningar av anslagsbehållningar på reservation­sanslag som skett hittills tmder budgetåret. Med anledning av de ytter­ligare indragningar som föreslås justerar regeringen ner beloppet med

63

2 977 miljoner kronor och beräknar därmed de totala anslagsbdiåll-    Prop. 1994/95:150

ningoma till 29 663 miljoner kronor vid budgetårets utgång.

Bilaga 1

För Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto, tor RRV upp noll kro­nor. Regningois beräkning överensstämmer med detta.

Nedanstående tabell visar stora avvikelser mellan regleringsbrevois beslutade utgiftsnivå och regeringois nuvarande prognos. Den viktigaste föfklaringm till avvikelserna är räntor på statsskuldoi, som i dm nuvarande prognosoi överstiger nivån i regleringsbreven med ca 49 mil­jarder kronor. Detta beror på att räntoiivån för budgetåret blivit högre än vad som beräknades till statsbudgeten. Detta f&r till följd att de tmder våroi 1994 prognosticerade överkurserna väntas vändas till underkurser, vilket innebär att det uppstår en kraftig ökning av statsskiddräntoma. Systemet med över- respektive imderkurser leder i detta &11 till att statsskuldräntoma ökar mer än vad som motiveras av doi ökade ränteni­vån. En annan stor mskild tillkommande ökning av utgifter som påverkar utgiftsanslagoi är avgiften till EU med anledning av Sveriges med­lemskap i den Europeiska Unionen den 1 januari 1995. Förändringen i Tillkommande utgiftsbehov, netto, förklaras i allt väsoitligt av intäktema av försäljningen av Pharmacia AB, som i regleringsbreven låg under denna post.

Regeringm beräknar utgiftema under anslaget Särskilda boendeformer och rehabilitering på Socialdqwrtementet till 499 miljoner kronor högre än RRV. De högre utgiftema avser främst stöd till boendeenheter för psykiskt störda personer. Anslaget Studiemedel m.m. på Utbildnings-dq>artementet beräknas bli 182 miljoner kronor lägre än RRVrs uppgift som följd av skillmuier i räntenivåer vid beräkningstillfällena.

Sammantaget räknar regeringen med att utgiftema under budgetåret kommer att uppgå 587 902 miljoner kronor. Beräkningarna samman&ttas i tabell 1.4.

Itibell 1.4 Sutsbudgetens utgifter budgetåret 1994/95

Miljoner Icronor

Regi»-        RRV>

ringsbrev

ringen'

Utgittsanslag csxkl. statsskuldräntor

448 439

462 285

462 602

76 000

125 800

125 300

4500

0

0

-9 000

0

0

och berSkningsanstag

Statsskuldrintor

FörSndring i anslogsbehillningar

Beråknat Ullkommande utgifkehov, netto

Summa

519 939      588 085      587 902

' Dca bcrSIcnade ökningen av anslagsbehillntngama fir inkluderad i utgiftsanslagen.

64

1.3  Statsbudgetens inkomster och utgifter under

Prop- 1994/95:150

budgetåret 1995/96

Bilaga l

18 månaders budget

Efter beslut i riksdagm om att ändra budgetårets periodicitet, kommer statsbudgetm fr.o.m. 1997 att om&tta ett kalenderår i stället för att som nu om&tta perioden dm 1 juli-dm 30 juni. Budgetåret 1995/96 kommer, som en öveigångslösning, att om&tta tiden dm 1 juli 199S-den 31 decem­ber 1996, dvs. 18 månader. För att tmderlätta jämförelser bakåt i tiden redovisas i vissa av de översiktliga tabellerna i budgetförslaget även beräkningar av hur budgetåret 1995/96 skulle sett ut om det mdost hade omfiittat de första 12 månaderna, dvs. perioden dm Ijuli 1995-den 30 juni 1996.

Inkomster beräknade på 18 månader

Sedan budgetpropositionoi förelades riksdagm har dels ett antal pro­positioner iimebärande inkomstförändringar förelagts riksdagm, dels har dm dconoffliska bildm förändrats. Regeringen lägger nu ytterligare för­slag som påveikar inkomstnivån.

RRV beräknar statsbudgetens totala inkomster till 734 270 miljoner kronor för budgetåret 1995/96. I det följande redovisas de förändringar i beräkningarna av inkomstema i föriiållande till RRVrs beräkningar som regeringen funnit nödvändiga.

Med anledning av att hänsyn tas till de ecter av kommtmregleringar-na som presenteras senare i dag justeras inkomsttiteln 1111 Fysiska personers inkomstskatt ner med 12 782 miljoner kronor. Samma inkomst­titel justeras samtidigt upp med 160 miljoner kronor med anledning av den skrivelse regeringen lade ftam for riksdagm deo 7 april angåaide begränsad avdragsrätt på pmsionsförsäkringar.

Inkomsttiteln 1254 Arbetsskadeavgift, n«»o justeras upp med 2 000 mil­joner kronor på grund av att raringen gör m annan bedömning ovsem-de belastningm till följd av det riktade anställningsstödet. Vidare justeras inkomsttiteln 1253 Arbetsskadeavgift, netto upp med 667 miljoner kronor till följd av att statliga myndigheter fr.o.m. den 1 juli betalar arbets­skadeavgift på samma sätt som arbetsmarknaden i övrigt.

Regeringm fullföljer i denna proposition de i budgetpropositionm ut­tryckta ambitionerna att i ökad utsträckning redovisa statsbtidgetm bmtto. Således justeras inkomsttiteln 1256 Lönegarantiavgift upp med 2 065 mil­joner knmor på grund av att Lönegarantifondoi lyfts in på statsbudgeten och fondens utgifter lyfts över och redovisas på utgiftssidan.

Till följd av omläggningm av konmnmenuis momsredovisning justeras inkomsttiteln 1411 Mervärdesskatt upp med 19 (XX) miljoner kronor. Vidare justeras inkomsttiteln ner med S 2(X) miljoner kronor med hänsyn till den sänkning av mervärdesskatten på livsmedel från 21 till 12 procmt

65

som reg«ringm redogör för smare i dag. Dessutom justeras titeln ner   Prop. 1994/9Srl50 med 1 027 miljoner kronor på grund av vad som tidigare anförts om dm    Bilaga 1 ekonomiska utvecklingm.

Med anledning av propositionen om Finansiering av medlemskapet i Europåska unionm (prop. 1994/9Sr203) justeras följande inkomsttitlarr 1423 Försäljningsskatt motorfordon jvstena upp med 560 miljoner kronor till följd av indexering m.m.; 1428 Energiskatt justeras totalt tqip med 2 100 miljoner kronor - dels med 1 000 miljoner kronor till följd av för­slaget om höjd dieseloljeskatt på arbetsredskap, dels med 700 miljoner på grund av dm «11m5nnii höjningm av koldioxidskatten, dels med 400 miljoner till följd av förslaget om höjd elskatt.

Vidare justeras 1431 Särskild skatt på elkniftfrån kämkmftverk upp med 650 miljoner kronor på grund av förslaget om höjd kämkraftsskatt. Inkomsttitek 1434 Skatt på vbs elkraft justeras upp med 900 miljoner kronor på grund av förslaget om fördubblad vattenkraftsskatt.

Dm sammanlagda effektm till följd av prop. 1994/95r203 blir således 4210 miljoner kronor. Inkomsttiteln 2524 Bidrag för arbetsplatsintroduk­tion justttas upp med 360 miljoner kronor med anledning av att m finan­sieringsavgift på 1 000 kronor per person och månad införs på åtgärdm arbetsplatsintroduktion.

I konsdcvens med reringms förslag att lagm (1989r484) om aibets-miljöavgift skall upphöra att gälla vid utgångm av 1995 och i samband med detta låta medel som finns i Arbetslivsfondm levererBS in till statsbudgeten, justeras inkomsttiteln 2577 övriga inkomster av statens verksamhet upp med 600 miljoner kronor.

Till följd av att lönekostnadspålägget höjs - dels för att regeringm har beslutot att inte kompmsera de statliga myndigheterna för höjningm av dm särskilda löneskattm och dea särskilda premieskattm på grupplivför­säkrings för finansiering av medlemskapet i EU, dels som m konse­kvens av att egenavgiftema höjs per dea 1 januari 1996 - kommer in­komsttiteln 5277 Statliga pensionsavgifter att justeras vpp med 1 380 miljtmer kronor.

Slutligen görs m nedjustering av inkomsttiteln 6727 EG-finansierade struktur- och regionalstöd inom jordbrukssektorn med 203 miljoner kronor, eftersom antagandena vad avser återflödet från ECrs jordbruks­fond förändrats.

Sammanlagt innebär detta att inkomstema räknas upp i fölhållande till RRVrs beräkningar med 8 230 miljoner kronor för budgetår 1995/96. Reringm beräknar således stotsbudgetms inkomster för budgetåret 1995/96 till 742 500 miljoner kronor. Förändringm i föifaåUande till RRVrs beräkningar framgår av tabell 1.5.

66

IkbeU 1.5 Arvikeker mot RRV» bcrikningar av statsbudgetens inkomster budgetåret 1995/94.18 månader 1 000-tal kronor

Prop. 1994/95rl50 Bilaga 1

Inkomsoitel

RRVrs beräkning

Förtndring

enligt

regeringen

1111

Isiska personers inkomstskatt

1253  Aibetsskadeavgift, neOo

1254  Arbetsmarknadsmrgift, netto

1256

LOnegarantisvgift

1411

Mervfirdesskatt

1423

Försiliningsakatt på motorfordon

1428

Energiskatt

1431

Sfirskild skau på el.kreft

från kimkraftverk

1434

Skatt pi viss elektrisk kiaft

2524

Bidrag fSr arbeulivsintroduktion

2811

övriga inkomster av statens verksamhet

5211

StaUiga pensionsavgifter, netto

6121

EG-fmansiende struktur- och regional­

stöd till jordbrukssektorn

Summa inkomster enligt RRV

Summa fllrSndringar enligt regeringen

Summa inkomster enligt regeringen

46 755 000

-12 622 000

3 785 000

667 000

42 211000

2000 000

0

2 065 000

177 750 000

9 773 000

2900 000

560 000

64 666 000

2 100 000

207 000

650 000

1 330 000

900 000

100 000

360 000

3804 000

600000

-4 902 000

1380 000

493 000

-203 000

734 270 268

8 230 000

742 500 268

I budgetpropositionm beräknade regeringm inkomstema till 724 947 

miljoner kronor. Nuvarande prognos innebär en kraftig upprevidering av inkomstema. De största förklaringarna till dmna revidering är att de högre vinstnivåer som noterats i näringslivet för 1994 bedöms kvaratå även tmder inkomstårm 1995 och 1996 och leder till en upprevidering av juridiska personers inkomstskatt méd knappt 14 miljarder kronor.

Regleringar mellan stat och kommim som tidigare till största delen skett via skatteunderlaget skall fr.o.m. dm 1 januari 1996 ske via utgiftsan­slag. De regleringar som i budgetpropositionen redovisades under fysiska personers inkomstskatt lyfts fr.o.m. dea 1 januari 1996 över till utgifts­anslag och motsvarar m minskning av inkomstema med ca 11 miljarder kronor. Dämtöver förklaras 19 miljarder kronor av dm tdcniska justering som fkr till följd att inkomstema från mervärdesskattm ökar med 19 mil­jarder kronor samtidigt som utgifterna ökar med samma belopp på grund av att kommunerna inte längre dkall fl göra mervärdesskatteovdng för icke skattefinansierad verksamhet.

Regeringens förslag att sänka mervärdesskattm på livsmedel fiån 21 till 12 procmt ftr däremot motverkande efct och minskar de prognosticera­de inkomstema firån mervärdesskattm med ca 8 miljarder kronor.

Utöver ovan nämnda förklaringar tillkommer förslag från reringen om diverse inleveranser firån statliga bolag och fonder som ökar in­komstema med ca 3 miljarder kronor.

Avslutningsvis redovisas förändringanui i indehiingm av statsbudgetens inkomster i förslaget till statsbudget för budgetåret 1995/96 (tabell 1.6).

67

llibeUl.C Ffinlag till fSrJbadringar i uppstSUningen av sutsbudgetens inbmstcr    Prop. 1994/95:150

Or budgetåret 1995/9é

gy j

Inkomsttitel m.m.

Förslag

12S6   Lönegarantisygift

Noninindring

1271   Inkomster av ar(>etsgivaravgiftw till AibetaralddB-

veikets och Arbetsmiljöinstitutets verksamhet

Upphör

1421   Bensinskatt

Upphör

2214   Överskott av Byggnadsstyrelsens verksamhet

Upphör

2519   Koncessionsavgift på televisionens område

Ny inkomsttitel

2524

Bidrag för arbetsplatsintroduktion

NomnSndrtng

2525

Fmansieringsavgift från Arbetslöshetskassor

Ny inkomsttitel

2526

Utjämningsavgift från Arbetslöshetskassor

Ny inkomsttitel 2812 Återbetalning av lönegarantimedel

Ny inkomsttitel 6119 Övriga bidrag från EOrs jordbruksfonds garontiscktion Ny inkomsttitel 6121   EO-nnansiemde struktur- och regionalstöd inom

{'ordbrukssektom

Nomnindring

lO-finonsierade regionala stöd till jordbruket

Upphör

6900   Övriga bidrag från EG

Ny inkomst

huvudgrupp

6911   Övriga bidrag frän EG

Ny inkomsttitel

Utgifter

I det slutliga förslaget till statsbudget för budgetåret 1995/96 uppgår utgifterna till 956 142 miljoner kronor.

I årets budgetproposition upptogs utgiftema till 968 379 miljoner kro­nor. Av detta belopp svarade utgiftsanslagen exkl. statsskuldräntor för 820 379 miljoner kronor. Tillkommande utgiftsbdiov samt minskning av anslagsbehållningar svarade sammantaget för 19 OCX) miljoner kronor. Räntoma på statsskuldm beräknades uppgå till 129 

(XX) 

miljoner kronor.

Sedan riksdagen förelades budgetpropositionen har dels ett antal pro­positioner innebärande anslagsförändringar förelagts riksdagen, dels har riksdagm beslutat om vissa ändringar i förhållande till förslagm i budget­propositionm. Vidare lägger nu regeringm ett antal ytterligare förslag. I denna proposition beräknas utgiftsanslagm exkl. statsskuldräntor till 826 142 miljoner kronor och beräkningsanslagm (tillkommande utgifts­behov och minskning av anslagsbehållningar) till -2 000 miljoner kronor. Utgiftema imder Finansdepartemmtets huvudtitel har ökat med 12 948 miljoner kronor, vilket i huvudsak kan förklaras av tdmiska fidctorer som ej påverkar budgetsaldot. En omläggning av vissa av kommtmeroas mer­värdesskattebetalningar och förändrad redovisning av rleringama mellan stat och kommuner föranleder merpart»i av döma utgiftsökning. (Se även reviderad finansplan avsnitt 5.2). Inom SocialdqMutemoitets område tnincVnr utgiftema med 9 530 miljoner kronor, främst till följd av föreslagna besparingar dels i propositionm om Rittm till förtids­pension och sjukpenning samt folkpension för gifta (lS>94/9Srl47), dels i denna proposition. Föreslagna besparingar minskar ävm utgiftema inom bl.a. Utbildnings-, Kommimikations- och NäringsdqMutementets omrädm. Inom Arbetsmarimadsdepartemmtets område föreslås ävm betydande besparingar, men dessa uppvägs av tillfälligt ökade utgifter for bl.a. alleigisanering och investeringsbidrag för bostadsbyggande samt

68

bruttoredovisning   av   Lönegorantifondm.   Dessa   tillfälliga   utgifter   Prop. 1994/95:150

summerar till ca 6 400 miljoner kronor.

Bilaga 1

Beräkningsanslagm har sedan budgetpropositionen reviderats ner med 21 000 miljoner kronor. Detta förklaras till största delm av få relativt stora förändringar. Medlmi som beräknats fÖr att täcka kostnadema för det riktiga anställningsstödet har nu överförts till berörd inkomsttitel. Vissa ökade utgifter beträfbnde kommimema som tidigare ingick i beräk­ningsanslagm har nu lyfts ut (se ovan). Nya regler beträffimde inbe­talningar av mervärdesskatt beräknas nu ge mgångsvis ökade inkomster under 1995/96 vilka redovisas tmder tillkommande utgiftsbehov, netto. Slutligen har den beräknade förbrukningen av reservationsmedel justerats ned sedan budgetpropositionen.

Sammantaget leder detta till att statsbudgetens utgifter exkl. stats­skuldräntor i denna proposition beräknas bli 824 142 miljoner kronor, dvs. 15 237 miljoner kronor lägre än i budgetpropositionen.

I samband med regeringens beräkning av anslagskonsdcvensema har en specifikation upprättats över föreslagna och i förekommande &11 be­slutade anslagsförändringar på statsbudgeten i förhållande till budget­propositionen. Denna specifikation täcker i princip periodm fram t.o.m. den 19 aptil 1995.

Anslaget Räntor på statsskulden m.m. upptogs i budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 till 129 000 miljoner kronor. Belastningm på detta anslag är berooide av den ackumulerade statsskulden tmder det budgetår för vilket anslaget anvisas och av räntvån inom och utom landet samt av realiserade valutadiffbrmser till följd av växelkursför­ändringar mellan de tidpunkter lånen togs upp respdctive löstes in. Statsskuldräntoma har sedan budgetpropositionm påverkats av ett antal motverkande aktörer. Ett lägre primärt budgetunderskott har bidragit till lägre statsskuldräntor samtidigt som en högre räntenivå har ökat be­lastningm på anslaget. Regeringen gör en aiman bedömning på ansliet Räntor på statsskulden m.m. än Riksgäldskontoret, som i sitt förslag till inkomst- och utgiftsstat för Räntor på statsskuldm m.m. (se bilaga 1.3) redovisar 144 000 miljoner kronor. Detta beror på att regeringen baserar beräkningm på de antaganden om räntenivån som finns publicerade i den reviderade nationalbudgetm. Riksgäldskontoret baserar däremot sin beräkning på stoppränta, dvs. den räntenivå som rådde det datum be­räkningen gmomfördes.

TibeD 1.7 Råntor på sUtsskulden budgetåret 1995/96 Miljarder kronor

BerSkning        Nuvarande

i budget-

t>eräkning

proposi­tionen

Råntor på lin i svenska kronor

88,6

91,0

RSntor på lin i uUändsk valuta

39,6

39,5

\Uutaf5rluster

. 

netto

0,8

1,5

Summa

129.0

132,0

69

Sammantaget   innebär   detta   att   statsbudgetens   utgiftsanslag   för    Piop. 1994/9Srl50

budgetåret 1995/96 uppgår tUl totalt 958 142 miljoner kronor.

Bilaga 1

I syfte att få en så långt möjligt rättvisande bild «v hela belastningoi på statsbudgeten beräknas, utöver utgiftsanslagen, på statsbudgetens ut­giftssida även medel för förändringar i anslagsbehållningar och beräknat tillkommande utgiftsbdiov, netto.

I budgetpropositionm beräknades minskning av anslagsbehållningar på reservationsanslag imder budgetåret 1995/96 komma att uppgå till 3 000 miljoner kronor, netto. Mot bakgnmd dels av att föibrukningen av reservationsmedel överskattats de två föregåmde budgetårm, dels av de indragningar av reservationsmedel som gjorts eller kommer att göras, räkmu' regeringen nu med att förbrukningm av reservationsmedel blir 1 000 miljoner kronor.

Posten Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto, förs upp på budge­tens utgiftssida. Vid beräkningen av dmna post görs en uppskattning av sådana utgifts- och inkomstförändringar som inte förts upp på något annat ställe i budgeten. I budgetpropositionm beräknades dmua post till 16 000 miljoner kronor och i denna proposition beräknas det tillkommande ut­giftsbehovet till -3 000 miljoner kronor. En närmare förklaring ges ovan.

liibell 1.8 Sutsbudgetens utgifter budgetåret 1995/96

Miljoner kronor

Budget-

Ny

propositionen

berSkning

820 379

826 142

129 000

132 000

3000

1000

16 000

-3 000

Utgiitsanslag exkl. statsskuldrintor

Statsskuldrintor

Förindring av anslagsbehållningar

BerSknat tillkommande utgiftsbehov, netto

Summa

968 379

956142

1.4  Statsbudgetens saldo för budgetåren 1994/95 och 1995/96

Med hänvisning till redovisningen i det föråmde beräknas ut&llet av statsbudgetois inkomster och utgifter för iimevarande budgetår och i föislaget till statsbudget för budgetåret 1995/96 enligt vad som framgår av tabellerna 1.9 och 1.10.

Beräkningen av budgetutfidlet för innevarande budgetår ger vid handm att budgettmderskottet minskar med 31,0 miljarder kronor jämfört med vad som beräknades i budgetpioposition«i. Nu fömtses ett imderskott om 160,9 miljarder kronor.

Förändringama beträffimde iimevarande budgetår av inkomster och ut­gifter i fölhållande till regleringsbrevi sammanfattas i tabell 1.9. Förändringama i fölhållande till budgetpropositionm för budgetåret 1995/96 samman&ttas i tabell 1.10.

70

IkbeU 1.9 Statsbudgetens saldo budgetåren 1993/94-1994/95

Miljarder kronor

Prop. 1994/95rl50 Bilaga 1

1993/94

1994/95

Utfall

Regle­ringsbrev

RRV

Nybe-rikning

Inkomster

Utgifter exkl. statsskuldrintor

Statsskuldrintor

Saldo

376.9

459.3

94.7

-177,1

368,2

443.9

76.0

-151,7

427.0 462,3 125.8

-161,1

427,0 462,6 125.3

-160,9

Ikbell 1.10 Sutsbudgetens saldo och sUtens lånebehov 1995/96

Miljarder kronor

12 min

12 min

18 min

18 min

Budget-

Nybe-

Budget-

Ny be-

propo-

rikning

propo-

rikning

sitionen

sitionen

Inkomster Utgitter

Saldo

PrioiSrsaldo

Låncbdiov

505.2 675.7

516.4 668.6

724.9 968.4

742,5 956,1

170,5

-152,2

-243,4

-213,6

-53,5

-37,2

114,4

81,6

1(3,8

142,7

238,5

198,7

Anm. Vuje delpost ir korrekt avrundad

I budgetpropositionen föreslogs att Arbetsmarknadsfonden samt sjuk- och för-ildnförsikringen skulle bruttorovisas. I och med denna proposition ökor brutto­redovisningen pi statsbudgeten ytterligare. Nu föreslis att iven Lönegarantifonden skall bmttoredovisas. Detta ger dock ingen effekt pi budgetsaldot, eftersom det överskott som fonden beriknas generera under 1995/96 anvinds till att iteibetala en del av fondens ackumulerade underskott.

1.5  Underliggande budgetutveckling

Den underliggande utvecklingen av sutsbudgetens saldo eihålls om det redovisade saldot korrigeras för effeiktet som är av tilllig art eller hänger Mmman med ändringar i redovisningsprinciperna. Som bas an­vänds de förhållandm som skall gälla för budgetåret 1995/96. DetU inne­bär att dm underliggande budgetutvecklingm i ett budgetförslag inte direkt kan jämförBS med de redovisningar som gjorts i tidigare års finans­planer och reviderade finansplaner.

Det bör betonas att det ofta är en bedömningsfråga om m enskild post skall betraktas som ea ruljär inkomst eller utgift eller som en extra­ordinär elfbkt. Beräkningarna av det imderliggonde budgetsaldot får där­för anses vara behäftade med en viss osäkeihet. Trots att ovgränsningen i det mddlda &llet inte är helt självklar anser regeringm det ändå angeläget att redovisa m beräkning där tillfälliga inkomster eller utgifter uteslutits, så att sutsbudgetens tmderliggande utveckling tydliggörs. Överföringen till bmttoredovisning försvårar jämförelser av budgetsaldo

71

mellan Arm, mm beräkningen av det underliggande saldot är gjord som    Prop. 1994/95:150

om bmttoredovisning tillämpats ävea tidigare.

Bilaga 1

På inkomstsidan har följande effekter betraktats som tillfälliga vid framräkning av det underliggande budgetsaldot:

-

engångsvisa höjningar/sänkningar av skatter eller avgifter,

-

tillfälliga inleveranser från affärsverk till sUtsbudgeten,

-

tillfälliga indragningar från Arfoetslivsfonden och Arbetsmiljöfonden.

-

intäkter av försäljning av sUtlig egendom.

På utgiftssidan har bl.a. följande fekter betrakuts som extraordinära vid framräkning sv det underliggande btidgetsaldot:

-

valuUförluster/vinster som uppstår vid amortering av sUtens utlands­lån,

-

engångsvisa besparingar,

-

det sUtliga stödet till den finansiella sektom,

-

periodiseringseffekter till följd av att Riksgäldskontoret emitterar benchmark-lån till över- eller imderkurser se vidare avsnitt 1.7.

IkbeD 1.11 Underliggande budgetsaldo ISr budgetåren 1993/94-1995/96

Miljarder kronor, löpande priser

1993/94     1994/95     1995/96 12 min

Underliggande budgetsaldo I relation tUl BNP (%)

-165,6       -148.2       -150,1 11.4 %       9.4 %       9.0 %

1.6  Budgetunderskott, lånebehov och statsskuld

SUtens budgetsaldo utgör den viktigaste förklaringm till sUtsskuldens förändring och storlek.

Sutsskuldsförändringm imder m given tidsperiod är lika med det totala lånebdiov som sUt«i har att finansiera samt effektema av de tillfälliga bokföringstransaktioner av dispositiv karaktär som Riksgäldskontoret vidtar och som påveikar redcvisningm av sUtsskuldens storldc. RRV publicerar i sina budgetprognoser fem gånger per år ea prognos över sUtens upplåningsbehov för pågående budgetår.

Riksgäldskontoret publicerar månadsvis upplåningsbdiovet för två månader framåt. Vid ett flertal tillfällen har kontoret äv«i valt att offentliggöra sin syn på lånebehovet för hela budgetåret. Under inne­varande budgetår har myndigheternas prognoser uppvisat betydande skill­nader. Ett gemensamt arbete mellan myndighetema för att utreda skillna­derna mellan myndigheternas respektive prognoser har inletts. Det är angeläget att detU arbete fortsätter ävm i framtidm (xrh ambitionm bör vara att fl ökad överensstämmelse mellan nQudighetemas prognoser.

72

IhbeUl.U Lånebehov och sutsskuld

Miljarder kronor

Prop. 1994/95 r 150 1

1993/94     1994/95

1995/96 18 min

177,1

160,9

213,6

Kassamfissig korrigering

27.8

-

-

SBAB

-

-

-9.0

RiksgäldskontoreU nettoutlining:

CSN. studielin m.m.

7,3

8,0

10,8

Investeringslin till myndigheter

-8.5

3.6

4.5

Tilläggspensionsavgift (inlining)

-

-4.0

 16,0

Finansiering av underskott i Art>etsmarknads-fonden inkl. rinta

Fmansiering av underskott i Lönegarantifonden inkl. rinta'

Muakronan AB m.m. (Byggnadsstyrelsen)

Lån till Sparbanksstiftelsen Första

Infriat gorantiitagande Securum

Bankstöd Retriva och Securum

Inlining frin myndigheter (rintekonto)

övrigt, netto

Redovisningsteknisk korrigering

Lånebdiov

Skulddispositioner

SutsskuldsfSrlndring

SutsskuM vid utgången av respektive budgetår

I relation till BNP

36.7

31.2

0.9

-0.4

-

13.8

0,8

-1.5

-3.8

-

-

-13.1

-

-

3.8

-

-4,8

-

-3.0

-

-0.1

-4.7

1.1

-8.4

-

-

233,5

192.4

198,7

-15,5

2,4

-6,4

218,0

194,8

1923

1178,6

1373,4

1565,7

81.3 %

87.5%

-

Anm: Inl>eulning moikeros med minustecken.

'Fr.o.m. 1995/96 tUlimpas bruttoredovisning och siledes redovisas Aibetsmaiknods-fonden och Lönegarantifonden inom statsbudgeten

Riksgäldskontoret har till uppgift att låna för att finansiera utgifter som besluUts av riksdagoi och som inte täcks av sUtsinkomster. Budgetunder­skottet utgör dm viktigaste beståndsdelen i detU lånebehov (Ubell 1.12). Det är emellertid inte det redovisade budgetut&Uet - som med några viktiga undanUg är baserat på inkomst-/utgiftsmässiga principer - som är relevant i det här sammanhanget, utan i stället dess kassamässiga mot-

73

svårighet. Dm motsvaras av utfidlet på statsverkets checkräkning i Riks-    Prop. 1994/95:150

bankm. I Ubellm anges skillnadm mellan redovisat budgetutfidl och   Bilaga 1

rörelserna på sUtsverkets checkräkning som kassamässiga korrigeringar.

Dessa korrigeringar kon i allmänhet endast göras i efterhand när ut&Uoi

är kända. För prognoser antas att de kassamässiga flödena är lika med

budgetsaldot.

Mot bakgrund av att det successivt skett nedrevideringar av lånebehovet under innevarande budgetår och att prognoserna historiskt sett ofta under­skattar förbättringoi vid en konjunktimippgång, kan lånebehovet för bud­getåret 1994/95 slutligen komma att uppgå till en nivå som är lägre än ovanstående beräkning. Riksgäldskontorets beräkning för innevarande budgetår talar också för att detU kan bli fidlet.

Riksgäldskontoret har en omfettande utlåning till affärsverk och niyn-digheter, bl.a. till Cmtrala studiestödsnämndm för studielån. Riks­gäldskontorets utlåning påverkar inte sUtsbudgeten mm väl sUtms lånebehov.

Budgetåret 1995/96 reduceras Riksgäldskontorets nettoutlåning med 16 miljarder kronor, till följd av att kontoret förvaltar medel som överförs firån AP-fond«i i enlighet med pmsionsövermskommelsoi. Dmna minskning av lånebehovet beräknades i budgeropositionen till 11,4 miljarder kronor. Skillnadm beror på att i budgetpropositionen antogs att medel skulle föras över till m premiereserv fr.o.m. september 1996. Nu görs bedömningen att inga medel kommer att betalas ut imder budgetåret.

De förändringar beträf&nde de sUtliga bostadslånen som aviserades i propositionm om Enhetlig räntesättning och finansiering av sUtliga bostadslån m.m. (prop. 1994/95r219) beräknas minska lånebdiovet för 1995/96 (18 månader) med ca 10 miljarder kronor.

Statsskuldens förändring påverkas dämtöver av transaktioner av dispo­sitiv karaktär som Riksgäldskontoret gör. Dessa transaktioner, eller skulddispositioner, är ofta betingade av tidsförskjutningar mellan de kassamässiga betalningar sUtsskuldm ger upphov till och redovisningm av dessa. Valutaomvärderingar har störst betydelse för skulddispositio­nerna. Den del av sUtsskulden som är placerad i utländsk valuU värderas löpande till aktuella valutakurser samtidigt som avräkningen mot sUte-budgetm enbart avser de realiserade valutadifferensema. Prognosen för skulddispositionerna inndbåller enbart beräknade realiseringar av valutadifferenser. De övriga skulddispositionerna prognosticeras inte.

Upplåiungsbemyndigande

Liksom föregåmde år bör riksdagm utfärda bemyndigande för teringm enligt lagm (1988rl387) om sUtens upplåning.

74

1.7 Kompletterande redovisning av statsskuldräntor

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Över- respdctive underkurser uppstår när Riksgäldskontoret emitterar sUtsobligationer som har ea kupongränU som över- eller understiger doi aktuella marknadsräntan vid emissionstillfallet.

Över- respektive underkurser är således nuvärdet av mellanskillnaden mellan dm kupongränU långivarm eihåller och den ränU han skulle ha fått om kupongräntan varit lika stor som maiknadsräntan. Regeringens reviderade budgetförslag baseras på att över- och underkurser redovisas mot sUtsbudgeten vid emissionstillfället, dvs. redovisningen är ut-giftsmässig i oilighet med principema för redovisning mot sUtsbudgeten.

IkbellLlS SUtsskuldrfintor

Miljarder Icronor

1994/95

1995/96

1995/96

12 min

18 min

StateskuldrEntor enligt regeringens budgetförslag

125.3

115.0

132,0

Justering för periodiserade över/undetlcuTser

-15.2

-8.9

-U.2

Justerade statsskuldrintor

110,1

106,1

120.8

För att tydliggöra den underliggande budgetutvecklingai görs ävm en kompletterande kostnadsmässig ledovisning, i vilkm nettot av över- och underkurser har fördelats ut över lånets löptid. För m utförligare beskrivning, se bilaga 1.2.

1.8  Den långsiktiga konsekvenskalkylen

Finansdepartementet har sedan ea lång tid tillbaka varje vår tagit fram en långsiktig konsdcvenskalkyl (LK), som presenterats i form av m bilaga till den reviderande finansplanen. LKrn är en beräkning som sträcker sig fem år framåt i tiden och beskriver utvecklingen av sUtms finanser under olika scenarier över den dconomiska utvecklingen fömtsatt att inga nya politiska beslut fettas. Syftet med LKrn har varierat över tidoi mm de smaste årm har det firämsU syftet varit att ligga grund för den komman­de höstens budgetarbete.

TUl följd av omläggningen firån budgetårs- till kaloiderårsbudgetering, som sker i (Kh med att budgetår 1995/96 förlängts till 18 månader, kommer inte något traditionellt budgetarbete bedrivas under höstm 1995. Arbetet med 1997 års budget inleds således först i början av 1996.

Det innebär att m LK beräknad tmder våren 1995 skulle vara alltför inaktuell för att fimgera som grund för 1996 års budgetarbete. Inför övergångm till kalenderbudgetår pågår ett utvecklingsarbete inom rege­ringskansliet för att anpassa det årliga budgetarbetet till de nya krav som nu ställs på budgetprocessen. DetU utvecklingsarbete kommer ävm att inkludera övervägande av LKrns funktion och innehåll.

7 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

75

Med anledning av vad som ovan sagts hor Finansdqwrtemaitet, ter   Prop. 1994/95:150 samråd med finansutskottet, besluUt att inte presoitera någon långsiktig    Bilaga 1 ktmsdcvenskalkyl i 1995 års reviderade finansplan.

2 Finansfullmakten

Riksdagen har bemyndigat regeringm att för budgetåret 1994/95, om arbetsmarknadsläget kräver det, enligt vissa villkor besluU om utgifter intill ett sammanlagt belopp av 4 000 000 000 kronor (prop. 1993/94: ISO bil. 1, bet. 1993/94rFiU20, rskr. 1993/94r453). Regeringen har inte besIuUt om några utgifter enligt denna finansfullmakt under innevarande budgetår.

Med hänsyn till arbetsmarknadsläget anser regeringen att det behövs en finansfiillmakt som beredskap for ytterligare sysselsättningsåtgärder utöver vad som anvisats med anslag. Medel till åtgärder skall i försU hand riktas mot långtidsarbetslösa. Finansfullmaktm bör också fl användas för att tidigarelägga, utvidga eller påskynda investeringar som normalt finansieras med anslag på sUtsbudgeten. Dm bör också kunna disponeras för andra åtgärder som regeringen bedömer kan ge en omedelbar effekt på sysselsättningen.

I det nuvarande konjunkturläget är det rimligt att beloppsramen för finansfiillmakten under budgetåret 1995/96 sänks jämfört med in­nevarande budgetår. För budgetåret 1995/96 förordar regeringen m finansfiillmakt intill ett sammanlagt belopp av 2 000 miljoner kronor.

Regeringen avser att i samband med den alluttnna öveinen av budgerocessen återkomma till riksdagen beträfde dm framtida regle­ringen av finansfuUmakten.

3 Årsredovisning för staten 1993/94

3.1 Inledning

Riksrevisitmsverket (RRV) har för budgetåret 1993/94 upprätut en årsredovisning för sUten (RRV dnr 33-95-0549). Den om&ttar dels balans- och lesuluträkning för staten, dels en sammanställning av den statliga sektoms tillgångar och skulder.

Med sUtm avses i princip alla myndigheter imder regering och riksdag. Här ingår försäkringskassorna och fonder som redovisas av sUtliga myndigheter - t.ex. arbetsmarknadsfonden och lönegarantifonden - men inte Riksbankm eller AP-fonden.

Den sUtliga sektom omfettar alla sUtliga verksamheter som sUten har ett väsentligt inflytande över. Med väsentligt inflytande mmas i detU sammanhang att sUten har ea ägarandel på minst 20 procent. Stiftelser ingår inte, då de är självägande.

Principiellt kan balans- och resultaträkningama för dm juridiska personm statm jämföras med motsvarande redovisning for ea privatägd

76

juridisk person (ett företag) som har många verksamheter och arbets- Prop. 1994/95rl50 ställ«i. De sUtliga myndighetenu utgör visserligoi inte formellt m Bilaga 1 koncern, men då de har självständiga ledningar och upprättar egna redo­visningar skulle de sammantagna kunna betraktas som m sådan. Vanligoi brukar termm koncem annars användas för att beteckna m gmpp juri­diska personer, t.ex. aktiebolag, under gemensamt inflytande eller ägande.

I den av RRV sammanställda årsredovisningen skall balans- och resul-Uträkningama för sUten i princip vara konsoliderade, dvs. interna mellanhavandm mellan myndigheter skall vara eliminerade. De kallas därför i de följande "konsoliderad balansräkning' respektive "konsolide­rad resuluträkning" för sUten, trots att denna benämning normalt inte används för m redovisning avseende ea mskild juridisk person utan mdast i koncernredovisningen.

Det är försU gången som det varit möjligt att göra sammanhållna konsoliderade balans- och resultaträkningar för staten. Det innebär bl.a. att det saknas jämförelsetal för tidigare år och att den presenterade redovisningen inte i alla delar uppfyller kraven på enhetlighet och fullständighet. Trots dessa brister innebär den ett viktigt steg framåt i arbetet med att förbättra informationm om de sUtliga veiksamhetemas dconomiska resulut och ställning. Till skillnad från av RRV tidigare publicerade sUtistiska sammanställningar som benämnts årsbokslut för sUten baseras de aktuella konsoliderade balans- och resuluträkningama på av myndighetema bokförda värden enligt bokföringsförordningen.

Sammanställningen av den statliga sektoms tillgångar och skulder kan ses som ett embryo till vad som skulle kunna kallas en egoitlig "koncern­redovisning" för sUten, dvs. m konsoliderad redovisning för den sUtliga sdctom. Den omfettar emellertid inte någon resuluträkning och kan inte heller i övrigt jämställas med en utvecklad koncernredovisning. Det är dock - inte minst mot bakgnmd av debatten om sUtsskuldms storlek - av stort intresse att på detU sätt fä information om den samlade statliga sektoms förmögenhetsställning.

En årsredovisning för sUten kan fylla många syften. För det försU ger den m samlad bild av sUtens resulut och ställning. Det finns andra källor som ger liknande information, firämst sUtsbudgeten och national­räkenskaperna, men årsredovisningen har flera fördelar framför dessa. Jämfört med sUtsbudgeten ger den ea betydligt mer analytisk fram­ställning av myndighetemas och sUtois ekonomi. SUtsbudgeten omfettar dessutom inte hela sUten. Ull skillnad från nationalräkenskaperna kan åraredovisningen brytas ned på myndighetsnivå.

För det andra ger m mhetlig redovisning som kan sammanställas på olika nivåer underlag för effektivare styrning, kontroll och utvärdering. Möjlighetm att bryU ned doi ekonomiska redovisningen på operativa enheter anses ofta vara en central fömtsättning för att kunna förmedla ekonomiska krav från högsU till lägsU nivå i m oiganisation. Det brukar uttryckas som att en kravkedja skall skapas mellan organisationens alla nivåer.

77

För det tredje kan på sikt en åisredovisning för sUteo användas som    Prop. 1994/9SrlS0 underlag för analyser av olika slag. Det kan ei[enq>elvis gälla hur    Bilaga 1 intäkter, kostnader och förmögenhet påverkas av ränteutvecklingi.

3.2 Redovisningsprinciper

De konsoliderade balans- och resulUträkningama för sUtm har blivit möjliga att utarbeU genom de förändringar av myndighetemas redovis­ning som ägt mm under senare år. Från och med räkenskapsåret 1993/94 avger samtliga myndigheter balans- och resuluträkningar. Det har dock inte varit möjligt att tillänq» de nya redovisningsprinciperna fiillt ut för det aktuella räkenskapsåret.

Följande avvikelser från bokföringsförordningens generella regler kan nämnasr

skatteuppbörd och transfereringar redovisas i huvudsak kassamässigt

vägar och jämvägar och huvuddelen av försvarets anläggningstillgångar har inte tagits upp som tillgångar

fordringar och skulder, respektive intäkter och kostnader inom sUten har inte kunnat elimineras fiillt ut.

Vidare har inte sUtens pensionsåUganden för kompletteringspoisioner till sUtligt anställda tagits upp som skuld då slutgiltig stälhiing inte tagits till hur dessa poster skall redovisas.

Dämtöver kan nämnas att tillgångar med svårbestämbara ekonomiska värden som nationalparker, museisamlingar och krigsmateriel inte redovisas över huvud Uget.

Vissa tillgångar som inte ingår i myndighetemas bokslut har värderats till en beräknad nukostnad. Dessa tillgångar är vägar, jämvägar, ej bokförda' försvarsanläggningar och pensionsskulder avseende sUtliga kompletteringspoisioner. Även vissa andra poster - främst sUtens innehav av aktier - har värderate till nukostnad som ett koii>lemmt till den bokföringsmässiga värderingen.

Med nukostnad avses för materiella anläggningstillgångar återanskaff-ningsvärdet minus avskrivningar och för aktier bolagms eget kapital plus 70 procent av obeskattade reserver. Nukostnaden avser att ge m bättre bild av tillgångamas och skuldemas maiknadsvärdm än de bokförda värdena.

3.3 Statens resultat, tillgångar och skulder 1993/94

I avsnitt 3.3.1 sommanfettas de konsoliderade balans- och resulUträk­ningama för sUten och i avsnitt 3.3.2 bduindlas sammanställningen av hela dm sUtliga sdctoms tillgångar och skulder.

78

3.3.1 Kbnsoliderad resultat- och balansrfikning f5r staten

Prop. 1994/95rl50

Bilaga 1

Resultaträkning

ResulUträkningen visar ett kraftigt negativt resulut - tmnus 220 miljarder kronor - för budgetåret 1993/94. Även om resuluträkningm till stor del är upprättad mligt samma principer som företagens redovisningar så är det inte meningsfiillt att beräkna sådana nyckeltal som brukar användas vid traditionell räkenskapsanalys. Exempelvis är "nettomaiginali" minus 40 procent.

Det finansiella nettot utgörs i huvudsak av Riksgäldskontorets finansiella intäkter och kostnader. Riksgäldskontorets redovisning bygger på kostnadsmässiga principer och skiljer sig därmed firån den kassa­mässiga redovisningen i sUtsbudgeten. En utförligare redogörelse för redovisningm av sUtsskuldräntoma lämnas i bilaga 1.3 till denna proposition. En skillnad mot företagens redovisning är att orealiserade valutakursvinster på långfristiga lån ingår i Riksgäldskontorets resulut.

ThbeD 3.1 Resuluträkning fSr sUten 1993/94 Miljarder kronor

Verksamheteru Intäkter

Skatter m.m.

Avgifter m.m.

Bidrag, utbetaln. frin AP-fonden m.m.

Summa intakter

465,1 54,8 39,9

559,7

Mcrksamheteru kostnader Transfereringar och bidrag Driftkostnader Avskrivningar Sununa kostnader

531,4

141,8

18,2

691,4

bfksamhetens resultat Finansiellt netto

-131,7 -88.6

Årets resuhat

220,2

Huvuddelm av sUtens kostnader utgörs av transfereringar. Den utan jämförelse störsU posten är ålderspoisioner. Därnäst följer skatteutjäm­ningsbidrag till kommuner, arbetslöshetsersättningar och räntebidrag. Driftkostnaderna består i huvudsak av personal- och lokalkostnader, samt krigsmateriel. En grov uppdelning av sUtens kostnader visas i Ubell 3.2.

79

IkbeU 3 J översiktlig spedfikation av statens kostnader 1993/94 Miljarder kronor

Prop. 1994/95 r 150 Bilaga 1

Ihansfereringar Diravr

- Ålderspensioner inkl. ATP

531.4

142,4

- Slcatteutjimningsbidiag till Icommuner

47.5

- Arbetelöshetseisåtuiing inkl. KAS

44,5

- Rfintebidrag m.m.

43.9

- Förtidspensioner och sjukbidrag

37,0

- Barnbidrag och bidragsförskott, m.m.

27,0

- Förildraförsikring m.m.

20,2

- Sjukvård m.m.

18,9

- Sjukpenning och rehabilitering

18,6

16,4

- Bidrag till Samhall. folkbildning m.m.

11.9

- Arbetsmarknadspolitiska itgsrder

11.4

- Stöd till jordbruket m.m.

9.7

- Arbetsskadeförsikring m.m.

8.8

- Studiestöd

8.2

- Stöd till Oota och Sparbanken

7.8

-Övrigt

57,2

Driftkostnader

141,8

Döravr

- Försvaret inkl. krigsmateriel

38,9

- SJ. Banverket och Vfigverket

20,7

 Polisen

11,0

- Riksskatteverket

6.7

- RilcsförsSkringsverket inkl. försäkringskassorna

5,4

- Övriga myndigheter

59,1

Balansräkning

Balansräkningen för sUten skall ge en bild av sUtens förmögenhetsställ-ning vid utgången av räkenskapsåret. Den 30 juni 1994 uppgick sUtens netttrförinögenhet, dvs. motsvarigheten till ett företags bokförda egna kapital, till minus 924 miljarder kronor i bokförda värdm och till minus 763 miljarder kronor vid en värdering till nukostnad.

Därtill hade sUtm garantiåtaganden för kapitalskulder på 161 miljarder kronor. Statens balansräkning i sammandrag visas i Ubell 3.3.

80

IkbeUSJ Balansräkning gr staten per 1994-06-30

Prop. 1994/95rl50

Miljarder kronor

gjj 

Bokförda

Beriknad

virden

nukostnad

Omsittningstillgingar m.m. Fmonsiella anläggningstillgingar Jimvågar, vägar Övriga anläggningstillgingar

109,3 225,1

63.6

110,5

360,6

114,9

93,9

Summa tillgångar

398,0

679,9

Kortfristiga skulder m.m. Avsatt till pensioner Långfristiga skulder Nettoförmögenhet (eget kapital) varav:

- irets resultat

131.6

1190.i -923.7

(-220.2)

131,6

73.1

1237,7

-762,5

Summa skulder och eget kapital

398,0

679,9

Garantiitaganden

161.2

De konsoliderade balans- och resulUträkningama för sUtm räkenskaps­året 1993/94 visar samman&ttningsvis att sUtens finansiella ställning är mycket svag. Resuluträkningm visar ett stort imderskott och balans-räkmngm ea kraftigt negativ nettoförmögenhet. Därmed bekräftas i allt väsentligt dm bild av statens finanser som framkommer i sutsbudgetens och nationalbudgetens ut&llsrapportering. En rapportering enligt bokföringsmässiga principer kan således inte förändra bedömningm av det sUtsfinansiella läget. Tvärtom stärker dea slutsatm att m fortsatt stram finanspolitik är nödvändig.

3.3.2 Statliga sektoms tillgångar och skulder

I sammanställningen över den sUtliga sektoms tillgångar och skulder ingår varje verksamhets tillgångar och skulder med så stor del som motsvarar statms ägarandel.

Den sUtliga sdctoms sammanlagda förmögenhet framgår av tabell 3.4. Ävm om till atatea adderas sUtliga bolags, Riksbankois och AP-fondms förmögmheter kvarstår för år 1993 ea nettoskuld på 251 miljarder kronor vid en bokföringsmässig värdering och ea nettoskuld på 228 miljarder kronor vid ea nukostnadsvärdering.

Mellan årm 1992 och 1993 minskade den sUtliga sdctoms bokförings­mässiga nettoförmögenhet med omkring 200 miljarder kronor. SUten (myndighetenu) svarade för mer än hela denna förmögenhetsminskning medan övriga delar av den sUtliga sdctom tillsammans redovisar ea ökning.

81

Ikbell 3.4 Den statliga sektorns fSrmSgenhet (egna kapital) vid utgången av året    Prop. 1994/95r 150

MUjarder kionor

gyg j

1992

1993

BokfSrda värden

Staten (myndigheter)

-692

-924

Statliga bolag exkl. finansinstitut

73

88

Statliga finansinstitut

26

41

Riksbanken

64

83

AP-fonden

507

534

Eliminering av interna poster (ej fullstindig)

-42

-58

IbtaK

-49

-251

Nukostrutd

Ibtalt

-228

Sammanställningens uppgifter om den sUtliga sdctoms nettoförmögen­het bör av flera skäl tolkas med försiktighet.

För det försU är värderingen av flera av de sUtliga tillgångarna osäker. Det gäller särskilt de beräknade värdena för vägar, jämvägar m.m. Värderingm av skulderna är däremot betydligt säkrare och grundas i huvudsak på marknadsnoteringar. Vidare baseras sammanställningen på årsedovisningar som grundas på något olika redovisningsprinciper och avser olika räkenskapsperioder. Uppgiftema för sUtm avser budgetår medan redovisningarna för bolagen. Riksbanken och AP-fonden avser kalmderår.

För det andra är flera av tillgångarna till stor del reserverade för särskilda ändamål. Riksbankens förmögenhet är exempelvis m nödvändig fömtsättning för penning- och valuUpolitiken. Den kan därför inte tas i anspråk för att amortera sUtens skulder. Delar av ränteinkomsterna kan dock eventuellt användas fÖr att betala räntoma på dessa skulder. Av särskilt intresse i detU sammanhang är AP-fondens förmögenhet. Ett synsätt är att dessa tillgångar avser gjorda pensionsåtagandoi på liknande sätt som livförsäkringsbolagens tillgångar svarar för gjorda poisionsutfäs-telser. AP-fandens medel skulle då inte vara tillgängliga för att reducera sUtens skuldsättning eller räntekostnader. Ett annat synsätt är att ATP-systemet Sr ett s.k. fördelningssystem som bara behöver m mindre förmögmhet som buffert för oväntade variationer i poisionsutbetal-ningama. De överskjutande tillgångarna skulle oiligt detU altemativa synsätt kunna användas för att reducera sUtsskulden. Det kan nämnas att gjorda utfästelser inom ATP-systemet motsvarar en aktuariemässigt beräknad pensionsskuld på omkring 4 QOO miljarder kronor.

För det tredje hävdas ibland att vissa sUtliga tillgångar som inte kan avyttras bör tas upp som förmögenhet, exempelvis konstskatter. Sådana tillgångar kan vaiken användas för att beUla räntor eller amortera sUtens skulder och bör därför inte ingå i m redovisning av sUtens nettoförmö­genhet.

Slutsatsm är att uppgifter om den sUtliga sdctoms nettoförmögenhet kan ge en alltför positiv bild av sUtsskuldsituationm - trots att netto-

82

förmögmheten är kraftigt negativ. Delar av tillgångarna är inte till-   Prop. 1994/95rl50 gängliga för att reducera sUtsskulden och ger inte heller avkastning som   Bilaga 1 kan användas för räntebetalningar. Mycket talar därför för att analyser av sUtrais skuldsättning bör U sin utgångspunkt i sUtsskuldoi och att kvittning mot olika tillgångar bör ske i mdast begränsad om&ttning.

4 Ekonomisk styrning av statlig verksamhet

4.1 Regeringens bedömning och åtgärder med anledning av revisionens iakttagelser 1994

RRV granskar och avger revisionsberättelser för myndigheter, stiftelser, bolag och andra oiganisationer.

Innevarande budgetår har RRV uttalat sig om drygt 400 oiganisationer. RRVrs revision har resulterat i 31 revisionsberättelser med invändning, varav 29 avser myndigheter, en avser ett bolag och m avser m kyrklig organisation. AnUlet revisionsberättelser med invändningar har ökat något i förhållande till föregående år. Ävm antalet revisionsrapporter till styrelserna har ökat.

Regeringskansliete revisionskontor gör motsvarande årlig revision av dqwrtementen (inkl. utrikesförvaltningen), regeringskansliets förvalt­ningskontor, RRV och Svenska institutet. Revisionskontorets granskning har inte föranlett någon invändning.

I budgetpropositionen (prop. 1994/95r 100 bil. 1) redogjorde regeringen koitfettat för RRVrs rapport från år 1994 om resulutet av revisionen och det dconomiadministrativa läget. Vidare anmäldes att regeringen skulle åteikomma i koiiq>letteringspropositionm med m närmare redovisning av vilka åtgärder som vidtas med anledning av att RRV lämnat revisions­berättelse med invändning eller på andra grunder visat på förhåUanden som bör åtgärdas.

En självklar utgångspunkt för regeringens beredning är att bristfällig eller ineiictiv användning och redovisning av sUtliga medel inte kan occteras. Att erhålla revisionsberättelse med invändning är allvarligt då det riskerar att leda tiU att skattebetalarnas förtromde för statsför­valtningen minskar. Dm aning av antalet invändningar som skett de senaste två årm måste brytas. Rering«i fömtsätter härvid att ansvariga st3rrelser och chefer för de sUtliga myndighetema, bolagm och stiftelser­na gör sitt yttetstA för att tillse detU.

Regeringai bedömer att de åtgärder som redovisas i det följande bör medföra att grunderna för de brister som revisionm identifierat undan­röjs. Redovisningen har strukturerats efter olika problemområden. Regeringms bedömning och åtgärder med anledning av RRVrs iakttagel­ser inom Utbildningsdepartemoitets område redovisas emellertid i ett s>arat avsnitt, bl.a. i syfte att ge plats for ea uppföljning sv vissa av de problem som uppmärksammades inom detU område vid 1993 års revision.

83

Åfgärder med anledning av att RRV påvisat brister av mer principiell   Prop. 1994/95r 150

natur

Bilaga 1

Frågor av generell karaktär

RRVrs revision har visat att flertalet myndigheter har haft svårt att relatera resultatet av verksamheten till verksamhetsmål och att koppla sanunan den dconomiska redovisningen med redovisningen av verksam­heten. ResulUtstymingen fömtsätter aU resulutet bedöms i förhållande till uppsatU mål. Regeringm anser att både målformuleringar och bedöm­ningen av resulutet i förhållande till målen måste förbättras. En inter-departemental aibetsgmpp har i februari 1995 lagt fram förslag till åtgärder för att stärka genomförandet av resulutstymingm (Ds 1995r6). I nqjporten hor bl.a. de problem som RRV visat på uppmärksammats. Arbetsgruppens förslag bereds för närvarande inom Finaiisdq)artementet (dnr Fi95/1458). Regeringen avser att återkomma till riksdagen under 1995 med en redovisning av de åtgärder som vidtas för att resulUtstyr-ningm skall fimgera fiillt ut.

RRV har vidare uppmärksanunat problem som följer av bristande jäm-förbarhet i resultatiirformation för myndigheter som hor samma veiksam-hetsuppdrag men där central myndighet saknas. Regeringen vill, mot bakgrund av verkets iakttagelse, understryka att m fömtsättning för sUtsmaktemas möjligheter att bedöma resulutet inom olika sektorer är att berörda niyndigheters redovisningar är baserade på samma grunder och har ett enhetligt informationsinnehåll. Inom universitete- och hög­skoleområdet och länsstyrelseområdet pågår ett utvecklingsarbete för att öka jämförbaiheten mellan ndigheter med samma verksamhetsuppdrag. Regeringen kommer att följa utvecklingsarbetet och verka för att möjlig­hetema till jämförbarhet och därmed till rättvisande tolkning av in­formationen tillgodoses inom dessa och andra berörda områdm.

Vidare har RRV uppmärksammat att omläggningen till nyaftnansiella styrmetoder dcapar vissa problem inom kapitalfÖrsörjningsområdet vad gäller bristande regeldterlevnad vid myndighetema. Det gäller bl.a. tillämpning av bestämmelserna om att U upp lån i Riksgäldskontoret för att finansiera anläggningstillgångar och att administrera såväl räntebelag-da som icke läntebelagda medel. Flera myndigheter, särskilt de mindre myndigheterna, uppfiittar regelveiket om kapitalförsörjning och redovis­ning som betungande i förhållande till dm verksamhet som bedrivs.

Utgångspunktm för den nya finansiella stymingm har varit att tydliggöra ansvaret för samtliga kostnader i dm verksamhet som orsakat kostnadema, att skw fömtsättningar för rationella investeringsbeslut samt att kunna f& m fiiUgod återredovisning av medelsanvändningen och dm dccMiomiska ställningen i sUtm. Mot dmna bakgrund kommer regeringen att vara restriktiv med förändringar av regelverket. Emellertid slull naturligtvis reglerna utformas så enkelt som möjligt för att underlätta en ändamålsenlig tillämpning. En löpande översyn av bintliga förordningar inom området görs av Finansdepartemitet. Ofta torde det dock  handla  om verksamhetsföreskrifter  liksom kompetenshöjande

84

insatser för att undanröja brister. RRV goiomför för närvarande m över-    Prop. 1994/95 r 150

syn av bl.a. kapitalförsörjningsbestämmelsema för att pröva om mtiner    Bilaga 1

som av myndighetenu uppfettas som krångliga kan ändras eller om andra

åtgärder kan vidtas utan att fekten av de finansiella styrmetoderna

minskas. I övrigt utgår regeringoi från att de åtgärder som bl.a. RRV

kan vidU goiom utvecklade föreskrifter, råd och stöd undanröjer de

påvisade problemoi.

RRVrs granskning har föranlett verket att rekommoidera att affärsver­kens redovisning av leasingåtaganden förbättras. Regeringen vill under­stryka vikten av m god och rättvisande redovisning av de ekonomiska förpliktelser som är förknippade med den sUtliga verksamheten. Sedan RRV avgav sin nqjport har de principer som skall gälla för hur leasing­åtaganden skall redovisas klarlagts g«iom att kompletteringar till före­skrifterna till bokföringsförordningen har besluUts av RRV. Regeringen utgår fiån att de brister som RRV idmtifierat därmed undanröjs.

RRV har vidare konsUterat att affärsveikms rätt att ingå leasingavtal bör förtydligas. Det finns också, mligt RRV, behov av att för affärsver­ken förtydliga avkastningskraven samt att se över styrelsemas samman­sättning. Dessa rdcommmdationer avser principfirågor som rör dea när­mare utformningen av sUtens styrning av affärsdrivande verksamhet, vilka är relevanU inte bara för affärsverken utan även för bolag och andra sUtliga eller sUtligt ägda affärsdrivande oigan. Regeringen avser att göra m översyn av styrningen av affärsdrivande versomhet och därvid beakta det underlag som tagits fram. Regeringen avser dock inte, som RRV föreslår, att nu ompröva behovet av affärsveiksformm som sådan.

RRV har ivea påtalat att det kan finnas skäl att samordna frågor som rör statens ägande av bolag inom m coitral funktion i regeringskansliet. Regeringm delar RRVrs upp&ttning att det är angeläget att dm ägarstyming av bolag som utövas inom de olika dartemmtsområdema är samordnad. I syfte att utveckla ägarstyming«i och öka somordningm i beredning och beslut i ägarfrågor inom regeringskansliet har m in-terdepartemmtal rrensgrupp bildate vilkm inlett m översyn av dessa fiågor. Sedan översynm har slutförts, planerar regeringm att till höstoi redovisa resulutet för riksdagen.

Verket hor vidare pdcat på att det föreligger oklarheter humvida regeringois godkännande erfordras för samtliga typer av privatiseringar. RRV idrommoiderar att regeringen regelmässigt bör besluU i frågor som innebär ovhändande av väsentUga tillgångar eller verksamheter t.ex. i form av försäljning eller överlåtelse förknippat med avtal att återköpa tjänster. RRVrs påpdcande rör frågor som behandlas bl.a. i betänkandet om statliga niyndigheters avtal (SOU 1994r 136). Förslaget har remissbe-handlats och är för närvarande föremål för beredning inom Finansde­partementet (dnr Fi94/3530). Regeringen avser vidare att uppdra åt m särskild utredare att närmare överväga bdiovet av att giom lag stärka dm rättsliga regleringm av budgetprocessen och hur m sådan lag skulle kunna utformas. Frågan om tydliggörande av kontmsfördelning när det gäller beslut om överlåtelse av statliga tillgångar (och skulder) mellan riksdag, regering och myndighet avses att ingå i utredarms uppdrag.

85

Myndighetemas interhkontroU uppvisar enligt RRV fort&rande klara    Prop. 1994/95r 150 brister. Som redovisats för riksdagm i årets budgeroposition anser    Bilaga 1 regeringen att detU fölhållande är oaccepUbelt. Regering«i avser bl.a. att genom förordning besluU om striktare krav på införande av intem revision vid de statliga myndigheterna. Förordningm skall träda i kraft den 1 juli 1995.

I sammanhanget kan nSmnas att regeringen ävm uppmärksammat RRVrs iakttagelse att det finns anledning att säiskilt prioritera kontroll-fiinktioner inom transfererings- och uppbördsmyndigheter och -system fÖr att på ett bättre sätt tillvaraU det sUtsfinansiella intresset. En allmänt svag myndighetsbevakning av sUtens ekonomiska intressen liksom system som riskerar att leda till bidragsfusk och annat undandragande av sUtliga medel kan inte accepteras. Regeringm vill peka på att avsikten med införandet av intem revision är att höja kvalitetm på myndigheternas egm kontroll av bl.a. medelshanteringm. Vidare genomför RRV för närvarande, på regeringens uppdrag, m kartläggning av fördcomsten av fiisk med förmåner och bidrag av såväl social karaktär (i försU hand socialförsäkringen) som vad gäller arbetslöshetsersättning och kontant arbetsmarknadsstöd. Syftet är att kartlägga fiiskets omfiittning och karaktär. Svagheter i regelsystem och dess tillämpning skall analyseras. Det finns, enligt regeringen, ett behov av att mer tematiskt gå igenom samtliga berörda regelsystem och deras handläggning för att pröva balan­sen mellan medboigamas rättigheter och deras skyldigheter gmtemot det allmänna, hur sUtens åtagande inom respektive område formulerats och hur sUtms möjligheter till kontroll tillgodosetts. Regeringens åtgärder kommer att bero bl.a. på resulUten av RRVrs pågående utredning.

RRV pekar i sin årliga rapport också på bdiovet av en effektivisering av myndigheternas informationsförsörjning och användning av itor-mationsteknik. Regeringen delar RRVrs bedömning.

I 1994 års budgetproposition (prop. 1993/94rl00 bil. 1 och bil. 8) underströk dea dåvarande regeringen den offentliga sdctoms roll i utveck­lingen av en eldctronisk infrastruktur för informationsförsörjning. Som utgångspunkt för det fortsatU arbetet angavs också vissa riktlinjer för förvaltningms informationsförsörjning. En uppföljning gjordes i årets budgeroposition (bil. 8) där regeringen redovisade inriktningen av ett program för att fömya den offentliga förvaltningen giom ökad använd­ning av informationstdcnik. Programmet syftar till att utveckla gemoi-samma strategier och stödja er&rmhetsutbyte mellan sUtliga myndighe­ter, kommuner och landsting.

RRV har pdcat på behovet av att förenkla och förtydliga gällande för-fettningar som rör bisysslor. DetU gäller särskilt ansvarsfördelningrai för uppföljning och kontroll av de anställdas bisysslor. Enligt RRVrs mming bör ett regelsystem övervägas som ger aibetsgivarm rätt att kräva att samtliga bisysslor inrapporteras.

Frågan om bisysslor har nyligm behandlats i propositionen En ändrad lagstiftning för sUtsanställda m.fl. (prop. 1993/94r65, bet. 1993/94r AU16, rskr. 1993/94r257). Något behov av ändringar i bl.a. reglerna om s.k.   förtromdeskadliga bisysslor ansågs därvid inte föreligga utan

86

reglema fördes i sak oförändrade över till dm nya lagm (1994r260) om   Prop- 1994/95rl50 oftotlig anställmng. Regeringoi kommer emellertid, mot bakgrund av    Bilaga 1 bl.a.   RRVrs   iakttagelser  inom  universitete-   och  högskoleområdet, överväga om veikete förslag i firåga om handläggningen om bisysslor bör leda till några förändringar på sikt.

Vissa frågor inom några departementsområden

Inom Miljödepartementets område har, liksom förra året, inte någon myndighet fått revisionberättelse med invändning. Den ekonomiadmini­strativa koiiq>et»isen vid de granskade ndighetema är dock skiftande. Några av myndigheterna ligger långt framme beträffende dconomistyr-ning, värderingsfrågor och budgetuppföljning. Bland dessa nämns särskilt SUtens lantmäteriverk och Centralnämndm för fiistighetsdaU. Regeringen anser att myndigheterna inom området generellt bör arbeU vidare med att konkretisera sina veiksamhetemål och att utveckla presUtions- och kvalitetemått. Ett exempel härpå är det arbete som har bedrivite i en arl>etegmpp med företrädare för SUtens naturvårdsverk, Miljödqurte-mmtet, Finansdq>aitemmtet och Riksrevisitmsverket. Aibetegmppoi har aibetat med att göra veiksamhetemåloi för Naturvårdsverket mera ändamålsenliga, konkreU och mätbara.

Inom Kulturdepartementets område har RRV bl.a. uppmärksammat brister i den interna kontrollen, stymingm och uppföljningm, dock ej så grava att de föranlett revisionsberättelse med invändning. Departementet har som ett led i dialogen om mål- och resulUtetymingen, anordnat seminarier för myndighetema och institutionerna för att tydliggöra redovisningskroven infÖr den fördjupade anslagsframställningen 1996 samt för att bereda veiksamhetemål m.m. infÖr regleringsbrevet 1995/96.

RRV har i sin årliga rapport avseende Försvarsdepartementets område bl.a. påpdcat att myndighetemas resulutredovisningar uppvisar brister i fölhållande till regeringens krav. Det är av niycket stor vikt att myndig­hetemas verksamhet går att bedöma på ett rättvisande sätt. ResulUtredo-visningama har en nyckelroll i detU sammanhang. Som ett led i att ut­veckla resulutredovisningama så att de motsvarar regeringois krav aviserade regeringm i budgetpropositionm (prop. 1994/95r 100 bil. 5) en konferms för ekonomiansvarig personal inom Försvarsdepartemmtete område. Konferensoi goiomförs i två eUpper under varm 1995. Vidare har hanteringm av förskott inom Försvarsmaktm lyfts fram i RRVrs n4>port. Regeringen har uppmäiksammat problemet redan i årete budgeroposition (prop. 1994/95rl00 bil. 6 s.99). Frågan bereds för närvarande inom regeringskansliet med utgångspunktm att de kostnader som fidler på sUten vid föiskottegivning skall beaktas till fiillo.

I juni bildades stiftelsm Riskcentmm. Stiftare var Handelskammarm i Värmland och Karlstad kommim. Enligt stadgarna är Länsstyrelsm i Värmlands län, SUtms Räddningsverk och Högskolan i Karlstad representerade i styrelsen för Riskcentmm. RRV anser att Länsstyrelsen och Räddningsverket genom sitt mgagemang kringgår sUtemaktemas i

87

olika sammanhang uttalade restriktioner rörande stiftelser. Regeringm har    Prop. 1994/95r 150

för avsikt att följa frågan.

Bilaga 1

Även inom Näringsdepartementets område har arbetet med att utveckla resultatdialogm med myndigheterna givite hög prioritet vilket resulterat i kDnq)etensutveckIingsinsatser för handläggare, projektlagd verksamhet och närmare och tätare dialog med myndigheterna, främst med avseende på regleringsbrev och årsredovisningar. Departementet kommer att ge särskild prioritet åt resulutredovisningama inför näsU årsredovisnings-tillfäUe.

Vad beträffer socialförsäkringsadministrationm inom Socialdepar­tementets område anser regeringen att det finns anledning att skärpa kraven på resulUtetyming och på tillsynen över hur reglema tillämpas och utvecklas. Som anförs i årete budgetproposition skall en översyn av socialförsäkringsadministrationen göras. Ansvaret för samordning av rehabiliteringsåtgärder och insatser för att begränsa behovet av ersättning vid sjukdom och handikapp har gett socialförsäkringsverksamheten en mer sammansatt karaktär. Härtill kommer de generella kravm på uppfölj­ning och utvärdering. Översynm utförs bl.a. mot bakgrund härav.

Vidare anser RRV att försöken att styra missbrukarvården genom riktade statsbidrag inte varit lyckosamma. Det har inte bidragit till att stimulera öppna vårdinsatser i den om&ttning som önskate. Som framgår i Socialdqurtementete bilaga i denna proposition föreslår regeringm att huvuddeloi av sUtebidraget till missbrukar- och ungdomsvård läggs in i det nya utjämningsbidraget till kommunema. För att behålla möjligheten att påverka utvecklingen inom dessa vårdområden föreslås att de särskilda utvecklingsmedlen finns kvar. Dessa bör disponeras av länsstyrelsema i form av riktade bidrag till sådana verksamheter som bedöms behöva utvecklas.

I RRVrs årliga rq)port avsemde Jordbruksdepartementets område föreslår verket »tt det bör prövas om inte länU skall utgå på belopp som bidragsmottagare felaktigt erhållit. RRV har konsUterat att återkrov på felaktigt utbetalda bidrag mdast avser kapitalbeloppet och att bidragsmot­tagare därför räntefritt kan förfoga över felaktigt eihållna belopp ea längre tid. Regeringen har tagit &sU på RRVrs synpunkter och för nu in regler om ränta i samtliga nya förfettningstexter avseende bidragsutbe­talningar.

Inom Justitiedepartementets område har RRV uppmärksammat regeringen på att bristm på helhetssyn och samordning inom rättsväsen­det kan medföra risk för ineffektiv styrning och bristfälligt resursut­nyttjande. Sett utifirån ett öveigripande perspdctiv är det, mligt RRV, möjligt att betraku delar av rättsväsmdet som ett produktionssystem. I detU system handläggs ärmden från brottsannulan till verkställande av påföljd. För att rättsväsmdet skall fungera fektivt i de enskilda stegm i dmna process krävs, mligt RRV, m helhetssyn på dm administrativa stymingen.

I sammanhanget kan noteras att regeringen tillsatt m utredning med uppgift att U fiam en samlad resulutredovisning för det kriminalpolitiska området. Ett syfte med en sådan resulutredovisning är att dm skall

88

kunna ge ett bättre underlag för bedömningen av vilka insatser som ger   Prop. 1994/95r 150

bäst resulut i föihållonde till de kriminalpolitiska malm.

Bilaga 1

Inom Arbetsmarknadsdepartementets område har RRV i sin årliga rapport uppmärksammat regeringen på bdiovet av åtgärder för styrning och iq>pföljniiig vid Invandrarverket. Regeringen kommer att U ställning till eventueUa åtgärder när resulutet av RRVrs pågående huvudstudie av Invandrarverkete onomi- och resulUtetyming föreligger. RRV har även i vissa fidl ifirågasatt Invandrarverkete tillämpning av långa uppsägnings­tider och avtal om avgångsvederlag. Regeringm fömtsätter att Invand­rarverket följer de gmerella anvisningar som gäller för sUtliga ndig-heter.

Regeringens åtgärder med anledning av revisionsberättelser med invändning

Invändningar med anledning av att resultatredovisning saknats eller varit bristfällig

RRV har lämnat invändning i revisionsberättelsen över Statens arbets-givarveHcs (numera Arbetegivarverket, AgV) årsredovisning. Enligt RRV har gällande regler och vedertagen praxis för den finansiella redovis­ningm i många &11 inte följte. ResulUtredovisningm ger inte en full­ständig bild av verkete mål och slutpresUtioner. RRVrs bedömning skall ses mot bakgrund av att det är tredje året som SUtens arbetegivarverk upprätut resultatredovisning.

AgVrs styrelse har inkommit till regeringen med m skrivelse där man redovisar vilka åtgärder som har vidtagite och vilka anmärkningar som är föremål för åtgärder med anledning av RRVrs revisionsberättelse. Regeringen konsUterade redan i budgetpropositionm att kritik rikUte, att regeringm instämmer i kritiken och att bristema skall tas upp i m dialog med AgVrs ledning.

Regering»! konstaterade vidare att AgVrs nya och delvis unika oiga­nisation ställer särskilda krav på resulutredovisningm. Regeringm avser att diskutera denna firåga med AgVrs ledning och i sammanhanget försäkra sig om att sUtemaktemas bdiov av resultatinformation till­godoses. Efter avslutade didnissioner med AgV, och efter ea utvärdering «v de åtgärder som myndigheten vidUgit, kommer regeringm att U ställning till evmtuellt ytterligare åtgärder.

Försvarets forskningsanstalt har inte redovisat veiksamhetemål för de olika verksamhetegrenama och har inte heller på ett tillfredsställande sätt redovisat hur resulutet har utvecklate per veiksamhetegrm. Inför innevarande budgetår har regeringoi besluUt om verfcsamhetegrmar och överlåtit åt myndigheten att själv besluU om verksamhetemål. Mot denna bakgrund utgår regeringm från att resultatredovisningen från och med nu kommer att uppfylla ställda krav på resulutinformation. Regeringm avser att i regleringsbrev för näsU budgetår fiistetälla såväl veiksamhetegrenar som veiksamhetemål för myndighetm.

89

Riksförsäkringsverket (RFV) har fltt invändning på grund av att    Prop- 1994/95rl50 resulutredovisningm saknar väsmtlig information vad avser analys av    Bilaga 1 resultat i förhållande till målen, väsentliga slutprestationer och kvaliteti i slutpresUtionema. I övrigt har årsredovisningen bedömte rättvisande.

Regeringi anser att RRVrs invändningar är av sådan art att skynd­samma åtgärder krävs för att föibättra resulutredovisningm. Ett utveck­lingsarbete i detU syfte bedrivs fÖr närvarande i samarbete mellan SocialdqNUlemaitet, RRV och RFV. Regeringm avser också att ange verksamhetemål och indelning i verksamhetegrenar för näsU budgetår i regleringsbrevet. Enligt RFV har samarbetet med försäkringskassorna utökate för att föibättra utformningen av den gemmomma delen av resulutredovisningm. Inom RFV pågår vidare särskilda utbildnings­aktiviteter kring årsredovisningen. Avsikten är att kommande resulut-ledovisningar i betydligt högre uteträckning skall analysera försäk-ringsutgiftema, redovisa det resulut som socialförsäkringsadministra­tionen presterat jämte innehålla m analys av resuIUten i förhållande till målen, väsentliga slutpresUtioner och kvalitet. Vidare skall resulutet av RFVrs egen verksamhet tydligare framgå. Regeringen följer utvecklingm och förväntar sig att resulutredovisningama framdeles kommer att motsvara regeringens krav.

Invändningar med anledning av otillfredsställande ekonomiadministration vid större ombildningar av myndigheters verksamhet

Fortifikationsförvaltningens resulutredovisning uppfyller inte ställda krav. Vidare har kreditramen överskridite med 31,7 miljoner kronor vilket be-lasUt sUtsverkete checkräkning utan regeringens medgivande. Myndig­heten har varit föremål för omstruktureringsåtgärder i samband med att Fortifikationsförvaltningens avvecklades och Foitifikationsverket i stället inrättades vilket torde ha föranlett m del av bristema. Regeringen har i regleringsbrevet för budgetåret 1994/95 givit Fortifikationsverket i uppdrag att lämna förslag till förbättrad resulutredovisning. Ett förslag har lämnate från veiket. Förslaget visar att ett utvecklingsarbete pågår inom vericet och att resulut kommer att redovisas i årsredovisningm för innevarande budgetår. Regeringen avser dessutom att återkomma i frågan i regleringsbrevet. När det gäller överskridandet av kreditramm, som nu mligt ett yttrande från ndighetm har reglerate, har myndighetois rutiner förbättrats. Regeringm avser att hålla sig noga informerad om utvecklingm.

RRV har vidare lämnat revisionsberättelse med invändning för den fömtvarande Militärhögskolan för dels bristfällig redovisning av anlägg­ningstillgångar, dels för missvisande redovisning av lån upptagna i Riks­gäldskontoret. Myndigheten för avveckling av vissa verksamheter inom totalförsvaret har f&tt invändning för felaktig fekturering samt att årete resulut inte är rättvisande redovisat. RRV har också lämnat invändning för Civilbefälhavaren i nedre Norrland for handläggningm i ett särskilt förvaltningsärmde rörande ersättning för förlust vid avyttring av bostads-

90

lätt. Myndigheten avvecklades vid budgetårete slut och ansvaret övergick    Prop. 1994/95:150 till doi nya myndigheten Civilbälhavama i norra civilområdet. Myndig-    Bilaga 1 hetema har till rringm redovisat vilka åtgärder som vidtagits, bl.a. pågår ett aibete med att förbättra de dconomiadministrativa ratinema. Regeringm bedömer de redovisade åtgärdema som adekvaU varför inga åtgärder för närvarande vidtas från regeringrais sida.

Invändningar med anledning av allvarliga brister i förvaltning eller redovisning

RRV bedömer att Fiskeriverkets årsredovisning inte i allt väsentligt är rättvisande. Revisorerna konsUterar bl.a. att vissa kostnader och intäkter inte är rätt periodiserade och att vissa projektmedel bokförts felaktigt. Ärmdet har behandlate i årete budgetproposition (prop. 1994/95r 100 bil.

1).

Fiskeriveiket har i ett yttrande till regeringen bl.a. fiamfört att verket avser att förstärka den ekonomiadministrativa koiiq>etensai för att föibättra redovisnings- och bokslutemtinema. Regeringi bedömer att RRVrs invändningar är av sådan art att åtgärder snarast bör vidtas. Rege-ringoi har mot denna bakgrund den 30 mars 1995 gett Fiskeriverket i uppdrag att smast d«i 2 maj 1995 redovisa vilka åtgärder som veiket vid­tagit för att undanröja bristema som legat till gnmd för revisionsanmärk-ningama.

Tullverket har f&tt revisionsberättelse med invändning avseende l\illveikete sätt att sköU uppbördsuppföljningm och uppbördsbevak-ningm. I revisionsrapporten har RRV påvisat stora dterslningar i överlämnandet av för&Una fordringar till kronofogdendigheten och även vad gäller anmälan till konkursförvaltare. Förseningarna innebär att det finns stor risk att skattemyndigheten gör utbetalningar till företag och privatpersoner trote att dessa har skulder till T\illveiket. RRV är kritisk till IViUveikete interna kontroll avseende bevakning av uppbördsfordring­ar.

RRV påtalar vidare brister i tulldatasystemet, som lett till att upp-dcattningsvis 1,9 miljarder kronor inte avräknate löpande mot inkomsttit­lar på sUtebudgetoi.

IVillveikete styrelse har inkommit till regeringoi med ea skrivelse där man redovisar de åtgärder som vidtagite eller som avses att vidtas med anledning av RRVrs revisionsberättelse. TUllverket instämmer i allt väsentligt i RRVrs kritik och redovisar ett åtgärdsprogram för att komma till rätU med påtalade brister.

Regeringm vill poängtera vikten av att T\illveiket snabbt kommer till rätU med av RRV påtalade brister så att invändningarna som riktas mot verket för budgetåret 1993/94 är undanröjda för budgetåret 1994/95. Utöver de åtgärder 'I\illverket redovisat skall veiket snarast slå fest dels en tidsplan för arbetet med att utveckla tulldatasystemet och med att skapa ett ftmgerande systemstöd i uppbördsbevakningm, dels doi närmare utformningoi av samarbetet med Kronofbgdemyndighetoi och

8 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit. 1

91

Riksskottevericet i syfte att effektivisen överlämnandet av förfellna    Prop. 1994/95rl50

fordringar till Kronofogdemyndigheten.

Bilaga 1

Beredningen för intemationellt tekniskt-ekonomiskt samarbete (BITS) har fått invändning i revisionsberätteism på gmnd av att vissa uppgifter i balansräkningm inte kan styikas. Myndigheten har av RRV rekommm-derate att se över sina mtiner i syfte att åtgärda bristema. Myndighetoi har anmält att den skall upprätte ett provbokslut per den 31 mars 1995. Regeringen avser att U del av detU och vidU de åtgärder som behövs för att försäkra sig om ett nöjaktigt resulut. Nordiska afirikainstitutets årsre­dovisning har bdiinnite missvisande vilket har lett till att RRV har lämnat revisionsberättelse med invändning. RRV påtalade bl.a. behovet av stärkt ekonomiadministrativ konq>etens i syfte att undvika framtida missvisande redovisningar. Institutet har till följd därav tagit hjälp av Konunarkollegi-et för att utaibeU nya mtiner. Vidare har institutet upprätut provbokslut vilket för närvarande granskas av RRV. Regeringi ser positivt på de vidUgna åtgärdema och utgår från att problemm skall vara åtgärdade till näsU åisredovisning.

RRV har i revisionsberättelsen för polisväsendet lämnat invändning med anledning av brister i den ekonomiska förvaltningen på koncemnivå. Betydande felvärderingar har gjorts av poster i balansräkningen liksom att det föreligger bristande jämförbaihet mellan uppgiftema i årsredovis­ningm. Vidare saknas redovisning av ut&U på de inkomsttitlar som myndigheten redovisar mot. Anslagsredovisningen är också inte helt rättvisande då anskafMngar av investeringar felaktigt har finansierate med anslagsmedel istället för med lån. Bristema beror, oiligt RRV, i huvudsak på för låg redovisningskompetens på den caitrola nivån. Riks­polisstyrelsen (RPS) redovisade till regeringai i december 1994 utveck­lingen av den dconomiadministretiva konq>etensen och ea åtgäidsplan for att komma tiUrätU med bristema på central nivå, bl.a. skall ytterligare ekonomer rdcryteras till redovisningssdctionen.

Regeringen har i planeringsdirektiv för polisväsendet avsemde verk­samheten under budgetåret 1995/96 m.m. uttalat att det är av ytteisU vikt att RPS fiiUföljer de åtgärder som RPS har åtagit sig att vidU för att komma till rätU med bristema.

Även Kriminalvårdsverket har f&tt revisionsberättelse med invändningar med anledning av brister i redovisningen, dels av intäkter och inbetal­ningar, dels av mervärdesskatt och lönekostnadspålägg samt att kund­fordringar inte har bevakate enligt gällande regler. DetU har bl.a. lett till vissa ränteförluster. Vidare har det fördcommit att anskafftiingar av investeringar har finansierate med anslagsmedel i stället för med lån, vilket lett till ea felaktig belastning av anslaget. Regeringoi anser att RRVrs invändningar är allvarliga och att de skyndsamt bör åtgärdas. Regeringen har därför i planeringsdirektiv för kriminalvården avsemde veiksamhetm under budgetåret 1995/96 angett att kriminalvårdsverket under budgetåret skall ha åtgärdat de grunder som orsakat revisions-

anmärlmingen-

RRV har i revisionsberättelsen för Statens institutionsstyrelse (SiS) haft invändningar mot årsredovisningen som RRV inte anser vara tillförlitlig

92

i väsentliga avseenden.  Bristema utgörs bl.a. av att uppgiftema i    Prop. 1994/95:150 balansräkningm om iq)ptagna inventarier och anläggningstillgångar inte    Bilaga 1 kan  styikas.   Vidare  är bokföriagsunderlaget  liksom  dm  löpande bokföringoi bristfällig. Även inbetalningar till RFV avsemde löndcost-nadspålägg hor gjorts med fel belopp och inbetalate för sent.

Regeringen anser att RRVrs anmärkningar måste tas på stort allvar, ivea om m del av bristema föranlette av initiala problem. Socialdeparte­mentet har med anledning av RRVrs iakttagelser haft ett flertal över­läggningar med myndighetens ledning. Även RRV har medverkat som stöd i arbetet att föibättra de ekonomiska och administrativa systemen som är nödvändiga för SiS veiksamhet.

SiS har i en skrivelse till regeringen redovisat att den vidtagit ea rad åtgärder för att förbättra dconomiadministrationen. Dm interna kontrollen avseende olika mtiner för olika betalningar har förbättrate. Förstäikningar av huvudkontorete dconomiodministration har gjorts. SiS har även påbörjat ea om&ttande utbildning av personalen vid institutionerna för att öka den ekonomiadministrativa konq>etmsen.

Regeringen ser positivt på de av SiS redovisade åtgärdema och har, för att säkerställa att de genomförs, ålagt myndigheten att i slutet av april inkomma med en rapport till Socialdq>artemmtet angående vidtagna åtgärder i anledning av påtalade ekonomiadministrativa brister. Styrelsen skall även lämna en prognos för budgetut&llet för iimevarande budgetår.

RRV har även lämnat revisionsberättelse med invändning för Drama­tiska teatem AB med anledning av att vissa produktioner har redovisate på ett felaktigt sätt i resuIUträkningen. Det är naturligtvis viktigt att ävm de sUtliga bolagi lämnar ea rättvisande redovisning. Regeringen har via ägarrepresentantema diskuterat den nu aktuella frågan med bolagete ledning och utgår från att redovisningen av produktionen framdeles kommer att vara korrdrt.

Invändningar avseende hantering av anslag som står i strid med riksdagens eller regeringens beslut

Statens konstråd hor överskridit reservationsanslaget förvärv av konst för sUtms byggnader m.m. med 6,4 miljoner kronor, och har därför eihållit revisionsberättelse med invändning. Regeringm ser mycket allvarligt på det inträffade och har dm 22 december 1994 fetut beslut om att Konstrådet inom befintliga anslagsramar dcall finansiera överskridandet inklusive ränU med fördelning på nuvarande och följande budgetår.

Försvarets forskningsanstalt (FOA) har fatt invändning i revisions­berätteism. Ett av skäloi var att det obetecknade anslaget F4. Forsknings­verksamhet för mstningsbegränsning och nedmstning utnyttjate med drygt 65 000 kronor utöver anvisade medel. FOA har i skrivelse till regeringen framhållit att resursförbrukningen inom anslaget nu särskilt följs upp. Mot denna bakgrund kommer regeringen ej att vidta ytterligare åtgärder med anledning av revisionsanmärkningen.

93

Försvarsmaktens årsredovisning för budgetåret 1993/94 omfettar Prop. 1994/95rl50 myndigheter som från och med 1 juli 1994 ingår i myndighetoi Försvars- Bilaga 1 makten. Revisionsberättelsen innehåller invändningar för flera av dessa myndigheter. Bl.a. har myndigheterna totalt överskridit tilldelade medel med 104 miljoner kronor. Samtliga försvarsgrenar odh Överbälhavaren bar försummat att bokföra upplupna semester- och andra löndcostnader motsvarande 800 miljoner kronor. Vidare har redovisningen av avgifter och ersättningar på totalt 4 miljarder kronor ej bokförte på ett rättvisande sätt. De invändningar som är oberoende av sammanslagningen till en myndighet har eller kommer att åtgärdas av Försvarsmaktm. Rörande de överskridna anslagen Marinförbandr Anskaffiung av anläggningar. Operativ ledning m.mr Ledning och förbandsveiksamhet samt Frivilliga försvarsorganisationer inom den militära delen av totalförsvaret m.m. av­ser regeringen att &tU ett särskilt beslut om att överskridanden skall finansieras inom ramm för tilldelade anslagsmedel innevarande budgetår. Regeringm kommer dessutom att noga följa upp utvecklingen av Försvarsmaktois dconomiadministration.

RRV har i sin granskning av Sametingets årsredovisning för budgetåret 1993/94 invänt mot att 494 000 kronor av anslaget betalate ut som stöd till partier rqiresoiterade i Sametinget. Enligt veiket får inte anslaget disponeras för partistöd. Regeringen delar verkete bedömning och har meddelat Sametinget att tingete medel inte får användas för partistöd eller andra bidrag till samiska oiganisationer. För bidrag till samiska oiganisationer bör även i fortsättningen de av Sametinget disponerade medloi ur bl.a. Samndm användas. Reringm avser således att fetU beslut om att dra in det för partistöd felaktigt utbetalda beloppet (494 000 kronor) firån Samdbndoi.

Länsstyrelsen i Gotlands län har fått invändningar i revisionsberättelsen med anledning av att myndigheten överskridit tilldelad anslagspost för landskapsvårdande åtgärder med 1,9 miljoner kronor och anslagsposten för kulturstöd med 450 000 kronor. Överskridandena har dock inte inne­burit att resp. anslag har överskridite utan har finansierate gmom om­fördelning av medel inom berörda anslag. Bristema hänförs till bristande intem kontroll vid myndighetm. Regeringm anser att detU är otillfreds­ställande och har givit Länsstyrelsen i Gotlands län i tipdrag att per den 1 mara 1995 till SUtens Naturvårdsveik redovisa vilka förändringar, i de dconomiadministrativa mtinema samt veiksamhetskontroll m.m. som myndighetoi vidtagit för att framtida överskridanden inom anslaget landskapsvårdande åtgärder skall undvikas. Vad gäller överskridandet av anslagspostm för kulturstöd har myndighetm fötbättrat uppföljnings-mtinema goiom inrättande av ett verksamhetsanpassat ADB-system. Regeringoi bedömer att dessa åtgärder bör undanröja de brister som RRV påtalat.

RRV har vidare lämnat invändning då länsstyrelsen betalat 3 miljoner kronor frän anslaget för regionala utvecklingsinsatser till högskoleut-bildningm på Gotland. RRV anser att medim utgör driftsstöd. Utbetal-ningois karaktär är föremål för bedömning inom regeringskansliet varför

94

evmttiella åtgärder inte nu kan redovisas. Reringm avser att senare   Prop. 1994/95:150

åteikomma till riksdagm i dmna fräga.

Bilaga 1

Länsstyrelsen i Kristianstads län har Att invändning på grund av att åisredovisningm inte inndiöU någon finansieringsanalys. Myndigheten har därefter inkommit med ea finansieringsanalys. Regeringen anser att det är av stor vikt att beslutade tidpunkter för lämnande av årsredovisning följs. Länsstyrelsoi kommer fortsättningsvis att tillse att så sker. Regeringen har därför inte för avsikt att vidU någon ytterligare åtgärd i detU &1I.

Linköpings domkapitels fondförvaltning har f&tt invändningar i revisionsberättelsen. RRV påtalar att årsbokslutet saknar såväl samlad balans- och resuluträkning som förklarande noter. RRV avser att U upp frägon om m samlad balans- och resuluträkning med förklarande noter i dm gmpp, med represmtanter för kyrkliga oigan, som bildate för att bringa klarhet i vilka regelverk som de kyrkliga imdighetema skall följa. Regeringen vill inte föregripa gmppens aibete utan avvaktar dess resulut. Regeringen kommer därefter U stäUning till evmtuella åtgärder.

Åtgärder med anledning av invändningar till myndigheter inom Utbildningsdepartementets område

För de myndigheter som ligger inom Utbildningsdepartementete område har RRV avlämnat 65 revisionsberättelser varav 6 med invändningar. Dessutom har 22 revisionsrapporter ovlämnate. De 6 som eihållit invändningar i revisionsberättelserna är Uppsala universitet. Lunds universitet. Karolinska institutet. Högskolan i Växjö, Grcfiska institutet och Tomtebodaskolans resurscenter

Under budgetåret 1993/94 har RRV kunnat konsUtera att det finns brister i kopplingm mellan ansvar, bgmhet, kompetens och kontroll. På grund av frihetm i medelshantering och dm långt gångna delegering-en inom många myndigheter fordras det att denna koppling är mycket tydlig. RRV konsUterar mot dmna bakgrund att det finns bdiov av insatser för att utbilda personal, kartlägga ansvar och skapa mtiner inom ett flertal myndigheter för att uppnå god intem kontroll. Vid ett flertal universitet och högskolor har dock en uppbyggnad påbörjate av den interna levisioni, vilket är ett steg i riktning mot m förbättrad intem kontroll.

Regeringen vill för sin del betona vikten av att myndigheternas interna kontroU förbättras och att intemrevision, som ett led i detU arbete, skall införas i mlighet med vad som anmäldes i 1994 års konq)letteriiigspropo-sition. För att ge beståmde dfdcter måste arbetet med att utveckla dm interna kontrollm även inkludera ett förtydligande av kopplingm mellan ansvar, bdbgenhet, konstens och kontroll.

Vidare konsUterar RRV att olika redovisningsprinciper i vissa Ml använte vilket bl.a. resulterat i att uppgifter om årete kapiulförändring inte på ett enkelt sätt är jämförbara mellan olika universitet och hög­skolor. Kapitalförändringms storlek påverkas av vilka redovisningsprin-

95

ciper som använte bl.a. vid invärderingm av anläggningstillgångar,    Prop. 1994/95:150 hanteringen av semesterlöneskuld, avskrivningar av anläggningstillgångar    Bilaga 1 samt hanteringoi av reservationer.

Regeringen vill påminna om vikten av att dm praxis eller goda redo­visningssed som eUblerate i dm sUtliga förvaltningm tillänus ävi inom universitet och högskolor. Rering»i anser vidare att det är mycket värddiiUt att det s.k. branschrådet eUblerate med företrädare för ett par universitet och högskolor i vilket ävm RRV deltar i som diskussionspartner. Branschrådet skall verka för god redovisningssed eUbleras för de frägor som är specifika för universitete- och högskoleom­rådet.

RRV har i revisionsberättelserna och -rapporterna avseende budgetåret 1993/94 framfört anmärkningar på ett antal punkter där redovisningi inte skett på ett korrdct sätt eller där andra felaktigheter har begåtte och där åtgärder fordras från myndigheternas sida. Regeringen har med anledning av detU fiitut ett beslut den 12 april 1995 om ett antal åtgärder som berörda myndigheter skall vidU.

Två fiågor är därvid principiellt mest väseatliga nämligm invärdering-en av anläggningstillgångar samt förvaltningm av donationsmedel. Av regeringsbeslutet till universitet och högskolor framgår att samtliga universitet och högskolor som fått anmärkningar av RRV i revisionsbe­rättelser, rapporter eller promemorior avseende den gjorda invärderingen av anläggningstillgångar skall rätU upp sin invärdering och redovisning av ingåmde balanser för räkmskapsåret 1994/95, så att en rättvisande redovisning uppnås.

I frägan om donationsmedel har Uppsala universitet tagit upp en check­räkningskredit för att finansiera rmovering av en donationsfestighet, förvärvat ett kommanditbolag och köpt aktier. Regeringen har i firåga om Uppsala universitete totala kredit- och låneåUganden besluUt att de skall regleras inom gällande regelverk för sUtliga myndigheter. Vidare avser regeringen att uppdra åt en särskild utredare att utreda frägan om förvaltning av donationskapital.

Vissa universitet och högskolor har fått invändning på grund av att de lämnat årsredovisningen för sent. Regeringen betonar i regeringsbeslutet vikti av att de tidpunkter som gäller för inlämnandet av årsredovis­ningarna hålls.

I regeringsbeslutet uppdras åt RRV att särskilt rapportera till regeringen om resultatet av sin ibrtsatU granskning av de frägor som berörs i beslutet och verifiera de åtgärder som respdctive universitet och högolor vidtagit.

96

Unköpingskommittén

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Regeringm tillkallade under varm 1994 en kommitté med tqipdrag att tMödiaiUhkOpings universitet i dess arbete med att åtgärda de pkptkaadsa som RRV tagit upp i revisionsberättelser och rapporter. Dessutom skulle kommitt&i lämna sin bedömning av de åtgärder som universitetet vidtagit.

Konunitténs bedömning var att Linköpings universitet vidtagit en del åtgärder som skulle iimebära att en del av universitetete problem löstes (SOU 1994:143). Det kunde också konsUteras att universitetet eihöll en revisionsberättelse avseende räkenskapsåret 1993/94 som inte innehöll några invändningar. För att universitetet skall uppnå en mer varaktig för­bättring av dea administrativa stymingen framförde emellertid kommittén förslag till ytterligare åtgärder. Bland dessa kan noteras att ett tydlig-görande behöver göras i lokala beslut och delegeringsordningar av bgenhete- och ansvarsfördelningen mellan den centrala nivån, fekultetsnivån och institutionsnivån. Dessutom firamgick att den admini­strativa oiganisationen vid universitetet bdiöver förenklas och förtydligas.

Av Linköpings universitete svar framgår att universitetet delar kommitténs syn på bdiovet av tydlighet i ansvars- och bdbgenhetsfördel-ningen och att universitetet avser att vidareutveckla befogenhetsfördel­ningen. Med anledning av att en ny rektor tillträder den 1 juli 1995 så fIr m onrövning av oiganisationen vänU.

Regeringen gör bedömningm att universitetet beaktat den kritik som har framförts och att man på ett konstruktivt sätt försöker komma till rätU med problemm. Mot bakgrund av universitetete yttrande vidtar regeringen ingen ytterligare åtgärd.

Anmälan om Justitiekanslems yttrande med anledning av regeringens uppdrag att pröva ett antal jävssituationer

11994 års koiiq)letteringsproposition anfördes att regeringen avsåg att till Justitidcanslem (JK) överlämna ett antal fell för prövning där det mligt RRV kan ha förelegat jävsföihållanden mellan å ena sidan myndigheten och å andra sidan t.ex. bolag. Regeringm fettade beslut om uppdraget till JK dm 23 juni 1994 och den 15 februari 1995 inkom JKrs yttrande i frägan. Av yttrandet firamgår att JK fiinnit att jävssituationer förelegat i samtliga granskade feU. Regeringen ser allvarligt på det inträffede och har i ett beslut uppmanat samtliga lärosätm att - goiom att sprida kunsbq) om jävsreglema och på andra sätt - tillse att jävssituationer undviks.

97

4.2 Revision av verksamhet i statliga aktiebolag och

Prop. 1994/95:150

stiftelser

BUaga 1

4.2.1 Riksrevisionsverkets rätt att granska verksamhet

Enligt 1 § lagm (1987:519) om Riksrevisionsveikete granskning av sUtliga aktiebolag och stiftelser f&r Riksrevisionsveiket (RRV) granska den verlcsamhet som sUten bedriver i form av aktiebolag eller stiftelse, om veiksamhetoi är reglerad i lag eller någon annan för&tttning eller om sUten som ägare eller genom tillskott av anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksam­heten. I förordningen (1993:958) om Riksrevisionsverkete granskning av sUtliga aktiebolag och stiftelser anges vilka bolag och stiftelser som RRV har rätt att granska.

Lagen fick sin nuvarande lydelse år 1993 mot bakgrund av att sUtm i ökad uteträckning besluUt föra över veiksamhet som bedrevs av myndighet till annan verksamhetsform gmom bildande av bolag och stiftelser (prop. 1992/93rl50, bet. 1992/93rFiU30, rskr. 1992/93r447). Genom lagändringen fick lagen en generell utformning i stället för att som tidigare ha innehållit m uppräkning av de aktiebolag och stiftelser som RRV fick granska. Avsiktai med lagändringen var inte att utöka tillämpningsområdet t.ex. genom att ge RRV rätt att granska veiksamhet i bolag som sUten, av konjunkturella eller liknande skäl, iklätte ett ägaronsvar för. Ändringen syftade oibart till en för sUtemaktema effektivare hantering av frägan.

Under år 1994 bildade sUten två stiftelsehögskolor - Stiftelsen Chalmers Tdcniska Högskola med Chalmers Tekniska Högskola AB och Stiftelsoi Högskolan i Jönköping med Intemationella Handelshögskolan i Jönköping AB, Högskolan för läramtbildning och kommunikation i Jönköping AB, Ingenjörshögskolan i Jönköping AB och Högskolan i Jönköping Service AB - vilka nu driver högskoleveiksamhet i dotterbo­lag. Veiksamhetoi är till stor del berömde av uppdrag från sUtoi. RRV bör ges rätt att granska verksamheterna som stiftelserna och deras dotteitwiag driver. Lagtdcniskt bör detU - dtersom stiftelsehögskolomas konstruktion är av särskilt slag - lösas geaota att det i 1 § lagen (1987r519) om Riksrevisionsverkete granskning av sUtliga aktiebolag och stiftelser läggs till att RRV också får granska stiftelserna jämte deras dotterbolag.

4.2.2 Upprättat lagförslag

I oilighet med vad regeringen anfört har inom Finansdqjartementet upprätUte förslag till

lag om ändring i lagen (1987r5I9) om Riksrevisionsverkete granskning av sUtliga aktiebolag och stiftelser.

Förslaget bör fogas till protokollet i detU ärmde som bilaga 1.4.

98

Förslaget, som feller inom Lagrådete granskningsområde, är av sådan    Prop. 1994/95:150 enkel beskaffoihet att Lagrådete hörande skulle sakna betydelse. Yttrande    Bilaga 1 från Lagrådet behöver därför inte inhämtas.

4.3 Risk- och skadehanteringen i staten

Regmngens bedömning: Det principiella förbudet för myndig­hetema att teckna eller låta teckna extem försäkring för sUtens egendom eller ansvarighet bör fortfarande gälla.

Bakgrunden till regeringens bedömning: I prop. 1992/93:100 bil. 1 s. 122-129 har föreslagite riktlinjer för risk- och skaddianteringm i sUten. De föreslagna riktlinjerna som har godtagite av riksdogi (bet. 1992/93:FiU20, rskr. 1992/93:189) avser bl.a. myndighetemas riskanaly­ser, skaddÖrebyggande arbete och riskfinansiering. Bland annat skall möjlighetm prövas att skapa intema sUtliga lösningar för riskfinan­siering. Det konsUteras dock att underlag saknas för ett ddinitivt ställningstagande till vilka metoder för riskfinansiering som är mest adekvaU.

Riktlinjerna skall mynna i ett nytt regelverk. I avvaktan på det nya regelveiket gäller dock fort&rande den gnmdregel som innebär att sUtliga myndigheter inte får teckna försäkring för sUtens egidom eller ansvarighet. Motivet för detU förbud mot extem föisäkring är att sUt»i som helhet har tillräcklig finansiell styrka att hantera sina risker och skador. Genom sina stora tillgångar kan sUt«i således själv sprida sina risker. DetU föifaåUande gäller däremot inte för dm mskilda myndig­heten, som därför har behov av att på något sätt finansiera sina risker och skador.

Sedan sq>tember 1993 gäller förordningoi (1993:674) om försäkrings­skydd m.m. vid sUtliga tjänsteresor. Dm innebär att myndigheterna skaU se till att de anställda är försäkrade eller har motsvarande skydd vid tjänsteresor. Myndighetema har möjlighet att ingå i ett intemt sUdigt för­säkringssystem som täcker skador i samband med tjänsteresor. Det finns ivea ett motsvarande system som ersätter skador som uppkommer när sUtms fordon är inblandade. Försäkringssystemm förvaltas av Kammar-koUegiet.

Rringm hor i maj 1994 besluUt att samtliga myndigheter skall gmomföra riskanalyser och göra beräkningar av sina riskkostnader. De skaU ävm planera och goiomföra skadeförebyggande aibete.

Kammarkollegiet har på uppdrag av regeringen utarbeUt allmänna råd för riskanalyser m.m. och har även lämnat övrigt stöd för dessa analyser, liksom för skadrebyggande arbete hos myndighetema. Kollegiet har också utrett och lämnat förslag om ett utvidgat sUtligt försäkringssystem.

99

Problem med den nuvarande ordningen

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1 Det utvecklingsarbete som bedrivs beträffande risk- och skaddunteringen i statm har visat att flera väsitliga problem kvarstår på området. De kan sammanfettas på följande sätt.

   Skadeförebyggande åtgärder främjas inte i tillräcklig uteträckning av

det sätt på vilket risker för närvarande hanteras.

   Finansieringen av kostnadema för inträffade skador sker på ett

osystematiskt sätt.

   Fördelama med att kunna jämna ut de enlda myndighetemas risker

över hela dm sUtliga verksamheten tas inte tiU vara.

Det nuvarande systemet att reglera skador är ineffektivt och alltför komplext.

Informationen om risker och inträffade skador är bristfällig.

Skälen nsr regeringens bedömning

Fortsatt externt försäkringsförbud

Enligt de riktlinjer för risk- och skadehanteringen som riksdagai antagit skall myndighetema själva avgöra hur risker och skador skall finansieras. DetU ligger i linje med dm utveckling som innebär att beslutanderättm i finansiella fiågor skall delegeras till ndighetema. I riktlinjerna anges också att externa försäkringslösningar bör undvUcas i så stor uteträckning som möjligt, eftersom den nuvarande självförsäkringsprincipen är mest fördelaktig frän strikt dcoaomisk synpunkt.

De nya riktlinjerna om ökad frihet att välja riskfinansiering har hittills inte tilläiiq>ate i någon större uteträckning, dtersom det externa för­säkringsförbudet i princip fort&rande gäUer för myndigheterna. Effdcter-na kan dock i viss mån studeras genom att de har möjlighet att teckna externa försäkringar för anställda som gör tjänsteresor. Myndighetema kan även avtala om motsvarande dcydd genom dm tjänsteresdörsäkring som förvaltas av KammaricoUegiet.

MöjUghetm att teckna extema tjänsteresdörsäkringar har främst personalpolitiska motiv. Det har bedömte som angeläget att snabbt ge sUtUgt anställda ett försäkringsskydd som motsvarar vad som allmänt tillämpas för privatanställda. Reglema har tillkommit mot bakgrund av dd bristande försäkringsskyddet för de dterlevande till de sUtligt anställda som omkom vid olyckan på Oskarshamns flygplate år 1989.

KammaikoUegid har i m promemoria i mars 1994 redovisat sina erfarenheter av dd sUtliga tjänstereseskyddd. Kollegiet anser bl.a. att det finns m bristande jämförbaihet mellan de sUtliga och de extema föisäkringsaltemativm, vilkd försvårar premiesättningm och upp-handlingm.

Dm av KammaikoUegid föreslagna intema sUtliga försäkringslös-ningm fömtsätter att dd nuvarande extema försäkringsförbudd består.

100

KoUegid anser att de urrungliga motivm för detU förbud fortfarande Prop. 1994/95:150 är giltiga. De myndigheter som på olika sätt följt aibetd att utveckla ett BUaga 1 nytt riskfinansieringssystem har inte redovisat någon avvikande upp­fattning. Sveriges försäkringsförbund, som är m branschoiganisation för föraäkringsbolagm, har yttrat sig över KammarkoUegiete principlösning. Förbundd motsätter sig inte heUer det föreslagna systemd och mmar att dm sammanhållna lösningm inom sUtm tvddöst har fördelar.

Regeringm bedömer mot denna bakgrund att det inte är motiverat att upphäva dd extema försäkringsförbud som gäUer sedan länge. Det finns således ur riskfinansieringssynpunkt inte något skäl för sUtm att anliU försäkringsbolag som försäkringsgivare. Däremot kan det vara kost-nadsdfektivt att i vissa fall utnyttja dm speciella kompetms som finns i försäkringsbranschen, t.e9c. i frägor om riskteknisk service och skadebe-sUctning. Dd regelverk som kommer att utarbetas för risk- och skadehan-teringm i sUtm bör därför ha som principiell utgångspunkt dt fortsatt förbud för sUtliga myndigheter att teckna extem försäkring för statens egmdom eller ansvarighet.

Utvecklingen av ett nytt rislnansieringssystem

Det fortsatta aibetet med att utveckla ett intemt sUtligt system för riskfinansiering har följande inriktning.

Riktlinjerna för risk- och skadehanteringen innebär bl.a. att ndig-hetema i princip skall bära hela kostnaden för inträffade skador. Sedan några år gäller att myndighetema i legel har ea ram för sina förvaltnings­kostnader. För fiiuinsieringen av sina skador kommer myndighetema i försU hand att använda de möjligheter som redan finns inom ddU system med ramanslag, t.ex. anslagskrediter och anslagssparande. Regeringen kan ävm besluU om memtgifter på ramanslagen. Ramarna för lån i Riks­gäldskontoret kan också anpassas med hänsyn tUl inträffade skador, i dm mån de avser anläggningstillgångar.

Vissa större skador kan inte hanteras inom ramen för m myndighete befintliga resurser. För att lösa kvarståmde finansieringsproblem kommer därför ett intemt sUtUgt försäkringssystem att skapas. Myndighetema fii möjlighd att ansluU sig tiU ddU tem som ävm omfattar skadeservice, dcadereglering och skadekostnadsrapportering. Försäkringm är avsedd att gäUa i föisU hand för egmdom, följdskador, skadeståndsskyldighet och förmögmhetebrott. Varje myndighet betalar m premie och f&r som motpresUtion ersättning, skadeservice och hjälp med skadereglering på fömtsdMua grunder. Premiens storlek är beroende av det faktiska skadeut&Ud hos myndigheten och förutsatte bli justerad efter band. Även inriktaiingm på dd skadeförebyggande arbetet skaU kunna påverka premiens storlek. Om en myndighet har en hög skyddsnivå tiU följd av skaddörebyggande åtgärder skall detU således leda tUl lägre premier.

Dm likviditetemässiga riskutjämningen kommer att ske cmtralt gmom dt räntebärande konto hos Riksgäldskontord som disponeras av KammaricoUegid. DetU konto har i princip samma funktion som de

101

nuvarande intema statliga motorfordons- och tjänsteresdöisäkringama   Prop. 1994/95:150 hos KammarkoUegiet. AvsUcti är att dessa försäkringar skaU integreras    BUaga 1 i dd nya riskfinansieringssystemet.

Dea tillkommande centrala administrationm skaU ha en myckd Utm om&ttning. Regeringi fömtsätter att kostnaderna för dmna admini­stration väsentligt understiger de dirdcta besparingar som kan antas uppstå tiU följd av systemet. Ett försäkringssystems främsta kännetecken - att fördela risker mellan de deltagande aktörerna och över tiden -innebär nämligen i sig ökade möjligheter tiU besparingar.

Försäkringssystemet kommer att tillämpa relativt höga självrisker. Därigenom undviks att de centrala delama av systemet belastas med administration»! av mindre skador. Dessutom motveikas risken att föisäkringssystemd skulle kunna minska incitammtm för skaddöre­byggande aibete hos myndighetema. Höga självrisker innebär ävm att riskfinansieringai i stor uteträckning sker giom de metoder som redan finns tUl förfogande for myndighetema.

De löpande större skadoma kommer i fÖrsU hand att finansieras med riskutjämningskontote premiemedel. För att kunna hantera högrisksituatio­ner kommer det dock att finnas möjlighet att utnyttja särskilda krediter hos Riksgäldskontoret. Myndighetema kommer att finansiera räntor och amorteringar för de utnyttjade krediterna i dteifaand. Riskfinansiering gmom extem återförsäkring eller samförsäkring kommer därför att ske endast i undantagsfall, av andra än finansieUa skäl. Vid extremt stora skador kan regeringen besluU om särskilda medelstillskott. I sådana fall kan sjuttonde huvudtitelns förslagsanslag Ofömtsedda utgifter användas.

Dd nya riskfinansieringssystemete försäkringsmommt innebär ea ytterUgare nedtoning av de efterhandsåtgärder som karaktäriserar dm nuvarande ordningen för risk- och skadehanteringen. De riskanalyser som genomförts av myndighetema och det skadeförebyggande arbete som påbörjate iimebär att åtgärder som vidtas i förväg f&tt ökad vikt. Risk-finansieringssystemd fömtsätter även att det finns en ftmgerande skaderapportering. Riskfinansieringen kan således inte hanteras isolerat utan kompletterar och stödjer övriga delar av systemd för risk- och skadehantering. Dessutom synliggöis de skadekostnader som iq>pstår oavsett vilkd risk- och skaddianteringssystem som tUlänqias.

Kundupen om myndigheternas risker och skadrntfall kommer efter hand att öka, huvudsakligm genom dd planerade riskfinansieringssyste-md. Därmed kommer fömtsättningar att finnas för en fortlöpande anpassning av systemd - t.ex. gmom successivt precisare premieberäk-ningar - så att de totala riskkostnadema för sUten kan minimeras.

Dd fortsatta utvecklingsarbetd har inriktningen att riskfinansierings­systemet skaU kunna tas i bruk successivt från dm 1 januari 1996. Veiksamhden kominer att finansieras med avgifter fiin myndigheterna i form av premier.

En myndighd kommer i princip att själv fil välja om doi skaU ingå i dd nya riskfinansieringssystemet. DetU överensstämmer också med de delegerade styrformer som numera gäller i sUtm. I mkätsvar tiU KammaikoUegid har flertald myndigheter visat intresse av att delta i

102

systemd. Dd ligger dock i sakms natur att incitammtd tUl fortsatt    Prop. 1994/95:150 deltagande påverkas  av hur bl.a.   skaderiskenu,  skadeut&lld  och    BUaga 1 premiesättningen utvecklas. Dessa föifaållandoi bestämmer i hög grad systemete sUbilitd. Regeringm avser därför att noga följa utvecklingrai på områdd. En fömtsättningslös uppföljning och utvärdering kommer dessutom att göras dter några år. Vidare kommer Kammoikollegiet att få i uppdrag att fortlöpande rapportera tUl regeringen hur riskfinansie­ringssystemet tillänq>as.

4.4 Konsekvenser för de statliga myndighetema m.fl. av införandet av en allmän löneavgift m.m.

I enlighd med riksdagens beslut (bet. 1994/95:SkU16, rskr. 1994/95: 149) infördes m allmän löneavgift fr.o.m. den 1 januari 1995 och frän samma tidpunkt genomfördes höjningar av de särskilda löneskattema och den särskilda premieskatten på gmpplivförsäkringar för finansiering av medlemskap i EU.

I årete budgeroposition (prop. 1994/95:100 bil. 1) nämnde regeringen att sUtliga myndigheters kostnad fÖr löneavgiften och skattehöjningarna under budgetåret 1994/95 skulle betalas samlat frän tillgängliga medel på inkomsttitel 5211 Statliga pensionsavgifter, netto.

Regeringen meddelade vidare sin avsikt att åteikomma i 1995 års kotnpletteringsproposition angående hanteringen av dm allmänna löneavgiftm m.m. för budgetåret 1995/96.

Sutiiga myndigheter har tidigare koii>«iserate för förändringar av arbetegivaravgifter och skatter. Detsamma har gällt vissa oiganisationer. Regeringen kommer, som en besparing, att avstå från att kompensera för kostnadema för doi besluUde allmänna löneavgiften och för höjningen av de särskilda löneskatterna och premieskatten på gmpplivförsäkringar. Beslutet att inte kompensera för dessa kostnader kommer att om&tta alla myndigheter och oiganisationer.

4.5 Arbetsgivaravgifter för statliga myndigheter

4.5.1 Ärendet och dess beredning

I 1992 års budgeroposition aviserade reringm sin avsUct att låta utreda möjUghetema tiU att förändra systemet för finansiering av stadiga ndigheters personalomkostaiader (prop. 1991/92rl00 bU. 1 s. 48, bet. 1991/92rFiU20, rskr. 1991/92rl28). Regeringen beslöt dm 17 juni 1993 att tUlkalla m särskild utredare med uppdrag att pröva möjlighetema att ersätta den statiiga sdctoms löndcostnadspålägg med ett system för uppbörd av lagstadgade arfoetegivaravgifter, särskUd löneskatt och avgifter som följer av kolldctivavtal som motsvarar dd system som gäller den private sdctom (dir. 1993 r 89). Syftd var att göra anställningsför­hållandena inom statm jämförbara med dem som råder på arbete-

103

maiknadoi i övrigt och att föistärka ett självständigt aibetegivaransvar för de totala personalkostnadema vid myndigheterna.

Utredningai har i februari 1995 lagt fiam sitt betänkande Fullt dconomiskt aibetegivaransvar (SOU 1995r9). Arbetd har bedrivite i tre etiper. I etapp 1 bdiandlades de lagstadgade aibetegivarovgiftema för statliga oifoetegivare, i etapp 2 finansieringoi av ersättning vid oibete-skodor och i etapp 3 finansieringm av de avtolsreglerade förmåner som dagens löndcostnadspålägg är avsett att täcka.

Utredningen har i september 1994 avlämnat m lägesrapport avseende etapperna 1 och 2. Rapporten, som i huvudsak överensstämmer med betänkandet vad gäller dessa eUpper, har remissbehandlate. Regeringen behandlar här endast de två försU eUppema, dvs. dm framtida hantering­en av de lagstadgade arbetegivaravgiftema för sUtiiga aibetegivare och finansieringen av ersättning vid arbetsskador. När det gäller finans-ieringoi av de avtalsreglerade förmåner som behandlate i utredningens eUpp 3, avser regeringen att återkomma till riksdagen. Regeringen har dock redovisat sin grundsyn i frägan i prop. 1993/94rl50 bil. 1 s. 93 f.

Följande remissinstanser har yttrat sig över lägesrapporten frän utredningen om arbetegivaravgifter för sUtliga myndigheterr Arbete­givarverket, Luftfartsverket, Riksförsäkringsverket, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, SUtens jordbruksverk, Sutens jämvägar, SUtis löne-och pensionsverk, SUtistiska centralbyrån, SUtekontoret.

Prop. 1994/95:150 BUaga 1

4.5.2 Enhetliga rler för uppbörd av arbetsgivaravgifter

Regeringens förslag: Statliga arbetegivare skaU firån och med den 1 juli 1995 betala och redovisa lagstadgade arbetegivaravgifter, aUmän löneavgift och särskilt löneskatt på vissa förvärvsinkomster, enligt samma regler som gäUer för arbetemaiknadm i övrigt. De särregleringar som gäUer för staten på detta område skaU därför upphävas.

Fömtom förändringar av administrativ natur innebär förslaget att statliga arbetegivare skaU betala aibetsskadeavgift ailigt samma regler som andra arbetegivare och att arbetsskadeersättning tiU statligt anställda skaU finansieras via Aibdsskadefonden. Betalnings-ansvard för de arbetsskadeersättningar som hänförs till arbetsskador som reglerate före den 1 juU 1995 och som i dag debiteras statebud-geteas inkomsttitel SUtliga pensionsavgifter, netto, skall också föras över till Aibetsskadefondm. Bdräffande ersättning tiU arbetstagare som var anställd hos ett affirsveik när arbetsskadan inträffade debiteras ersättningen alltjämt veiket om skadan fiistetäUte i laga-kraftvunnet beslut fÖre utgången av juni 1995, i annat fall finansieras ersättningen av Aibeteskadefonden.

104

Utredningens förslag: Övermsstämmer med regeringens förslag.

Prop. 1994/95:150

Remissinstanserna: Majoritetm av remissinstanserna är uttalat positiva BUaga 1 tiU utredningms förslag. När dd gäller finansiering av osättning vid aibetsskoda invänder dock Riksförsäkringsverket (RFV) mot att sUtliga aibetegivare skaU betala arfoetsskadeovgift och anser, bl.a. av state-finansieUa skäl, att staten som koUektiv ävm i fortsättningm skall sva» för verkliga kostnader för skadeersättningar. Sjuk- och aibetsskadebered-ningms arbete bör avvaktas enligt RFV. Även Arbetsgivarverket hänvisar tUl Sjuk- och arbeteskadeberedningen och anser det rimligt att de sUtliga oibetegivama ges nedsättning i avgiften med en procitenhet i avvaktan på kommande förslag frän beredningen. Flertalet remissinstanser förordar vidare att ikraftträdandebestämmelsema för finansiering av ersättning vid arbetsskada utformas så att affärsverkm inte övergångsvis drabbas av en hög finansieU belastning.

Bakgnmd till reringens förslag: SUten som arbetegivare om&ttas av 

\

a

gea

(1981:691) om socialavgifter och sUten betalar således redan i dag lagstadgade arbetegivaravgifter. Uppbörden av aibetegivarovgiftema regleras i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbete­givare (USAL). Normalt redovisar och betalar aibetegivarm de olika lagstadgade aibetegivarovgiftema tillsammans med innehållen preliminär skatt tiU skattemyndigheten månaUigen enligt m uppbördsdeklaration. RFV fördelar varje månad inkomna avgifter på aktuella inkomsttitlar i sUtebudgeten. USAL gäller dock inte sUUiga arbetegivare.

För sUten styrs uppbördm av socialavgifterna av en särskild för­ordning, förordningm (1984:674) om uppbörd av vissa aibetegivarav-gifter frän sUten. Enligt denna förordning svarar RFV för inbetalning av myndighetemas samlade aibetegivaravgifter genom överföring av medel från inkomsttiteln SUtiiga pensionsavgifter, ndto, till respdctive in­komsttitel under inkomsthuvudgmppen Lagstadgade socialavgifter. Myndighetema i sin tur betalar avgifterna i form av löndcostnadspålägg enligt förordningen (1969:54) om beräkning och redovisning av lönekostnadspålägg. Lönekostnadspålägget är ävm avsett att finansiera avtalade förmåner som inte finansieras direkt av arbetegivarm. Inbe-talningm av lönekostnadspålägget sker månadsvis till RFV som överför medlen till sUtsveikete checkräkning i Riksbankoi och redovisar beloppd mot inkomsttiteln SUtliga paisionsavgifter, netto, på statebudgeten.

Affärsveikoi betalar lagstadgade arbetegivarovgifter tiU RFV genom direktinsättning på statens checkräkning. RFV redovisar beloppoi mot inkomsthuvudgmppm Lagstadgade socialavgifter på statebudgetm.

Vid sidan av de skilda uppbördsmtinema är den oida sakliga skillnadm meUan statms cxrh övriga aibetegivares betalning av lagstadgade aibete­givaravgifter, att stati inte betalar arbetsskadeavgift. Myndigheternas aibeteskador finansieras i ställd koUektivt via löndcostnadspålägget. Affarsveikm debiteras dock de verkliga kostnadema.

Skälen för regeringens förslag: Regeringens aUmänna strävan på den sUtliga arbetemarknaden är att förstärka myndigheternas självständighet som arbetegivare. Det finns också dcäl att minska särlösningarna och att öka jämfoibaihden med dsa övriga arfoetemaiknadoi.

105

Utredningm har visat att dd inte finns några avgörande skäl mot att Prop. 1994/95:150 låta sUtliga arbetegivare följa de regler för redovisning och inbetalning BUaga 1 av lagstadgade arbetegivarovgifter som gäller för andra aibetegivare. Regeringen delar utredningois iq>p&ttning att ett mhetligt system för all uppbörd av lagstadgade arbetegivarovgifter bör skrias genom att gällande särrleringar för sUt«i upphävs. Bortsett från rmt administrativa konsekviser innebär detU m förändrad hantering av sUtens arbete-skadeersättningar. Från att vara vad som kan kaUas självförsäkrare och betala arbetsskadeersättning tiU sina anställda, skall statea betala aibetsskadeavgift. Arbetsskadeersättningar tiU sUtUgt anstäUda finansieras i fortsättningm via Aibetsskaddbnden.

Utredningen har visat att sUtens arbeteskador kostar mindre än vad som kommer att inbeUlas i arbetsskadeavgift när de allmänna reglema i 2 kap. 1 § lagen (1981:91) om socialavgifter tillämpas på sUten. Anled-ningm tUl att sUten har relativt låga kostnader för arbetsskadeersättningar torde mligt utredningen vara att arbetsskadorna är betydligt färre på den typ av aibetsplatser som är vanliga inom sUtsförvaltningm än på oibetsplatser inom arbetelivd i övrigt. Regeringen anser dock att sUten inte skall särbehandlas utan ansluter sig till utredningens syn att de nackdelar som följer av schablonmässigt satU försäkringsavgifter är problem som måste lösas för dm svenska arbetemarknaden i dess helhet. Dmna fräga behandlas inom Sjuk- och arbeteskadeberedningm (S 1993: 07). Av utredningen framgår också att det &ktum att sUten skaU betala aibetsskadeavgift inte innebär någon extra belastning för sUt«is finanser. Arbetsskadefonden har för närvarande ett ackumulerat underskott som i mars 1995 uppgick tiU cirka 21 mUjarder kronor. Under de närmaste årm beräknas de årliga intäkterna fiån arbetsskadeavgiftema överstiga utbetalningarna frän fonden. DetU årliga överskott överförs till statebud­geten såsom amorteringar på den skuld som uppkommit gmom de senaste arms underskott i Arbeteskadefonden. Gmom att statliga arbetegivare skaU börja betala arbetsskadeavgift kommer ytterligare medel att återföras tUl statebudgeten så länge dd ackumulerade underakottet kvarstår i fonden. Statens avgiftsskyldighet skall i övrigt inte utvidgas.

När dd gäller affärsveiken förordar regeringen en lösning som iimebär att affärsverken finansierar ersättningen för vissa skadU som inträffat före dm 1 juli 1995, lunnare bestämt skador som &stetällte i laga-kraftvunnd beslut före nämnda datum. Affärsveiken har inte haft tillräckligt underlag för att kunna beakta andra än sådana skador i samband med sin dconomiska planering. Doi extra finansiella belastning som förslaget öveigångsvis innebär för affarsveikm begränsas gmom dmna lösning.

4.5.3 Genomförande

Av tekniska skäl anser regeringen att myndigheternas ökade kostnader för dm arbetsskadeavgift som de föreslås betala från och med dm 1 juli 1995, skaU kompenseras av en sänkning av lönekostnadspåläggd. Häri-

106

gmom krävs ingen omprövning av myndighetsonslagen. Effektm blir att    Prop. 1994/95:150 inkomsttiteln Statliga pensionsavgifter, netto, kommer att redovisa ett   BUaga 1 ökat underskott motsvarande de ökade kostnadema för myndigheternas aibetsskadeavgift.

De ytterUgare utgifter som kommer att bdaste inkomsttiteln SUtliga pensicmsavgifter, netto, balanseras av att inkomster frän aibetsskade-avgiftema tiUförs statebudgeten.

Lönekostnadspåläggd kommer att uppgå tiU 7,7 % under budgetård 1995/96.

4.5.4 Upprättade lagförslag

I enlighet med vad reringen anfört har inom SocialdqMutementet upprätUte förslag tiU

1.   lag om ändring i lagm (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från

aibetegivare,

2.

lag om ändring i lagm (1981r691) om socialavgifter,

3.

lag om ändring i lagm (1976r380) om arbetsskadeföisäkring.

Lagförelogm finns i bilaga 1.4.

4.5.5 Författningskommentarer

Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

TUlämpningsområdd för lagm vidgas genom att moiingm om att lagen inte göUer arbetegivaravgifter som sUtm skall betala tas bort. Som ea följd härav tas också hänvisningen tiU specieUa regler för statm bort. 

\

j

t

gea

blir således tUlämplig vid uppbörd av samtliga aibetegivaravgifter. Den blir ävm tillämplig på sådana avgifter som avses i förordningm (1964r484) om mottagande för statms räkning av gåvo- och donations­medel.

Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Särrleringm fÖr statm i4>phävs. Gmom att ta bort mmingm om att statm inte skall betala aibetsskadeavgift likstäUs statm med övriga arbetegivare.

9 Riksdagen 1994/95. I saml. Nr 150. Bil. 1

Rättelse: Rättelse: S. 109 rad 4 nedifrån Står: 1989 Rättat till; 1981

107

Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om

Prop. 1994/95:150

arbetsskadÖrsäkring

BUaga 1

Gmom att statliga oibetagivore åläggs att betala aibetsskadeavgift enligt lagm (1981:691) om socialavgifter enligt samma regler som gäller för andra aibetegivare kan hänvisningen till q>ecieUa rler om avgifter för statm tas bort. I och med att statm frän och med dm 1 juli 1995 skall betala denna avgift skall också utbetald aibetsskadeenöttning från och med samma dag finansieras via Arbetsskodefondm. När dd gäller affira-veiken har i öveigångsbestämmelsema tagite in m bestämmelse om att arbetsskada som inträffat före utgången av juni 1995 och som &stelagite som sådan i lagakraftvunnet beslut före nämnda datum, aUtjämt skoU finansieras av affirsveiken.

108

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1

Regeringen föreslår att riksdagen

1.         godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som

regeringen har förordat,

2.         godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som

regeringen har förordat,

3.         godkänner beräkningen av statsbudgetens inkomster för budgetåret

1995/96,

4.

godkänner beräkningen av förändringar i anslagsbehållningarna för budgetåret 1995/96,

5.

godkämier beräkningen av Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto för budgetåret 1995/96,

6.

antar förslaget till inkomst- och utgiftsstat rörande Räntor på statsskulden, m.m. för budgetåret 1995/96,

7.

till Räntor på statsskulden, m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett förslagsanslag på 132 000 000 000 kronor,

8.

bemyndigar regeringen att ta upp lån enligt lagen (1988:1387) om statens upplåning,

9.

bemyndigar regeringen att för budgetåret 1995/96, om arbets­marknadsläget kräver det, besluta om utgifter i enlighet med vad som förordats intill ett sammanlagt belopp av 2 000 000 000 kronor,

10.

godkänner vad regeringen anfört om ett tak för de offentliga utgiftema,

11.

antar förslaget till lag om ändring i lagen (1987:519) om Riks­revisionsverkets granskning av statliga aktiebolag och stiftelser,

12.

antar förslaget till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare,

13.

antar förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialav­gifter,

14.

antar förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring.

109

Innehåll

Reviderad finansplan m.m.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1

1

Den ekonomiska politikens inriktning......... 

1

2

Den ekonomiska utvecklingen   ................ 

12

2.1

Den internationella ekonomin............... 

12

2.2

Den svenska ekonomin........................ 

14

2.3

Utvecklingen t.o.m. år 2000................ 

18

3   Den ekonomiska politiken......................... 

19

3.1

En politik för uthållig tillväxt.................. 

19

3.2

Finans- och penningpolitiken   .............. 

24

3.3

Sysselsätting, löner och priser.............. 

28

3.4

Skattepolitiken...     ............................. 

32

3.5

Fördelningspolitiska effekter................. 

35

4

Den kommunala sektoras ekonomi m.m... 

...... 

39

5

Budgetfrågor............................................ 

44

5.1.......................................................... Uppföljning av budgetutvecklingen     

44

5.1.1

Budgetförsvagningar m.m............ 

...... 

44

5.1.2

Åtgärder med anledning av budgetupp­följningen           

46

5.2

Det reviderade budgetförslaget   ......... 

50

5.3

Ett tak för de offentliga utgiftema   ...... 

52

5.4

Uppstramning av regelverket............... 

56

Appendix...................................................... 

58

Reviderat budgetförslag och statens ekonomiska ställning

1   Beräkning av statsbudgetens inkomster och

utgifter för budgetåren 1994/95 och 1995/96  

61

1.1

Beräkningsfömteättningar   ............... 

61

1.2

Statebudgetens inkomster och utgifter under

budgetåret 1994/95.......................... 

61

1.3  Statebudgetens inkomster och utgifter under

budgetåret 1995/96.......................... 

65

1.4  Statebudgetens saldo för budgetåren 1994/95

och 1995/96..................................... 

...... 

70

1.5

Underliggande budgetutveckling   ....... 

71

1.6

Budgetunderskott, lånebehov och stateskuld         

72

1.7

Kompletterande redovisning av stateskuldräntor  ...

75

1.8

Den långsiktiga konsekvenskalkylen... 

75

2   Finansfullmakten...................................... 

76

110

3   Årsredovisning för staten 1993/94........... 

76    Prop. 1994/95:150

3.1

Inledning   .......................................... 

76    Bilaga 1

3.2

Redovisningsprinciper........................... 

...... 

78

3.3

Statens resultat, tillgångar och skulder 1993/94   ....

78

3.3.1  Konsoliderad resultat- och balansräkning

för staten    ................................. 

...... 

79

3.3.2.................................................. Statliga sektoras tillgångar och skulder         

81

4   Ekonomisk styraing av statlig verksamhet 

...... 

83

4.1

Regeringens bedömning och åtgärder med anledning av revisionens iakttagelser 1994   ............................. 

...... 

83

4.2

Revision av verksamhet i statliga aktiebolag

och stiftelser....................................... 

...... 

98

4.2.1

RUcsrevisionsverkete rätt att granska verksamhet

98

4.2.2

Upprättat lagförslag...................... 

98

4.3

Risk- och skadehanteringen i staten   .. 

99

4.4

Konsekvenser för de statliga myndigheterna m.fl. av införandet av en allmän löneavgift m.m......................... 

.... 

103

4.5

Arbetegivaravgifter för statliga niyndigheter .......

103

4.5.1

Ärendet och dess beredning   ....... 

.... 

103

4.5.2

Enhetliga regler för uppbörd av arbetegivar­avgifter        

104

4.5.3

Genomförande   .......................... 

.... 

106

4.5.4

Upprättade lagförslag.................... 

.... 

107

4.5.5

Författningskommentarer............. 

.... 

107

Förslag till riksdagsbeslut............................... 

.... 

109

111

Bilaga 1.1

Reviderad nationalbudget 1995

Reviderad Nationalbudget

prop. 1994/95:150

BUaga l.I 

Förord

Den reviderade nationalbudget som härmed läggs fram, beskriver den internationella och den svenska ekonomins utveckling t.o.m. 1996.

Nationalbudgeten bygger på material firån fackdepartementen samt från olika myndigheter och institutioner. För bedömningen av den internatio­nella utvecklingen har material erhållits från bl.a. OECD. Beskrivningen av den svenska ekonomin baseras främst på underlag från Statistiska centrakbyrån och på den prognos som Konjunkturinstitutet publicerade den 29 mars. Vidare har seminarier med bransch- och konjunkturexperter hållits. Ansvaret för de redovisade bedömningarna åvilar dock helt Finansdepartementets ekonomiska avdelning.

Nationalbudgeten innehåller dessutom kalkyler över ekonomins ut­veckling i ett något längre perspektiv. Den traditionella prognosen för 1995 och 1996 kompletteras med tre alternativa scenarier över ut­vecklingen t.o.m. år 2000. Dessa beräkningar är gjorda med stöd av Konjunkturinstitutets modeller KOSMOS och FIMO. Scenariekapitlet kompletteras med en analys av de offentiiga utgifternas utveckling.

Nationalbudgeten avslutas med två s.k. fördjupningskapitel som syftar till att ge en djupare bakgrund till analyserna i nationalbudgeten. Dessa kapitel är av en mer teknisk karaktär än vad som normalt ryms inom en nationalbudget.

Arbetet med den preliminära nationalbudgeten har letts av departe­mentsrådet Håkan Frisen. Kalkylerna avslutades den 18 april 1995.

1. Inledning

Prop. 1994/95:150

BUaga 1.1 1.1 Den svenska ekonomin 1995 och 1996

Under de senaste månaderna har de finansiella marknaderna präglats av stor oro. Den internationella turbulensen initierades av den finansiella krisen i Mexiko samt av ökad politisk osäkerhet i Italien och Spanien. Effekterna för Sveriges del blev dock stora, främst avseende valutan där kronan tillsammans med andra svaga valutor har följt US-dollara ner i värde. Även ränteuppgången har varit påtaglig.

Trots betydande budgetförstärkningar och en stramare penningpolitik ligger därmed de svenska obligationsräntorna kvar på en mycket hög nivå samtidigt som kronkursen är utomordentligt svag. Det har uppenbarligen varit svårt för Sverige att etablera förtroende på de finansiella mark­naderna för att inflationen förblir låg under den pågående ekonomiska återhämtningen samt att vidtagna budgetåtgärder är tillräckliga. Bedömningen av ekonomins utveckling blir naturligtvis extra osäker mot bakgrund av den stora turbulens som råder beträffande valutor och räntot En central fråga är hur länge oron kommer att råda och hur den påverkar den reala ekonomin.

Det höga ränteläget tillsammans med den albnämia osäkerhet som nu råder dämpar den inhemska ekonomiska aktiviteten. Mest påtaglig är troligen effekten på den privata konsumtionen. Investeringsutvecklingen torde på kort sikt vara mindre känslig. Inom den exportinriktade delen av ekonomin är den höga lönsamheten och snabba produktionsökningen saimolilft viktigare faktorer för investeringsbesluten än ränteläget. Investeringarna i de näringslivssektorer som är mer beroende av den privata konsumdonen torde dock i viss mån påverkas, liksom bostads­byggandet.

Den ytterligare försvagningen av kronan bedöms inte stimulera exporten i någon större utsträckning. Konkurrenskraftsläget var redan tidigare mycket starkt och produktionsökningarna rekordstora. Istället accentuerar den svaga kronkursen två andra problem i ekonomin. Inflationsimpulsen från importpriserna förstärks även om genomslaget i konsumentiedet i viss mån hålls tillbaka av den svaga konsumtionsefterfrågan. Samtidigt ökar ekonomins tudelning genom ytterligare förbättring av lönsamheten i exportsektorn medan ökade importpriser begränsar hushållens reala inkomstutveckling. Därigenom ökar spänningarna i ekonomin vilket bl.a. riskerar att leda till påfrestningar på lönebildningen.

Sedan bedömningen i budgetpropositionen har signalerna avseende den realekonomiska utvecklingen dock i flera avseenden varit positiva. BNP-tillväxten accelererade under Qärde kvartalet förra året, vilket innebar att ökningen av BNP för helåret 1994 uppgick till 2,2 %. SCB:s senaste investeringsenkät visar på en ytterligare ökning av de redan höga investe­ringsplanerna i näringslivet. Konjunkturinstitutets industribarometer indikerar mycket expansiva produktionsplaner, vilket tyder på att industrins förmåga att öka uttnyttjandegraden av befintiig produktions­apparat varit större än väntat. Indikationer på en stabil utveckling av den

privata konsumtionen har kunnat utläsas i detaljhandelsstatistiken samt i    Prop. 1994/95:150 SCB:s enkät om hushållens inköpsplaner. Vissa signaler om en svagare    BUaga 1.1 utveckling har dock kommit den allra senaste tiden. Sammantaget har dock den kraftiga uppgången i obligationsräntorna det senaste året trots allt inte haft så stor kortsiktig effekt på den ekonomiska utvecklingen.

I föreliggande prognos för 1995 och 1996 har ny information sedan budgetpropositionen i positiv och negativ riktning bedömts som ungefär likvärdig ur ett kortsiktigt tillväxtperspektiv. BNP-tillväxten bedöms bli 2,5 % i år för att öka till 2,9 % procent nästa år.

läbell 1,1 Prognosforutsättniiigar

1992

1993

1994

1995

1996

BNP-tillväxt i OECD

1,4

1,2

3,0

2,9

2,7

Konsumentprisökning i OECD

3,1

2,8

2,3

2,6

2,9

Dollarkurs (i kr.)

5,8

7,8

7,7

7,3

7,3

Ecu-index'

101,7

123,0

123,8

128,8

125,0

lysk ränta 5-ärs statsobl.

7,8

6,0

6,2

6,9

7,1

Svensk ränta 5-års statsobl.

10,4

8,0

9,1

10,6

10,0

Svensk ränta 6-månaders ssvx

12,6

8,1

7,7

8,9

9,0

' ECU-index antas vara 127 den 31 december 1995 samt 123 den 31 december 1996. Källor: OECD och Finansdepartementet

Den intemationella konjunkturen förstärktes under 1994. Främst bidrog den kraftiga omsvängningen i Europa, med särskilt hög tillväxt i våra nordiska grannlandet Den japanska ekonomin återhämtade sig också i viss mån samtidigt som tillväxten tilltog ytterligare i USA. BNP-tillväxten i OECD blev därmed den högsta sedan 1989. I EU-området förutses under 1995 och 1996 en BNP-tillväxt på drygt 3 %. I Japan sker en gradvis uppgång medan den ekonomiska aktiviteten dämpas i USA.

Prognosen för den svenska ekonomins utveckling baseras på antaganden om valutakurs och räntor som i betydande grad är påverkade av den senaste tidens händelser. Detta innebär betydligt högre räntor och svagare krona än vad som låg till grund för bedömningen i den preliminära nationalbudgeten. En viss nedgång av obligationsräntorna samt en förstärkning av kronan förutsätts dock.

läbell 1.2 Växelkursutvecklingeii

Procentuella förändringar mellan årsgenomsnitt

1992

1993

1994

1995

1996

ECU-index

0,4

20,9

0,6

4,0

-3,0

Dollar

4,0

33,8

-1,2

-5,4

-0,4

Konkurrentvägt

-0,3

23,8

1,7

3,7

-1,8

Iraportvägt

-0,8

24,4

1,8

3,9

-1,8

Källor: Riksbanken och Finansdepartementet.

Ett fortsatt mycket starkt konkurrensläge tillsammans med den inter- Prop. 1994/95:150 nationella konjunkturuppgången innebär att exporten fortsätter att stiga Bilaga 1.1 relativt snabbt. De kraftiga investeringarna innebär en betydande kapaci­tetsutbyggnad vilketmöjliggör en sådan utveckling. Exportensökningstakt minskar dock från drygt 13 % 1994 till 7 % 1996. Under 1996 innebär detta att den svenska exporten växer i takt med omvärldens efterfrågan. Importen ökade 1994 nästan lika snabbt takt som exporten. Med tanke på att svenslca producenter som säljer på hemmamarknaden fått en starkt konkurrenskraft är denna utveckling anmärkningsvärd. Till en del ligger förklaringen i en uppdriven import under slutet av året till följd av att medlemskapet i EU innebär nya regler för import till Sverige. Under prognosperioden bedöms importen stiga i betydligt måttligare takt än under 1994. Svenska producenter väntas kunna utnyttja sin konkurrensför­del också på hemmamarknaden samtidigt som efterfrågeexpansionen sker i något mindre importintensiva delar av ekonomin.

Bedömningen av den privata konsumtionens utveckling är behäftad med särskilt stor osäkerhet. Det höga ränteläget dämpar utvecklingen. Incitamenten att spara ökar ytterligare genom att den redan höga realräntan stiger, särskilt om detta får återverkningar på fastighetspriser och tillgångsprisen På kort sikt innebär också den finansiella oron att hushållen torde bli försiktigare, speciellt avseende inköp av kapitalvaror Konsolideringen av statsfinanserna innebär också att hushållens inkomster sjunker 1995. Det är dock rimligt att anta att skattehöjningar och bidrags­minskningar i stor utsträckning var förutsedda av hushållen. 1 så fall har hushållen redan, åtminstone delvis, anpassat sin konsumtionsnivå. Effekten när väl åtgärderna träder i kraft blir då begränsad och tar sig delvis uttryck i ett minskat sparande.

Flera andra faktorer som bidragit till det höga hushållssparandet under senare tid har också börjat minska i betydelse. Hushållens har minskat sin skuldsättningsgrad, som under slutet av 1980-talet var mycket hög. Vändningen i sysselsättning har varit påtaglig. Risken att drabbas av arbetslöshet torde ha minskat påtagligt vilket främjar konsumtions­benägenheten. Därtill finns ett uppdämt behov av att öka inköpen av kapitalvaror efter en lång period av låga inköp. Av dessa skäl förväntas en viss minskning av hushållens sparande under prognosperioden. Sammantaget förväntas ändå den privata konsumtionen minska med 0,5% under 1995 för att sedan stiga med 1 % 1996.

Ikbell 1.3 Försörjningsbalans

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

Miljarder kr. 1994

Procentuell volymförändring

1992

1993

1994

1995

1996

BNP

1 517,0

-1,4

-2,6

2,2

2,5

2,9

Import

492,3

1,1

-2,8

13,2

7,5

6,0

Tillgång

2 009,3

-0,9

-2,6

4,5

3,7

3,6

Privat konsumtion

820,2

-1,4

-3,7

0,5

-0,5

1,0

Offentlig konsumtion

413,5

-0,0

-0,6

-1,0

-0,2

-0,8

Stat

131,5

1,8

4,4

-0,7

1,5

-0,5

Kommuner

282,0

-0,8

-2,7

-1,2

-1,0

-1,0

Bruttoinvesteringar

208,2

-10,8

-17,6

-0,4

11,1

9,6

Näringsliv

136,6

-15,5

-14,3

17,4

21,1

10,7

Bostäder

36,3

-7,3

-31,0

-37,5

-18,2

12,4

Myndigheter

35,4

0,6

4,3

6,4

5,6

3,2

Lagerinvesteringar'

10,5

1,1

-0,3

1,4

-0,3

0,2

Export

556,7

2,3

7,6

13,8

10,6

7,3

Användning

2 009,3

-0,9

-2,6

4,5

3,7

3,6

Inhemsk användning

1 452,5

-1,8

-5,6

1,4

1,0

2,1

' Förändring i procent av föregående års BNP.

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Bruttoinvesteringarna i näringslivet ökar nu kraftigt. Under 1994 steg investeringarna med drygt 17 % i näringslivet totalt, och med 28 % i industrin. Den snabba produktionstillväxten innebär ett ökande kapacitets­utnyttjande, vilket i kombination med den goda lönsamheten medför mycket gynnsamma förutsättningar för en ytterligare investerings­expansion, speciellt i industrin. År 1995 förutses därför industrins inves­teringsökning överstiga 35 % och 1996 uppgå till ca 20 %. Tendensen är också att investeringarna allt mer sker i helt nya produktionsanläggningar och därmed på ett tydligt sätt innebär en ökad produktionskapacitet. Också i det övriga näringslivet väntas investeringsexpansionen fortsätta, om än i långsammare takt än inom industrin. Den svaga efterfrågan inom stora delar av hemmamarknaden verkar dock fortsatt dämpande. De totala bruttoinvesteringarna bedöms stiga med drygt 11 % år 1995 trots ett kraftigt fall i bostadsbyggandet. Under 1996 dämpas ökningstakten i näringslivets investeringarmen samtidigt förutses bostadsbyggandet vända uppåt, delvis p.g.a. det nu aviserade investeringsstödet. De totala brutto­investeringarna beräknas därigenom stiga med ca 10 %.

Lagerinvesteringama ökade kraftigt under 1994. Bidraget till BNP-tillväxten uppgick till hela 1,4 procentenhetei: Den starka produktions­ökningen i industrin ledde till ett ökat behov av insatsvaror och varor i arbete. Därtill kommer att den extremt omfattande importen under slutet av 1994 i betydande omfattning utgjorde iagerinvesteringat Dessa lager väntas avvecklas under 1995, vilket bidrar till att lagerposten ger ett svagt negativt bidrag till BNP-tillväxten.

Diagram 1.1 Sysselsättning och arbetskraftsutbud

Tusental personer 4800-

Sysselsatta     Arbetskraftsutbud      Underliggande utbud

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

4600

4400-

4200

4000

3800"'''I'I'I'I'I'I' 

1980   1982   1984   1986   1988   1990   1992   1994   1996

Anm.: I underliggande arbetskraftsutbud inkluderas även personer i sådana arbets­marknadspolitiska åtgärder som i AKU inte ingår i arbetskraftsutbudet. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Den genomsnittliga timlönen för ekonomin som helhet ökade 1994 med ca 3,5 %, enligt nationalräkenskapernas uppgifter om lönesumma och antal arbetade timmar. Enligt SCB:s s.k. förtjänststatistik var ökningen närmare en procentenhet lägre. Skillnaden beror till en del på extra utbetalningar av resultatbonus samt speciellt höga löneutbetalningar för övertid inför beslutade skattehöjningar vid årsskiftet. Dessa effekter inräknas ej i förtjänststatistiken. Eftersom utgångsläget blir artificiellt högt bidrar de i viss utsträckning till att dämpa den uppmätta löneöknings­takten, baserad på lönnesummestatistik, i år. Sammantaget bedöms löneökningarna komma att uppgå till 3,5 % respektive 4 % under 1995 och 1996 för ekonomin som helhet, med en något snabbare ökningstakt inom industrin.

Utvecklingen av konsumentpriserna (KPI) har under början av 1995 blivit ungefär vad som förväntades i den preliminära nationalbudgeten. Hushållens efterfrågan är fortsatt svag, vilket bidrar till att hålla tillbaka prisökningarna i konsumentiedet. Därtill kan konkurrensbefrämjande effekter av EU-medlemskapet förväntas dämpa prisutvecklingen. Öknings­takten för producentpriserna är dock hög, vilket på sikt kan få åter­verkningar också på konsumentpriserna. Försvagningen av kronan bidrar också till att höja inflationstrycket i ekonomin genom ökade importprisen Under prognosperioden kommer höjda indirekta skatter och subventioner att bidra till ökningen av KPI. Den nu föreslagna sänkningen av mervärdesskatten på livsmedel fr.o.m. 1 januari 1996 innebär dock att

denna effekt blir förhållandevis liten 1996. Sammantaget beräknas den    Prop. 1994/95:150 registrerade inflationstakten uppgå till 3,3 % respektive 2,8 % under    Bilaga 1.1 loppet av 1995 och 1996. Nettoprisindex väntas under samma period stiga med 2,0 respektive 2,4 %.

läbeU 1.4 Nyckeltal

1993

1994

1995

1996

Timlön, kostnad

3,3

3,5

3,5

4,0

KPI, dec.-dec.

3,9

2,3

3,3

2,8

NPl, dec.-dec.

3,6

1,6

2,0

2,4

Disponibel inkomst

-3,5

1,0

-2,2

0,2

Sparkvot (nivå)

7,9

8,3

6,7

5,9

Industriproduktion

1,5

10,6

8,0

6,0

Relativ enhetsarbetskostnad

-24,7

-1,0

-0,6

3,4

Öppen arbetslöshet (nivå)'

8,2

8,0

7,0

6,1

Arbetsmarknads politiska åtgärder'

4,2

5,1

5,1

5,2

Handelsbalans (mdr. kr.)

54,0

68,6

108,9

127,0

Bytesbalans (i % av BNP)

-2,2

0,4

2,6

4,0

' I % av arbetskraften.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Näringslivets produktion ökade år 1994 med drygt 4 %. Industriproduk­tionen steg med hela 10,6 % samtidigt som spridningseffekterna till industrirelaterade delar av tjänstesektorn var påtagliga. Detta bidrog starkt till att den totala tjänsteproduktionen ökade med 3,5 %. Även under 1995 och 1996 väntas produktionsökningarna i näringslivet bli av storleks­ordningen 4-4,5 %. Takten i industrins expansion avtar något samtidigt som byggnadsaktiviteten nu åter börjar tillta. Den offentliga produktionen väntas fortsätta att minska något de närmaste åren. Sammantaget väntas BNP öka med 2,5 respektive 2,9 % under 1995 och 1996.

Arbetsmarknadsläget har successivt förbättrats sedan inledningen av 1994. Minskningen av arbetslösheten har dock hållits tillbaka av en ökande medelarbetstid och ett stigande arbetskraftsutbud. Återhämtningen i ekonomin, satsningarna på sysselsättningsskapande åtgärder samt en återgång av medelarbetstiden till mer normala nivåer väntas medföra en sammanlagd sysselsättningsökning med 175 000 personer under 1995 och 1996. Utbudet av arbetskraft väntas öka när sysselsättningsmöjligheterna förbättras, vilket bromsar nedgången av arbetslösheten. Den öppna arbetslösheten beräknas minska från 8,0 % 1994 till 6,1 % 1996.

Underskottet i den offentliga sektoms finansiella sparande uppgick 1994 till ca 157 miljarder kr, eller drygt 10 % av BNP Beslutade budgetförstarkningar i kombination med den ekonomiska återhämtningen gör att underskottet successivt beräknas krympa till ca 90 miljarder kr. 1996, motsvarande 5,2 % av BNP

Diagram 1.2 Finansiellt sparande i privat och offentlig sektor samt bytesbalans

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent 15-

-|          I        I         I        I         I         I        1        I        I        ]         1        [

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996

ftiUor.Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

läbell 1.5 Sparande

Procent av BNP i löpande pris

1993

1994

1995

1996

Bruttosparande

11,3

14,9

17,6

20,2

Realt sparande

13,5

14,4

15,0

16,2

Fasta investeringar

14,3

13,7

14,7

15,7

Lagerinvesteringar

-0,8

0,7

0,4

0,5

-2,2

0,4

2,6

4,0

Offentlig sektor

-13,4

-10,4

-9,0

-5,2

Hushåll

6,0

6,2

5,0

4,4

Företag

5,2

4,6

6,6

4,8

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Jämfört med beräkningarna i den preliminära nationalbudgeten innebär detta att underskottet nu bedöms bli 25 miljarder kr lägre år 1996. Detta beror huvudsakligen på en tämligen kraftig upprevidering av skattein­komsterna. Som en följd av bl.a. högre räntor på statsskulden har även de offentliga utgifterna reviderats upp jämfört med bedömningen i den preliminära nationalbudgeten.

Bytesbalansen utgörs defintionsmässigt av sunaman av det privata och det offentiiga finansiella sparandet. Det privata finansiella sparandet förväntas förbli mycket högt under 1995 och 1996. Förbättringen i det offentliga sparandet innebär därmed ett successivt ökande bytesbalans-

10 Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bil. 1

överskott. År 1996 beräknas bytesbalansöverskottet bli ca 65 miljarder kr    Prop. 1994/95:150 eller ca 4 % av BNP. Eftersom också investeringarna ökar påtagligt    Bilaga 1.1 kommer ekonomins bruttosparande att stiga mycket kraftigt. Brutto-sparandet ökar som andel av BNP från 11 % 1993 till 20 % 1996.

Diagram 1.3 Bruttosparande, fasta investeringar ocli bytesbalans

Andel av BNP, procent 30-

25 20 15 10

-5 i

-10

IIf11I,I,,I1,I1,I1   1I.,I   1-

1970   1973   1976   1979   1982   1985   1988   1991   1994 

Bruttoinvesteringar      Bytesbalans     Bruttosparande

Anm.: Bruttosparandet är summan av fasta bruttoinvesteringai; lagerinvesteringar samt bytesbalansen.

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

1.2 Den svenska ekonomin i ett medelfi-istigt perspektiv

I den reviderade nationalbudgeten presenteras kalkyler avseende den ekonomiska utvecklingen t.o.m. år 2000. I ett sådant tidsperspektiv är informationsimderlaget otillräckligt för att prognoser i vanlig mening skall kunna utarbetas. Mot bakgrund av de stora förändringar som den svenska ekonomin genomgår ter sig varje scenario över utvecklingen på medellång sikt som särskilt osäkert. Behovet av längre framåtblickar än den traditionella tvåårshorisonten är emellertid stort. Den ekonomiska politiken och de grundläggande ekonomisk-politiska frågeställningarna har fåti en allt större tyngdpunkt mot det medelfristiga perspektivet. I synnerhet behöver utvecklingen avseende de offentliga finansema och arbetsmarknaden belysas också i detta tidsperspektiv.

Tre scenarier för ekonomins utveckling fram till år 2000 presenteras i kapitel 12. Scenariema innehåller inga utpräglade konjunkturförlopp utan avser istället att illustrera utvecklingen mot ett jämviktsläge år 2000. En central frågeställning är i vilken mån dagens höga arbetslöshet kommer

att permanentas. Scenariema bygger på olika förutsättningar avseende hur Prop. 1994/95:150 arbetsmarknaden ftmgeran Detta tar sig uttryck i olika antaganden Bilaga 1.1 avseende jämviktsarbetslöshet, arbetskraftsdeltagande etc. Dessa an­taganden är avgörande för tillväxdnöjlighetema i ett medelfristigt perspektiv samt för de offentliga finansemas utveckling. Scenariema skiljer sig också med avseende på underliggande tillväxtförmåga samt graden av trovärdighet för den ekonomiska politiken avseende bl.a. inflationen och de offentliga finansema. Ekonomins varierande funktions­förmåga har också tagit sig uttryck i skilda realränteantaganden mellan alternativen.

Alternativen är konstmerade så a.tt pris- och löneökningstaktema i stora drag är desamma i alla altemativ. Altemativet med högre jämviktsarbets­löshet leder således till lägre tillväxt och inte till högre pris- och löneökningar. Samtiiga altemativ utgår från den prognos för 1995 som presenteras i den reviderade nationalbudgeten. Alternativen skiljer sig sedan åt med början 1996.

I samtiiga tre altemativ förutsätts att den ekonomiska politik som föreslås i kompletteringspropositionen fullföljs. I detta ingår också uppföljning och komplettering av regeringens tidigare propositionen 1 övrigt grundar sig kalkylerna på antagandet att skatte- och utgiftsreglema är oförändrade samt på en restriktiv utveckling av den offentliga konsumtionen.

Den intemationella utvecklingen är gemensam för alternativen. Liberaliseringen av världshandeln, den europeiska integrationen och en successivt starkare internationell konjunktur fömtsatts ge en tillväxt i OECD-området på i genomsnitt 2,5-3,0 % under perioden 1995-2000. Marknaden för svensk export av bearbetade varor till dessa länder ökar med i genomsnitt drygt 6,5 % per år under perioden.

Scenariemas realekonomiska utveckling

Saneringen av de offentliga finansema som genomförs under perioden innebär att hushållens inkomster utvecklas svagt i samtliga altemativ. Den privata konsumtionens bidrag till tillväxten blir därför begränsat. Den slutliga effekten av besparingarna beror dock på i vilken grad ekonomins aktörer anser politiken långsiktigt trovärdig och hållbar. Därigenom påverkas räntebildning, konsumtions- och investeringsbeteende i hög grad.

lbeU 1.6 Nyckeltal

medel

låg

hög

Årlig förändring, genomsnitt 1996-2000

Tirrdön

4,5

4,5

4,5

KPI, årsgenomsnitt

2,8

2,9

2,7

NPI

2,3

2,4

2,2

Real disponibel inkomst

1,4

1,2

1,6

Sysselsättning, personer

1,1

0,6

1,5

Produktion, näringsliv

2,9

2,4

3,5

varav industri

3,9

3,0

5,0

Nivå år 2000

Öppen arbetslöshet'

5,6

6,5

4,8

Arbetsmarknadspolitiska åtgärder'

3,8

4,5

3,0

Hushållens sparkvot

4,2

6,0

2,3

Finansiellt sparande i offentlig sektoH

0,7

-1,9

2,6

Offentliga sektoms ftnanstella

nettoskuld'

31,2

41,6

22,7

Bytesbalans'

3,2

4,3

1,5

Exportnetto'

5,8

7,0

4,5

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

' I % av arbetskraften.

 I % av disponibel inkomst.

' I % av BNR

Källa: Finansdepartementet.

Den årliga BNP-tillväxten uppgår i altemativet med medelhög tillväxt till i genomsnitt 2,2 % åren 1996 till 2000. Summan av den öppna arbets­lösheten och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder utgör vid slutet av perioden antal utgör knappt 9,5 % av arbetskraften. Antalet reguljärt sysselsatta ökar sammanlagt med 230 000 personet De personer som lämnade arbetskraften under den kraftiga nedgången i ekonomin kommer i detta scenario i viss utsträckning tillbaka till arbetskraften. Den realiserade realräntan fömtsatts i kalkylen sjunka något från dagens mycket höga nivåer och uppgår till ca 5 % år 2000.

I altemativet med hög tillväxt ökar BNP med i genomsnitt 2,7 %. Den totala arbetslösheten uppgår mot slutet av perioden till ca 8 % av arbetskraften. Arbetsmarknaden fungerar i detta altemativ tillräckligt bra för att medge en snabbare tillväxt utan att inflationsdrivande löneökningar uppstår. Den reguljära sysselsättningsökningen uppgår till 340 000 personer och möjliggörs genom att den permanenta utslagningen från arbetsmarknaden är mindre än i altemativet med medelhög tillväxt.

10

IkbeU 1.7 Försörjningsbalans 1996-2000

Genomsnittlig årlig procentuell förändring i 1991 års priser

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

medel

låg

hög

BNP

2,2

1,7

2,7

Import

6,5

5,3

7,2

Privat konsumtion

1,9

1,3

2,5

Offentlig konsumtion

-0,6

-0,6

-0,6

Bruttoinvesteringar

6,1

4,4

7,5

Lagerinvesteringar'

0,1

-0,1

0,2

Export

5,9

5,7

6,2

Inhemsk användning

2,1

1,2

2,8

' Förändring i procent av föregående års BNR Källa: Finansdepartementet.

I alternativet med låg tillväxt uppvisar arbetsmarknaden en låg flexibilitet, vilket innebär tendenser till inflationsdrivande löneökningar redan vid en hög arbetslöshet. Arbetslöshetsnedgången avbryts i ett tidigt skede och summan av de öppet arbetslösa och personer i konjunktur­beroende åtgärder når inte under 11 % av arbetskraften. Graden av permanent utslagning från arbetsmarknaden är hög. Den genomsnittiiga BNP-tillväxten stannar vid 1,7 %.

Diagram 1.4  Den offentliga sektorns inkomster ocb utgifter vid medelhög tillväxt 1970-2000

Procent av BNP 80-

75 70 65 60 55 50 45

40   I  '  '  I  ''  I  '  '  I................ I................ I  '  '  I ................ 

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997 2000 

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

11

Utvecklingen av de offentliga finansema

De budgetförstärkande åtgärdema tillsammans med den ekonomiska återhämtningen innebär en successiv minskning av det offentiiga underskottet i samtliga altemativ. I altemativet med medelhög tillväxt förändras den offentliga sektoms finansiella sparande från ett underskott på drygt 10 % av BNP år 1994 till ett överskott år 2000 motsvarande ca 1 % av BNP. Förbättringen kan i huvudsak hänföras till att utgiftskvoten, dvs. utgiftemas andel av BNP, minskar med ca 9 procentenheten Av dessa är ca 3 procentenheter en följd av fattade beslut om utgiftsminsk­ningar. Utgiftskvoten vid kalkylperiodens slut är dock så pass hög som 61 %. I kapitel 13 diskuteras de offentiiga utgiftemas utveckling och stmktur mer ingående. Den offentliga skulden når sitt maximum som andel av BNP under 1996. Skulden enligt Maastrichtdefinitionen, den offentiiga sektoms konsoliderade bmttoskuld, uppgår då till ca 85 % av BNP. Denna kvot minskar till ca 76 % år 2000, vilket fortfarande är betydlig högre än konvergenskriteriets 60 %.

Diagram 1.5 Finansiellt sparande i offentlig sektor 1980-2000

Andel av BNP, procent

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

-12

l\                          y\.

1           \              ,yC

**s.           /

:............................ 

\/

H

ö

g tillv

ä

xt Medelh

ö

g tillv

ä

xt

L

å

g tillv

ä

xt

-

-16-

1980  1983  1986  1989  1992  1995  1998

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Alternativen med hög och låg tillväxt illustrerar de offentliga finan­semas känslighet avseende tillväxt, arbetslöshet och räntenivå. I altema­tivet med hög tillväxt minskar den offentiiga skulden som andel av BNP redan 1996. Den konsoliderade bmttoskulden uppgår år 2000 till 67 % av BNP. Motsvarande nivå i altemativet med låg tillväxt uppgår till närmare 87 %. Skillnaden i den offentliga sektoms primära finansiella sparande i låg respektive högaltemativet uppgår år 2000 till 3 procentenheten

12

Skillnaden i real BNP-nivå är 5 procentenheten Detta kan tolkas som att utslaget i det offentiiga primärsaldot för en viss BNP-skillnad uppgår till ca 60 %. Denna s.k. elasticitet är ovanligt hög i Sverige jämfört med omvärlden och avspeglar de relativt starka s.k. automatiska stabilisatorer som finns i ekonomin.

Diagram 1.6 Den konsoliderade offentliga sektoms bruttoskuld (enligt Maastricht-ddnitionoi)

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Andel av BNP, procent 100

40-

1980      1983      1986      1989      1992      1995

-II' 

1998

Källor: Riksgäldskontoret, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Sammantaget indikerar dessa kalkyler att de föreslagna budgetför­stärkningarna tillsammans med den ekonomiska återhämtningen innebär en markant förbättring av den offentiiga sektoms finansiella situation i samtliga altemativ. EU:s konvergenskriterium avseende den offentiiga skuldsättningens tiivå (maximalt. 60 % av BNP) uppfylls emellertid inte i något altemativ. Skillnaden är påtaglig mellan alternativen i detta avseende. Däremot uppfylls konvergenskriteriet avseende den offentliga sektoms finansiella sparande i samtiiga altemativ.

1.3 Fördjupningskapitel

Finansdepartementets kalkyler och bedömningar penetreras och analyseras djupgående, inte minst av finansiella analytiker. Det kan därför finnas skäl till att på några centrala punkter redovisa bakgrunden till den analys som görs i den reviderade nationalbudgeten och kanske främst i de medelfristiga beräkningarna. Den reviderade nationalbudgeten innehåller

13

därför två s.k. fördjupningskapitel som är av en mer teknisk karaktär än vad som är normalt inom ramen för en nationalbudget.

I kapitel Fl redovisas en analys av det nuvarande produktionsreserven i den svenska ekonomin, det s.k. BNP-gapet. Resultatet indikerar att BNP-gapet vid utgången av 1994 är av storleksordningen 3 %. Analysen är gjord inom ramen för den s.k. produktionsfimktionsansatsen och har varit central vid bedömningen av de medelfristiga tillväxtutsiktema. I kapitiet redovisas utförligt de olika antaganden som ligger bakom resultatet samt en känslighetskalkyl för altemativa förutsättningar avseende arbets­marknaden.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Diagram 1.7 Det svenska produktionsgapet

Miljoner kronor 380000 -

360000

340000

320000

300000

1983:1     1985:1     1987:1     1989:1     1991:1     1993:1

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

I kapitel F2 analyseras den svenska kronans växelkurs. Utifrån real­ekonomiska utgångspunkter beräknas det s. k. reala apprecieringsutrymmet till mellan 10 % och 20 % utgående från förhållanden 1994. Jämfört med den kronkurs som gällt den senaste tiden blir apprecieringsutrymmet naturligtvis större. 1 kapitiet diskuteras också andra aspekter på värdering av en valuta. Tyngdpunkt läggs på faktorer som är relevanta för dagens svenska situation och som kan bidra till att förklara den stora avvikelsen från jämviktskursen.

14

2. Internationell utveckling

Efter några år med svag ekonomisk aktivitet vände konjunkturen uppåt i EU-ländema under 1994. BNP växte under det andra halvåret med 3 % i årstakt. Även i Japan vände ekonomin uppåt efter en utdragen period med dämpad tillväxt. I USA fortsatte produktionen att växa snabbt, även om en viss avmattning kunde noteras mot slutet av året. BNP-tillväxten i OECD under 1995 och 1996 väntas ligga strax under 3 %. I EU och Japan väntas tillväxten tillta, medan den dämpas i USA.

Diagram 2.1 BNF-tiUväxt i GS-ländenia

Procent 8

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

1986

1988

1990

1992

1994

USA       Japan      Tyskland      Frankrike      Storbritannien

Källor: OECD och Finansdepartementet.

Inflationen dämpades i EU under loppet av 1994 och uppgick i februari 1995 till 3 % på årsbasis. Det innebär att inflationen efter en utdragen lågkonjunktur tangerar den övre gräns för vad som anses acceptabelt enligt de övergripande riktlinjerna för den ekonomiska politiken som fastställts av Europeiska Rådet och som ska vara uppfyllda senast 1996. I Japan låg prisema i konsumentledet i stort sett stilla. Under 1994 ökade världsmarknadspriserna på råvaroi; vilket medförde en uppgång i producentpriserna mot slutet av året. Under 1995 och 1996 förväntas en viss ökning av inflationen i OECD till ca 3 %. Det är fortfarande en låg nivå i ett historiskt perspektiv, men ligger i överkant av de inflationsmål som många länder har antagit.

15

läbell 2.1  Bruttonationalprodukt, konsumentpriser och arbetslöshet i vissa OECD-länder

Årlig procentuell förändring

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

1993

1994

1995

1996

Bruttonaiionalprodukt

USA

Japan

Västra Tyskland

Frankrike

Storbritannien

Danmark

Finland

Noige

OECD EU

Konsumentpriser

OECD

EU

Arbetslöshet'

OECD

EU

3,2

4,0

3,0

2,0

0,1

1,0

1,9

3,3

-1,6

2,3

2,7

3,3

-0,9

2,5

3,1

3,2

2,1

4,0

3,3

3,1

1,4

4,8

3,5

2,8

-1,7

4,0

4,6

4,6

2,3

5,1

3,0

2,7

1,2

3,0

2,9

2,7

-0,5

2,6

3,0

3,2

2,8

2,3

2,6

2,9

3,4

3,1

3,0

3,3

8,0

8,3

7,9

7,7

11,2

11,8

11,4

10,9

' Procent av arbetskraften

Källor: OECD, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet

En nedgång i arbetslösheten i OECD påbörjades under andra halvåret 1994. I USA väntas arbetslösheten stabiliseras på dagens nivå, 5,5 %. Arbetslösheten ligger därmed på, eller strax under, den nivå som anses förenlig med stabila prisen Arbetslösheten i EU, som uppgår till ca 11,5 % av arbetskraften, ligger väsentligt över genomsnittet i OECD. Här, liksom i Japan, fömtses emellertid en gradvis nedgång. I takt med att sysselsättningen ökar väntas allt fler personer åter tivt söka jobb, vilket dämpar nedgången i arbetslösheten.

Fömtom en hög arbetslöshet, med en stor andel långtidsarbetslösa, är det låga arbetskraftsdeltagandet ett problem inom EU. Arbetskrafts­deltagandet var 1993 endast 65 % jämfört med drygt 75 % i såväl USA som Japan. Den låga sysselsättningsgraden jämfört med USA och Japan innebär en relativt sett större belastning på de offentliga utgiftema. Därmed skapas också behov av högre skatteuttag av den sysselsatta delen av befolkningen.

De offentliga finansema i OECD-ländema förbättrades under 1994 och underskotten uppgick i genomsnitt till knappt 4 % av BNP. Förbättringen var dock inte tillräcklig för att förhindra en fortsatt ökning av den offentiiga skuldsättningen, mätt som andel av BNP. I EU väntas de offentiiga finansema förbättras något under de närmaste åren, medan budgetunderskotten i USA bedöms kvarstå på dagens nivå.

16

IkbeU 2.2 Sysselsättning och arbetskraftsdeltagande

Prop. 1994/95:150

Årlig procentuell forändring

Bilada 1 1

1992

1993

1994

Sysselsätming

USA

0,6

1,5

3,1

Japan

1,1

0,2

0,3

EU

-1,4

-2,0

-0,7

A rbelskraftsdeltagande'

USA

76,8

76,8

-

Japan

75,9

75,9

-

EU

65,8

65,0

-

' Procent av befolkningen mellan 15-64 år. Källor: OECD och EU-kommissionen.

I prognosen över den intemationella utvecklingen finns vissa delar som karaktäriseras av betydande osäkerhet. I USA fömtsatts t.ex. endast en måttiig uppgång i inflationen samtidigt som BNP-tillväxten nu gradvis dämpas. Detta innebär att den penningpolitiska åtstramningen förmår dämpa inflationstrycket utan att strypa den inhemska efterfrågan. Mot ett sådant mjuklandningsscenario står att det historiskt sett vid få tillfällen varit möjligt att uppnå ett konjunkturföriopp av denna typ.

Effektema av jordbävningen i Kobe på den japanska ekonomin är också svårbedömda. En viss försening av ekonomins återhämtning förväntas under inledningen av 1995, men den kan därefter komma att växa snabbare än tidigare beräknat. Det har befarats att utbudsrestriktioner och ökat kapitalbehov skulle leda till tilltagande inflation och en uppgång i räntoma. Någon uppgång i de långa räntoma efter jordbävningen har dock hittills inte skett, vilket indikerar att dessa farhågor är överdrivna.

De finansiella marknadema har under de första månaderna 1995 utmärkts av en betydande oro. De reala effektema av detta, tillsanunans med den globala ränteuppgång som ägde rum 1994, utgör ytterligare ett osäkerhetsmoment i bedömningarna. Fömtom effektema av konkurrens­kraftsförskjutningar och ökad inflationsrisk i vissa länder har turbulensen medfört att flera europeiska valutor har kommit under tryck. Det har fått till följd att de långa räntoma stigit ytterligare i vissa länder och att styrräntorna dragits upp för att försvara växelkursen.

Den amerikanska ekonomin växte under 1994 med 4,0 %. De största tillväxtbidragen kom från privat konsumtion och kraftigt stigande investeringan Vissa tecken tyder nu på att ekonomin passerat kon­junkturtoppen. Under början av 1995 har en dämpning kunnat konstateras i såväl bilförsäljning som industriproduktion och bostadsbyggande. Till avmattningen har sannolikt den amerikanska centralbankens successiva höjning av de viktigaste styrräntorna under det senaste året bidragit. Den penningpolitiska åtstramningen väntas sänka tillväxten i ekonomin till en mer långsiktigt hållbar nivå. Kapacitetsutnyttjandet är fortfarande högt i industrin och arbetslösheten förväntas ligga kvar kring 5,5 % - 6,0 % såväl 1995 som 1996. Löneökningama var måttiiga under 1994 men det

17

finns tecken på en stigande löneökningstakt i år. Inflationen beräknas   Prop. 1994/95:150 därmed tillta något under prognosperioden samtidigt som BNP-tillväxten    Bilaga 1.1 mattas av till knappt 3 % i år och till ca 2 % 1996. Nettoexporten väntas dock ge ett större tillväxtbidrag till följd av dels starkare tillväxt i Europa, dels den svagare amerikanska dollam.

BNP-tillväxten i Japan uppgick till nära 1 % 1994. Den privata konsumtionen har ökat, särskilt vad gäller varaktiga konsimitionsvaror, och hålls uppe av förbättrade disponibla inkomsten Den stimulans som de offentiiga investeringama tidigare givit till återhämtningen kommer de närmaste åren att dämpas. Jordbävningen i Kobe bidrar dock till att hålla uppe dessa investeringan Inflationen är mycket låg och det finns inga tecken på att den kommer att stiga nämnvärt de närmaste åren. Kapa­citetsutnyttjandet i industrin är måttiigt, inflationsförväntningama är låga, den starka yenen drar ned unportprisema och både producent- och konsumentpriser har fallit. Nivån på den långa räntan, ca 3,5 %, är t.o.m. lägre än motsvarande ränta på svenska indexobligationen Arbetslösheten, som under 1994 steg till 2,9 %, är hög efter japanska förhållanden. Importen har stigit p.g.a. dels den inhemska ekonomiska återhämtningen, dels ett ökat utbud av billiga varor i Sydostasien. Nettoexporten har därigenom gett ett negativt bidrag till tillväxten de senaste två åren och väntas göra det även fortsättningsvis till följd av den höga Yen-kursen. BNP-tillväxten väntas uppgå till ca 1,9 % 1995 och beräknas stiga ytterligare till ca 3,3 % 1996.

Ekonomin i västra Tyskland befinner sig sedan början av 1994 i en återhämtningsfas. Inledningsvis drevs konjunkturförbättringen främst av ökande export, men den inhemska efterfrågan har gradvis stigit och var det fjärde kvartalet 1994 3 % högre än motsvarande period 1993. Konkurrenskraften i industrin förbättrades under 1994 till följd av låga löneökningar och en kraftig produktivitetsförbättring. Inflationen har dämpats från 3,5 % på årsbasis i januari 1994 till 2,3 % i februari 1995. Styrräntorna hade varit oförändrade sedan maj 1994 innan de åter sänktes i slutet av mars 1995 efter en stark appreciering av D-marken. Under 1995 väntas BNP-tillväxten hållas tillbaka något av en dämpad utveckling av den privata konsumtionen. Ökande investeringar och ett positivt bidrag från nettoexporten bedöms dock medföra en BNP-tillväxt på 2,7 %. När sedan den privata konsumtionen 1996 ger ytterligare stöd åt den inhemska efterfråganberäknas BNP-tillväxten öka till drygt 3 %. Konkurrenskrafts-situationen är dock ett osäkerhetsmoment för utsikterna under prog­nosperioden. En tilltagande löneökningstokt i tillverkningsindustrin samt D-markens appreciering, väntas till en viss del motverkas av fortsatta produktivitetsförbättringar Inflationen beräknas falla något ytterligare under inledningen av 1995 för att mot slutet av året och under 1996 åter stiga något.

I Frankrike växte BNP med 2,5 % 1994. Bmttoinvesteringama ökade efter att ha minskat under tre år. Ett markant omslag i lagerinvesteringar­na svarade för ungefär halva BNP-tillväxten under 1994. Under in­ledningen av 1995 har signaler om en fortsatt god konjunktur kommit. Bilförsäljningen har varit fortsatt stark, företagen har reviderat upp sina

18

investeringsplaner och hushållens förväntningar har varit stabilt positiva. Prop. 1994/95:150 För 1995 och 1996 väntas en tillväxt på drygt 3 %. Ett osäkerhetsmoment Bilaga 1.1 i denna positiva bild är effektema av den åtstramning av penningpolitiken som nödvändiggjorts av behovet att stödja den franska francen. In­flationen fömtses fortsatt höra till de lägre i EU, trots en viss uppgång under 1996. Arbetslösheten beräknas sjunka något, men kommer trots det att överstiga genomsnittet i EU. De offentiiga finansema väntas förbättras något under prognosperioden.

Efter en mycket stark BNP-tillväxt under 1994 i Storbritannien, finns nu tecken på en avmattning. Både detaljhandelsförsäljningen och industriproduktionen har utvecklats förhållandevis svagt under inled­ningen av 1995. Emellertid planerar företagen för ökad produktion varför avmattningen endast bedöms vara tillfällig. Inflationstakten har ökat något den senaste tiden. I februari ökade detaljhandelsprisindex rensat för bostadslåneräntor, med 2,7 % på 12-månadersbasis. Det är det mått den brittiska centralbanken använder för att bedöma om inflationsmålet uppfylls. Bank of England har höjt basräntan med sammanlagt 1,5 pro­centenheter sedan höjningarna inleddes i september 1994. BNP-tillväxten beräknas dämpas till drygt 3 % 1995 och ligga kvar på i stort sett samma nivå 1996. Bidraget till BNP-tillväxten från nettoexporten, som 1994 var starkt postivt, väntas gradvis avta. Sysselsättningen fömtses växa förhållandevis snabbt, vilket medför att arbetslösheten sjunker till ca 7 % av arbetskraften 1996. Inflationen förväntas öka och överstiga 3 % 1996.

Danmark uppvisade i likhet med Norden som helhet en hög tillväxt 1994. BNP-tillväxten uppgick till närmare 5 %. Under innevarande och nästkommande år bedöms tillväxten dämpas till ca 3 %. Såväl fallande sparkvot som en god utveckling av de disponibla inkomstema har medfört att den privata konsumtionen varit huvudkomponenten i återhämtningen. Tillväxten fömtses nu breddas främst genom att investeringar tar fart när kapacitetsutnyttjande och efterfrågan på hemma- och exportmarknader ökar. Även nettohandeln med utlandet väntas förbättras genom att den höga importtillväxten dämpas. Förbättrade offentliga finanser leder sannolikt till att konvergenskriterierna för EMUs tredje etapp uppfylls till år 1996. Till följd av den ökade ekonomiska aktiviteten beräknas konsumentprisema stiga med 2,6 % under 1995. Avgörande här, liksom i övriga nordiska länder, blir hur årets avtalsrörelse utvecklar sig. Det största problemet i ekonomin är arbetslösheten, vilken uppgick till 12,1% 1994. Den bedöms dock sjunka till strax under 10 % 1996.

Efter tre år med sjunkande BNP växte Finlands ekonomi med nära 4 % under 1994. Uppgången väntas fortsätta och BNP-tillväxten bedöms bli drygt 4,5 % såväl 1995 som 1996. Ett uppdämt köpbehov samt en sjunkande sparkvot gör att den privata konsumtionen tar fart. Underskottet i de offentliga finansema uppgick 1994 till 5,6 % av BNR Under 1995 bromsas förbättringen av de offentliga finansema av en skatteåterbäring. Underskottet i den konsoliderade offentliga sektom beräknas nästa år till 2,5 % av BNP. Det innebär att Finland kan komma att bedömas uppfylla alla konvergenskriterier redan 1996, fömtom det avseende deltagande i ERM under minst två år. I takt med att den ekonomiska aktiviteten ökar

19

kommer investeringama igång. En fortsatt gynnsam utveckling av Prop. 1994/95:150 exporten fömtses. Trots detta väntas nettoexporten ge ett negativt BNP- Bilaga 1.1 bidrag. De nu i princip avslutade avtalsförhandlingarna leder till att genomsnittslönerna väntas öka med ca 5 %. Det kan medföra att arbets­kraftskostnaderna i Finland ökar snabbare än i konkurrentiändema vilket kan hota prisstabiliteten. Den finska centralbanken höjde i febmari styrräntorna med 25 räntepunkter som reaktion på löneutvecklingen. En fortsatt penningpolitisk åtstramning är inte osannolik även om inflation­stakten för 1995 väntas stanna vid ca 2 %.

För Norge var år 1994 mycket framgångsrikt med en BNP-tillväxt på drygt 5 %. Den norska ekonomin bedöms utvecklas positivt även under prognosperioden trots en viss fömtsedd avmattning. Under 1994 drevs tillväxten till stor del av privat och offentlig konsumtion. Den privata konsumtionen väntas fortsätta att utvecklas positivt under prognosperioden samtidigt som sparkvoten faller ytterligare något. Industriinvesteringarna väntas öka kraftigt eftersom industriproduktion och kapacitetsutnyttjande har börjat att stiga. Investeringama inom oljesektom bedöms dock minska. Ett högt kapacitetsutnyttjande, samt ett eventuellt ofördelaktigt utfall i årets avtalsrörelse, medför en risk för ökade inflationsförvänt­ningar. Inflationen var under 1994 endast 1,1 %. En momshöjning på 1 procentenhet i början på 1995 medförde en engångshöjning av prisema. För 1995 väntas konsumentprisema därför öka med ca 2,5 %. Utrikeshan­deln väntas ge ett positivt bidrag till BNP-utvecklingen under prog­nosperioden, om än något mindre än under 1994. Arbetslösheten, som var 5,4 % under förra året, väntas minska som resultat av den goda kon­junkmren.

20

3. Utrikeshandeln

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Den svenska vamexporten ökade med 16,9 % 1994. Det är det högsta ökningstal som uppnåtts sedan början av 1950-talet. Den största ex­pansionen skedde i Fjärran Östem samt i Central- och Östeuropa. Bakom exportökningen låg en internationell konjunktumppgång i kombination med en mycket god konkurrenskraft för svensk produktion.

Under prognosperioden väntas den ekonomiska tillväxten bli fortsatt hög inom hela OECD-området, liksom i Fjärran Östem. Den starka tillväxten i USA under de senaste åren dämpas dock samtidigt som den tilltar i EU. Den totala marknadstillväxten för bearbetade varor väntas uppgå till ca 8 % såväl 1995 som 1996.

Under de senaste åren har den svenska exportindustrins konkurrenskraft förbättrats kraftigt. Förklaringen ligger dels i deprecieringen av den svenska kronan, dels i en snabb produktivitetstillväxt. Som ett resultat av detta gjorde exportindustrin stora marknadsandelsvinster både 1993 och 1994. I år bedöms de svenska exportpriserna i utländsk valuta stiga snabbare än de intemationella exportpriserna trots att kronan antas depre­ciera, mätt som årsgenomsnitt. Det förklaras dock till viss del av betydande prishöjningar på skogsprodukter och metaller Dessa pro­dukter, som i hög grad prissätts på världsmarknaden, har en större andel i svensk export än i många andra länden Därmed får prisökningarna relativt sett större genomslag i de svenska exportpriserna än i de internationella. Den egentliga konkurrenskraften försämras därför inte i lika stor utsträckning som relativprisutvecklingen gör gällande. Mot bakgrund av detta och den gynnsamma konkiurensituation som svensk exportindustri befinner sig i antas att marknadsandelarna stiger något även mider 1995.

Exporttillväxten bedöms ha kulminerat under 1994, men ökningstalen blir höga såväl i år som nästa år. Vamexporten bedöms stiga med ca 11 % 1995 och ca 8 % 1996. Under prognosperioden är det marknadstill­växten som är drivkraften i exportökningen när effektema av konkurrens­kraftsförbättringen minskar och marknadsandelsvinstema därmed avtan En faktor som kan innebära en restriktion för exporttillväxten är det höga kapacitetsutnyttjandet, som stigit snabbt inom exportsektom under de senaste åren. Investeringsaktiviteten ökar dock under prognosperioden och inom basindustrin, den mest utsatta sektom, väntas investeringsuppgången bli mycket kraftig. Därmed torde det inte uppstå några generella kapacitetsbristen

Varuimporten ökade förra året med ca 15 %. Mest ökade importen av investeringsvaron Utvecklingen under loppet av året var brant stigande och i december noterades en ökning på hela 36 %, från december 1993. Den extrema tillväxten i december är saimolikt relaterad till Sveriges inträde i EU och i viss mån en återspegling av att lagerinvesteringama samtidigt ökade starkt. Även generellt sett ökade emellertid importen oväntat mycket under fjolåret, liksom under 1993. Denna utveckling är svår att förklara utifrån historiska mönsten Efter den starka konkurrens­kraftförstärkning som skett för inhemskt producerade varor och tjänster,

21

främst till följd av kronans försvagning, skulle en betydande importsubs-    Prop. 1994/95:150 titution, till förmån för inhemsk produktion, vara rimlig. I stället steg    Bilaga 1.1 importen snabbare än vad som kunde förväntas utifrån efterfrågeutveck-lingen.

Ibbell 3.1 Export och import av varor

Miljarder

kr.

1994

Procentuell

volymutveckling

Procenttiell

prisutveckling

1994

1995

1996

1994

1995

1996

Uiruexport

Bearbetade varor

399,2

20,0

12,6

8,5

2,8

8,0

1,5

Partyg

6,6

-19,4

-44,5

0,0

4,6

6,6

2,3

Petroleumprodukter

10,9

-5,2

3,0

2,9

-5,8

3,7

2,8

Övriga råvaror

54,5

7,3

5,7

3,9

13,7

18,7

6,3

Summa Varuexport

471,2

16,9

10,8

7,8

3,8

9,1

2,1

Miruimport

Bearbetade varor

314,4

15,9

8,4

7,0

3,6

6,0

1,7

Fartyg

2,9

87,7

14,0

-20,2

4,1

7,3

3,2

Råolja

16,2

0,9

2,7

2,5

-5,5

2,7

3,5

Petroleumprodukter

12,3

7,5

3,8

0,8

-5,0

0,1

3,1

Övriga råvaror

51,8

13,3

5,0

6,5

9,7

12,3

2,5

Summa Varuimport

397,7

14,8

7,6

6,3

3,6

6,5

2,0

Anm.: Varuexporten är i tabellen redovisad enligt utrikeshandelsstatistiken. Denna har till följd av ändrade statistikrutiner i samband med EU-inträdet resulterat i en överskattning av den faktiska exporten 1994. I nationalräkenskaperna har man sökt kompensera for detta genom att lägga in en korrigering på -3,5 miljarder kr andra halvåret 1994. Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Under prognosperioden bedöms importen stiga i betydligt måttligare takt än under fjolåret. Detta förklaras dels av att importen under slutet av 1994 sannolikt var exceptionellt hög till följd av de förändrade importvill­kor som följde av EU-medlemskapet. Samtidigt förändras tillväxtens sammansättning i riktning mot en långsammare exportexpansion, vilket dämpar importökningen. Importprognosen för iimevarande år fömtsätter att de senaste årens relativprishöjning för importen i någon mån åter­speglas i förändrade handelsmönsten Under 1996 beräknas emellertid importen stiga något snabbare än den s.k. unportvägda efterfrågan.

Bytesbalansen visade föna året ett överskott för första gången sedan 1986. Överskottet väntas stiga kraftigt från 6,6 miljarder kr 1994 till ca 69 miljarder kr år 1996, vilket motsvarar 4 % av BNP Det främsta bidraget till överskottet kommer från handelsbalansen som 1996 väntas ge ett överskott på ca 127 miljarder kr, motsvarande 7 % av BNP. Utvecklingen av handelsbalansen beror såväl på en gynnsam volym - som prisutveckling för exporten relativt importen.

22

XibeU 3.2 Bytesbalans

Miljarder kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

1992

1993

1994

1995

1996

V&ruexport Varuimport Korrigeringspost

326,0

290,5

-1,2

388,3

333,4

-0,9

467,7

397,2

-1,9

565,2

455,3

-1,0

621,6

493,6

-1,0

Handelsbalans

34,7

54,0

68,6

108,9

127,0

Sjöfartsnetto Övriga transporter Resevaluta Övriga tjänster

8,3

1,4

-22,8

-0,1

8,5

1,7

-14,2

1,6

9,3

1,1

-15,8

2,6

10,3

1,2

-16,2

1,5

11,1

1,3

-17,1

2,6

TjäDstebalans

-13,2

-2,4

-2,8

-3,2

-2,1

Löner

0,6

0,8

0,8

1,0

1,0

Avkastning pä kapital därav räntenetto direktinvesteringar portfbljaktier

-57,1

-66,0 9,7 -0,8

-69,8

-69,5 0,0 -0,4

-46,0

-61,4 16,0 -0,5

-37,3

-59,5 24,1 -1,9

-34,6

-56,9 24,5 -2,2

Övriga transfereringar

-15,2

-13,9

-14,0

-27,3

-22,7

Bytesbalansen

Andel av BNP

-50,6

-3,5

31,3

-2,2

6,6

0,4

42,2

2,6

68,7

4,0

Anm.: Bytesbalansen är enligt Riksbankens definition.

Anm.: På grund av avrundning summerar inte alltid delama till totalen.

Källor: Konjunkturinstitutet, Riksbanken och Finansdepartementet.

Att bytesbalansen successivt förstärks beror också till viss del på ett minskat underskott i avkastningen på kapital. Denna post består av ränte­betalningar till och från utiandet samt av avkastningen från direkt­investeringar och portföljaktien Efter en lång period av stigande underskott vände utvecklingen under 1994. Förbättringen väntas fortsätta under prognosperioden till följd av dels stigande avkastning på svenska direktinvesteringar i utlandet, dels minskat underskott i räntenettot. Stigande överskott i bytesbalansen under 1995 och 1996 bedöms resultera i en minskning av den räntebärande nettoskulden till utlandet och därmed minskade räntebetalningan Förbättringen i räntenettot begränsas dock av att den genomsnittliga räntesatsen på utlandsskulden stigen

Från och med årsskiftet 1995 påverkas också bytesbalansen av trans­fereringar till och från EU. Nettobelastningen på bytesbalansen av avgiften till EU och återflödet till Sverige beräknas uppgå till ca 14 miljarder kronor 1995 och ca 9 miljarder kronor 1996.

11 Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bil. 1

23

4. Näringslivets produktion

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Näringslivets produktion steg med drygt 4 % 1994. Till följd av en kraftig exporttillväxt var merparten av uppgången 1994 industriledd. Industriproduktionen ökade med knappt 11 % vilket medförde ett snabbt stigande kapacitetsutnyttjande. Inom de industrirelaterade delama av tjänstesektom steg produktionen också avsevärt under året.

läbell 4.1 NäringsUvets produktion

Procentuell volymförändring

1992

1993

1994

1995

1996

Jordbruk, fiske och skogsbruk

-2,9

7,4

5,0

3,9

1,9

Industri

-3,3

1,5

10,6

8,0

6,0

El, gas, värme och vattenverk

-1,9

-1,2

0,6

3,5

1,5

Byggnadsindustri

-4,5

-6,6

-4,5

4,5

4,9

Näringslivets tjänster

1,0

-3,6

3,5

2,5

4,1

Summa näringslivet

-1,0

-2,1

4,2

4,1

4,5

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Produktionen i näringslivet beräknas öka med drygt 4 % såväl 1995 som 1996. En tilltagande europeisk tillväxt samt en investeringsledd uppgång i den inhemska efterfrågan förväntas innebära en fortsatt stark efterfrågan på industriprodukten Uppgången begränsas dock i viss mån av det höga kapacitetsutnyttjandet. Den tilltagande aktiviteten i in­dustrisektorn medför en fortsatt expansion i de industrirelaterade tjänstebranschema. Är 1996 bedöms också uppgången i den privata konsumtionen ge ett positivt bidrag till tjänsteproduktionen. Byggandets utveckling vänder i år till följd av kraftigt ökande byggnadsinvesteringar i näringslivet samt ökande infrastrukmrinvesteringat Också de stora ROT-satsningar som görs, bl.a. inom bostadsområdet, bidrar till uppgången.

4.1 Industrin

Den exportledda konjunktumppgången i industrin spred sig 1994 också till de hemmamarknadsorienterade industribranscherna. Den totala volymökningen uppgick till 10,6 %. Enligt Konjunkturinstitutets kon-jimkturbarometer från mars planerar företagen för en markant höjning av industriproduktionen också under 1995. Tillväxttakten torde dock avta bl.a. till följd av kapacitetsbrister inom basindustrin. Bakom uppgången ligger en förstärkning av det europeiska konjunkturläget samt en ökad inhemsk efterfrågan på investeringsvaron Under perioden förväntas också en viss importsubstitution ske till förmån för inhemska tillverkare till följd av det gynnsamma konkurrensläget.

Det faktiska kapacitetsutnyttjandet uppgick till 89,2 % under Qärde kvartalet 1994. Utnyttjandegraden låg därmed endast en procentenhet lägre än den tidigare noterade toppnivån för 1989. Företagens investe-

24

ringsplaner innebär dock en fortsatt kraftig utbyggnad av produktionska- Prop. 1994/95:150 paciteten under prognosperioden. Dessutom kvarstår en viss potential till Bilaga 1.1 ökad utnyttjandegrad av befintlig maskinpark genom exempelvis införande av fler skift. Enligt Konjunkturinstitutets barometer sjönk kapacitetsut­nyttjandet under första kvartalet 1995 trots en fortsatt stark produktions­utveckling. Mycket tyder därför på att några generella flaskhalsproblem inte torde uppkomma under prognosperioden.

IkbeU 4.2 Nyckeltal för industrin

Procentuell forändring

1992

1993

1994

1995

1996

Industriproduktion

-3,3

1,5

10,6

8,0

6,0

Lönekostnad per timme

3,7

0,7

3,9

5,6

5,7

Produktivitet

5,4

6,5

5,1

2,4

2,4

Enhetsarbetskostnad, (ULC)

-1,6

-5,5

-1,1

3,1

3,2

14 0ECD-ländersULC

2,2

1,4

-1,8

0,7

1,6

14 OECD-länders ULC, SEK

1,1

25,5

-0,1

3,7

-0,2

RelatiT ULC, SEK

-2,7

-24,7

-1,0

-0,6

3,4

Vinstmarginal, fOrändring

0,7

3,0

0,7

1,4

-0,3

Bnittoöverskottsandel'

23,1

31,3

33,9

37,8

37,3

' Bruttoöverskottsandelen avser andelen av förädlingsvärdet till faktorpris. Uppgiftema över

lönsamhetsutvecklingen avser industri exkl. petroleumraffmaderier och varv.

Anm.: Konkurrentländernas ULC (Unit Labour Cost, dvs. arbetskostnad per producerad

enhet) och växelkurser är viktade med OECD:s konkurrensvikter, som tar hänsyn till

konkurrensen med både export och hemmaproduktion på exportmarknaden. Konkurrensen

gentemot länder utanför OECD-området är inte inkluderad.

Källor.OECD, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Kronförsvagningen samt kraftiga produktivitetsförbättringar har inneburit en starkt förbättrad konkurrenkraft mellan 1991 och 1994. Under prognosperioden avtar produktivitetstillväxten genom att utrymmet för ytteriigare stora rationaliseringar bedöms vara begränsat. Tillgången på arbetskraft förväntas bli god under de närmaste åren. Det gynnsamma vinstläget och sysselsättningsökningen medför dock att industrilönema beräknas stiga med 5 resp 5,5 % åren 1995 och 1996, vilket är drygt 1 procentenhet mer än ökningstakten i konkurrentiändema. Höjningen av arbetsgivaravgifterna med 1,5 procentenheter samt det riktade anställ­ningstödet innebär att industrins lönekostnad per timme stiger med 5,6 % 1995 och med 5,7 % 1996. Industrins enhetsarbetskostnad ökar därmed mer än i konkurrentiändema. Trots detta består i hög grad svensk industris gynnsamma konkurrenssituation.

25

Diagram 4.1 Industrins arbetskostnad per producerad enhet i Sverige relativt 14    Prop. 1994/95:150

OECD-länder 1980-1996

Bilaga 1 1

Index 1980=100 140

130 120 110 100

90

Gemensam valuta

80

70

60

1980   1982   1984   1986   1988   1990   1992   1994   1996

Källor: OECD, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Konjunktumppgången har iimeburit en kraftig lönsamhetsförbättring. År 1994 steg industrins vinstandel, mätt som driftsöverskottet bmtto som andel av förädlingsvärdet, till 34 %. Intemationella lönsamhetsjämförelser visar dock att denna nivå inte är anmärkningsvärd om man beaktar svensk industris höga andel kapitalintensiv industri. Som en följd av den intemationellt starkt integrerade kapitalmarknaden är det troligt att vinstandelen kommer att ligga i närheten av denna nivå även mera långsiktigt.

Insatsvarukostnaden ökar kraftigt i år när världsmarknadspriset på framförallt basindustriprodukter höjs avsevärt. Den snabbt stigande efter­frågan i Nordamerika och Västeuropa väntas leda till betydande prishöj­ningar under prognosperioden. Det bidrar till att de rörliga kostnadema ökar med 6 % under 1995. Lönsamheten i industrin förbättras dock ytter­ligare genom fortsatta prishöjningar inom framför allt basindustrin. 1996 beräknas de rörliga kostnadema stiga med 3,6 % när ökningstakten för insatsprisema avtar. Den kraftiga kapacitetsutbyggnaden inom industrin bedöms leda till att exportföretagen är relativt återhållsamma med prishöjningar I prognosen har antagits att kronan apprecierar med ca 2 % mätt som årsgenomsnitt mellan 1995 och 1996. Det innebär minskande marginaler i exportsektorn vilket medför att lönsamheten i industrin sjunker något under 1996.

26

4.2 Byggnadsverksamheten

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

Byggproduktionen beräknas totalt öka med knappt 10 % mellan 1994 och 1996 efter att ha minskat med 20 % mellan 1991 och 1994. Tecken pä en konjunktumppgång kunde noteras redan förra året. Vakansgraden på kommersiella fastigheter stabiliserades samtidigt som prisema steg svagt. I expansiva delar av landet sjönk vakansgraden. Sammanlagt ökade bygginvesteringama i näringslivet med 14 % under 1994. Antalet påbörjade lägenheter verkar också ha bottnat. Antalet påbörjade lägenheter uppgick till 12 000 såväl 1993 som 1994 efter att ha minskat kraftigt under början av 1990-talet.

Ikbell 4.3 Byggnadsverksamhet

Procentuell volymförändring

Miljarder

kr

1994

1992

1993

1994

1995

1996

Byggnadsinvesteringar

109,6

-7,7

-19,2

-11,5

3,1

7,3

därav näringsliv

47,5

-11,8

-13,3

14,1

16,0

6,1

myndigheter

25,8

0,7

12,4

5,7

8,5

4,2

bostäder

36,3

-7,3

-31,0

-37,5

-18,2

12,4

Reparation och

underhåll

76,8

-8,4

13,6

7,5

6,6

1,5

Ibtalt

186,5

-7,9

-9,8

-4,6

4,5

4,9

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Det höga resursutnyttjandet i delar av näringslivet beräknas medföra en kraftig ökning av näringslivets byggnadsinvesteringar under prognospe­rioden. Därtill har regeringen lagt fram ett stimulanspaket för byggandet för att förhindra en permanent utslagning av byggkapacitet. Den totala kostnadsramen på 4,7 miljarder kronor innehåller bl.a. bidrag till ombyggnation av bostader samt medel för uppmstning av offentiiga lokaler. Dessutom tillkommer närmare 2 miljarder som avser miljö-investeringat Under perioden påbörjas dessutom ett antal större avgifts-finansierade infrastrukturprojekt vilka drar upp byggandet ytterligare. De höga realräntorna samt den svaga utvecklingen av hushållens disponibla inkomster bedöms dock hålla tillbaka efterfrågan på nya bostader. Samtidigt förväntas vakansgraden sjunka markant i takt med att arbets­marknadsläget förbättras. Det låga igångsättandet under 1993-1994 innebär att mycket få bostader färdigställs under 1995. Risken för en snar bostadsbrist inom vissa expansiva regioner är därför överhängande. För att stimulera nyproduktionen ämnar därför regeringen att införa ett tidsbe­gränsat investeringsbidrag som avser tiden 20 april 1995 till 31 december 1996. Tillsammans med den ökande bostadsefterfrågan väntas detta leda till att bostadsproduktionen vänder uppåt under andra halvåret 1995.

27

5. Arbetsmarknad

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Återhämtningen i ekonomin har iimeburit att arbetsmarknadsläget långsamt förbättrats. Sedan inledningen av 1994 har antalet sysselsatta stigit. Denna uppgång föregicks av ett stigande antal lediga platser. Att efterfrågan på arbetskraft fortsatt att öka återspeglas i antalet nya platser. I februari fanns ca 10 000 fler lediga platser än för ett år sedan. Detta innebär en uppgång med 25 %, dock från en mycket låg nivå. Antalet varsel har minskat och återgått till de nivåer som rådde under andra hälften av 1980-talet, dvs. till ca 3 000 per månad. Minskningen av arbetslösheten till följd av den stigande sysselsättningen har dock hittills hållits tillbaka av en ökande medelarbetstid och ett stigande arbets­kraftsutbud. Antalet öppet arbetslösa uppgick till ca 330 000 personer i början av 1995, vilket är drygt 20 000 färre än för ett år sedan. Samtidigt minskade antalet deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder med ca 15 000 personet

Den markanta uppgången i medelarbetstiden 1994 berodde på färre semesterdagar, en minskad frånvaro och ett ökat övertidsuttag. Både 1995 och 1996 fömtses medelarbetstiden sjunka något. I takt med att ekonomin förbättras väntas företagen dra ned på övertidsarbete och i större utsträckning nyanställa personal. Dessutom ökar normalt frånvaron i samband med konjunktumppgångat

Den stigande produktionen, satsningarna på sysselsättningsskapande åtgärder samt en återgång av medelarbetstiden till normala nivåer väntas medföra en sammanlagd sysselsättningsökning med ca 175 000 personer mellan 1994 och 1996. Hittills har sysselsättningen stigit främst i den privata tjänstesektom, men till viss del också inom industrin. Det är främst i dessa branscher som expansionen fömtses ske också under prog­nosperioden. Uppgången inom den privata tjänstesektom beror delvis på omstruktureringar som innebär att offentlig verksamhet har privatiserats men också på att industriföretag lägger ut verksamhet på entreprenad istället för att genomföra den i egen regi. Det är främst uppdragsverksam­heten, men också samfärdsel samt de industriinriktade delama av partihandeln, som expanderar under perioden. Den förväntade sysselsätt­ningsökningen inom den privata tjänstesektorn, med sammanlagt 120 000 personer mellan 1993 och 1996, innebär att den föregående nedgången med 7 % mellan 1990 och 1993 återhämtas. Inom industrin bedöms nu produktivitetsutvecklingen avmattas, efter de föregående årens starka tillväxt. Den fortsatt kraftiga produktionsökningen väntas därmed ge utslag i ett betydande nyanställningsbehov. Mellan 1994 och 1996 beräknas antalet sysselsatta i industrin öka med över 80 000 personer, eller med ca 11 %. Denna uppgång ska dock ses mot bakgmnd av den minskning med närmare 25 % som skedde mellan 1989 och 1993. I byggnadsverksamheten fömtses en viss expansion under prognosperioden till följd av ökat byggande inom näringsliv och offentiig sektor. För nästa år väntas en uppgång av bostadsbyggandet delvis till följd av det nu föreslagna investeringsbidraget. Inom den offentliga verksamheten väntas sysselsättningen fortsätta att falla.

28

Ikbell 5.1 Arbetsmarknad

Prop. 1994/95:150

1\isental personer (i åldrarna 16-64 år)

Bilaga 1.1

Nivå

Förändring från föregående år

1993

1993

1994

1995

1996

Sysselsättning

Jord- och skogsbruk

137

-4

-2

2

0

Industri

772

-69

-10

45

38

Byggnadsverksamhet

236

-36

-17

15

15

Privata tjänster

1 507

-54

31

49

43

Kommunal verksamhet

1 113

-48

-27

-15

-15

Statlig verksamhet

194

-8

-11

-4

-3

Ibtalt

3 964

-221

-38

94

80

Arbetskraft, totalt

4 320

-103

-53

55

45

Arbetslösa

356

120

-16

-39

-35

% av arbetskraften, nivå

8,2

8,2

8,0

7,0

6,1

Personer i arbetsmarknads-

politiska åtgärder, nivå

183

183

216

222

226

% av arbetskraften, nivå

4,2

4,2

5,1

5,1

5,2

Anm.: I begreppet arbetsmarknadspolitiska åtgärder ovan ingår ej åtgärdema jobbsökarak-tiviteter samt starta-eget-bidrag. Dessa beräknas omfatta ca 13 000 personer år 1996. Källor: Statistiska centralbyrån (AKU) och Finansdepartementet.

Den höga produktivitetstillväxten i näringslivet under ekonomins nedgångsfas i början av 1990-talet sammanhängde med omfattande rationaliseringar och sysselsättningsneddragningat Utvecklingen var särskilt markant i industrin. Under 1995 och 1996 väntas näringslivets produktivitetstillväxt gå in i ett lugnare skede och begränsas till 1,0 - 1,5 % per år. En given produktionsökning ger därmed en större sysselsättning än under de föregående åren.

Bristsituationer som skulle verka hämmande på produktions- och sysselsättningsexpansionen fömtses inte bli något generellt problem. Enligt Konjunkturinstitutets konjunkturbarometer från mars förväntas det inte uppsta någon brist på arbetskraft aimat än för särskilda yrkesgmpper inom vissa branscher, t.ex. gällande högutbildad teknisk personal.

I vilken mån arbetslösheten påverkas av den beräknade ökningen av sysselsättningen med 175 000 personer från 1994 till 1996, är avhängigt av hur känsligt i det underliggande utbudet är för förändringar i efter­frågan på arbetskraft. I prognosen beräknas utbudet öka med sammanlagt 100 000 personer mellan 1994 och 1996 till följd av att fler personer aktivt söker sig ut på arbetsmarknaden när arbetsmarknadsläget ljusnar. Expansionen av antalet reguljära utbildningsplatser verkar i dämpande riktning på utbudsökningen. Den öppna arbetslösheten beräknas minska med 75 000 personer från 1994 till 1996. Samtidigt utökas antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder med ca 10 000 personet Den öppna arbetslösheten beräknas därmed falla från 8,0 procent 1994 till 6,1 procent 1996. Ett oroande tecken är att trots att arbetsmarknadsläget har

29

förbättrats kvarstår andelen långtidsarbetslösa på en med svenska mått Prop. 1994/95:150 mätt hög nivå, närmare 40 %. En hög andel långtidsarbetslösa riskerar att Bilaga 1.1 förhindra en flexibelt ftmgerande arbetsmarknad och lönebildning. De arbetsmarknadspolitiska åtgärdema, som beräknas uppgå till ca 5 % av arbetskraften, kommer dock i större utsträckning än tidigare att inriktas mot personer som riskerar en permanent utslagning från arbetsmarknaden. Detta minskar risken för en inflationsdrivande lönebildning.

30

6. Löner

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 I början av 1990-talet skedde en markant nedväxling av löneutvecklingen, bl.a. till följd av det snabbt försämrade arbetsmarknadsläget. Den öppna arbetslösheten steg från ca 1,5 % i slutet av 1980-talet till över 8 % 1993. Löneökningstakten, som började dämpas markant redan 1991, föll från närmare 10 % 1990 till 3,3 % 1993. Den underiiggande ökningstakten för 1993 var därtill sannolikt uppemot en procentenhet lägre, dvs. uppgick till ca 2,5 %, delvis till följd av effekter av förändringar i arbetskraftens sammansättning då sysselsättningen minskar.

Jämfört med denna underliggande utveckling steg löneökningstakten något 1994, trots att arbetslösheten var mycket hög. Olika statistikkällor ger dock en något olika bild. Enligt beräkningar utgående från den totala lönesumman, relaterat till antalet arbetade timmar, steg timlönen med 3,5 % 1994. Enligt den andra statistikkällan, den s.k. förtjänststatistiken, var ökningen ca 1 procentenhet lägre. En delförklaring kan vara att löne-summeberäkningama också fångar upp sådant som extra utbetalningar av resultatbonus som skedde i slutet av förra året. Ovanligt stora löneutbetal­ningar för övertid och extraarbete har saimolikt gjorts inför höjningarna av egenavgiftema, den statliga inkomstskatten och av kommunal skattema i vissa kommuner. Effekten av dessa faktorer på löneutvecklingen 1994 är emellertid svår att uppskatta.

Enligt den s.k. Edin-gmppens slutsatser kan de svenska arbetskraftskost­naderna inte öka snabbare än i övriga Västeuropa om Sverige ska kunna ha en balanserad ekonomisk utveckling med samma prisstabilitet som i dessa landet Detta leder fram till en norm för ökningstakten på ca 3,5 % per åt

Lönema beräknas öka med 3,5 % respektive 4,0 % 1995 och 1996. SCB:s senaste inflationsenkät visar att löneförväntningama ligger ungefär i linje med denna prognos. Löneökningama väntas således överstiga den s.k. Edin-normen år 1996, trots att arbetslösheten väntas förbli hög. Detta kan tolkas som att det kvarstår höga inflations- och löneökningsför­väntningar eller att arbetsmarknaden inte är tillräckligt flexibel.

läbell 6.1 Löner

Årlig procentuell forändring

1993

1994

1995

1996

Avtal

0,9

1,5

Löneglidning

2,4

2,0

Summa

3,3

3,5

3,5

4,0

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Lönema i industrin beräknas stiga med ca 1,5 procentenheter mer än genomsnittet för hela ekonomin, till följd av den snabba expansionen inom de exportrelaterade näringarna. Tudelningen i ekonomin med en mycket gynnsam vinstutveckling i de exportberoende branscherna riskerar

31

att försvaga arbetsgivarnas incitament till att hålla tillbaka löneutveck-    Prop. 1994/95:150

lingen. Detta förstärks av den rörliga växelkursen. Å andra sidan bedöms    Bilaga 1.1

det inte uppstå lönedrivande bristsititationer vad gäller arbetskraften. Trots

att andelen företag med brist på vissa yrkeskategorier stigit successivt

under 1994 är andelen företag som, enligt konjunkturinstitutets barometer,

uppger denna orsak som huvudsaklig restriktion för produktionsökningar

historiskt sett mycket låg.

En risk finns för spridningseffekter av löneökningama i industrin till övriga branscher Risken motverkas dock av den svaga konsumtions­efterfrågan som försvårar möjlighetema att kompensera löneökningar med prishöjningar i de hemmamarknadsorienterade näringarna. Tillgången på arbetskraft är dessutom god inom dessa branscher, fömtom vad gäller vissa delar av uppdragsverksamheten. Inom den offentliga sektom bedöms fortsatta besparingskrav, samt ett tydligare samband mellan löne- och sysselsättningsutvecklingen inom verksamheter som har ett tydligt givet nominellt utgiftsutrymme, medverka till en långsammare ökningstakt av timlönerna än i ekonomin som helhet.

Förändringar! arbetskraftens sammansättning, t.ex. att andelen yngre stiger när sysselsättningen ökar, kan marginellt hålla tillbaka genom­snittslönen. Å andra sidan motverkas detta genom att sysselsättningen stiger i branscher med relativt sett högre lönenivå.

Att lönema i Finland fömtses stiga med hela 5 % 1995 skulle kunna tolkas som ett oroande tecken med tanke på att den finska arbetslösheten fortfarande ligger på en mycket hög nivå. Detta skulle kunna tas som ett exempel på att lönebildningen är relativt okänslig för nivån på arbets­lösheten. I Finlandharbl.a.disponibelinkomstemai konjunktumedgången fallit betydligt mer, vilket torde öka kraven på löneökningar i ekonomins återhämtningsfas. Tillväxttakten i den privata kotisumtionen och i de inhemska näringarna är samtidigt betydligt starkare i Finland, något som enligt tidigare resonemang torde leda till högre löneökningar Löne­ökningen i Sverige behöver därmed inte bli lika snabb.

Sammantaget fömtsätter denna prognos att de som idag står utan reguljär sysselsättning kommer att ha en reell inverkan på lönebildningen. Om lönema skulle stiga mer än beräknat riskerar den ekonomiska åter­hämtningen att avbrytas i förtid.

32

7. Inflation

Konsumentpriserna har under början av året utvecklats ungefär som förväntades i den preluninära nationalbudgeten i januari. Från december till mars ökade KPI med 1,5 % samtidigt som nettoprisindex ökade med 0,7 %. Utfallet visar att utrymmet för prishöjningar i konsumentiedet för närvarande är relativt begränsat. Detta speglar sannolikt hushållens dämpade efterfrågan. Utvecklingen av efterfrågan är en faktor som kommer att bestämma inflationen under prognosperioden. Därtill kommer emellertid också faktorer som hur inflationsförväntningama och växelkur­sen utvecklas samt hur lönebildningen fungerat

Diagram 7.1 Konsumentprisutvecklingen

Procentuell förändring över 12 månader

Procent 14

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

12

10

8

6i

4 2

1985       1987       1989       1991        1993       1995

Anm.: Vid beräkning av 12-mänaderstalen har en avräkning gjorts for skillnaden mellan december månads långtidsindex och korttidsindex. Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Lönekostnaderna inom näringslivet ökade förra året med 3,3 %. Samtidigt förbättrades produktiviteten med drygt 1 %. Enhetsarbetskost­naden ökade sålunda med ca 2 %, dvs. ungefär i samma takt som de genomsnittiiga konsumentprisema. Under prognosperioden väntas löneökningama tillta något, i synnerhet inom industrin. I kombination med en relativt oförändrad produktivitetstillväxt beräknas enhetsarbets­kostnaden öka med 3,0 % 1996. Bidraget till inflationen väntas sålunda förstarkas något.

Industrins hemmamarknadspriser har under senare tid ökat i tilltagande takt. Prisökningstakten mätt på årsbasis har stigit från ca 3 % i början av 1994 till drygt 8 % i febmari. Detta är delvis en följd av att industrins

33

kapacitetsutnyttjande stigit. Inom vissa branscher ligger man mycket nära Prop. 1994/95:150 kapacitetstaket, vilket kan resultera i högre priser, i synnerhet om altema- Bilaga 1.1 tivet till försäljning på den inhemska marknaden är försäljning i utlandet till ett högre pris i svenska kronot En betydande del av uppgången för de totala henomamarknadsprisema förklaras dock av stigande insatsvam-priset Dessa är i många fall orsakade av en prisuppgång på världsmark­naden, exempelvis gäller detta priset på pappersmassa, metaller och kemikalier Industrins henunamarknadspriser på konsumtionsvaror, som har den mest direkta kopplingen till utvecklingen av KPI, har inte stigit i motsvarande grad. Den årliga ökningstakten för dessa produkter låg i februari på knappt 4 %.

Uppgången i insatsvampriser påverkar även konsumtionsvamprisema, men erfarenheten visar att prisema för dessa gmpper kan utvecklas olika under avsevärd tid. I den rådande situationen är det saimolikt att prisuppgången på insatsvaror i vissa fall kommer att tas ut i form av högre exportpriser snarare än på inhemska konsumtionsvaror Genom den kraftiga ökning av industrins investeringar som nu sker bedöms inte heller kapacitetsproblemen utgöra någon betydande inflationsrisk under prognosperioden. Ett tecken på detta är att industrins kapacitetsutnyttjande under det första kvartalet i år sjönk enligt Konjunkmrinstitutets barometer Industrins bidrag till inflationen beräknas sålunda bli relativt oförändrat.

Den svaga utvecklingen för den svenska kronan under början av 1995 är en omständighet som bidrar till att höja inflationstrycket i ekonomin. Under prognosperioden som helhet antas en viss appreciering ske, men jämfört med den preliminära nationalbudgeten baseras nu prognosen på en betydligt svagare krona under hela prognosperioden. I år väntas därmed importprisema ge ett större bidrag till inflationen än tidigare beräknat. Ökningstakten bedöms bli något högre än 1994. Nästa år beräknas importprisökningama minska, till följd av den antagna appre-cieringen.

Inflationsförväntningamas utveckling har under de senaste månaderna varierat bland olika gmpper i ekonomin. Enligt Riksbankens enkät­undersökning har inflationsförväntningarna stigit bland flertalet tillfrågade aktörer, i synnerhet bland arbetstagaroiganisationema. Förväntningarna om inflationen på 1 ä 2 års sikt ligger generellt mellan 3,5 % och 4,0 %. Högst är inflationsförväntningama inom industrin. Detta bekräftas av kon-junkturbarometem enligt vilken inflationsförväntningama inom industrin stigit successivt under 1994 och i mars i år låg på 4 % på ett års sikt. Sannolikt speglar detta delvis den höga aktivitetsnivån inom industrin. Hushållens inflationsförväntningar har i stallet fallit under de senaste månaderna. Från att ha legat över 3 % i slutet av 1994 sjönk förvänt­ningarna till något över 2 % i februari. Bilden är sålunda inte helt entydig. Sammantaget förefaller emellertid inflationsförväntningama ha stigit något under vintem.

34

1äbeU7.1 Konsmnentpriser

Prop. 1994/95:150

Årlig procentuell förändring

Bilasa 1  1

1992

1993

1994

1995

1996

KPI årsgenomsnitt KPI dec.-dec.

Basbelopp

2,3 1,9

33 700

4,7 3,9

34 400

2,2

2,3

35 200

2,9 3,3

35 700

2,7

2,8

36 300

NPI årsgenomsnitt NPI dec.-dec.

IPI privat konsumtion

4,2 2,9

2,6

4,3 3,6

5,8

1,4 1,6

3,0

1,9 2,0

3,2

2,1 2,4

2,4

OECD, KPI

3,1

2,8

2,3

2,6

2,9

Anm.: Vid beräkningen av 1994 och 1995 års basbelopp har en avräkning skett med 1,9 respektive 0,2 procentenheter för deprecieringens direkta effekter. För 1995 och 1996 har dessutom gjorts en avräkning på 40 % av den återstående uppräkningsfaktom. Källor: OECD, Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Under innevarande år bedöms KPI öka med 3,3 % och nästföljande år med 2,8 %. Förklaringen till att ökningstakten minskar mellan åren är dels att unportprisema väntas stiga betydligt mer i år än nästa år, dels att den sammantagna effekten av förändrade indirekta skatter och sub­ventioner bedöms bli mindre 1996 än under innevarande år. Under antagande om fidl övervältring uppgår effekten av dessa åtgärder i år och nästa år till 1,0 respektive 0,3 procentenheter Bland åtgärdema avseende 1995 kan nämnas indexering av vissa punktskatter, slopandet av det s.k. ROT-avdraget, höjda arbetsgivaravgiftei; höjd moms på porto och serveringstjänstei; höjda tullar, samt höjd patientavgift för läkemedel och tandvård. Dessutom infördes i januari ett s.k. ROT-bidrag som emellertid avskaffas i oktober i år. Nästa år sker bl.a. en höjning av fastighetsskatten samt en breddning av basen för fastighetsskatt, fastighetstaxering av småhus, indexering av vissa punkskatter, höjning av bilaccisen, höjd patitentavgift för tandvård och läkemedel samt momsbeläggning av dags­tidningar och charterresor till övriga EU-ländet Dessutom sänks i januari mervärdesskatten på livsmedel från 21 % till 12 %, vilket motsvarar en KPI-minskning på drygt 1 procentenhet.

Hushållens efterfrågan bedöms emellertid bli relativt svag under prognosperioden. Den privata konsimitionen fömtses i år minska med 0,5 % för att nästa år öka med 1,0 %. Samtidigt förväntas konkurrensen stärkas till följd av medlemskapet i EU. Detta beräknas bidra till att utrymmet för konsumentprishöjningar i alhnänhet torde bli begränsat under prognosperioden samtidigt som effekten av de nämnda åtgärdema på skatteområdet inte omedelbart övervältras på konsumentema fullt ut. KPI kommer därför inte att höjas i motsvarande grad. I det s.k. Nettopris­index (NPI) räknas indirekta skatter och subventioner bort. NPI berälcnas i år och nästa år öka med 2,0 % respektive 2,4 %. Avräkningen av effekten av höjda indirekta skatter och minskade suvbentioner görs emellertid omedelbart i NPI och med det fiilla värdet av förändringen. Då övervältringen på kort sikt sällan är total kommer NPI därför att underskatta den underliggande inflationen, d.v.sden inflation som skulle

35

ha etablerats med oförändrade åtgärder, under perioder då indirekta skatter   Prop. 1994/95:150 höjs. Vid rimliga antaganden om graden av övervältring kan den    Bilaga 1.1 underliggande inflationen grovt beräknas till 2,7 % 1995 och 2,6 % 1996.

36

8. Hushållens ekonomi och privat konsumtion

År 1994 skedde en viss återhämtning av hushållens inkomster och konsumtion efter det kraftiga fallet 1993. Hushållens realt disponibla inkomster steg med 1 % 1994 medan den privata konsumtionen ökade med 0,5 %. Uppgången i sparandet fortsatte och sedan 1989 har spar­kvoten stigit med drygt 13 procentenheter

läbell 8.1 Hushållens inkomster, konsumtion och sparande

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Miljarder kr

Procentuell utveckling

Procentuellt bidrag till

Löpande

1991 års

1 priser

realinkomsmtvecklingen

priser

1994

1994

1995

1996

1994

1995

1996

Lönesumma inkl. sjuklön

655,9

2,1

2,6

2,8

1,5

1,9

2,2

därav   timlön före skatt

0,9

0,6

1,1

0,6

0,4

0,9

sysselsättning

1,2

2,0

1,7

0,9

1,5

1,3

Itansfereringar från

offentlig sektor

393,0

2,7

-3,0

-4,5

1,2

-1,4

-2,0

Pensioner

205,7

2,8

-0,1

0,0

0,6

0,0

0,0

Sjukförsäkring m.m.

44,7

-7,2

0,7

-6,5

-0,4

0,0

-0,3

Arbetslöshetsbidrag m.m.

57,9

-3,5

-9,5

-15,6

-0,2

-0,6

-1,0

Övriga transfereringar

84,7

13,9

-7,8

-7,4

1,2

-0,8

-0,7

Räntor och utdelningar.

netto

-25,3

0,8

0,9

0,9

Övriga inkomster, netto

182,9

-2,8

0,4

1,2

-0,6

0,1

0,2

Direkta skatter

312,3

5,9

10,5

2,9

-2,0

-3,7

-1,2

Disponibel inkomst

894,1

1,0

-2,2

0,2

1,0

-2,2

0,2

Privat konsumtion

820,2

0,5

-0,5

1,0

Sparkvot, nivå i % av

disponibel inkomst

8,3

6,7

5,9

Anm.: Lönesumma, inkomstöverforingar, räntenetto och skatter är deflaterade med KPI. Disponibel inkomst är deflaterad med implicit prisindex for privat konsumtion (IPI). Skillnaden mellan KPI och IPI påverkar posten "Övriga inkomster, netto". Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Inkomstökningen 1994 baserades på en positiv utveckling av löne­inkomsterna, både genom ökad sysselsättning i timmar och ökad reallön före skatt. Ett starkt bidrag till inkomstökningen kom från en fortsatt förbättring av hushållens nettoinkomster av räntor och utdelningar. De senaste årens höga finansiella sparande har medfört en successiv förstärkning av hushållens finansiella ställning, såväl genom ökning av tillgångarna som minskning av skulderna.

Uppgången i sysselsättningen förstärks under 1995 och arbetslösheten minskar. Den genomsnittliga reala timlönen före skatt stiger något och den reala lönesumman beräknas öka med 2,6 %. Löneinkomsterna och en fortsatt förbättring av räntenettot ger sammantaget ett positivt bidrag på

37

nära 3 procentenheter till inkomstutvecklingen 1995. Direkta skatter och Prop. 1994/95:150 transfereringar från offentiig sektor drar ned den realt disponibla Bilaga 1.1 inkomsutvecklingen med ca 5 procentenhetet Detta är huvudsakligen en följd av vidtagna budgetförstärkande åtgärdei; men beror även på minskade bidrag när läget på arbetsmarknaden förbättras. Sammantaget beräknas hushållens realt disponibla inkomster minska med 2,2 % 1995. Det är i stort sett oförändrat sedan prognosen i den preliminära national­budgeten.

Inkomstutvecklingen för 1996 karakteriseras av samma faktorer som 1995. Löne- och kapitalinkomsterna stiger medan ytterligare budgetför­stärkande åtgärder drar ned inkomstema. De realt disponibla inkomstema beräknas öka med 0,2 %. Hushållens inkomstutveckling för 1996 bedöms således nu bli starkare än den inkomstminskning på 0,5 % som beräk­nades i den preluninära nationalbudgeten. Upprevideringen av realin-komstema är huvudsakligen en följd av att inflationen justerats ned som ett resultat av sänkt mervärdesskatt.

Den privata konsumtionens utveckling under loppet av det andra halvåret 1994 var relativt stark. Uppgången torde delvis spegla att ett antal faktorer som bidragit till den svaga konsumtionsutvecklingen under början av 1990-talet minskat i betydelse. Hushållen har minskat sin skuldsättningsgrad som under slutet av 1980-talet var mycket hög. Den totala skulden satt i relation till den disponibla inkomsten är i dag nere på samma nivå som i slutet av 70-talet. Amorteringstakten har också avtagit ordentiigt. De svenska hushållens situation förefaller i detta avseende vara betydligt gynnsammare än t.ex. de finländska. Det branta sysselsättnings­fallet under perioden från 1991 till 1994 har vänts i en uppgång. Risken för att någon i hushållet skall drabbas av arbetslöshet har därmed minskat. Dessutom finns ett behov av att åter öka inköpen av kapitalvaror, eftersom de senaste årens låga inköp har lett till en föråldring av kapitalvaruinnehavet. Inköpen av dessa föll i princip oavbmtet från 1991 till det andra halvåret 1994. Därefter har en markant uppgång skett.

Den kraftiga konsumtionsuppgången under loppet av andra halvåret

1994

innebär att den privata konsumtionen som årsgenomsnitt skulle öka med ca 1 % mellan 1994 och 1995 om konsumtionen under loppet av

1995

skulle ligga kvar på fjärde kvartalets nivå. En oförändrad konsum­tionsnivå kan förefalla osaimolik i ljuset av minskningen av de realt disponibla inkomstema till följd av budgetförstärkande åtgärder som förväntas i åt Det är emellertid inte troligt att hushållen kommer att dra ned sin konsumtion fiillt ut för att möta inkomstminskningen. Enligt den mest etablerade konsumtionsteorin försöker hushållen anpassa sin konsumtionsnivå efter de förväntade långsiktiga inkomstema snarare än efter de faktiska kortsiktiga inkomstema. Humvida ett fall i de faktiska inkomstema resulterar i minskad konsumtion avgörs av i vilken mån de långsiktiga inkomstförväntningama samtidigt påverkas. Endast om förväntningarna påverkas ändras konsumtionsnivån.

38

Diagram 8.1 Privat konsumtion

Säsongrensad nivå, 1991 års priser, kvartalsdata

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Miljarder kronor 200

1990   1992   1994   1996

Källor: Konjunkturinstitutet, Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Det förefaller rimligt att hushållen, bl.a.mot bakgmnd av att budgetför­stärkningar diskuterades livligt under valrörelsen, i viss utsträckning räknat med att de svaga offentliga finansema skulle komma att påverka de disponibla inkomstema. Hushållen kan därmed i viss mån redan ha anpassat sin konsumtion med hänsyn till de skattehöjningar och bidrags-minskningar som genomförs 1995 och 1996.1 sådana fall kommer inte budgetförstarkningamaatt ge en ytterligare effekt på konsumtionen 1995. Av olika skäl är det emellertid inte sannolikt att konsumtionsanpassningen redan varit fiillständig. Vissa hushålls konsumtion följer den faktiska inkomsten, t.ex. som en följd av bristande lånemöjlighetet Dessa hushåll minskar sin konsumtion när inkomstema sjunket

Den statistik som föreligger avseende hushållens beteende hittills i år ger en något tvetydig bild av riktningen på konsumtionsutvecklingen. Detaljhandelns starka ökning under slutet av 1994 fortsatte i januari och enligt SCB noterades en ökningstakt från januari 1994 på hela 6 %. SCB:s enkät över hushållens inköpsplaner tyder också på att hushållens framtidsförväntningar blev mer positiva i febmari efter en försämring under de två föregående månaderna. Detta är intressant i och med att hushållen i februari bör ha fått en bättre bild av hur de påverkas av de budgetförstarkande åtgärdema.

Enligt Handelns Utredningsinstitut var dock detaljhandelns omsättning oförändrad i februari jämfört med motsvarande period 1994. Om detta stämmer innebär det att omsättningen fallit säsongrensat jämfört med januarinivån. Nybilsregistreringamai början av året tyder också på något

12 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit. 1

39

svagare efterfrågan. Denna bild stärks av information rörande antalet Prop. 1994/95:150 tecknade order avseende personbilar som indikerar en relativt starkt Bilaga 1.1 avtagande efterfrågan. Med tanke pä den ränte- och valutaoro som rått under den senaste tiden är det troligt att hushållen faktiskt blivit försiktigare. Detta talar för att konsumtionen skulle kunna falla tillbaka under början av 1995. Det är också troligt att vissa hushåll kommer att minska sin konsumtion i takt med att effektema av budgetförstärkningama blir tydligare.

Under det första halvåret i år bedöms därmed den privata konsumtionen minska med ca 1,5 % säsongrensat, för att åter öka i måttlig takt under slutet av året och under 1996. Till följd av den relativt branta uppgången under senare delen av 1994 beräknas emellertid minskningen av års­genomsnittet mellan 1994 och 1995 begränsas till 0,5 %. Nästa år bedöms konsumtionen öka med 1 %.

Prognosen är förenad med risker både på upp- och nedsidan. Det är t.ex. svårt att säga säkert i vilken mån inkomstminskningen i år är i linje med hushållens förväntningar, eller om den kommer att innebära en revidering av den förväntade långsiktiga inkomsten. Lika svårt är att fömtsäga effekten av ränte- och valutaoron. Om förtroendet för den ekonomiska politiken är svagt kan konsumtionen komma att utvecklas sämre än prognostiserat. Å andra sidan kan kraften i uppgången vara underskattad. Inte minst utvecklingen i våra nordiska grannländer tyder på att konsumtionsuppgången kan bli relativt stark.

Prognosen innebär att hushållens nettosparkvot faller i år från 8,3 % till 6,7 % och ytteriigare ned till 5,9 % 1996. Sparkvotsnedgången betyder emellertid inte att hushållen förväntas öka sin skuldbörda. Hushållens nettosparande inbegriper såväl realt som finansiellt sparande. Det reala sparandet, bl.a. hushållens investeringar i småhus, är i dagsläget mycket lågt och föryäntas så förbli under prognosperioden. Det finansiella sparandet är däremot för närvarande betydligt högre än under 70- och 80-talet. Samtidigt som hushållen fortsätteratt i viss utsträckning minska sina skulder bygger de samtidigt upp sina finansiella tillgångar. Denna tillgångsuppbyggnad är sannolikt ett uttryck för ett ökat behov av buffertar I takt med att dessa buffertar byggs upp minskar emellertid behovet av ytterligare uppbyggnad. Detta möjliggör en viss minskning av det finansiella sparandet. Som framgår av diagram 8.2 ligger hushållens finansiella sparande på en mycket hög nivå, trots den förväntade nedgången.

40

Diagram 8.2 Hushållens nettosparkvot samt finansiella sparkvot

Sparande i relation till disponibel inkomst

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Procent 12

Nettosparkvot Finansiell sparkvot

/\

1... \ 

- -

v.... ;'.......... '\" "/........... \"':..................... V"

/

vaav 

  1 /

1    1    1    1    ,    1    1    1    1    1    ,    1    1    1    1    1    1    1    1    1    1    1    1    .    1    1    1

1970   1973   1976   1979   1982   1985   1988   1991   1994

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

41

9. Bruttoinvesteringar

Prop-1994/95:150

BUaga 1.1 

De totala bmttoinvesteringama beräknas öka kraftigt de närmaste åren, dock från en låg utgångsnivå. En snabbt växande produktion inom de exportrelaterade näringarna, ett högt kapacitetsutnyttjande samt en hög lönsamhet väntas leda till betydande kapacitetsutbyggnader inom näringslivet trots höga räntot Därtill expanderar infiastruktur investering­ama ytterligare samtidigt som betydande ROT-medel för uppmstning av offentliga lokaler och bostader tillskjuts imder perioden. Sammantaget beräknas de totala investeringama öka med 11% 1995 och med 10 % 1996. Detta är en något gynnsammare utveckling än den som förväntades i den preliminära nationalbudgeten. Det beror främst på att bostadsin-vesteringama har uppreviderats till följd av det föreslagna investerings-bidraget.Investeringskvotenexklusivebostadsinvesteringamai relationtill BNP fömtses ligga på knappt 14 % 1996 och närmar sig därigenom den långsiktiga trendnivån.

Tabell 9.1 Bruttoinvesteringar efter näringsgren

Miljarder kr

1994

Ärlig procentuell volymförändring

1992

1993

1994

1995

1996

Näringslivet

Industri

Övrigt näringsliv

136,6

42,5 94,0

-15,5

-20,1 -13,9

-14,3

-4,2 -17,6

17,4

27,7 13,6

21,1

35,9 14,9

10,7

20,0 6,1

Bostader

Nybyggnad Ombyggnad

36,3

17,2 19,1

-7,3 -19,1 23,6

-31,0

-34,5 -25,1

-37,5 -48,8 -20,6

-18,2

-14,0 -22,2

12,4

24,0 0,0

Offentliga myndigheter

35,3

0,6

4,3

6,4

5,6

3,2

Ibtalt

208,2

-10,8

-17,6

-0,4

U,l

9,6

Maskiner

Bygg och anläggning

98,6 109,6

-16,0

-7,7

-14,7 -19,2

18,4 -11,5

21,5 3,1

12,3 7,3

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Kapacitetsutnyttjandet inom de exportberoende näringarna steg föregående år samtidigt som lönsamheten förbättrades ytterligare. Under prognosperioden kommer det fortsatt höga kapacitetsutnyttjandet att utgöra en kraftig investeringsstunulans. Investeringama inom näringslivet stimuleras också av möjligheten till direktavdrag för byggnadsinveste­ringar under perioden november 1994 till maj 1996. Den höga realräntan balanseras av den höga avkastningen inom näringslivet. Det finns dock en risk att en bestående hög räntenivå kan dämpa investeringsutvecklingen inom de hemmamarknadsorienterade sektorerna.

42

Prop. 1994/95:150

Diagram 9.1 Bruttoinvesteringar samt bruttoinvesteringar exklusive bostader som     Bilaga 1.1

andelar av BNP

Andel av BNP, procent 24-

22 20 18 16

I4i

12

10

8

L

ö

pande priser inkl. bost

ä

der

1--- 1--- 1--- 1--- 1--- '---- 1--- '---- 1--- 1--- 1--- 1--- 1--- '---- 1--- 1

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet

Industrins investeringar beräknas öka med ca 36 % i år. Bakom upp­gången ligger det snabbt ökande resursutnyttjandet och stigande vinst­marginaler Enligt SCB:s investeringsenkät från februari i år var företagens investeringsplaner fortsatt mycket expansiva. Uppgången förväntas bli mycket kraftig inom framförallt basindustrin som gynnats avsevärt av stigande världsmarknadspriset

Den höga realräntan under perioden balanseras därtill av den relativt höga kapitalavkastningen (driftsöverskottet i förhållande till kapitalstock­en). Industrins lönsamhetsnivå under prognosperioden innebär dessutom goda möjligheter till egenfinansiering. Driftsöverskottet bmtto uppgår under 1995 till 136 miljarder kronor vilket kan jämföras med de totala investeringama på 60 miljarder

Industrinsinvesteringsvolymerbedöms stiga med ytterligare 20 % 1996, när investeringama ökar också inom hemmamarknadsindustrin i takt med att den inhemska efterfrågan vaxet Sveriges fördelaktiga kostnadsläge och låga företagsbeskattning väntas också utgöra starka incitament till större utiändska etableringar de närmaste åren.

Investeringama inom övrigt näringsliv vände uppåt med knappt 14 % under 1994. En svag prisuppgång noterades på kommersiella lokaler samtidigt som vakansgraden stabiliserades. Det kan förklaras av en växande produktion inom de industrirelaterade tjänstesektorerna såsom uppdragsverksamhet och partihandel. Denna utveckling väntas fortsätta under prognosperioden. Enligt SCB:s enkäter är investeringsplanema

43

fortsatt expansiva. En del av den beräknade investeringsuppgången inom    Prop. 1994/95:150 övrigt näringsliv berorpå infrastruktmsatsningar inom samfärdselområdet.    Bilaga 1.1 Av dessa kan nämnas Arlandabanan och Öresundsbron. Tillväxten inom telekommunikationsområdet har också inneburit kraftigt uppreviderade investeringsplaner inom denna sektor

De offentliga myndighetema beräknas öka investeringsvolymen med knappt 10 % mellan 1994 och 1996. Merparten av expansionen berorpå de stora avgiftsfinansierade infrastmkturprojektsom påbörjas under 1995. Kommunemas finansiella situation utgör en restriktion för fortsatta investeringsökningat Under perioden 1995-1996 tillförs dock kommu­nema sammanlagt ca 1,9 miljarder kronor i s.k. ROT-medel för upp­mstning av kommunala lokaler Detta väntas medföra att de kommunala investeringama, trots det begränsade finansiella utrynmiet, ökar med sammanlagt 8 % under perioden.

Bostadsinvesteringama bedöms vända uppåt under loppet av 1995 från en historiskt sett mycket låg nivå. Efterfrågan på bostader är låg på gmnd av den svaga utvecklingen av hushållens disponibla inkomster samt höga realräntor Fömtsättningama för en viss uppgång är dock goda. På grund av det låga påbörjandet av nya bostader under 1993-1994 färdigställs mycket få bostader i år samtidigt som det förbättrade arbetsmarknadsläget leder till ökad bostadsefterfrågan. Därigenom kan antalet outhyrda lägenheter på expansiva orter sjunka rejält. Det finns också indikationer på att bostadsbyggandet åter ökar. Orderingången på småhus steg med ca 10 % under 1994 jämfört med 1993. Länsbostadsnämndemas bedöm­ningar pekar också på en måttlig uppgång under år 1995. De låga fastig­hetspriserna och de höga realräntorna begränsar dock uppgången. Därmed riskerar expansiva regioner att drabbas av bostadsbrist. För att stimulera nyproduktionen av bostader införs ett tidsbegränsat investeringsbidrag som avser tiden 20 april 1995 till 31 december 1996. Detta tillsammans med den ökande bostadsefterfrågan väntas leda till 15 000 påbörjade lägenheter under 1995. Under fömtsättning att räntoma faller 1996 förväntas 18 000 lägenheter börja byggas nästa år.

Antalet påbörjade ombyggnader blev högt under 1994. Det beror delvis på att viss ombyggnation fortfarande utfördes till 1992 års mer för­delaktiga subventionsreglet Omfattningen av varje ombyggnad har minskat drastiskt mellan 1990 och 1993 vilket bidragit till den negativa volymutvecklingen. Under 1994 minskade emellertid inte längre kostnaden per ombyggd lägenhet. Detta tyder på att bostadsbolagen nu har anpassat ombyggnation till det nya subventionssystemet. Trots det höga ränteläget förväntas antalet ombyggnader förbli relativt högt under prognosperioden. Investeringsbidraget på 15 % samt bidragen för förbätttring av inomhusklimat och till äldre- och handikappbostader med­verkar till att upprättiiålla volymen.

44

Lagerinvesteringar

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Lagerinvesteringama ökade förra året något mer än vad som beräknades i den preluninära nationalbudgeten i januari. Framför allt blev lagerök­ningen inom handel och industri större än väntat. Sammanlagt gav lagerinvesteringama ett bidrag till BNP-tillväxten på 1,4 %, dvs. 0,4 procentenheter mer än beräknat. Denna lagemppbyggnad torde vara en bidragande orsak till att importen steg kraftigt under slutet av året.

En del av lagemppbyggnaden inom handeln är saimolikt av hamstrings-karaktär och relaterad till Sveriges inträde i den Europeiska unionen. Detta innebär att handelns lager kan förväntas niinska under början av innevarande år, åtminstone inom detaljhandeln, där den största lagempp­byggnaden skedde förra året. Under 1996 väntas ökande försäljning medföra ett behov att expandera lagren inom både parti- och detaljhandel. Ett fortsatt rationaliseringsbehov medför dock att lagerkvoten, dvs. relationen mellan lagerstock och försäljning, bedöms falla något.

En stark ökning av industriproduktionen under prognosperioden torde resultera i en fortsatt ökning av industrins lager av insatsvaror och varor i arbete. Avvecklingen av industrins färdigvarulager blev förra året inte lika omfattande som prognostiserades i den preliminära nationalbudgeten. Totalt minskades färdigvamlagren med 2,5 miljarder kr eller ca hälften så mycket som under 1993. Konjunkturbarometem tyder på att en viss lagerökning skedde under det första kvartalet i åt Ökningen väntas fortgå i måttiig takt under prognosperioden.

Totalt beräknas lagerinvesteringama uppgå till 4,4 respektive 7,1 miljarder kr under 1995 och 1996. Genom att lagerinvesteringama under förra året uppgick till knappt 10 miljarder kr ger lagren ett negativt tillväxtbidrag i år på 0,3 procentenhetet Nästa år väntas bidraget bli svagt positivt.

45

10. Den offentliga sektom

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Den offentiiga sektoms finansiella sparande minskade från ett överskott på ca 57 miljarder kr 1990 till ett underskott på 193 miljarder kr 1993, motsvarande 13,4 % av BNP. Den mycket kraftiga försämringen beror huvudsakligen på övergången från en högkonjunktur med överhettning till en mycket djup lågkonjunktur. Från 1990 till 1993 sjönk antalet sysselsatta med sammanlagt ca 490 000 personet Därigenom minskade skatteinkomstema samtidigt som kostnadema för arbetsmarknadspolitiken och ersättning till de arbetslösa ökade. En ytterligare förklaring till den kraftiga försämringen av de offentiiga finansema är de statiiga utgiftema för bankstödet år 1993.

Under 1994 minskade underskottet i det finansiella sparandet med 35 miljarder kr uU 158 miljarder kr. Detta är 10 miljarder kr bättre än vad som beräknades i den preluninära nationalbudgeten. Sparandet exklusive kapitalinkomster och ränteutgifter (primärt sparande) för­bättrades med ca 56 miljarder kr mellan 1993 och 1994. Därav förklaras ca 50 miljarder kr av att 1993 belastades av utgifter för bankstöd.

Budgetförstärkningama tillsammans med tillväxten i ekonomin leder till att sparandeunderskottet beräknas minska till ca 90 miljarder kr 1996. Underskottet som andel av BNP reduceras därmed från 10,4 % 1994 till 5,2 % 1996. Huvuddelen av denna förbättring sker under 1996, bl.a. beroende på tidsförskjutningar av inkomster och utgifter mellan 1995 och 1996 till följd av inträdet i EU. Förbättringen sker främst genom att utgiftskvoten (utgiftema som andel av BNP) minskar med ca 4 procenten­heter från 1994 till 1996, trots stigande ränteutgiftet Avgiften till EU samt ökade subventioner till jordbruket m.m. till följd av medlemsskapet drar upp utgiftskvoten med drygt 1,5 procentenheter fr.o.m. 1995. Den höjda utgiftsnivån på gmnd av medlemsskapet i EU kompenseras delvis av att rabatten på avgiften samt andra återflöden från EU höjer den offentiiga sektoms inkomster Transfereringarna till hushållen minskar som ett resultat av besparingar och minskad arbetslöshet. Den offentliga konsumtionen beräknas niinska i volym med 1 % mellan 1994 och 1996. Neddragningen av den kommunala konsumtionen, som inleddes 1992, väntas fortsätta under de närmaste åren. Den statiiga konsumtionen beräknas dock öka i volym under 1995, huvudsakligen beroende på satsningar på underhåll av vägar m.m.

Skattekvoten (skatter och avgifter som andel av BNP) stiger med 1,2 procentenheter mellan 1994 och 1996. De beslutade och föreslagna skattehöjningarna beräknas ge en varaktig budgeteffekt motsvarande ca 2,5 % av BNP 1996 jämfört med 1994 års skatteregler (inkluderat sänkt mervärdesskatt på livsmedel 1996). Den begänsade uppgången av skatte­kvoten mellan 1994 och 1996 beror till stor del på att att de högt beskattade delama av BNP utvecklas förhållandevis svagt. Därtill kommer att de beskattade transfereringarna minskar, vilket har en neddragande effekt på skattekvoten.

46

Ikbell 10.1 Den offentliga sektoms finanser

Löpande priser

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

1993

1994

1995

1996

Miljarder kronor

Inkomster

878,6

911,7

982,6

1 048,9

Skatter

888,3

764,6

823,9

884,2

Kapitalinkomster

100,1

91,8

95,8

94,7

Övriga inkomster

50,3

55,3

62,8

70,0

Utgifter

1 071,7

1 069,3

1 129,0

1 138,4

Transfereringar till hushåll

374,4

393,0

392,1

384,7

Subventioner m.m.

161,5

112,6

132,9

125,1

Ränteutgifter

91,6

104,2

125,1

136,3

Konsumtion

403,5

413,5

428,8

438,5

Investeringar

40,6

46,0

50,0

53,8

Finansidlt sparande

-193,0

-157,6

-146,4

-89,5

Primärt finansiellt sparande

-201,5

-145,1

-117,1

-47,9

Procent av BNP

Inkomster

60,9

60,1

60,6

61,2

Skatter och avgifter

50,5

50,4

50,8

51,6

Utgifter

74,3

70,5

69,6

66,4

Finansiellt sparande

-13,4

-10,4

-9,0

-5,2

Primärt finansiellt sparande

-14,0

-9,6

-7,2

-2,8

Miljarder kronor

Finansiellt sparande

staten

-237,2

-181,3

-164,0

-108,7

AP-fonden

32,1

25,5

20,6

18,5

Kommunsektom

12,1

-1,8

-3,0

0,7

Finansiell ställning

Statsskulden

1 132

1 287

1 462

1 565

Konsoliderad skuld'

1 078

1 200

1 367

1 454

Finansiell nettoskuld

185

354

508

590

Procent av BNP

Statsskulden

78,5

84,8

90,2

91,3

Konsoliderad skuld'

74,4

79,1

84,3

84,8

Finansiell nettoskuld

12,8

23,3

31,4

34,5

' Den konsoliderade skulden är definierad enligt EU:s konvergenskriterier (Maastricht). Källor: Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket, Statistiska centralbyrån och Finans­departementet.

Förbättringen av de offentiiga finansema sker i den statiiga sektom. Statens underskott i det finansiella sparandet förbättras med drygt 70 miljarder kr mellan 1994 och 1996. Det primära underskottet sjunker med över 100 miljarder kr och beräknas 1996 uppgå till 9 miljarder kr eller 0,5 % av BNR

AP-fondens sparande har minskat kontinuerligt sedan 1990. Denna utveckling fortsätter under prognosperioden trots att en egenavgift på 1 % av avgiftsunderlaget införts fr.o.m. 1995. Förändringari finansieringen av det alhnänna pensionssystemet går emellertid i motsatt riktning. För 1995 och 1996 innebär förändringama att skattedelen uppgående till 7 % av ATP-avgiftema förs till statsbudgeten och att 11 % förvaltas av Riks-

47

gäldskontoret imder en övergångsperiod. Dessa sistnämnda medel utgör   Prop. 1994/95:150 en preliminär avsättning till premiereserven i det nya reformerade    Bilaga 1.1 pensionssystemet. Under 1995 och 1996 förs dock uppbyggnaden av premiereserven till staten, vilket ger ett positivt bidrag uppgående till ca 10 miljarder kr per år till statens finansiella sparande och även reducerar lånebehov och statsskuld.

Den kommunala sektoms relativt kraftiga överskott i det finansiella sparandet 1992 och 1993 var betingat av tillfälliga effektet År 1994 uppstod åter ett underskott. Detta väntas öka något i år trots kommunala skattehöjningar med i genomsnitt 0,45 procentenheter, motsvarande ca 4 miljarder kr, och en fortsatt neddragning av konsumtionsvolymen. År 1996 beräknas inkomster och utgifter vara i balans. Statsbidragen till kommunema minskar de närmaste åren framför allt genom minskade överföringar för flyktingmottagande, förstatiigande av bostadsbidragen (1995) och neddragning av bidrag för ROT-åtgärdet Sammantaget uppgår minskningen av statsbidragen till ca 10 miljarder kr mellan 1994 och 1996. Inom kommunsektom ger landstingens sparande ett fortsatt överskott medan kommimema går med imderskott under prognosperioden.

Det offentliga sparandeunderskottet och statens lånebehov kommer att vara stora de närmaste två åren. Därigenom fortsätter statsskulden att öka och den offentiiga sektoms finansiella stallning att försämras. Statsskulden och den konsoliderade skulden, definierad enligt konvergensvillkoren för deltagande i EMU, reduceras något genom försäljning av statiiga tillgångar och ökad andel statsobligationer bland AP-fondens tillgångar. Vid utgången av 1996 beräknas statsskulden uppgå till ca 91,5 % som andel av BNP och den konsoliderade skulden till ca 85 %. Den finansiella nettoskulden, som inte påverkas av försäljningar, beräknas då till ca 34,5 % av BNP. Nivån 1996 är emellertid alltjämt lägre än i de flesta andra länder.

Den relativt låga nivån på nettoskulden medför att den som andel av BNP stiger med över 20 procentenheter från 1993 till 1996, medan den konsoliderade skulden ökar med ca 10 procentenhetet

Den föreliggande prognosen ger en gynsammare bild av den offentiiga sektoms finanser jämfört med prognosen i den preliminära nationalbud­geten. Den offentliga sektoms finansiella sparandeunderskott för 1996 har reviderats från 6,8 % till 5,2 % av BNP. Skatteinkomstema har justerats upp med ca 20 miljarder kr. Därav beror drygt hälften på företagens direkta skatter De stora skatteinbetalningarna från företagen i början av 1995 visar att de beskattningsbara vinstema under 1994 blev större än väntat. En del av dessa vinster är av tillfällig natur, men större delen av den höga vinstnivån fömtses ligga kvar under 1995 och 1996. Även hushållens direkta skatteinbetalningar blev oväntat stora i slutet av 1994 och i början av 1995. Till viss del avspeglar även detta en permanent höjning av skatteunderlaget. De offentliga utgiftema beräknas nu bli marginellt högre än i tidigare beräkningar Det höjda ränteläget leder till att ränteutgifterna på statsskulden räknats upp med drygt 3,5 miljarder kr för 1996. För den konsoliderade offentiiga sektom balanseras detta delvis av högre ränteinkomster för AP-fonden.

48

11. Kapitalmarknaden

Under våren 1994 steg obligationsräntoma kraftigt i både USA och Europa. Ränteuppgången inleddes i samband med att penningpolitiken i USA lades om i en mer kontraktiv riktning. Initialt steg framförallt obligationsräntoma men i takt med den stramare penningpolitiken steg också de korta amerikanska räntoma. Även de marknadsnoterade realräntorna steg under 1994. Trots uppgången i obligations- och realräntor är de nuvarande nivåema jämförbara med de nivåer som rådde ett par år tillbaka. En stor del av ränteuppgången bör därmed ses som en återgång till tidigare nivåer och inte enbart som resultatet av förändrade konjunktur- eller inflationsutsiktet

Mot slutet av 1994 stannade ränteuppgången i USA och Tyskland av och framför allt i USA har obligationsräntoma sjunkit under vintem. En orsak till detta är en minskad oro för att den starka konjunkturen i USA skall innebära en påtaglig uppgång i inflationen. I stallet förefaller det mer sannolikt att den penningpolitiska åtstramningen har bidragit till att bromsa ekonomin och att risken för en överhettad konjunktur nu har avtagit.

Diagram 11.1 Ränteutvecklingen i Sverige 1992-1995

Procent

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Nov   Feb   Maj   Aug  Nov   Feb   Maj   Aug  Nov   Feb

1993                   1994                    1995

Anm.: Dagsobservationei; sista observation avser 7 april 1995. Källa: Finansdepartementet.

De svenska obligationsräntoma följde under våren och sommaren 1994 den intemationella uppgången. Räntoma steg dock betydligt mer i Sverige än t.ex. i Tyskland vilket innebar att differensen mellan svenska och tyska räntor ökade markant fram till i augusti. Detta överenstämmer väl med

49

det intemationella mönstret. Obligationsränteuppgången har varit störst i länder med svaga statsfinanser och dålig inflationshistorik. En bidragande orsak till den ökade räntedifferensen är att det utiändska innehavet av räntebärande värdepapper denominerade i kronor minskade med ca 130 miljarder kr under 1994. Innehavet var vid årsskiftet 1994/95 omkring 170 miljarder kr. Samtidigt som räntoma steg försvagades kronan vilket sammantaget medverkade till tudelningen av den svenska ekonomin i en lönsam exportberoende del och en hemmamarknadsbe-roende del med svagare utveckling.

Diagram 11.2 Räntedifferens mot utlandet

Procentenheter, effektiv r

ä

nta 5

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

-1-H

Maj     Aug     Nov     Feb     Maj     Aug     Nov     Feb

1993                   1994                                1995

Anm.: Dagsobservationei; sista observation avser 7 april 1995. Källa: Finansdepartementet.

Obligationsräntorna i Sverige sjönk successivt under hösten 1994. Nedgången har dock vid flera tillfällen bmtits då enskilda händelser i Sverige och utomlands skapat oro på de finansiella marknadema. Framförallt har turbulensen på de finansiella marknadema i Mexiko och den därpå försvagade dollarkursen givit följdverkningar intemationellt. Dollarförsvagningen förklaras delvis av att USA iklätt sig ett ansvar för de stödåtgärder som planerats för att stabilisera den mexikanska ekono­min. Därtill kvarstår det grundläggande problemet med USA: s underskott i både bytesbalansen och statsbudgeten. Detta har inneburit att den redan tidigare svaga dollam försvagats kraftigt under det första kvartalet 1995. Mexikos problem, tillsammans med politisk oro i Italien och Spanien, har inneburit stigande räntor och svagare valutor i länder med fundamentala obalanset Det minskade intresset för placeringar i dessa länder har å andra sidan inneburit ett flöde av kapital till valutor som uppfattas som

50

säkra, framför allt D-mark och yen.

Efter övergången under 1993 från fluktuationsband på 2,25 procent till fluktuationsband på 15 procent inom det europeiska valutasamarbetet stabiliserades ERM-valutoma och konvergensen inom samarbetet tilltog. Den ökade efterfrågan på D-mark tillsammans med en lägre värdering av pesetan skapade under mars i år åter stora spänningar inom ERM. Problemen tvingade fram devalveringar av pesetan och av den portugi­siska escudon på 7 respektive 3,5 procent. Samtidigt försvagades den franska francen inom fluktuationsbandet. Valutaoron innebar också att pundet och liran försvagades påtagligt samt att kronan försvagades gentemot D-marken. Trots att spänningarna inom ERM avtog under inledningen av april var kronan fortsatt svag. Försvagningen har varit särskilt kraftig gentemot D-marken medan kronan varit stabil relativt dollam.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Diagram 11.3 Växelkurs fitr D-mark och doUar

Kronor per D-mark 6

Kronor per dollar 8,5

Nov Feb  Maj Aug Nov Feb  Maj Aug Nov Feb

1993                    1994                   1995

Anm.: Dagsobservationer, sista observation avser 7 april 1995. Källa: Finansdepartementet.

Den senaste utvecklingen inom ERM har åter visat på svårigheten med ett valutakurssamarbete mellan länder med stora skillnader i statsfinan-siellt läge och penningpolitiskt förtroendekapital. Valutakurssamarbetet har visat sig vara känsligt inte bara för stömingar som kommer ifrån medlemsstaterna utan även för stömingar som emanerar från stater utanför samarbetet.

Riksbanken har sedan i augusti 1994 stegvis höjt styrräntorna. Reporäntan har därmed höjts med omkring en och en halv procentenhet ifrån sommarens nivå på 6,92 procent. Omläggningen av penningpolitiken

51

syftar till att tidigt motverka de inflationsunpulser som kan uppstå genom    Prop. 1994/95:150 ett högt kapacitetsutnyttjande och en svag krona. Ytteriigare ett skäl till    Bilaga 1.1 den stramare penningpolitiken är viljan att öka förtroendet för inflations­målet och på så sätt motverka stigande inflationsförväntningat

Den intemationella börsutvecklingen har varit svag från årsskiftet 1993/94 fram till slutet av mars i år. Detta beror till stor del på obliga­tionsränteuppgången under första halvåret 1994. Sedan dess har börserna i New York och London noterat en mer positiv kursutveckling medan övriga europeiska börser haft en fortsatt svag kursutveckling. Tokyobör­sen har fallit med nära 25 % sedan halvårsskiftet vilket delvis kan förklaras av effekter efter jordbävningen i Kobe. Även Stockholmsbörsen har utvecklats tämligen svagt med en uppgång på knappt 10 % sedan in­ledningen av 1994. Jämfört med andra europeiska börser har ändå kursutvecklingen på Stockhohnsbörsen, speciellt sedan halvårsskiftet, varit relativt god. Detta kan delvis bero på det stora utiändska intresset för svenska aktier Under 1994 var de utländska nettoköpen av svenska aktier ca 48 miljarder kr vilket motsvarar ca 5 % av börsvärdet. Statistiken för slutet av 1994 och början av 1995 tyder dock på att intresset för svenska aktier minskat och att det skett en viss försäljning. Därmed är det osäkert om utiändska investerares köp av svenska aktier kommer att bidra till en positiv kursutveckling på Stockhohnsbörsen under 1995.

Bankemas utveckling förefaller allt mer stabil. Under 1994 sjönk kreditförlusterna i samtliga större bankkoncemet Det sammanlagda rörelseresultatet för de fem största bankkoncemema steg från att ha varit -14,5 miljarder kr 1993 till 12 miljarder kr 1994. Kapitalsituationen har förbättrats och relationen mellan det egna kapitalet och utlåningen är hög för samtiiga storbanker Dock har resultatet exklusive kreditförluster försämrats något under 1994. Detta beror delvis på ränteuppgången och en fortsatt svag utlåning men det är också en följd av ökad konkurrens och ett sjunkande räntegap inom banksektom.

Efter de stora kreditförlusterna under bankkrisen har bankemas mtiner för kreditgivning blivit stramare. Detta har föranlett oro för att utbudet av krediter har begränsats på ett sätt som hämmar tillväxten, framför allt i de små och medelstora företagen. Finansinspektionen har med anledning av detta särskilt analyserat bankemas utiåning. Analysen tyder på att konkurrensen om företagskreditema har ökat och att det inte förefaller firmas ett bristande utbud av krediter till företagen. Utlåningen till små företag begränsas dock genom att insatsen av eget kapital, och därmed soliditeten, är låg i dessa.

52

12. Medelfristiga scenarier

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 12.1  Inledning, förutsättningar och sammanfattning

Obalansema i den svenska ekonomin är så pass omfattande att de inte fömtses försvinna i det korta perspektivet fram t.o.m. 1996. Detta medför att den ekonomiska politiken måste baseras på en analys över en längre tidsperiod.

Analyser på medellång sikt är självfallet förknippade med betydande osäkerheter Av detta skäl presenteras nedan tre olika utvecklingsbanor med varierande tillväxt och arbetslöshetsutveckling fram t.o.m. sekel­skiftet.

Den makroekonomiska utvecklingen har bestämts med hjälp av ekono-metriska modeller De finns närmare beskrivna bl.a. i bilaga 1, Metoder, modeller och beräkningar, till Långtidsutredningarna 1992 och 1995.

Politiska förutsättningar

Kalkylerna baseras på den ekonomiska politik som beslutats av riksdagen samt de åtgärder som föreslås i föreliggande kompletteringsproposition. För perioden 1997-2000 finns inga beslut vad gäller arbetsmarknads­politikens omfattning. I de olika scenariema antas att åtgärdsvolymema minskas något snabbare än den öppna arbetslösheten. I övrigt fömtsatts alla regler som styr inkomstema och utgiftema vara oförändrade fram till år 2000. Som exempel kan nämnas att bambidragen hålls nominellt konstanta efter den beslutade sänkningen för år 1996. Denna ansats medför att utgiftema sjunker som andel av BNP även efter det att de flesta budgetförstärkningarna fått fullt genomslag år 1998. Vidare antas att volym- och prisutveckling för offentiig konsumtion begränsas av den offentiiga sektoms svaga finansiella situation. I mer förenklade modellbe­skrivningar som utförs av bl.a. IMF och OECD antas ofta att trans-fereringsutgiftema ökar i takt med den trendmässiga BNP-tillväxten, vilket således innebär ett implicit antagande om framtida regeländringar och genererar en större utgiftsökning än den ansats som används i kalkylerna nedan.

Intemationella förutsättningar

Den intemationella utvecklingen, som är densamma i de tre scenariema, präglas av att de stora industriländerna befinner sig olika konjunkturfaset Därmed ger de aggregerade tillväxttalen ett förhållandevis jämt kon­junkturföriopp för världsekonomin. Den årliga BNP-tillväxten i OECD-området 1995-2000 beräknas till ca 2 3/4 % , se tabell 12.1.

53

Löner och priser

Arbetsmarknaden fömtsatts fungera olika och jämviktsarbetslösheten antas skilja sig åt mellan de olika alternativen. Detta illustreras bl.a. genom att löneutvecklingen och inflationen inte skiljer sig nämnvärt, trots betydande skillnader i tillväxt och arbetslöshet.

Vid utformningen av flera altemativa utvecklingsbanor för svensk ekonomi krävs också vissa antaganden som dock skiljer sig mellan de olika scenariema.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Den svenska kronan stärks och realräntorna stabiliseras

I kapitel F2 diskuteras bl.a. växelkursens bestämningsfaktorer En slutsats är att kronan, utifrån en fundamental analys, torde vara undervärderad. De tre olika scenariema skiljer sig bl.a. avseende ekonomins flexibilitet samt avseende förtroendet för svensk ekonomi. Därmed uppkommer skillnader bl.a. i de offentiiga finansemas utveckling. Tillsammans bedöms detta medföra att utvecklingen av växelkursen, de reala och de nominella räntoma blir olika i de olika scenariema, se tabell 12.1.

Tabell 12.1 Förutsättningar

Procent

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

BNP OECD (16)' KPI OECD (16)' Marknadstillväxt OECD (14)'

3,0

2,3

10,5

2,9 2,6 8,2

2,7 2,9 7,1

2,6 3,2 6,7

2,8 3,1 6,5

2,8

3,1 6,5

2,8 3,1 6,5

lysk ränta, 5-års statsobl.

6,2

6,9

7,1

7,3

7,0

7,0

6,8

Medelhög tiUväxt

Svensk ränta, 5-års statsobl. ECU-index, årssnitt

9,1 123,8

10,6 128,8

10,0 125,0

9,0 121,0

8,5 118,0

8,0 116,0

8,0 114,0

Läg tillväxt

Svensk ränta, 5-års statsobl. ECU-index, årssnitt

9,1 123,8

10,6 128,8

10,5 126,0

9,5 122,8

9,0 120,5

8,5 119,3

8,5 118,0

Hög tillväxt

Svensk ränta, 5-års statsobl. ECU-index, årssnitt

9,1 123,8

10,6 128,8

9,5 124,0

8,5 119,3

8,0 115,5

7,5 112,8

7,5 110,0

' Årlig procentuell förändring.

Källor: OECD och Finansdepartementet.

BNP-gap, jämviktsarbetslöshet och potentiell tillväxt

En central faktor för kalkylerna är hur den produktionsnivå som är förenlig med ett normalt kapacitetsutnyttjande, vilket bl.a. innebär konstanta pris- och löneökningar, förhåller sig till den faktiska pro­duktionsnivån. Som diskuteras närmare i kapitel Fl bedöms detta s.k.

54

BNP-gap ha uppgått till ca 3,5 % år 1994 vid rimliga antaganden om bl.a.   Prop. 1994/95:150 jämviktsarbetslöshetens storlek. Altemativa antaganden i bl.a. detta    Bilaga 1.1 avseende resulterar i olika storlek på BNP-gapet.

Tillväxönöjlighetema vid konstant resursutnyttjande, den s.k. under­liggande tillväxten, avgörs av befolknings- och produktivitetsutvecklingen. Den sistnämnda faktom beror i sin tur bl.a. på teknisk utveckling, utbildningsnivå i landet, de regelsystem som råder samt på förändringar i produktionens kapitalintensitet.

1 slutet av 1980- och i början av 1990-talen genomfördes flera genom­gripande stmkturella refomier i syfte att förbättra ekonomins långsiktiga fimktionsförmåga. Som exempel kan nämnas skattereformen, förändringar inom sjukförsäkringen, pensionsreformen samt EES-avtalet och EU-medlemskapet. När ekonomin nu åter växer bör detta konuna att manifesteras i högre underliggande tillväxt jämfört med ett läge utan dessa reformet Det råder emellertid stor osäkerhet vad gäller effektemas omfattning. Därtill finns osäkerhet om bl.a. jämviktsarbetslöshetens och därmed också BNP-gapets storlek. Denna osäkerhet avspeglas genom olika antaganden om tillväxt och arbetslöshetsutveckling i de tre scenariema. I samtliga scenarier antas att ett normalt kapacitetsutnyttjande råder från 1998 samt att BNP-gapet sluts successivt från 1994 t.o.m. 1998. Beräkningarna inkluderar således inte något explicit konjunktur-mönster

Sammantaget innebär dessa fömtsättningar att det är svårt att jämföra kalkylerna nedan med andra beräkningar av den ekonomiska utvecklingen på medellång sikt som inte explicit anger antaganden om BNP-gapets storlek och om jämviktsarbetslösheten. Det är också svårt att jämföra scenariema nedan med kalkyler som lägger in ett markant konjunkturför­lopp.

I kalkylen med medelhög tillväxt antas BNP öka med 2,2 % per åt BNP-gapet har bedömts till ca 3,5 % år 1994. Detta innebär, givet att gapet skall slutas, att den underliggande tillväxten är 1,7 % per år

I alternativen med låg respektive hög tillväxt antas att de nuvarande och framtida skillnaderna i arbetsmarknadens funktionssätt kan översättas till att BNP-gapet år 1994 uppgick till 2 respektive 4,5 %. Den underliggande tillväxten har antagits vara 1,5 respektive 1,9 %. Sammantaget medför detta att den genomsnittiiga tillväxten i dessa två sidoaltemativ uppgår till 1,7 respektive 2,7 %.

Som jämförelse med antagandena vad gäller den underliggande tillväxten kan nämnas att BNP steg med i genomsnitt drygt 2,6 % per år under perioden 1950 till 1994 och med drygt 1,4 % i genomsnitt per år under perioden 1977 till 1994.

Sammanfattning av kalkylerna

I scenariet med medelhög tillväxt, i vilket BNP växer med 2,2 % per år, antas att förtroendet för den svenska ekonomin gradvis förstarks, samtidigt som arbetsmarknadens funktionssätt tillåter att sysselsättningen

13 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

55

ökar utan att inflationen tilltar Den öppna jämviktsarbetslösheten antas uppgå till drygt 5 1/2 % och tillgången på arbetskraft stiger relativt befolkningen. Den offentliga sektoms finansiella sparande förstarks till ett överskott om 1 % av BNP år 2000, och statsskulden som andel av BNP maxuneras år 1996, för att därefter sjunka. Den privata sektom minskar sitt finansiella sparande. Detta tar sig uttryck i en stigande privat konsumtion, trots en relativt blygsam inkomstutveckling, samt i att produktionskapaciteten i näringslivet byggs ut.

läbeU 12.2 Försörjningsbalans 1996-2000

Genomsnittlig ärlig procentuell förändring

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

medel

låg

hög

BNP

2,2

1,7

2,7

Import

6,5

5,3

7,2

Privat konsumtion

1,9

1,3

2,5

Offentlig konsumtion

-0,6

-0,6

-0,6

Bruttoinvesteringar

6,1

4,4

7,5

Lagerinvesteringar'

0,1

-0,1

0,2

Export

5,9

5,7

6,2

Inhemsk användning

2,1

1,2

2,8

Nyckeltal

Timlön

4,5

4,5

4,5

KPI

2,8

2,9

2,7

NPI

2,3

2,4

2,2

Öppen arbetstlöshet, nivå 2000

5,6

6,5

4,8

Total arbetslöshet, nivå 2000

9,4

11,0

7,8

' Förändring i procent av föregående års BNP.  I procent av arbetskraften. Källa: Finansdepartementet.

I alternativet med låg tillväxt, BNP stiger med 1,7 % per år mellan 1995 till 2000, illustreras ett scenario där tillväxten hålls tillbaka bl.a. av att jämviktsarbetslösheten är högre, att arbetsutbudet inte stiger särskilt mycket och att den underliggande tillväxten är relativt sett lägre. De offentliga finansema förbättras långsammare; det offentliga finansiella sparandet motsvarar -2 % av BNP år 2000 och statsskuldkvoten fortsätter att öka fram till och med år 1997. Tillsammans medför detta ett svagare förtroende och ökad osäkerhet vad gäller den svenska ekonomin. Återhämtningen blir därför långsam, vilket bidrar till en förhållandevis stor utslagning av arbetskraft.

1 altemativet med hög tillväxt stiger BNP med 2,7 % per år. En väl fungerande arbetsmarknad med relativt sett låg jämviktsarbetslöshet, hög potentiell produktionsförmåga och en påtaglig förstärkning av förtroendet för den svenska ekonomin leder till hög tillväxt med bibehållen prisstabilitet. Arbetslösheten reduceras markant, vilket bl.a. medför att utslagningen av arbetskraft begränsas. De offentliga finansema förstarks därför snabbt. Sparandeöverskottet i den offentliga sektom uppgår år 2000

56

till knappt 3 % av BNP, medan statsskulden i detta scenario maximeras redan år 1995.

I den preliminära nationalbudgetens medelfristiga kalkyler uppgick det offentliga sparandet år 1998 till -2,4 % av BNP. Motsvarande siffra i dessa kalkyler är -0,9 %. Förbättringen mellan dessa beräkningstillfällen är hänförlig till dels nationalräkenskapemas utfall för 1994, dels de högre skatteintakter som prognosticeras för innevarande och nästa år. 1 motsatt riktning verkar den sänkning av matmomsen som skall genomföras fr.o.m. 1996, och som år 1998 innebär en försvagning med ca 9 miljarder kr, jämfört med januarikalkylema.

Diagram 12.1 Öppen arbetslöshet och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Procent 14-

12

L

å

g tillv

ä

xt Medelh

ö

g tillv

ä

xt

10

H

ö

g tillv

ä

xt

2-h

'

I

'

I

'

I

I

1

I

'

I

'

I

'

I

'

I

'

r 

1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 2000

Anm.: I procent av arbetskraften.

Källor:   Statistiska   centralbyrån.   Arbetsmarknadsstyrelsen,   Konjunkturinstitutet   och

Finansdepartementet.

12.2 Medelhög tillväxt

Detta scenario kännetecknas av att förtroendet för den svenska ekonomin successivt förstarks. Arbetsmarknadens funktionsförmåga medger en betydande sänkning av arbetslösheten, utan att inflationsdrivande flaskhalsar uppstår

Sveriges exportmarknad för bearbetade varor bedöms växa med drygt 6,5 % inom OECD-området under perioden 1995-2000. Efterfrågan från Fjärran Östem väntas växa ännu snabbare. Konkurrenskraften försämras gradvis, vilket beror på att kronan apprecierar och att lönekostnaderna i den konkurrensutsatta sektom antas stiga något snabbare i Sverige än

57

utomlands.  Försämringen sker emellertid utifrån ett mycket  starkt    Prop. 1994/95:150 konkurrensläge, vilket illustreras av att bytesbalansen uppvisar överskott    Bilaga 1.1 under hela kalkylperioden. Exporttillväxten antas bli fortsatt stark och marknadsandelarna att stiga fram t.o.m. 1998 för att först därefter falla tillbaka något.

Bmttoinvesteringamas utveckling styrs främst av förväntad avkastning i förhållande till utkomsten av altemativa placeringar, dvs. finansiella placeringar och reala investeringar utomlands. Detta innebär att investe­ringtillväxten är beroende av näringslivets förtroende för svensk ekonomi och den samlade efterfrågan i landet.

Lönsamheten försvagas något men förblir hög och produktionen i näringslivet stiger med i genomsnitt knappt 3 % per år. Företagens finan­siella sparande är högt i utgångsläget, vilket medger en betydande grad av egenfinansiering av investeringama och därmed minskad känslighet för marknadsrealräntot Kapacitetsutnyttjandet är högt i delar av näringslivet. Dessa gynnsamma fömtsättningar medför att investeringama stiger snabbt. Den samlade produktionskapaciteten byggs ut, vilket i sin tur innebär att tillväxten kan realiseras utan att inflationen stiget

Hushållens realt disponibla inkomster är i stort sett oförändrade mellan 1993 och 1997. Detta är delvis en konsekvens av de budgetkonsoliderande åtgärder som vidtas under perioden, vilka innebär såväl höjda skatter som realt sett lägre inkomstöverforingar Under scenariemas två sista år, 1999 och 2000, tillämpas 1998 års regelsystem, vilket bl.a. innebär att den s.k. värnskatten inte längre tas ut. Detta medför att inkomstema stiger med knappt 2 % per år 1998-2000. Mellan 1995 och 2000 stiger hushållens inkomster med i genomsnitt 1,4 % per år. Yitn privata konsumtionen, som föll kraftigt 1992 och 1993, beräknas nå upp över 1991 års nivå först år 1998. Konsumtionen stiger med i genomsnitt knappt 2 % per år under perioden 1995-2000. Hushållens nettosparande i förhållande till in­komstema minskar från knappt 1 % &i 1995 till drygt 4 % år 2000. Det finansiella sparandet förblir dock högre.

Utgiftema för offentlig konsumtion som andel av BNP fömtsatts falla under hela perioden fram till år 2000. Detta är en konsekvens av dels den ekonomiska politiken och kommunemas begränsade ekonomiska möjligheter, dels en strikt tolkning av de system som antas råda för åren 1999-2000. Den offentliga konsumtionen, i såväl volym som pris, antas utvecklas på ungefär samma sätt i de tre olika alternativen.

Importen bestäms främst av den samlade efterfrågan i ekonomin, förhållandet mellan prisema på inhemskt och utländskt producerade varor samt av kapacitetsutnyttjandet. Därtill kommer en tilltagande specialisering i världshandeln. Den unportvägda efterfrågan, dvs. en sanimanvägning av de olika efterfrågekomponentema med avseende på deras genomsnittiiga importinnehåll, stiger med i genomsnitt ca 4,5 % per år. Relativpriset mellan hemmaproducerade och importerade varor stiger, men från en låg nivå. Importen av bearbetade varor, vilka år 1994 utgjorde två tredjedelar av den samlade importvolymen, beräknas stiga med i genomsnitt knappt 7 % per år mellan 1995 och 2000. Importen av övriga varor och tjänster antas utvecklas något långsammare.

58

Sammantaget ger utrikeshandeln ett positivt men avtagande bidrag till tillväxten t.o.m. år 1998. Därefter är bidraget svagt negativt. Exportnettot som andel av BNP når emellertid sitt maxnnum år 1996-1997, men uppgår ändå till knappt 6 % år 2000.

Det privata finansiella sparandet sjunker snabbt från de mycket höga nivåer som råder i utgångsläget. År 2000 beräknas det privata finansiella sparandet motsvara 2 1/2 % av BNP. Såväl hushållens som företagens finansiella sparande sjunket Delvis är neddragningen av hushållens sparande ett uttryck för ökat förtroende och därmed minskat behov av sparande för framtiden, delvis är det en följd av att hushållssektoms skuldkonsolidering nu bedöms vara i stort sett avslutad. Hushållens finansiella sparande uppgår dock till drygt 5 % av den disponibla inkomsten i slutet av perioden. Företagens finansiella sparande sjunker, framför allt som en effekt av de ökande investeringama. Under perioden fram till år 2000 ökar de totala investeringama som andel av BNP med drygt 3 procentenheter Företagens investeringar står för hela den ökningen.

Diagram 12.2 Bruttosparande och investeringar 1970-2000

Medelhög tillväxt

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Procent av BNP 26

1

'

'

I

'

'

I

'

'

I

I

'

I

'

'

r

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997 2000

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Bmttosparandet i ekonomin utgörs av summan av investeringar och bytesbalansen. Under perioden ökar bmttosparandet genom ökade in­vesteringar Bytesbalansens saldo motsvarar nettot av affärerna med utiandet, och utgör därmed tillsammans med värdeförändringar defini-tionsmässigt förändringen av skulden mot utiandet. Under de närmaste åren väntas överskottet i bytesbalansen stiga till mycket höga nivåer.

59

varför även nettoskulden mot utlandet faller och ränteutgifterna minskar    Prop. 1994/95:150

något. År 2000 uppgår bytesbalansens överskott till 3,2 % av BNP

BUaga 1.1

llibell 12.3 Arbetsmarknad

1000-tals personer

1995

Förändring

till 2000

medel

låg

hög

Reguljärt sysselsatta

3 941

231

121

338

Arbetslösa

301

-55

-20

-89

Konjunkturberoende åtgärder

222

-50

-22

-85

Utbud

4 322

167

96

220

Underiiggande utbud

4 465

126

78

164

Källa: Finansdepartementet.

Arbetsmarknaden antas i detta scenario fungera på ett sådant sätt att summan av de öppet arbetslösa och personer i konjunkmrberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till arbetskraften, dvs. andelen som star utan reguljär sysselsättning, minskar från drygt 12 % 1995 till ca 9,5 % år 2000 utan att det uppstår inflationsdrivande löneökningar

Diagram 12.3   Underliggande utbud och reguljär sysselsättning i förhållande till befolkningen 16-64 år

Medelhög tillväxt

Procent

68 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 2000

Anm.: Det skuggade området utgörs av summan av öppet arbetslösa och personer i

konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till befolkningen 16-64

år.

Källor:   Statistiska   centralbyrån,   Arbetsmarknadsstyrelsen,   Konjunkturinstitutet   och

Finansdepartementet.

60

Såväl sysselsättningen som arbetsutbudet stiger, men i inget fall uppnås de nivåer som rådde under senare delen av 1980-talet. Detta är delvis en konsekvens av att en större andel av befolkningen befinner sig i ut­bildning. Den reguljära sysselsättningen beräknas stiga med ca 230 000 personer från år 1995 till år 2000. Arbetskraften ökar i sin ttir med ca 170 000 personer, se tabell 12.3.

Lönema ökar successivt snabbare under perioden. År 2000 antas de stiga med i genomsnitt 5 %. Lönema i näringslivet utvecklas något snabbare än inom den offentiiga sektom. Dels beror detta på att arbets­kraftsefterfrågan ökar i näringslivet, till skillnad från i den offentliga sektom, dels på att statens och kommunemas finansiella utrymme är starkt begränsat. Inflationen är stabil under hela perioden. Arbetskraftkost-nadema per producerad enhet stiger emellertid snabbare än prisema, vilket innebär att lönsamheten försvagas. Trots detta beräknas vinstnivåerna, beräknade som bmttoöverskott i förhållande till förädlingsvärde, år 2000 ligga över genomsnittet för 1970- och 1980-talen.

Underskottet i den offentliga sektoms finanser uppgick 1995 till 146 miljarder kr, vilket motsvarar 9 % i relation till BNP. Underskottet beräknas vända till ett överskott på 14 mdr kr år 2000. Omslaget i förhållande till BNP uppgår till 10 procentenhetet

Diagram 12.4 Ibtalt sparande 1970-2000

Medelhög tillväxt

Procent av BNP 15

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Offentlig sektor

-20 ' ................ ' ....................................... 

1970  1975   1980  1985  1990  1995  2000

Källor Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Förbättringen i det finansiella sparandet beror till största delen på sänkt utgiftskvot. Utgiftskvoten, dvs. utgiftema som andel av BNP, faller från år 1995 till 2000 med knappt 9 procentenhetet Minskningen av kvoten

61

beror på besparingar, den ekonomiska återhämtningen samt övriga fömt­sättningar om den ekonomiska politiken. Sänkta utgifter för arbets­marknadsstöd till följd av lägre arbetslösheten svarar för en procentenhet av minskningen. Offentliga transfereringar exkl. arbetsmarknadsstöd och räntor minskar med 4,4 procentenhetet Detta är till stor del en effekt av den förbättring som gradvis sker i den reala delen av ekonomin. De budgetförstärkande åtgärder som vidtagits innebär att utgiftskvoten år 2000 är närmare tre procentenheter lägre än vad den skulle ha varit vid oförändrade reglet Den offentiiga konsumtionen minskar som andel av BNP med 2,6 procentenheter mellan år 1995 och år 2000. Detta innefattar såväl de besparingar som görs på den statliga konsumtionen som en förhållandevis restriktiv utveckling av den kommunala konsumtionen. Den antagna långsammare löneutvecklingen i den offentliga sektom påverkar prisutvecklingen för den offentiiga konsumtionen relativt t.ex. den alhnänna prisutvecklingen för BNP.

Ikbell 12.4 Den offentliga sektoms finanser

Medelhög tillväxt, löpande priser

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

62

w,

liljarder kr 1995

Procent

av BNP,

löpande

priser

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Inkomster

983

60,9

60,1

60,6

61,2

61,4

62,0

61,6

61,7

Skatter och avgifter

824

50,5

50,4

50,8

51,6

51,5

52,2

52,3

52,8

Kapitalinkomster

96

6,9

6,0

5,9

5,5

6,0

5,9

5,5

5,1

Övriga inkomster

62

3,4

3,7

3,8

4,0

3,9

3,9

3,8

3,8

Utgifter

1129

74,3

70,5

69,6

66,4

65,0

62,9

61,8

61,0

Transfereringar till hushåll

392

26,0

25,9

24,2

22,4

21,7

21,1

20,8

20,7

Övriga transfereringar

133

11,2

7,4

8,2

7,3

7,0

6,6

6,3

6,2

Ränteutgifter

125

6,4

6,9

7,7

7,9

8,3

8,0

7,6

7,2

Konsumtion, investeringar

479

30,8

30,3

29,5

28,7

27,9

27,2

27,1

26,9

Finansiellt sparande

-146

-13,4

-10,4

-9,0

-5,2

-3,5

-0,9

-0,2

0,7

Stat

-164

-16,4

-11,9

-10,1

-6,3

-4,5

-2,1

-1,5

-0,7

Socialförsäkring

21

2,2

1,7

1,3

1,1

1,0

1,0

0,8

0,6

Kommuner

-3

0,8

-0,1

-0,2

0,0

-0,1

0,2

0,5

0,7

Primärt sparande

-117

-14,0

-9,6

-7,2

-2,8

-1,2

1,2

1,9

2,7

Utgifter exkl. räntor och

arbetsmarknadsstöd

921

907

950

955

976

995

1 023

1057

Procentuell förändring

4,7

-1,5

4,7

0,6

2,1

1,9

2,8

3,3

Olika skuldmått:

Nettoskuld, offentlig sektor

508

12,8

23,3

31,4

34,5

35,7

34,7

33,4

31,2

Konsoliderad bruttoskuld

1 367

74,7

79,1

84,3

84,8

84,0

81,3

78,7

75,5

Statsskuld

1 462

78,5

84,8

90,1

91,3

90,3

87,7

85,3

82,3

BNP, nivå

1 442

1 517

1 622

1 714

1 804

1 891

1 970

2 052

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet, Riksgäldskontoret och Finansdepar­tementet.

Den offentliga sektoms utgifter sjunker alltså med knappt 9 procenten­heter av BNP under perioden. Även uttryckt som volymförändring är minskningen påtaglig, se tabell 12.5. Framförallt är det transfereringarna till hushåll som bidrar till förändringen under de återstående åren av decenniet. I kapitel 13 redovisas utvecklingen av de offentliga utgiftema mer ingående.

liibell 12.5 Den offentliga sektoms utgifter i 1991 års priser

Medelhög tillväxt

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Nivå 1995

Årlig procentuell

volymförändring

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Summa utgifter

1013

1,4

1,8

2,4

-2,0

0,0

-1,4

-0,7

-0,3

Transfereringar till hushåll

348

2,5

2,7

-3,0

-4,5

-0,8

-1,0

0,0

0,9

arbetsmarknadsstöd

48

32,0

-3,5

-9,5

-15,6

-4,4

-6,7

0,2

2,6

Övriga transfereringar

118

-3,0

-2,6

16,6

-8,4

-1,5

-4,1

-2,5

-0,9

Ränteutgifter

111

12,3

11,3

16,7

6,0

7,5

-2,6

-3,2

-4,5

Konsumtion

387

-0,6

-1,0

-0,2

-0,8

-1,1

-1,0

0,0

0,0

Investeringar

48

1,6

11,4

5,6

4,7

0,4

1,3

0,2

1,0

Utgifter exkl. räntor

902

0,4

0,8

0,9

-2,9

-1,0

-1,2

-0,3

0,3

Utgifter exkl. räntor och

arbetsmarknadsstöd

854

-1,1

1,1

1,5

-2,2

-0,8

-1,0

-0,3

0,2

Anm.: Deflatering med implicitprisindex för offentlig konsumtion respektive investeringan

Övriga delar deflaterade med KPI.

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

I dessa kalkyler har vårens uppgörelse på pensionsområdet beaktats så till vida att överföringarna till Riksgäldskontoret av premiereservdelen av ATP-avgiften genomförs från och med år 1995. Däremot är inga ytter­ligare överföringar gjorda mellan staten, socialförsäkringssektom samt hushållen. Sådana kapitaltransfereringar kan komma att ske till följd av pensionsberedningens förslag.

Tillväxten som sådan är av stor betydelse för utvecklingen av de offentliga finansema. Även tillväxtens sammansättning spelar emellertid en viss roll. En exportledd tillväxt innebär t.ex. lägre skatteinkomster än en tillväxt som härrör från den högre beskattade privata konsumtionen. Under perioden fram till år 2000 stiger löneandelen något medan vinstandelen minskar i motsvarande utsträckning. Eftersom vinster är lägre beskattade än löner, innebär en sådan utveckling, allt annat lika, att den offentiiga sektoms skatteinkomster ökar enbart av denna anledning.

63

Diagraml2.5 Den offentliga sektoms inkomster och utgifter 1970-2000

Medelhög tillväxt

Procent av BNP 80

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

-i,,IIII,II1,IIII1,f,,p-

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994 1997 2000

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Inkomsterna i relation till BNP ökar med en procentenhet från år 1995 till år 2000. Ökningen står således för en mindre del av förbättringen i den offentiiga sektoms finanset Skattekvoten ökar något mer, med två procentenheter, än de totala inkomstema. De beslutade skattehöjningarna motsvarar emellertid inkomstökningar om 3,6 procentenheter av BNP år 2000, jämfört med oförändrade reglet Under en period med tillväxt och sjunkande arbetslöshet faller skattekvoten, allt annat lika. De arbetslösa flyttas in i produktionen och bidrar därmed till BNP-ökningen. Denna förändring är större än förändringen i skatteintakter när redan beskattade bidrag övergår i lön, dvs. skattekvoten sjunket

Statsskuldkvoten är lägre år 2000 än år 1994 till följd av de överskott som uppstår de två sista åren i kalkylen. Ränteutgifterna i relation till BNP faller med 0,5 procentenheter under perioden. Vidare antas det alhnänna ränteläget att sjunka jämfört med dagsläget. En förändring av marknadsräntorna slår emellertid inte direkt igenom på statens finanser beroende på att skulden är finansierad genom såväl kort- som långfristig upplåning. Det dröjer mer än tre år innan halva skulden är omsatt. En höjning av marknadsräntorna innebär också ökade kapitalinkomster även för den offentiiga sektom, framför allt AP-fonden, vars räntebärande tillgångar år 1995 beräknas uppgå till ca 560 miljarder kr.

I detta scenario med medelhög tillväxt antas kronan appreciera mot ecu-valutoma med i genomsnitt 2,4 % per år mellan åren 1995 till 2000. Eftersom närmare en tredjedel av statsskulden är placerad i utiändsk valuta, innebär antagandet om appreciering att valutaskulden sänks, då

64

den varje år värderas till aktuell kronkurs. År 2000 motsvarar den    Prop. 1994/95:150

ackumulerade värdeförändringen ca 50 miljarder kr.

Bilaga 1.1

Den offentiiga sektoms konsoliderade bmttoskuld i relation till BNP når sitt maximum år 1996 och reduceras till knappt 76 % år 2000. Med detta mått avses den offentliga sektoms bmttoskuld minskat med skulder och fordringar inom sektom, i huvudsak AP-fondens innehav av stats- och kommunpappet Enligt konvergenskriterierna för deltagande i den monetara unionen inom EU får denna kvot uppgå till högst 60 %.

Som framgår av tabell 12.4 stabiliseras statsskulden som andel av BNP år 1996, varefter kvoten sjunket Som nänmts ovan fömtsätter kalkylerna att BNP-gapet reduceras successivt fram t.o.m. år 1998. Om man i stället lägger in antaganden om en explicit konjunkturcykel, kan resultatet bli att skuldkvoten stiger under vissa delperioder Resultatet på lång sikt är dock beroende av vilka fömtsättningar som föreligger avseende långsiktig tillväxt och jämviktsarbetslöshet.

12.3 Låg tillväxt

I detta scenario antas att arbetsmarknaden kännetecknas av bristande flexibilitet och att förtroendet för den svenska ekonomin är lågt. Detta medför bl.a. en svagare krona och ett högre ränteläge.

Den svagare apprecieringen i detta altemativ medför att pressen nedåt på exportpriserna inte är lika kraftig. Tillsammans resulterar detta i en likartad utveckling av såväl relativpriserna mot omvärlden som av exporten jämfört med altemativet med medelhög tillväxt.

Det högre ränteläget, som delvis är ett uttryck för investerarnas större osäkerhet vad gäller svensk ekonomi, tillsammans med en svagare efterfrågetillväxt medför att de fasta investeringama stiger långsammare. Trots detta stiger investeringskvoten, dvs. investeringamas andel av BNP, märkbart.

Hushällens inkomstutveckling skiljer sig inte nämnvärt mellan alternati­ven, vilket delvis beror på att transfereringssystemen är utformade så att inkomstutvecklingen jämnas ut över konjunkturcykeln. Men den större osäkerheten beräknas resultera i att hushållen känner ett större behov av att spara inför framtiden och därmed blir konsumtionsutvecklingen lägre. Detta kan bl.a. ses som ett uttryck för att hushållen förväntar sig ytterligare indragningar av framtida inkomster

Den samlade efterfrågan är lägre jämfört med altemativet med medelhög tillväxt, vilket medför en svagare importvägd efterfrågan och importutveckling. Utrikeshandelns bidrag till BNP-tillväxten förblir positivt under hela perioden t.o.m. år 2000. Exportnettot kulminerar som andel av BNP först år 1998 och uppgår år 2000 till 7 %.

Arbetsmarknaden kännetecknas i detta altemativ av bristande flexibilitet genom en förhållandevis hög jämviktsarbetslöshet och mer omfattande utslagning av arbetskraft. Detta innebär att inflationen tilltar redan efter en begränsad nedgång i arbetslösheten. Andelen personer utan reguljär sysselsättning sammanfaller under slutåret med jämviktsnivån på 11 %.

65

Lönema stiger lika snabbt som i scenariet ovan men produktiviteten utvecklas något långsammare. Inflationen förblir emellertid måttiig och konstant, vilket är en konsekvens av att det faktiska resursutnyttjandet understiger det normala utom under kalkylens två sista år. Lönsamheten faller gradvis, men nivån år 2000 är trots detta relativt hög sett i ett historisk perspektiv.

Med en lägre tillväxt sker förbättringarna i den offentliga sektoms finanser långsammare. Det finansiella sparandet i den offentliga sektom är år 2000 fortfarande negativt, och drygt två procentenheter sämre än vid medeUiög tillväxt. Denna skillnad får som ackumulerad effekt att den konsoliderade bmttoskulden i den offentiiga sektom uppgår till 88 % av BNP år 2000, eller 12 procentenheter högre än i medelaltemativet. Som en följd av de omfattande budgetförstarkningama samt i någon mån som en följd av minskad arbetslöshet förbättras det offentliga sparandet ändå motsvarande drygt 7 procentenheter av BNP jämfört med 1995. Stats­skuldkvoten når sitt maximum år 1997, och sjunker därefter med drygt en procentenhet till år 2000. Den offentiiga nettoskulden ökar varje åt Den höga skulden medför en bestående hög räntebörda, vilket tenderar att tränga undan övriga utgifter Den offentiiga sektoms finanser och vissa nyckeltal i de altemativa tillväxfcscenariema redovisas i tabellbilaga till detta kapitel.

Prop. 1994/95:150 BUaga 1.1

Diagram 12.6 FinansieUt sparande i offentlig sektor 1970-2000

Procent av BNP 8-

L

å

g tillv

ä

xt Medelh

ö

g tillv

ä

xt

-12i

H

ö

g tillv

ä

xt

-16

'   '   I   ''   '   I   ' "'   I   '   '   '   I   '   '   '   I'   '   ' ............................. '

1970    1974    1978    1982    1986    1990    1994    1998

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

66

Den högre arbetslösheten resulterar i att utgiftskvoten inte sjunker lika    Prop. 1994/95:150 snabbt som i scenariet med medelhög tillväxt. I fasta priser uppgår den    Bilaga 1.1 offentliga sektoms direkta utgifter avseende kontantstöd m.m. per procentenhet arbetslöshet till omkring 8 miljarder

Bytesbalansens överskott är större än i altemativet med medelhög tillväxt. Slutåret för dessa kalkyler uppgår överskottet till drygt 4 % av BNP, vilket är högt jämfört med tidigare år. Denna utveckling kan också beskrivas som utebliven investeringsaktivitet.

12.4 Hög tillväxt

Scenariet med hög tillväxt käimetecknas av ett kraftigt stärkt förtroende för den svenska ekonomin, en framgångsrik arbetsmarknadspolitik, vilket tar sig uttryck i en väl fungerande arbetsmarknad med relativt sett låg jämviktsarbetslöshet och begränsad utslagning samt en något snabbare produktivitetsutveckling än i de andra alternativen.

Exporten bedöms utvecklas i linje med altemativet med medelhög tillväxt. Den snabbare apprecieringen av växelkursen kompenseras till viss del av en långsammare ökning av enhetsarbetskostnaden.

De fasta investeringama stiger snabbt. Hög lönsamhet, kraftig efter-frågetillväxt och nedgång i realräntorna medverkar till detta. Produktions­kapaciteten byggs ut kraftigt, vilket såväl bidrar till som möjliggör den höga tillväxten.

Ibbell 12.6 Produktion och produktivitet, årsgenomsnitt 1996-2000

Genomsnittlig procentuell förändring i 1991 års priser

medel

låg

hög

Produktion

Näringslivet

2,9

2,4

3,5

Industri

3,9

3,0

5,0

Övrigt näringsliv

2,5

2,1

2,8

Produktivitet

Näringslivet

1,4

1,2

1,6

Industri

2,1

1,8

2,3

Övrigt näringsliv

1,0

0,9

1,1

Källa: Finansdepartementet.

Hushållens inkomstutveckling är i stort sett densamma som i de andra alternativen. Mer positiva framtidsförväntningar kombinerat med lägre räntor medför emellertid en större nedgång i hushållens sparande. Den privata konsumtionen utvecklas därmed relativt snabbt.

Den privata sektoms finansiella sparande minskar bland såväl hushåll som företag. Hushållens sparande sjunker i takt med det förbättrade arbetsmarknadsläget och med den gradvisa återhämtningen av de offentliga finansema. Företagens finansiella sparande sjunker på gmnd av

67

den ökade investeringsaktiviteten. I detta altemativ är tillväxten i hög grad investeringsledd. Investeringama som andel av BNP uppgår till knappt 19 % år 2000, vilket är en historiskt sett tämligen hög nivå.

Importen stiger kraftigare och utrikeshandelns bidrag till BNP-tillväxten blir betydligt lägre. Exportnettot som andel av BNP faller från ca 7 % 1996 till ca 4,5 % år 2000.

Lönsamheten sjunker och slutnivån år 2000 ligger på ungefär samma nivåer som i altemativet med medelhög tillväxt. Ränteläget är emellertid lägre, varför lönsamheten i altemativet med hög tillväxt framstår som bättre än i övriga scenariet

De offentliga finansema förbättras snabbt. Det offentliga finansiella sparandet år 2000 ligger två procentenheter högre än i altemativet med medelhög tillväxt, och motsvarar slutåret för kalkylerna knappt 3 % av BNP. Det kraftigt förbättrade offentliga sparandet i detta scenario leder till att den offentliga skulden faller snabbare som andel av BNP än vid medelhög tillväxt. Detta är en utveckling som karakteriseras av flera samverkande positiva faktorer, vilka ger en "god spiral". Så ger till exempel den lägre offentliga skulden en högre trovärdighet för den svenska ekonomin, bland såväl inhemska som intemationella aktöret I detta scenario sjunker räntoma snabbare, vilket ytterligare bidrar till att sänka skuldkostnaden för den offentiiga sektom, varför skuldkvoten minskar än met Den konsoliderade offentliga bmttoskulden uppgår år 2000 till 66 % av BNR

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Diagram 12.7 Offentliga sektoms brutto- ocb nettoskuld 1980-2000

Procent av BNP 100

40 20

L

å

g tillv

ä

xt      Medelh

ö

g tillv

ä

xt       H

ö

g tillv

ä

xt

-20

1980  1983  1986  1989  1992  1995  1998

Källor: Statistiska centralbyrån. Riksgäldskontoret och Finansdepartementet.

68

Förbättringen av det offentiiga sparandet, jämfört med altemativet med Prop. 1994/95:150 medelhög tillväxt, ligger i huvudsak på utgiftssidan. De offentiiga Bilaga 1.1 utgiftema sjunker med arbetslösheten och den fallande räntebördan. In­komstema i den offentiiga sektorn ökar däremot något långsammare som andel av BNP än i medelaltemativet. Skillnaden i arbetslöshet mellan alternativen påverkar inte den offentliga sektoms skatteinkomster i större utsträckning, eftersom även arbetslöshetsersättningarna är beskattade. Ränteinkomsterna är något lägre än vid medelhög tillväxt, eftersom den gynnsamma utvecklingen av den svenska ekonomin medger en snabbare sänkning av det allmänna ränteläget.

Överskotten i bytesbalansen blir betydligt lägre i detta altemativ. Det privata finansiella sparandet minskar snabbare än förbättringen i det offentiiga finansiella sparandet. Exportnettot uppvisar en betydligt svagare utveckling, vilket främst berorpå att den kraftiga inhemska efterfrågetill-växten medför en snabb importtillväxt.

Effekten av de olika tillväxtbahoma för den offentliga sektoms finansiella ställning redovisas i diagram 12.7.

69

Ikbellbilaga till kapitel 12

läbell 12.7 Den offentliga sektoms finanser vid låg tillväxt samt nyckeltal

Löpande priser

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Miljarder

Procent av BNP

kr

1995

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Offentlig sektor:

Inkomster

983

Skatter och avgifter

825

Kapitalinkomster

96

Övriga inkomster

62

Utgifter

1 129

Transfereringar till hushåll

392

Övriga transfereringar

133

Ränteutgifter

125

Konsumtion, investeringar

479

Finansiellt sparande

-146

-

stat

-164

-

socialförsäkring

21

-

kommuner

-3

Primärt sparande'

-117

Utgifter exkl. räntor och arbetsmarknadsstöd Procentuell förändring

Olika skuldmått, offentlig sektor:

Nettoskuld

508

Konsoliderad bruttoskuld

1 367

Statsskuld

1 462

BNP, nivå

62,2

52,4 5,8 3,9

64,7

21,8 6,5 8,5

27,8

-2,5

-3,5

1,0

0,0

0,2

62,3

52,9 5,5 3,9

64,1

21,7 6,4 8,3

27,7

-1,9

-2,9 0,8 0,2

1,0

61,9

51,6 6,2 4,0

66,9

22,5 7,2 8,8

28,5

-5,0

-5,8

1,0

-0,3

-2,5

62,5

52,4 6,2 4,0

65,5

22,1 6,8 8,7

28,0

-3,0

-3,9

1,0

-0,2

-0,5

61,3

51,6

5,7 4,1

67,4

22,8 7,4 8,1

29,0

-6,1

-7,2 1,1 0,0

-3,7

60,6

50,8 5,9 3,8

69,6

24,2 8,2 7,7

29,5

-9,0

-10,1

1,3

-0,2

-7,2

950

957

978

997

1 023

1 055

4,7

0,8

2,1

2,0

2,6

3,2

31,3

35,8

39,0

40,3

41,3

41,6

84,3

86,7

88,3

88,3

88,1

87,3

90,1

93,2

94,5

94,2

94,1

93,3

1 769

1 842

1 916

1 994

1 622       1 697

Nyckeltal' :

Real disponibelinkomst Hushållens sparkvot' Bytesbalans, % av BNP - exportnetto

784

-2,3

-0,4

1,3

1,0

2,1

1,7

59

6,6

5,8

5,7

5,2

5,8

6,0

42

2,6

3,9

3,9

4,2

4,4

4,3

106

6,5

7,3

7,5

7,6

7,4

7,0

' Finansiellt sparande exkl. kapitalinkomster och ränteuppgifter  Årlig procenmell förändring 1995 - 2000. ' Andel av hushållens disponibelinkomst.

Källor: Statistiska centralbyrån, Konjunkturinstitutet, Riksgäldskontoret och Finansdepar­tementet.

70

Ikbellbilaga till kapitel

12

Prop.

1994/95:150

Bilaga 1.1

läbeU 12.8 Den offentliga sektoras finanser vid hflg tillväxt samt nyckelta

Löpande priser

r

biljarder

kr

1995

Procent

av BNP

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Offentlig sektor:

Inkomster

983

60,6

61,6

61,5

61,8

61,3

61,1

Skatter och avgifter

825

50,8

52,0

51,7

52,3

52,3

52,6

Kapitalinkomster

96

5,9

5,5

5,8

5,6

5,2

4,7

Övriga inkomster

62

3,8

4,1

4,0

3,9

3,8

3,8

Utgifter

1129

69,6

65,7

63,5

61,1

59,7

58,5

Transfereringar till hushåll

392

24,2

22,1

21,1

20,4

20,0

19,8

Övriga transfereringar

133

8,2

7,2

6,8

6,4

6,1

6,0

Ränteutgifter

125

7,7

7,8

8,0

7,4

6,9

6,2

Konsumtion, investeringar

479

29,5

28,6

27,6

26,9

26,7

26,5

Finansiellt sparande

-146

-9,0

-4,1

-2,1

0,7

1,6

2,6

-stat

-164

-10,1

-5,4

-3,2

-0,6

0,2

1,2

- socialförsäkring

21

1,3

1,1

1,0

0,9

0,7

0,5

- kommuner

-3

-0,2

0,2

0,2

0,4

0,7

0,9

Primärt sparande'

-117

-7,2

-1,8

0,1

2,5

3,3

4,1

Utgifter exkl. räntor och

arbetsmarknadsstöd

950

954

972

991

1 017

1 050

Procentuell förändring

4,7

0,4

1,9

2,0

2,7

3,2

Olika skuldmått, offentlig sektor:

Nettoskuld                                     508

31,3

32,9          32,6           29,8         26,7         22,7

Konsoliderad bruttoskuld              1367

84,3

83,0          80,4            75,8          71,3          66,1

Statsskuld                                   1 462

90,1

89,6          87,1           82,8         78,8          74,1

BNP, nivå

1622

1725         1823         1916        2 000        2 087

Nyckeltaf:

Real disponibelinkomst                  784

-2,3

0,4            1,9             1,7           2,4            1,5

Hushållens sparkvot'                        59

6,6

5,3           4,2             3,3            3,3            2,3

Bytesbalans, % av BNP                   42

2,6

3,5           2,7             2,4           2,0            1,5

-exportnetto                             106

6,5

6,8           6,3             5,9           5,2           4,6

' Finansiellt sparande exkl. kapitalinkomster och ränteuppgiftec  Årlig procenhiell förändring 1995 - 2000. ' Andel av hushållens disponibelinkomst.

Källor: Statistiska centralbyrån. Konjunkturinstitutet, Riksgäldskontoret och Finansdepar­tementet.

14 Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bil. 1

71

13. De offentliga utgiftema

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 13.1 Inledning

De senaste årens statsfinansiella kris har alltmer fokuserats mot de offentiiga utgiftemas utveckling. Utrymmet för ytterligare skattehöjningar är starkt begränsat då skatteuttaget inte kan höjas utan att det samtidigt får negativa återverkningar på samhällsekonomin. För att de offentiiga finansema på sikt ska balansera krävs därför en återhållsam utgifts­utveckling framöver En lång rad utgiftssystem utvecklas dock i hög grad med automatik. Andra är beroende av konjunktur- och ränteläget. För att ett framtida utgiftsutrymme ska kunna preciseras krävs en analys av såväl utgiftemas historiska utveckling som av den utveckling som kan förväntas givet regelsystemens nuvarande utformning. I kapitel 13.2 ges först en kortfattad bild av de offentliga utgiftemas sammansättning. Därefter beskrivs utvecklingen under perioden 1970-1994.1 genomgången belyses olika sätt att mäta utgiftema och därmed sammanhängande mätproblem. 1 kapitel 13.3 diskuteras drivkraftema bakom utvecklingen av de offentiiga utgiftema. Dessutom tecknas utvecklingen fram till år 2000 utifrån det scenario med medelhög tillväxt som presenteras i kapitel 12.

13.2 De offentliga utgifternas utveckling 1970-1994

De offentiiga utgiftema beräknas i år uppgå till drygt 1 100 miljarder kr. Det är betydligt mer än vad t.ex. näringslivet sammantaget betalar ut i form av löner, utdelningar, skatter och kollektiva avgifter Räknat per invånare motsvarar de offentliga utgiftema ungefar 125000 kronor per person. Ställs utgiftema i relation till BNP uppgår de till omkring 70 %, vilket är en väsentiigt högre nivå än i andra jämförbara länden

Staten, kommunema och landstingen betalar totalt ut närmare 500 miljarder kronor om året (1995) i ersättning till anställda och betalningar för inköpta varor och tjänster Detta är ersättningar för gjorda produktionsinsatser och motsvarar det som i nationalräkenskaperna benämns offentiig konsumtion och investeringar

Därtill kommer drygt 600 miljarder kr i olika transfereringar Detta är betalningar som inte är kopplade till någon direkt motprestation från betalningsmottagarens sida. En transferering förbrukar - i motsats till vad som gäller konsumtion och investeringar - inga reala resurser i ekonomin som helhet. Transfereringen utgör en överföring av resurser från en del av samhället till en annan.

Närmare 400 miljarder kronor av dessa transfereringar riktar sig direkt till hushållen. En stor del av dessa utbetalningar ombesörjs av socialför­säkringssystemen: sjukförsäkringen, pensionssystemet, arbetslöshets­försäkringen osv. Andra transfereringar räknas som bidrag, t.ex. bara­bidragen, studiebidragen och socialbidragen.

Även företagssektom erhåller transfereringar från offentlig sektor, t.ex. subventioner av olika slag. Totalt sett uppgår dessa överföringar till

72

omkring 100 miljarder kronor Till detta kommer ränteutgifter av ungefär samma omfattning. Staten betalar också ut pengar till omvärlden. Utgiftema för u-landsbistånd och medlemsavgifter till EU uppgår till drygt 30 miljarder kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Olika måttstockar

De offentiiga utgiftemas nivå och utveckling kan beskrivas på ett antal olika sätt. Ett sätt är att redovisa storleken uttryckt i kronot En annan möjlighet, som ofta används, är att sätta utgiftema i relation till BNP. Förändringar i denna kvot är liktydigt med att utgiftema utvecklas annorlunda än BNP.

En stigande utgiftskvot innebär att skattema måste öka relativt BNP för att inte de offentiiga finansema ska försvagas. Detta kan ske antingen genom att nya skatter införs eller att befintiiga skattesatser höjs. Utgifts­kvoten ger således inte bara ett mått på utgiftemas relativa omfattning och utveckling utan också en antydan om hur stor andel av det sammanlagda produktionsresultat som måste tillföras den offentliga sektom för att dessa överföringar ska kunna finansieras.

1 diagram 13.1 framgår hur de offentliga utgiftema utvecklats relativt BNP under perioden 1970-1994. Utgiftskvoten har ökat från 44 % till drygt 70 %. Det är framförallt transfereringarna som bidragit till denna 

uppgång.

Diagram 13.1 Den offentliga sektorns utgifter

Procent av BNP 80

1970    1973    1976    1979   1982   1985    1988   1991    1994

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

73

Det finns naturligtvis också ett intresse av att belysa hur utgiftema utvecklas i kronor En komplikation som då tillkommer är förekomsten av prisförändringar Att de offentiiga utgiftema ökat från 75 miljarder kr 1970 till drygt 1 100 miljarder kr 1995 beror endast delvis på ökade offentliga åtaganden. Den främsta förklaringen är istället att prisema idag är väsentiigt mycket högre än för 25 år sedan.

För att ge en mer rättvisande bild av utgiftemas utveckling över tiden brukar därför en korrigering göras för penningvärdets förändring. Ett problem i detta sammanhang är att det inte föreligger något självklart prismått som kan användas att korrigera de offentiiga utgiftema med. Nationalräkenskapssystemet innehåller visserligen specifika prisindexar för offentlig konsumtion och offentliga investeringar, men däremot inte för transfereringarna.

Ett sätt att komma mnt detta problem är att priskorrigera samtiiga offentiiga utgifter med prisutvecklingen för totalproduktionen i ekonomin, dvs. BNP-deflatom. En fördel med att använda just detta prismått är att det förbättrar möjlighetema till jämförelser mellan den framräknade volymutvecklingen och utvecklingen av den s.k. utgiftskvoten. Om den framräknade utgiftsvolymen utvecklas på samma sätt som BNP i fasta priser är detta liktydigt med en konstant utgiftskvot. Detta behöver däremot inte vara fallet om ett annat prismått används.

Diagram 13.2 Den offentliga sektorns utgifter

Real utveckling

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Index 1970 = 100 450

400 350 300

250 200 150 100 50

-

Konsumtion+investeringar Transfereringar

Totalt

.X

_>    - -.

-.=-==5

1    '    '    1    '    '    1    '    '    1    '    '    1    '    '    1    '    '    1    '    '    1    1    '    1

1970 1973 1976 1979 1982 1985 1988 1991 1994

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

74

I diagram 13.2 åskådliggörs de offentiiga utgiftemas utveckling då    Prop. 1994/95:150 dessa justerats med BNP-deflatoms utveckling. Det framgår att träns-    Bilaga 1.1 fereringama vuxit kraftigt imder perioden. Den offentiiga sektoms resursförbrukning har däremot ökat ganska lite sedan 1980-talets början.

Olika mätproblem

De offentiiga utgiftemas nivå påverkas namrligtvis i hög grad av vilken avvägning som görs mellan å ena sidan att tillhandahålla avgiftsfria tjänster, subventioner och inkomstutjämning och å andra sidan skattetrycket. Ju större vikt som läggs på det förra desto större tenderar de offentliga utgiftema att bli. Utgiftemas nivå påverkas emellertid också av skattesystemets utformning och det sätt på vilket resursöverföringarna sker Förändringar i skatte- och bidragssystem kan resultera i både högre och lägre utgifter utan att för den skull nivån på de offentliga åtagandena har ändrats.

Ett exempel på detta är införandet av inkomstskatt för en rad sociala förmåner som t.ex. sjukpenning och arbetslöshetsunderstöd 1974. Detta ledde till ökade offentiiga utgifter i och med att nivåema i ersättnings­systemen samtidigt höjdes för att kompensera förmånstagama för beskattningen.

Ett exempel som går i motsatt riktning är införandet av momsavdrag för offentiiga myndigheter i samband med skattereformen 1990/91. Denna åtgärd resulterade i minskade skatteinkomster, men också i minskade utgifter för offentiig konsumtion och offentliga investeringar Rundgången blev visserligen mindre, men i sak innebar inte möjlighetema till momsavlyft någon förändring av den offentliga sektoms resinrsför-brukning.

Vid sidan av regeländringar kan också förskjutningar i utgiftemas sammansättning registreras som förändringari utgiftsnivå och utgiftskvot. Ett exempel på detta är ATP- och avtalspensionemas växande andel av de sammantagna pensionsutbetalningama. Eftersom den i realiteten skattefiia folkpensionens andel därmed minskat har skatteandelen vuxit. Detta innebär att det faktiska stödet till pensionärerna inte vuxit i samma omfattning som summan av de registrerade pensionsutbetalningama.

75

Regel

ä

ndringar av teknisk karakt

ä

r som p

å

verkat de offentliga ut­gifternas storlek:

-

Slopade skatteavdrag f

ö

r v

å

rd av barn i utbyte mot h

ö

jda barnbidrag (bl.a. i samband med skattereformen 1990/91)

-

Inf

ö

rande av inkomstbeskattning f

ö

r transfereringar, t.ex. sjukpenning och arbetsl

ö

shetsunderst

ö

d (1974)

-

Oml

ä

ggning av beskattningen fr

å

n direkt till indirekt beskattning (skattereformen 1990/91)

-

Momsavdrag f

ö

r offentlig sektor (skattereformen 1990/91)

-

Inf

ö

rande av sjukl

ö

n (1992)

-

Medlemsskapet i EU (1995)

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Olika regeländringai; av teknisk karaktär, i kombination med för­skjutningar i utgiftemas sammansättning kan således påverka de offentliga utgiftemas storlek. Detta innebär att ett mått som utgiftskvoten inte ger en precis bild av hur de offentliga åtagandena utvecklas relativt det totala resursutrymmet.

I en ESO-rapport (Ds 1994:133) har ett försök gjorts att beräkna en nettokvot för de offentiiga utgiftema. Beräkningen innebär bl.a. att transfereringarna justerats för de återflöden av skatter som dessa ger upphov till. Korrigeringar har också gjorts för olika regeländringar som t.ex. införandet av sjuklön och möjlighetema till momsavlyft för den offentiiga sektom. De framräknade nettoutgiftema har sedan ställts i relation till BNP till faktorpris. I diagram 13.3 återspeglas den offentliga sektoms sammantagna bmtto- och nettoutgifter relativt BNP till mark­nadspris respektive BNP till faktorpris.

Uppgången i nettokvoten är inte fullt lika dramatisk som uppgången i brattokvoten. Denna skillnad kan i hög grad återföras till transfere­ringamas utveckling. Höjda indirekta skatter, breddad inkomstbeskattning och kraftigt ökade utbetalningar av ATP har resulterat i att den del av transfereringarna till hushållen som återförs som skatteintakter till den offentliga sektom i det närmaste fördubblats mellan 1970 och 1993. En annan faktor som också dämpar nettokvotens utveckling är att de offentliga ränteutgifterna i denna kalkyl har nettoberäknats, dvs. räntein­komsterna har dragits bort från ränteutgifterna.

76

Diagram 13.3 Den offentliga sektoms bmtto- och nettoutgifter

Procent av BNP 75-

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

70 65 60 55 50 45

40   '''I''I''I''I''I''I''I" 

1970    1973    1976    1979    1982    1985    1988    1991

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Även efter att en korrigering gjorts för återförda skatter, regeländringai; inkomsträntor m.m. framgår att de offentliga utgiftema ökat påtagligt sedan 1970. Detta innebär att uppgången i utgiftskvoten endast delvis är ett resultat av ökad mndgång. Nuvarande nivå på de offentiiga utgiftema framstår som hög också vid en internationell jämförelse. Detta gäller oavsett valet av redovisningsmetod.

I ovan nämnda ESO-rapport har en jämförelse gjorts mellan Sverige och fem andra länder'. Den tidsperiod som analyserats är 1980-talet, samt 1990 som ett huvudår för jämförelserna. Då brattoutgiftema stalls i relation till BNP ligger Sverige i topp bland de imdersökta ländema, med 61 % år 1990. Störst är skillnaderna gentemot Storbritannien och Tyskland (42,6 respektive 46,6 %). Vid en korrigering för olikheterna i utgifts- och skattesystem reduceras skillnaderna påtagligt. Avvikelsen gentemot Storbritannien och Tyskland begränsas till 7,7 respektive 3,6 procentenheter Nettoutgiftskvoten i Danmark och Nederländerna kommer samtidigt upp i nivå med den svenska. Det är dock viktigt att betona att denna jämförelse avser år 1990. Därefter har utgiftskvoten i Sverige vuxit betydligt snabbare än i övriga länder.

Danmark, Norge, Nederländerna, Storbritannien och Tyskland.

77

13.3 Drivkrafl;er bakom de offentliga utgifternas utveckling.

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Den offentliga sektoms utgifter är på flera sätt kopplade till nationalin­komstens utveckling. Höjda löner i näringslivet tenderar att åtminstone på sikt leda till höjda löner också i den offentliga sektom. Ersättningama i socialförsäkringssystemen är med automatik kopplade till löneutveck­lingen. En uppgång i antalet sysselsatta får till följd att utgiftemas storlek tenderar att öka i exempelvis sjuk- och föräldraförsäkringen. En höjd förvärvsfrekvens innebär på sikt ökade utgifter också för pensionssys­temet. Transfereringar som U-landsbistånd och EU-bidrag är mer eller mindre direkt kopplade till den samhällsekonomiska utvecklingen.

En stor del av den offentiiga sektoms utgifter tenderar således att långsiktigt utvecklas på ett likartat sätt som BNP. Detta tenderar att ge en relativt stabil utgiftskvot, Detta gäller dock endast om det inte sker förskjutningar i demografi och arbetskraftsdeltagande. En ökad andel pen­sionärer eller en uppgång i arbetslösheten är två faktorer som kan leda till påtagliga förändringar i utgiftskvoten.

Det finns emellertid också en rad andra faktorer som kan bidra till att de offentiiga utgiftema utvecklas annorlunda än BNP. Storleken på offentiig konsumtion och investeringar är i hög grad ett resultat av avgöranden som görs i riksdag och kommunfiillmäktige. Uppräkningen av basbeloppet, som styr ersättningsnivåema i bl.a. pensionssystemet, har t.ex. justerats vid flera tillfallen. Utgiftssystem som är reglerade i lag kan naturligtvis också ändras genom politiska beslut.

Det finns dessutom lagreglerade utgiftssystem där kopplingen till BNP: s utveckling är mindre uppenbar eller saknas helt. Exempel på det förra är bambidragen och bidragsförskotten som styrs av antalet barn respektive antalet skilsmässor Ett annat exempel är räntebidragssystemet där utbetal­ningarna på kort sikt i hög grad styrs av räntans nivå. Detsamma gäller den offentiiga sektoms räntebetalningar på den egna skulden.

Den historiska utvecklingen

I diagram 13.1 framgick att de senaste decenniemas uppgång i ut­giftskvoten i huvudsak kan återföras till transfereringamas snabba tillväxt. I reala termer har dessa i det närmaste fyrdubblats mellan 1970 och 1994 (diagram 13.2). Övriga utgifter, dvs. offentiig konsumtion och offentiiga investeringar, har däremot utvecklats i ungefär samma takt som BNP.

Transfereringamas snabba tillväxt under perioden 1970-94 har flera förklaringar:

- ATP-systemets gradvisa mognad i kombination med en kontinuerlig uppgång i antalet förtidspensionärer har medfört att de sammantagna pensionsutbetalningar vuxit mer än dubbelt så snabbt som BNP.

78

-

De senaste årens kraftiga uppgång i arbetslösheten har inneburit att    Prop. 1994/95:150 utgiftema för t.ex. A-kassa och AMU-bidrag vuxit snabbt och därmed    Bilaga 1.1 uppnått en historiskt sett stor volym.

-

Transfereringarna till hushållen har också vuxit till följd av ett ökat stöd till barnfamiljerna bl.a. genom införandet och utvidgningen av föräldrapenningen.

-

Kostnadema för räntebidragssystemet (infördes 1975) har vuxit snabbt. Dels till följd av en kraftig uppgång i såväl priser och volymer för bostadsbyggandet i slutet av 1980-talet och dels till följd av nuvarande höga ränteläge.

-

Ett flertal år med omfattande statiiga budgemnderskott har resulterat i en kraftigt ökad statsskuld. I kombination med nuvarande höga ränteläge har detta medfört en påtaglig uppgång i räntebetalningarna under perioden.

Ibbell 13.1 Den offentliga sektoms transfereringar

Procent av BNP

1970

1994

Förändring 1970-1994

Hushåll Arbetslöshet Pensioner Övrigt

11,2 0,2 6,1 4,9

25,9 3,8

13,6 8,5

14,7 3,6 7,5 3,6

Räntebidrag

0,0

2,1

2,1

Ränteutgifter

1,9

6,9

5,0

Övriga transfereringar

2,4

5,3

2,9

Summa

15,5

40,2

24,7

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

Det finns således flera orsaker till de offentliga utgiftemas förhållande­vis snabba utveckling under perioden 1970-1994. Av avgörande betydelse är dock att ett flertal transfereringssystem under lång tid tillåtits växa i betydligt snabbare takt än skatteunderlaget. Stödet till barnfamiljerna, pensionssystemet och räntebidragen är några exempel på detta. De senaste årens uppgång i arbetslösheten och nuvarande höga ränteläge har bidragit till att höja utgiftsnivån ytterligare.

79

En förstärkning av budgetprocessen

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

Ett viktigt mål för budgetpolitiken är att stabilisera statsskulden som andel av BNP. För att uppnå detta krävs en återhållsam utgiftsutveckling. Utrymmet för ytterligare skattehöjningar är däremot starkt begränsat.

De offentiiga utgiftema är lättare att kontrollera genom politiska beslut än budgetunderskott och skuldutveckling. Eftersom regeringen i den nya budgetprocessen till riksdagen ska redovisa både totalt utgiftsutrymme och ramar för de olika utgiftsområdena, är utgiftsutvecklingen det naturliga operativa målet för budgetpolitiken. I Finansplanen aviseras införandet av ett tak för de offentliga utgiftema fr.o.m 1997. Den konkreta utform­ningen av ett sådant tak blir dock föremål för ytterligare utredningar

En viktig fördel med ett utgiftstak är att budgetpolitiken härigenom ges en högre grad av fömtsägbarhet. Fömtsättningama för en effektiv ram­budgetering varierar dock mellan olika utgiftsområden. För att en styrning av utgiftsutvecklingen ska framstå som trovärdig krävs att utgifter som av olika skäl inte kan eller bör styras istället särbehandlas. Det gäller dels räntoma för statsskulden och dels utgifter som är ytterst konjunkttirkäns-liga.

Möjlighetema att på förhand fastställa kostnadema för statsskulden är av namrliga skäl begränsade. Det fömtsätter, vid sidan av en i övrigt perfekt budgetprognos, en korrekt bedömning av nivån på framtida räntor och valutakurset Liknande svårigheter föreligger för utgiftsområden där utgiftemas storlek kan variera i betydande grad till följd av den samhälls­ekonomiska utvecklingen. Exempel på detta är statens utgifter för arbetsmarknadsstöd.

Utvecklingen 1994-2000

Den beskrivning som här görs av de offentiiga utgiftemas utveckling fram t.o.m. år 2000 baseras på scenariet med medelhög tillväxt som presenteras i kapitel 12.1 detta scenario fömtsatts BNP öka med i genomsnitt 2,3 % per år under perioden 1994-2000. Den totala arbetslösheten minskar samtidigt från 13,1 % till 9,4 %.

Denna utveckling innebär att den offentiiga sektoms reala utgifter beräknas bli i stort sett oförändrade mellan 1994 och 2000. Nivån dras visserligen upp av fortsatt växande räntebetalningar och den tillkommande avgiften till EU. Därtill kommer att också offentiig konsumtion, offentiiga investeringar och stödet till pensionärer ökar något imder perioden. Den utgiftsökning som dessa faktorer ger upphov till balanseras dock av en motsvarande nedgång för övriga transfereringar

Att utgiftsvolymen minskar i åtskilliga utgiftssystem, inte bara i relativa termer utan också i absoluta tal, är i vissa fall en naturlig följd av den

2

Med reala utgifter avses liksom tidigare utgiftema i löpande priser deflaterade med BNP-deflatom.

80

makroekonomiska utvecklingen. Sjunkande arbetslöshet leder automatiskt till att mindre pengar behöver betalas ut i form av t.ex. arbetslöshets­understöd. Ett fortsatt lågt byggande i kombination med sjunkande räntor och den pågående successiva avvecklingen av räntebidragen innebär att kostnadema för räntebidragssystemet reduceras påtagligt. Även andra utgiftssystem får vidkännas minskningar till följd av medvetna be­sparingar Det minskade stödet till barnfamiljerna är ett exempel på detta.

Kombinationen av realt oförändrade utgifter och en genomsnittiig BNP-tillväxt på 2,3 % leder till att utgiftskvoten sjunker med drygt 9 procentenheter mellan 1994 och 2000. Nedgången är påtaglig för såväl transfereringarna som den offentiiga sektoms egna resursutnyttjande. Den offentiiga sektoms konsumtion och investeringar sjunker från drygt 30 % av BNP 1994 till 27 % av BNP år 2000. Detta är i nivå med den andel som rådde i början av 1970-talet.

Trots denna nedgång i den offentliga sektoms egna resursutnyttjande dröjer sig de sammantagna offentliga utgiftema kvar på en nivå som överstiger 60 % av BNP. Detta bör betecknas som en hög nivå, inte minst i ett intemationellt perspektiv. Transfereringarna motsvarar år 2000 ungefär 35 % av BNP vilket är en dubbelt så hög nivå som i början av 1970-talet. Till hälften förklaras denna uppgång av ökade pensioner och arbetsmarknadsstöd till hushållen. En annan starkt bidragande faktor är de ökade ränteutgifterna.

Prop. 1994/95:150 Bilaga l.I

Diagram 13.4 Offentliga transfereringar

Procent av BNP 50

Procent av BNP 50

O I   '.   I      I   I   I   M   I   I   I   I   I   I   I   I   I   I   I   I   I   1 o 

1970     1974     1978      1982     1986     1990     1994     1998 

Pensioner     Arbetsl

ö

shetsers

ä

ttning       R

ä

nteutgifter      R

ä

ntebidrag       

Ö

vrigt

mil

H      [

Källor: Konjunkmrinstitutet och Finansdepartementet.

Betraktas utvecklingen istället i nominella termer ökar de offentiiga utgiftema under denna period med i genomsnitt 2,4 % per år. Om ränteut-

81

giftema samt överföringarna till hushållen i form av arbetsmarknadsstöd    Prop. 1994/95:150 exkluderas uppgår ökningstakten till 2,6 %. Att de totala utgiftema   Bilaga 1.1 utvecklas något långsammare än detta justerade utgiftsmått förklaras av sjunkande räntor och arbetslöshet.

Diagram 13.5 Den offentliga sektoms utgifter

Procentuell f

ö

r

ä

ndring i l

ö

pande priser 24-

-4-W

1

'

'

r

1971 1974 1977 1980 1983 1986 1989 1992 1995 1998

Källor: Konjunkturinstitutet och Finansdepartementet.

I diagram 13.5 framgår att variationerna i de offentliga utgiftemas utveckling endast till en del låter sig förklaras av ränteutgiftemas och arbetsmarknadsstödets utveckling. Andra faktorer som t.ex. inflationens utveckling har haft en avgjort stöne betydelse. Regeländringar av teknisk karaktär är också en faktor som bör uppmärksammas.

Förekomsten av regeländringar försvårar inte bara möjligheterna till analys av historiska data - de utgör också en komplikation då nivån på ett framtida utgiftstak ska fastställas. Dels därför att det kan vara svårt att på förhand fastställa de exakta effektema av t.ex. en skatteändring och dels därför att ytterligare justeringar av ett redan justerat utgiftsmått kan leda till att målet för budgetpolitiken blir mindre tydligt.

82

Fl. Potentiell produktion

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 Fl.l Inledning

Avgörande för tillväxten imder de närmaste åren är dels den svenska ekonomins tmderliggande tillväxtförmåga och dels omfattningen av den konjunktmella återhämtningen efter den djupa recessionen. Ett sätt att fånga in hur stort det konjunkturella bidraget till BNP-tillväxten kan förväntas bli är att beräkna storleken på det s.k. produktionsgapet. Produktionsgapet anger hur mycket den faktiska produktionen understiger den trendmässiga, eller potentiella, produktionsnivå som kan upprätthållas varaktigt, utan att priser och löner accelererar Ett positivt gap innebär att arbetskraften och kapitalet är undemtnyttjat samtidigt som inflationen i alhnänhet sjunker Ett negativt produktionsgap, dvs. den faktiska produktionen är större än den potentiella, avspeglar en ohållbar över­hettning med stigande pris- och löneökningar.

Ekonomins produktionsgap är av stor betydelse för utfommingen av finanspolitiken. Ett litet positivt gap i kombination med ett stort budgetunderskott indikerar att den cykliska komponenten i budget­underskottet är liten och att kraftfiilla åtgärder krävs för att minska dess storlek.

Problemet är, emellertid, att den potentiella produktionen inte är direkt mätbar och därmed inte heller produktionsgapet. Olika metoder har därför kommit till användning för att beräkna den potentiella produktionsnivån, vilket ofta leder till olika slutsatser Syftet med föreliggande kapitel är att uppskatta det svenska produktionsgapets storlek och att diskutera olika osäkerhetsmoment som ligger till gmnd för en sådan bedömning.

Kapitiet inleds med en kort genomgång av konjimkturteori. Avsnittet behandlar olika teorier som söker förklara vad det är som ger upphov till konjunkmrrörelset 1 nästföljande avsnitt diskuteras två vanliga mått på potentiell produktion - s.k. HP-filtrering och produktionsfimktions­ansatsen. I det avslutande avsnittet redovisas försök att uppskatta det svenska produktionsgapet med en produktionsftmktionsansats.

Fl.2 Konjunkturcykelteori

Konjunkturcykelteori baseras på att det går att dela upp produktions­utvecklingen i en trendkomponent och en cyklisk komponent. Kan inte en cyklisk komponent urskiljas så är det inte heller meningsfullt att tala om en konjunkturcykel. Det traditionella synsättet är att den trendmässiga tillväxten utvecklas i en jämn takt medan konjunkturcykeln beskrivs av efterfrågedrivna variationer kring denna långsiktiga tillväxttrend.

I modem makroteori ses i allmänhet inte konjunkturcykeln som produk-tionsawikelser från en långsiktig linjär trend. Utvecklingen av pro­duktionen över tiden beskrivs istallet av att ekonomin utsätts för olika typer av förändringai; s.k. chocker En del chocker, exempelvis teknisk utveckling och befolkningstillväxt, har i huvudsak varaktiga (trend-

83

mässiga) effekter på produktionsnivån - teknisk utveckling leder till en Prop. 1994/95:150 högre produktionsförmåga såväl idag som i framtiden. Andra chocker har Bilaga 1.1 mer tillfälliga effekter på produktionsnivån. Det kan handla om föränd­ringar i hushållens sparande eller penningmängdsförändringat Variationer i produktionsnivån som inte är övergående bestämmer den trendmässiga utvecklingen. Det fiims heller ingen anledning att tro att varaktiga chocker leder till en jämnt stigande utveckling av produktionstrenden, utan den kan förändras mellan olika år

För att under dessa mer komplexa förhållanden kunna urskilja den konjunkturella delen av produktionen krävs ytterligare antaganden. En vanlig utgångspunkt är att tillfälliga chocker ger upphov till tillfälliga effekter. Tillfälliga chocker uppfattas oftast som efterfrågechocker Utbudschocker, däremot, antas leda till varaktiga produktionseffekter Det traditionella synsättet är att cykliska fluktuationer förklarar en mycket stor del av den kortsiktiga produktionsutvecklingen - det är tillfälliga efterfrågechocker som ger upphov till omfattande konjunkturrörelser Under senare år har det uppmärksammats att också stömingar från ekonomins utbudssida kan ha betydelse för produktionsutvecklingen på kort sikt.

En idag utbredd uppfattning är att tillfälliga efterfrågebortfall kan ge upphov till, om inte permanenta effekter, så i alla fall utdragna anpass­ningsprocesser - arbetslösheten sägs uppvisa persistens i anpassningen. Det är speciellt den europeiska arbetslöshetsutvecklingen under 1980-talet som pekar på detta. Arbetslösheten där har visat tydliga tendenser att ligga kvar på höga nivåer långt efter det att den initiala konjunktumed­gång som orsakade uppgången i arbetslösheten har passerat.

Med denna mer sammansatta bild av effektema av efterfråge- och utbudschocker blir slutsatserna vad det gäller konjunkturbedönmingar och utfommingen av den ekonomiska politiken svårare. I synnerhet kan begreppet potentiell produktion bli svårt att definiera eftersom det är oklart hur persistensproblemen på arbetsmarknaden skall hanteras. Annorlunda uttryckt så leder förekomsten av långa anpassningsprocesser till att distinktionen mellan trend och cykel blir otydlig och beroende av tidsperspektivet för analysen. Detta får till följd att beräkningar av potentiell produktion lätt blir osäkra och svåra att tolka.

Fl .3 Olika mått på potentiell produktion

I detta avsnitt presenteras två olika metoder att beräkna den potentiella produktionsnivån: Hodrick & Prescott (HP) filter metoden och en produktionsftmktionsansats. Gemensamt för ansatserna är att de försöker urskilja konjunkturcykeln från den underliggande trendmässiga produk­tionsutvecklingen.

84

HP-filter metoden

Det s.k. HP-filtret är en tidsseriemetod för att urskilja den trendmässiga produktionsutvecklingen från den cykliska. Metoden används av bland andra Sveriges Riksbank. Vid beräkning av trenden skall skillnaden mellan den faktiska produktionen i varje period och trenden vara så liten som möjligt, men trenden skall också förändras så lite som möjligt mellan två perioder Dessa två krav står alltid i konflikt med varandra och en avvägning mellan dem måste göras. Ju mer anpassningsbar trenden görs desto större vikt läggs vid det första kravet. Stor vikt vid detta krav innebär att en förändring i produktionsnivån i hög grad uppfattas som varaktig. I diagram Fl.l illustreras utvecklingen av den potentiella pro­duktionsnivån i Sverige beräknad med HP-filtet' Som framgår av diagrammet är produktionsgapet mycket litet i slutet av 1994.

Diagram Fl.l Det svenska produktionsgapet beräknat med HP-filter

Säsongrensade kvartalsdata, 1991 års priser

360000

340000

320000

300000

Miljoner kronor 380000

Faktisk BNP    |

J-    

\

Potentiell BNP enligt HP-filter-metoden      1

   /

1983:1     1985:1     1987:1     1989:1     1991:1     1993:1 

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Osäkerheten förknippad med metoden har framför allt att göra med att det är svårt att göra en korrekt avvägning mellan vad som är en varakrig

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Trenden i diagrammet har anpassats så att den faktiska produktionsutvecklingen i allmänhet genererar konjunkturcykler som är 4-6 år långa. Den trend som genereras av HP-filtret överanpassas dock till utfall under slutet av perioden. Genom att uttnyttja prognoser över den framtida produktionsutvecklingen kan innevarande års produktionsgap beräknas så att överanpassningen inte blir lika kraftig. I diagram Fl. 1 har Finansdepartementets BNP-prognoser avseende åren 1995 och 1996 utnyttjats.

85

produktionsförändring och vad som är en tillfällig. Även om avvägningen    Prop. 1994/95:150

är korrekt så fångar metoden endast det genomsnittliga förhållandet   Bilaga 1.1

mellan trend och konjunktur - ibland kan konjunkturkomponenten i en

produktionsförändring vara större än sin historiska andel och ibland kan

den vara mindre. En mer alhnän invändning mot tidsseriemetoder som

inte bygger på ekonomisk teori är att de ofta inte är lämpliga för analys

av dramatiska förändringar som inträffar mycket sällan. Det kraftiga

produktionsfallet i Sverige under 1990-talets början kan felaktigt tolkas

som ett överdrivet fall i den potentiella produktionsnivån även om det i

själva verket handlar om en ovanligt djup lågkonjunktur. Trots dessa

brister framstår ändå HP-filtrering som en relativt enkel och användbar

metod för att anpassa flexibla trender till olika tidsserier

Produktionsfunktionsansatsen

Med den s.k. produktionsfimktionsansatsen analyseras produktionsnivån utgående från användningen av produktionsfaktorerna arbetskraft och kapital samt dessa faktorers produktivitet. Sambandet mellan produktionen och produktionsfaktorerna studeras formellt med hjälp av en s.k. pro­duktionsfunktion (se figur Fl.l). Den potentiella produktionsnivån definieras av jämviktsnivåema för antalet arbetade tunmar och kapital­stocken samt den varaktiga komponenten i den totala faktorproduktiviteten (TFP). Ett viktigt steg i beräkningarna är att minska arbetskraftsutbudet i jämvikt med den arbetslöshetsnivå som är förenlig med konstanta löneökningar och konstant inflation. Med denna definition av jäm­viktsarbetslöshet blir också kopplingen mellan produktionsgap och inflation tydlig; är den faktiska arbetslösheten lägre än jämviktsarbets­lösheten är risken stor för att löneökningstakten, och i förlängningen inflationen, stiger. Den trendmässiga produktionsutvecklingen blir således liktydig med en produktionsutveckling som är förenlig med oförändrad inflation. Jämviktsnivån vad gäller kapitalstocken sätts i allmänhet till dess faktiska nivå.

Fördelen med produktionsfimktionsansatsen är att den tvingar analyti-kem att bilda sig en uppfattning om bidragen från olika produktions­faktorer och den tekniska utvecklingen till tillväxten. Kunskapen om det exakta förhållandet mellan insatser av produktionsfaktorer och pro­duktionsresultatet är dock begränsad. Det finns också empiriska och teoretiska problem med att mäta och definiera en aggregerad kapitalstock samt med att beräkna nivån på jämviktsarbetslösheten. Dessa problem bör dock inte misskreditera produktionsfimktionsansatsen jämfört med andra metoder att beräkna potentiell BNP. Skillnaden är snarare den att fundamentala osäkerhetsfaktorer görs mer tydliga. Det är exempelvis uppenbart att den potentiella produktionsnivån i stor utsträckning beror på arbetslöshetens jämviktsnivå. Det kan därför vara en fördel att ha ett mått på potentiell BNP som lätt låter sig anpassas till olika bedömningar av jämviktsarbetslösheten. Används istallet rena tidsseriemetoder(exempelvis

86

HP-filter) är det omöjligt att utröna vilken nivå på jämviktsarbetslösheten    Prop. 1994/95:150

som ligger implicit i ett givet produktionsgap.

Bilaga 1.1

Figur Fl.l Produktionsfunktionsansatsen - en principskiss

Antalet arbetade timmar

Kapitalstockens storlek

Produktions­funktion

F

ö

r

ä

dlings­v

ä

rde

TotelfaktorproduWivitet (TFP)

Fl.4 Sveriges potentiella produktion

1 följande avsnitt redovisas beräkningar av den potentiella produktions­nivån och produktionsgapets storlek för åren 1983-94. Den valda metoden är i gmnden en produktionfimktionsansats även om HP-filtrering också används i syfte att urskilja underliggande trender i vissa tidsserier Metoden är för övrigt densamma som den som numera används och förespråkas av OECD. Att metoden är densamma betyder emellertid inte att beräkningen av produktionsgapet överensstämmer med OECD:s. Skillnader i bedömningar av trendnivåerna i olika tidsserier (exempelvis jämviktsarbetslöshetens storlek) och val av tidsserier leder till betydande skillnader.

Utgångspunkten för analysen är att förädlingsvärdet i det svenska näringslivet betraktas utifrån en produktionsfunktion (se figur Fl.l). Förädlingsvärdet i näringslivet vid en given tidpunkt beror på antalet

Produktionsfiinktionen antas vara av Cobb-Douglas typ. I logaritmerad form har den följande utseende,

y(t) =a*n +(l-a)k +e, där y är förädlingsvärdet i näringslivet, n är antalet arbetade timmar, k är kapitalstocken och e är tolalfaktorproduktiviteten (TFP). Den valda produktionsfunktionen skall inte betraktas som en exakt representation av näringslivets 'verkliga' produktionsfUnktion. Istället börden ses som eu bokföringssystem som fångar in bidragen frän arbete, kapital och totalfaktorpro-duktivitet till näringslivets samlade förädlingsvärde.

15 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit. 1

87

arbetade timmar, kapitalstockens storlek och totalfaktorproduktiviteten    Prop. 1994/95:150

(TFP).

Bilaga 1.1

Trenden i totalfaktorproduktivitet

För att beräkna potentiell produktion måste trenden i TFP bestämmas. Utgående från faktiskt antal arbetade timmar samt kapitalstocken i näringslivet kan den faktiska totalfaktorproduktiviteten räknas ut. Den relativa vikten av arbete i förhållande till kapital (parameter a i fotnot 2) approximeras med lönernas andel av näringslivets förädlingsvärde. Denna andel har sedan 1980 varit ca 70 % och uppvisar inte så stora variationer Ett HP-filter har slutligen använts för att eliminera tillfälliga variationer i den beräknade produktiviteten.'

Trenden i antalet arbetade timmar

Det mest komplexa i beräkningarna är att uppskatta den trendmässiga (varaktiga) nivån för antalet arbetade timmar i näringslivet. I figur Fl.2 ges en översiktlig bild av de olika delmomenten. För att göra dis­tinktionen mellan varaktig och konjunkturen arbetslöshet tydlig definieras den konjunkturella arbetslösheten som den del av arbetslösheten som har eliminerats när konjunkturläget är normalt.'' I deima analys, liksom i de medelfristiga kalkylerna, betraktas 1999 som ett år då konjunkturläget är normalt.

Ett viktigt ställningstagande är att avgöra hur stor del av skillnaden mellan faktiskt och totalt arbetsutbud som kan antas vara konjunktur­beroende. Med totalt arbetsutbud avses här den faktiska arbetskraften, enligt definitionen i AKU, samt personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder som inte klassificeras som tillhörande arbetskraften (exempelvis arbetsmarknadsutbildning, ungdomspraktik och arbetslivsutveckling). Därtill har lagts de latent arbetssökande, dvs. personer som velat och kunnat arbeta men inte sökt arbete (se diagram Fl.2).

I syfte att korrigera för överanpassning i trenden vid HP-filtrering har BNP-utvecklingen t.o.m. år 2000 i scenariot för medelhög tillväxt (se kapitel 12) utnyttjats för att generera en TFP serie som går fram till är 2000. Serien har sedan filtrerats med HP-filter.

4

För, exempelvis, de latent arbetslösa förutsätts 18 % erhålla arbete på den reguljära arbetsmarknaden i ett normalt konjunkturläge (se tabell Fl.l). För att erhålla det totala antalet latent arbetslösa som erhåller reguljära arbeten i ett normalt konjunkturläge, dvs. 1999, skall en justering också göras med befolkningstillväxten fram till denna tidpunkt.

88

Figur Fl.2 llrenden i antalet arbetade timmar i näringslivet

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Arbetsutbudstrenden*

Jämviktsarfoetslösheten

x y

Potentiell syssels

ä

ttning

Offentlig syssels

ä

ttning

Potenliell syssels

ä

ttning i n

ä

ringslivet

Konjunktureilt undersysselsatta

Trenden i antalet arlMtade timmar i n

ä

ringslivet

För definition se texten. Diagram Fl .2 Ibtalt-, trendmässigt- och faktiskt arbetsutbud

Tusental personer 4700

4600

4500

4400

4300

4200-W

Faktiskt

1         \ /

,

lo-....-

Totalt Trend

V

1983:1     1985:1     1987:1     1989:1     1991:1     1993:1

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

89

Mellan åren 1983-91 var antalet personer i åtgärder som ej ingår i arbetskraften relativt konstant. Efter 1991 har antalet personer i åtgärder utanför arbetskraften ökat kraftigt. Hälften av ökningen utöver den genomsnittiiga nivån för åren 1983-91 bedöms vara konjunkhirell, medan dessa åtgärder i övrigt antas vara av varaktig natur På ett liknande sätt uppskattas drygt en Qärdedel av uppgången sedan 1991 av antalet latent arbetssökande vara konjunkturen, medan återstoden är varaktig.' Den varaktiga andelen avser således den andel som inte får reguljära arbeten i ett normalt konjunkturläge.

liibell Fl.l KonjunktureU arbetslöshet flir olika typer av arbetslöshet

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Nivå 1991'

Nivå 1994'

Konjunkturen Huvud

andel år 1994 i Hög

1 %

Låg

alternativ

flexibilitet

flexibilitet

Personer i åtgärder

utanför arbetskraften

68 000

161 000

34

46

22

Latent arbetslösa

66 000

184 000

18

25

12

Öppet arbetslösa

134 000

340 000

31

40

15

Undersysselsatta

(miljoner timmar)

141

237

29

39

19

Produktionsgap % av

BNP

3,2

4,9

1,4

' Årsgenomsnitt.

" Avser fjärde kvartalet 1994.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

I tabell Fl.l sanmianfattas bedömningarna vad gäller den konjunkturella andelen för olika gmpper av arbetslösa. De i tabellen angivna sido­alternativen diskuteras senare. I diagram Fl .2har de varaktiga komponen­terna i åtgärder utanför arbetskraften och latent arbetssökande, vid huvudalternativet, dragits ifrån det totala utbudet vilket ger det varaktiga arbetskraftsutbudet (betecknat som trendutbudet). Trendnivån i arbets­utbudet har således minskat med drygt 200 000 personer sedan 1990. Nedgången är anmärkningsvärt stor med tanke på att den arbetsföra befolkningen samtidigt ökade med ca 250 000 personer Huvudalternativet avspeglar således en utveckling där den djupa lågkonjunkturen i början av 1990-talet resulterat i en ganska omfattande utslagning i form av varaktigt _fler personer i åtgärder utanför arbetskraften och varaktigt högre latent arbetslöshet.

Mer specifikt definieras den konjunkturella delen av personer i åtgärder utanför arbetskraften (PÄUAK) som,

konjunkturen del av PÅUAK ett visst år =0,5'* (PÅUAK för ett visst år -genomsnittlig PÅUAK för åren 1983-91).

Den konjunkturella andelen latent arbetslösa definieras på motsvarande sätt med den viktiga skillnaden att koefficienten är 0,3 i stället för 0,5.

90

Att korrekt uppskatta nivån på den öppna jämviktsarbetslösheten (den Prop. 1994/95:150 varaktiga eller stmkturella arbetslösheten) är, tillsammans med be- Bilaga 1.1 dömningen av den varaktiga delen av arbetsutbudsminskningen, det mest osäkra momentet i beräkningarna. Det finns ett antal empiriska under­sökningar som tyder på att den öppna jämviktsarbetslösheten 1980-89 i princip sammanföll med den genomsnittliga öppna arbetslöshetsnivån under samma år, dvs. ca 2,5 % av arbetskraften. Samtidigt var prisutveck­lingen under 80-talet inte förenlig med extern balans givet en fast växelkurs - en aspekt som i allmänhet inte fångas in i de empiriska analyserna. Fram till 1989 antas därför att den öppna jämviktsarbet-lösheten varje år var 3 %, dvs. något högre än den genomsnittliga nivån. För åren 1989-93 har Anders[REDACTED_EFTERNAMN] vid Uppsala Universitet estimerat utvecklingen av den öppna jämviktsarbetslösheten med hjälp av en makro-ekonomisk modell.* Hans beräkningar ger vid handen att den öppna jäm­viktsarbetslösheten har ökat med mellan 1,3 och 3,8 procentenheter under denna tidsperiod. 1 beräkningarna antas att den öppna jämviktsarbets­lösheten har ökat från 3 % 1989 till drygt 5,5 % av arbetskraften 1994, vilket är ett genomsnitt av Anders Forslunds olika uppskattningar

Nivån 5,5 % av arbetskraften skall tolkas som den förväntade nivån för den öppna arbetslösheten när den svenska ekonomin åter befinner sig i ett normalt konjunkturläge. Denna bedömning är betingad av att den totala åtgärdsvolymen, dvs personer i åtgärder såväl i som utanför arbetskraften, antas uppgå till knappt 4 % av arbetskraften 1999. Jämviktsarbets­löshetens omfattning är därför inte oberoende av arbetsmarknadspolitiken. Den totala arbetslösheten förväntas följaktligen uppgå till knappt 9 V2 % år 1999. Ökar antalet personer i åtgärder utöver vad som antagits sjunker troligen den öppna jämviktsarbetslösheten. Nivån 5,5 % överensstänmier också relativt väl med den nivå på den öppna arbetslösheten som fömtses år 1999 i de medelfristiga kalkylerna.

Den potentiella sysselsättningen i hela ekonomin erhålls som skillnaden mellan arbetsutbudstrenden och jämviktarbetslösheten.' För att få fram den potentiella sysselsättningen i näringslivet minskas den potentiella sysselsättningen i hela ekonomin med den faktiska sysselsättningen i den offentliga sektorn.

Den potentiella sysselsättningen i näringslivet multipliceras sedan med trenden i medelarbetstiden i näringslivet. Därtill har lagts den uppskattade konjunkturella komponenten i antalet timmar som undersysselsatta önskar arbeta. Slutligen erhålls då potentiellt antal arbetade timmar i näringslivet.

Medelarbetstiden har ökat sedan 1980 efter att fallit under 1970-talet.

Se Anders[REDACTED_EFTERNAMN] (1994), 'Unemployment. Is Sweden still different', stencil. Nationalekonomiska institutionen vid Uppsala Universitet.

Ungefar 25 % av antalet personer i åtgärder tillhör arbetskraften (exempelvis be­redskapsarbeten och rekryteringsstöd). Dessa personers arbetsinsatser påverkar också produktionsvärdena i näringslivet och offentlig sektor. Det förefaller rimligt att deras bidrag till produktionsvärdena är högre givet att de får reguljära arbeten. I beräkningarna har dock inte hänsyn tagits till att en omvandling från åtgärder i arbetskraften till reguljära arbeten faktiskt motiverar en smärre uppjustering av potentiell BNP.

91

ökningen  har  varit  snabbare  under  90-talets   lågkonjunkturåi:   En    Prop. 1994/95:150 förklaring till uppgången kan vara att företagen har varit relativt ovilliga    Bilaga 1.1 att öka antalet sysselsatta under lågkonjunkturåren. Det är också möjligt att de lägre marginalskattesatseraa som infördes i och med skattereformen har ökat incitamenten till att arbeta fler timmar.'

Undersysselsättningen, dvs. skillnaden mellan önskad och faktisk arbetstid för dem som arbetar färre timmar än de önskar av arbets­marknadsskäl, har ökat kraftigt under de senaste åren. År 1990 uppgick undersysselsättningen till ca 100 miljoner timmar. Motsvarande siffra år 1994 var knappt 240 miljoner timmar. Hälften av uppgången har bedömts vara av cyklisk natur, dvs. ca 70 miljoner timmar (se tabell Fl.l).

Potentiell produktion

Alla bestandsdelar i det potentiella produktionsmåttet för näringslivet är nu framtagna; löneandelen, trenden i TFP, potentiellt antal arbetade tunmar samt den faktiska kapitalstocken. Övergången till potentiell produktion i hela ekonomin görs genom att addera faktisk offentlig produktion och faktisk produktion i hushållssektora till potentiell pro­duktion i näringslivet. I diagram Fl.3 illustreras den faktiska BNP-utvecklingen tillsammans med utvecklingen i potentiell BNP. Det är svårt att utiäsa ett traditionellt konjunkturmönster från utvecklingen av produktionsgapen under 80-talet. Mellan 1984-87 är produktionsgapen mycket små. Utvecklingen mellan åren 1987-91 kan karaktariseras som en ovanligt lång men samtidigt ganska måttfull överhettning (i den meningen att de beräknade produktionsgapen inte är speciellt stora).

Den mycket låga tillväxten i potentiell BNP efter 1991 förklaras av att den djupa konjunkmmedgången har bedömts resultera i en varaktig nedgång i det faktiska arbetsutbudet som en följd av varaktigt högre nivåer för antalet i åtgärder utanför arbetskraften, den latenta arbets­lösheten och undersysselsättningen samt en varaktig uppgång i jäm­viktsarbetslösheten. En sådan tämligen dyster tolkning av utvecklingen förefaller rimlig i ett medelfristigt perspektiv.

Trots denna ganska dystra bild av de varaktiga skadeverkningarna av den djupa lågkonjunkturen så kvarstår ett betydande produktionsgap i slutet av 1994 motsvarande drygt 3 % av BNP.

Storleken på produktionsgapet överensstämmer väl med de tillväxtan­taganden som ligger till gmnd för scenariot med medelhög tillväxt i de medelfristiga kalkylerna (se kapitel 12). 1 detta scenario är den genom­snittiiga tillväxten mellan år 1995 till år 2000 ca 2,2 %. Med en under­liggande tillväxt om 1,7 %, samt ett produktionsgap uppgående till drygt 3 % av BNP som sluts 1999, så genererar gapanalysen i princip samma genomsnittliga tillväxt fram till år 2000.

Den permanenta komponenten i medelarbetstiden har beräknats genom att HP-filtrera tidsserien.

92

Diagram Fl .3 Det svenska produktionsgapet beräknat med en produktionsfunktions-     Prop. 1994/95:150

«

'*

BUaga 1.1

Miljoner kronor 380000

360000

340000

320000

300000 -

1983:1  1985:1  1987:1  1989:1  1991:1  1993:1

Källor: Statistiska centralbyrån, Bengt[REDACTED_EFTERNAMN] och Finansdepartementet.

Kan det relativt stora gapet tolkas som att Sverige inte har ett in­flationsproblem? Det fiims åtminstone tre anledningar till varför en sådan tolkning inte kan göras. För det första är den potentiella produktionsnivån konstmerad så att den är förenlig med konstant inflation. I Sveriges fall är den genomsnittiiga historiska inflationen högre än inflationsmålet varför den pågående övergången från höginflationsekonomi till lågin­flationsekonomi innebär att inflationsförväntningama måste nedjusteras. Det andra skälet till inflationsoro är takten som gapet sluts i. Skulle gapet niinska för snabbt kan en sådan utveckling ge upphov till betydande anpassningskostnader med risk för flaskhalsar i produktionen och överhettningstendenser på arbetsmarknaden. För det tredje innebär den kraftiga mdelningen av den svenska ekonomin en risk för snabbt stigande löner och priser i de sektorer där kapacitetsutnyttjandet är högt. En sådan utveckling kan också resultera i att löne- och prisökningarna sprids till övriga delar av ekonomin. Slutsatsen är därför att det inte är möjligt att närma sig den potentiella produktionsnivån hur snabbt som helst utan att inflationsmålet, och därmed en viktig fömtsättning för en hög under­liggande tillväxt, hotas.

93

Bidragen till potentiell BNP

I tabell Fl.2redovisas bidragen till tillväxten i potentiell BNP från arbete, kapital, TFP samt offentlig sektor. Som framgår av tabellen sjönk potentiell BNP år 1992 och 1993. Förklaringen har till stor del att göra med persistensproblem på arbetsmarknaden, vilket bidraget från arbets­kraften under 90-talet återspeglar

lUbeU F1.2 Bidrag till tillväxten i potentieU BNP 1984-1994*

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

1984    1985    1986    1987    1988    1989    1990    1991     1992    1993    1994

2,5       2,1

BNP-tillväxt (potentiell)

Bidrag från näringslivet Arbetskraft Kapital Total faktor­produktivitet

Bidrag från offentlig sektor

2,3       2,1

-0.4

1,9

1,3

2,4       1,9       0,5      -0,1

0,4

0,2

0,5

0,5

0,6

0,9

0,5

-0,4

-0,5

-0,7

0,6

0,5

0,7

0,7

0,8

0,8

0,9

0,9

0,7

0,4

0,2

0,0

1,2

1,1

0,8

0,6

0,3

0,1

0,1

0,2

0,4

0,7

1,0

0,5

0,2

0,2

0,2

0,1

0,4

0,4

0,0

-0,5

-0,6

-0,3

' Utöver bidrag från näringslivet och offentlig sektor tillkommer även ett bidrag från

hushållssektom. Detta bidrag är dock så litet att det genomgående avrundas till noll. Därför

redovisas det inte i tabellen.

 Pä grund av avrundning summerar inte alltid delarna till totalen.

Källor: Statistiska centralbyrån och Finansdepartementet.

Det finns ett intressant mönster i bidragsutvecklingen under senare delen av 1980-talet och början av 1990-talet. Bidraget från den totala faktorproduktiviteten började falla redan 1986, bidraget från arbetskraften föll kraftigt mellan 1989 och 1990, medan fallet i kapitalbidraget inföll något senare. Totalfaktorproduktivitetsbidraget började öka redan 1991 och 1994 kommer det största bidraget till tillväxten från TFP År 1994 är bidraget från arbetskraften återigen positivt medan kapitalbidraget ännu följer en negativ trend. Den negativa utvecklingen av förädlingsvärdet i offentlig sektor under 1990-talet har inte motverkats av en expansion i näringslivet utan genomslaget i den potentiella tillväxttakten har varit stort.

Sidoaltemativ

Många av de bedömningar som ligger till gmnd för den redovisade beräkningen av produktionsgapets storlek är mycket osäkra. Med den s.k. produktionfunktionsansatsen tydliggörs dock de centrala antagandena. Speciellt svårt är det att avgöra storleken på den varaktiga minskningen av arbetsutbudet samt på jämviktsarbetslöshetens nivå. Det huvud­alternativ som presenterades ovan representerar dock en balanserad bedömning. I detta delavsnitt redovisas beräkningar av produktionsgapets storiek vid altemativa rimliga antaganden avseende arbetsmarknadens fiinktionssätt.

94

1 det första sidoaltemativet antas arbetsmarknaden vara mer flexibel,    Prop. 1994/95:150 t.ex. som en följd av framgångsrik arbetsmarknadspolitik. Den varaktiga    Bilaga 1.1 minskningen i    arbetsutbudet är då mer begränsad (se tabell Fl.l) samtidigt som jämviktsarbetslösheten är lägre; drygt 4,5 % i stallet för drygt 5,5 %. BNP-gapet uppgår då till närmare 5 % av BNP.

I det andra sidoaltemativet antas arbetsmarknaden vara mindre flexibel, dvs. persistensproblemen på arbetsmarknaden är allvarligare än i huvud­alternativet. Antagandena är i detta fall de spegelvända i förhållande till den positiva utvecklingen (se tabell Fl. 1). Den varaktiga minskningen av arbetsutbudet är här äimu större än i huvudalternativet samtidigt som jämviktsarbetslösheten är högre; drygt 6,5 % i stället för drygt 5,5 %. BNP-gapet uppgår då till knappt 1,5 % av BNP i slutet av år 1994.

Fl .5 Sammanfattning

Till följd av den djupa lågkonjunkturen har Sverige en mycket stor arbetskraftsreserv. Denna reserv har under 1990-talets första år vuxit mycket snabbt och uppgick 1994 till drygt 800 000 personer och består av personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, latent arbetslösa, öppet arbetslösa och undersysselsatta. Den höga nivån och den snabba tillväxten i arbetskraftsreserven under 1990-talets lågkonjunkmr är den viktigaste förklaringen till varför den potentiella produktionen i slutet av 1994 var högre än den faktiska.

Lågkonjunktmens negativa inverkan på den potentiella produktionsnivån under 1990-talets inledning illustrerarpå ett slående sätt persistensproblem på arbetsmarknaden och därmed svårigheterna med att urskilja en trendkomponent som är oberoende av konjunkturcykeln. I vilken utsträckning arbetsutbudet är högre och arbetslösheten är lägre när Sverige återigen befinner sig i ett normalt konjunkmrläge är det mycket svårt att uttala sig om. I ett huvudalternativ, som också måste bedömas som det mest sannolika altemativet, faller den öppna arbetslösheten till drygt 5,5 % år 1999. Givet att andra kategorier av arbetslöshet utvecklas på ett liknande sätt kan produktionsgapet i slutet av 1994 uppskattas till drygt 3 % av BNP. 1 ett mer optimistiskt, men inte osannolikt, altemativ är istället produktionsgapet knappt 5 %. Skulle däremot persistensproblemen på arbetsmarknaden vara allvarligare än förväntat är produktionsgapet mindre än 1,5 % av BNP.

95

F2. Den svenska kronans växelkursutveckling

De senaste tjugo åren har den svenska kronans växelkiu-s varit utsatt för tvära kast med devalveringar och valutakriser Som framgår av diagram F2.1 har kronans nominella värde i princip halverats mellan 1970 och utgången av 1994. Utvecklingen under det första kvartalet 1995 har inneburit en ytterligare försvagning motsvarande ca 4 %. För en öppen och intemationellt beroende ekonomi som den svenska är växelkursen en mycket viktig variabel vid makroekonomiska kalkyler av den typ som redovisas i kapitel 12. Finansdepartementets prognoser har sedan en tid tillbaka baserats på ett antagande om en apprecierande krona. Syftet med föreliggande kapitel är därför att ge en en bild av gmndema för en sådan analys och i viss mån av de faktorer som har motverkat en sådan ut­veckling.

Diagram F2.1 Kronans nominella växelkursutveckling vägd mot 14 OECD-länder, 1970-1994

Prop. 1994/95:150 BUaga 1.1

Index 1985-1986 180-

100

160

140

120

100

80

gg-h   I   IIIIIIII   I   IIII]III'I1'

1970   1973    1976    1979   1982   1985   1988    1991    1994

Källa: Finansdepartementet.

Detta kapitel behandlar först begrepp relaterade till reala och nominella växelkurser, långsiktig jämvikt samt huvudidéema för värdering av en valuta. Därefter studeras och analyseras kronans värde vid slutet av 1994 i relation till en långsiktig jämvikt. Kapitlet avslutas med en diskussion om växelkursens utveckling mot sekelskiftet.

96

F2.1 Växelkurser och långsikrig jämvikt

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

Växelkursen är priset på ett lands valuta uttryckt i termer av ett annat lands valuta. Detta pris sätts på den intemationella valutamarknaden och bestäms således, som andra tillgångar, av utbud och efterfrågan. Valuta är emellertid en helt nominell vara utan egentiigt egenvärde och med speciella egenskaper som gör att det blir ett ovanligt komplext instrument att värdera. Valuta fungerar både som bytesmedel och värdebevarare. Detta medför att växelkursen inte bara beror på den köpkraft pengarna representerar med dagens prisnivåer Förväntningar om pengamas framtida köpkraft blir också mycket viktiga när växelkursen bestäms.

Den nominella växelkmsen är särskilt betydelsefiillt för en liten ekonomi med stor utrikeshandel. Växelkursens värde bestänmier ett lands bytesförhållanden och konkurrenskraft genom att direkt påverka relativ­priset på landets produkter på den intemationella marknaden. Växelkursen påverkar också värdet på alla utländska tillgångar, varor och produktions­faktorer uttryckt i svenska kronor

Den reala växelkm-sen definieras som priset för en uppsättning varor i ett land relativt ett annat land uttryckt i samma valuta'. Justeringar av den reala växelkursen kan därför konuna till stånd både genom prisförändring­ar samt förändringar av den nominella växelkursen. Om Sveriges inflationstakt överstiger den utländska kommer svenska varor att bli dyrare jämfört med utländska vid en given nominell växelkurs, dvs. den reala växelkmsen apprecierat Samma effekt erhålles om den nominella växelkursen apprecierar genom att antalet enheter utländsk valuta per krona stiger. Då minskar priset på utiändska varor relativt de svenska.

Ekonomisk teori säger att ett ekonomiskt system strävar efter jämvikt. Prisbildningen är marknadsinstnunentet för att nå jämvikt. Frågan är vad som menas med jämvikt när det gäller ekonomin i stort och vilken roll växelkursen spelar I öppna ekonomier bmkar intem och extem balans nänmas som mål för den ekonomiska politiken.

Med extem balans menas vanligen att bytesbalansen inte uppvisar så stora imderskott att landet i framtiden inte klarar av att återbetala sin utlandsskuld. Ett underskott i bytesbalansen är liktydigt med att landet bygger upp en skuld till utlandet. Den långsiktiga hållbarheten i en sådan situation är av central betydelse. På kort och medellång sikt kan underskott i by tesbalansen motiveras av en rad olika skäl, t.ex. gynsamma investeringsmöjligheter och demografiska faktoret

Med intem balans menas att de inhemska produktionsresurserna är fullt utnyttjade samtidigt som det råder prisstabilitet.

Växelkursen spelar en roll i uppfyllandet av både extern och intem balans. Relativpriset på intemationellt handlade varor påverkar efterfrågan både på export och import och därmed den extema balansen. Växelkursen

Den reala växelkursen, q, definieras som; q = e * (p' / p'');där e är den nominella växelkursen, uttryckt som antal enheter utländsk valuta per krona, och p"", p° är den inhemska respektive utländska prisnivån.

97

påverkar också den intema balansen genom att förändra den relativa    Prop. 1994/95:150 lönsamheten  mellan skyddad och  konkurrensutsatt sektor  En hög    Bilaga 1.1 vinstnivå i den konkurrensutsatta sektom p.g.a. en realt undervärderad valuta leder till en omfördelning av produktionsresurser inom landet.

F2.2 Växelkursteorier

Det finns flera teorier för att förklara utvecklingen av växelkurser Gemensamt för många av dessa teorier är att de varit ämnade att förklara växelkursens utveckling under perioder som karaktarisetats av speciella problem, som t.ex. stora underskott i bytesbalansen eller hög inflation. I detta avsnitt skisseras viktigare idéer och begrepp samt de slutsatser som kan dras.

Arbitrageteorier

Teorin om köpkraftsparitet, eller Purchasing Power Parity (PPP), beskriver en av de gmndläggande idéerna om växelkurser. Tanken är att om en vara kan köpas och handlas mellan två länder så kommer växelkursen att justeras så att varan kostar lika mycket uttryckt i gemensam valuta. I aimat fall kan riskfria, s.k. arbitragevinstei; göras genom handel. Detta går under namnet "lagen om ett pris".

PPP förekommer i olika versioner Om lagen om ett pris gäller för enskilda varor så kommer vamkorgar att kosta lika mycket i gemensam valuta, detta kallas absolut PPP En svagare version, relativ PPP, säger att prissutvecklingen i gemensam valuta skall vara densamma. Detta tillåter för bestående skillnader i relativa prisnivåer p.g.a transportkostnadei; handelshinder m.m. För industrialiserade länder har relativ PPP ett empiriskt stöd på lång sikt.

PPP är främst ett långsiktigt jämviktsvillkor mellan priser och växelkurs och utgår från flexibilitet i pris- och växelkursbildningen. Vid nationella prisförändringar justeras växelkursen, och vid en växelkursförändring justeras prisema, på ett sådant sätt att arbitragemöjligheter försvinner

Satnmanfattningsvis gäller alltså att enligt PPP så förklaras utvecklingen av den nominella växelkursen helt genom relativa inflationstakter vilket medför att den reala växelkursen hålls konstant.

Räntan

Räntan har en central plats vid bedömningar av växelkursen. En viktig distinktion att göra är den mellan korta och långa löptider på räntebärande papper. Korta räntor bestäms till stor del av Riksbankens penningpolitik vilken påverkar utbudet av pengar i ekonomin. Den långa räntan däremot speglar förväntningar om framtiden, främst inflation och växelkursför­väntningar, och bestäms på obligationsmarknaden. Den nominella räntan

98

för längre löptider kan delas upp i en realränta samt inflationsför-    Prop. 1994/95:150 väntningar (normalt ingår också en riskpremie vilken bortses från för    Bilaga I.l tillfället).

Avkastningen på en investering i en obligation denominerad i utländsk valuta bestar, utöver upplupen ränta, dels av värdeförändringen på obligationen och dels på växelkursens förändring. Under ett antagande om rationella förväntningar och riskneutrala investerare skall den förväntade avkastningen vara lika, oberoende av vilken valuta pengarna placeras i. Därför bör ett relativt högre ränteläge i en valuta motsvaras av en motsvarande förväntad depreciering av växelkursen. 1 annat fall är arbitragevinster möjliga. Detta antagande kallas öppen ränteparitet och medför att räntedifferenser utgör ett mått på marknadens förväntningar om växelkursen. På längre sikt när inflationsförväntningar övergår till faktiska prishöjningar sammanfaller öppen ränteparitet och PPP Öppen ränteparitet visar dock tydligare på förväntningamas roll när dagens växelkurs bestäms.

Teorier med trögrörliga priser

Priser på varor och tjänster är av naturliga skäl mer trögrörliga än växelkurser. En förändring i den nominella växelkursen leder därför på kort och medellång sikt till en förändring i relativpriser mellan länder, dvs. den reala växelkursen förändras. 1 de teorier vilka antar trögrörliga priser sker anpassningen av den reala växelkursen genom att efterfrågan på varor och arbetskraft förändras. En real depreciering leder till att avkastningen på produktion av handlade varor ökar och kapitalstocken byggs ut i det land där "övervinster" uppkommit. Följden blir att utbudet av varor och efterfrågan på valuta skiftar så att den reala växelkursen successivt återgår till en långsiktig jämvikt.

Viktiga variabler i detta sammanhang är sambandet mellan bytesbalans, internationella marknadsandelar, relativ lönsamhet och den reala växelkm­sen, vilka tillsammans kan visa på perioder där den reala växelkursen ger "för hög" eller "för låg" konkurrenskraft.

Växelkursen i ett tillgångsmarknadsperspektiv

Andra teorier betonar att växelkursen är en viktig del av priset på finansiella tillgångar snarare än på varor, vilket kan vara naturligt med tanke på att bara några procent av den dagliga omsättningen på valuta­marknaden är relaterad till köp och försäljning av varor Den största delen av valutahandeln placeras i räntebärande finansiella tillgångar. Därmed fungerar växelkursen på kort sikt främst till att skapa jämvikt på de finansiella marknaderna och inte på varumarknaden.

luteniationella investerare håller portföljer av internationella tillgångar och efterfrågar tillgångar i olika valutor för att sprida riskerna globalt. Om t.ex. investerare i allmänhet vill ha en större andel tillgångar

99

denominerade i D-mark och i sina portföljer, som en följd av ökat    Prop. 1994/95:150

förtroende för den tyska prisstabilitetspolitiken, ökar efterfrågan på D-    Bilaga 1.1

mark som då apprecierar Sådana portföljskiften torde till stor del ligga

bakom D-markens uppgång imder första kvartalet 1995. Den amerikanska

dollam har däremot, i ökande grad, uppfattats som en riskfylld valuta.

Växelkurs och räntor mellan D-mark och dollar anpassas då tills den

önskade portföljsammansättningen uppnås vid de nya förhållandena.

Sådana perioder kan föranleda turbulens på valutamarknaderna eftersom

dessa valutor ingår i en så stor andel av världens valutatransaktionet

För att förstå valutakursens utveckling gäller det således att bestämma vad som styr efterfrågan och utbudet på pengar i olika valutor På lång sikt skall pengar användas för konsumtion varför pengamas förväntade köpkraftförändring, dvs. inflationen, är viktig liksom de andra fundamen­tala faktorer som tagits upp ovan.

På kortare sikt kan dock andra hänsyn vara viktigare. Detta gäller fram­för allt förhållanden som på kort sikt påverkar avkastningen på tillgångar denominerade i en viss valuta, t.ex. stora aktörers placeringar och utbudet av obligationer eller andra värdepapper Därför kan växelkursens rörlighet påverkas av hur stor del av den utestående obligationsstocken som hålls av placerare som standigt omprövar sin portföljsammansättning avseende valutor Om endast en liten del ägs av sådana placerare blir valutaflödena mindre under turbulenta perioder på valutamarknaderna. Detta kan vara en förklaring till att den finska markkan har påverkats mindre än den svenska kronan under mrbulensen under det första kvartalet 1995. En förhållandevis större andel svenska värdepapper ägs av placerare med valutamässigt diversifierade portföljer.

Reala förändringar och jämviktskursen

PPP utgår ifrån att den reala växelkursen är oförändrad över tiden och övriga teorier förklarar först och främst kortsiktiga flukmationer kring och justeringar mot en långsiktig real jämviktskurs. Reala förändringar i ekonomin påverkar dock den långsiktiga reala växelkursen. Ändrade handels- och produktionsmönster leder t.ex. till förändringar i den långsiktiga reala jämviktsväxelkursen. Förändringar i prisförhållandet mellan ett lands export- och importvaror påverkar också ett lands handels­mönster och därmed den långsiktiga reala jämviktskursen. Den kraftiga ökningen av oljepriset 1973 tenderade således att reducera kronans långsiktiga reala växelkurs så att exportvolymen i förhållande till importvolymen blev motsvarande högre. Skiften i teknologi, preferensei; handelspolitik och tillväxten av arbetskraft förändrar också den långsiktiga jämvikten.

100

Avvikelser frän jämviktskurs

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1 De teorier som redovisats ovan bygger på olika jämviktsargument. Det finns ett antal förklaringar till varför växelkursen kan avvika från ett långsiktigt realt jämviktsläge.

En förklaring till avvikelser från reala jämvikter kan vara spekulativa bubblor. Om valutaplacerare är mer intresserade av vad andra placerare väntas göra än av underliggande fundamentala faktorer kan det uppstå situationer då marknaden drar för kraftigt åt ett håll. Till sist kommer marknaden till en punkt då prisema uppfattas som uppenbart orimliga och bubblan spricker

En ytterligare förklaring för avvikelser från en långsiktig jämviktskurs kan vara att det finns risk för ett mycket dåligt scenario som aldrig realiseras. Det kan t.ex. finnas en viss risk för att inflationen skall bli mycket hög även om detta inte är den mest troliga utvecklingen. Även om saimolikheten är liten kan det få betydande effekter på räntor och valutor Därtill kräver placerare extra riskpremium för att hålla tillgångar i en sådan riskfylld valuta. Om inflationen förblir låg har växelkursen tillsynes avvikit från långsiktig jämvikt som inte går att förklara med realiserade fundamentala faktorer

En sista hypotes kan ses som en syntes av ovan diskuterade teorier med trögrörliga priser och teorier baserade på ett tillgångsmarknadsperspektiv. Den amerikanske ekonomen Dombusch visade hur en nominell chock, vilken inte på sikt skall påverka den reala växelkursen, kan leda till överreaktioner i den nominella växelkursen när prisema är trögrörliga och därmed en kortsiktig förändring i den reala växelkursen, s.k. over-shooting. Växelkursen avviker på kort sikt, för att skapa jämvikt på de finansiella marknaderna, från den kurs som ger jämvikt på vam-marknaden. På längre sikt anpassar sig dock vamprisema varför den reala växelkursen återgår till den långsiktiga jämvikten.

F2.3 Mätproblem och kalkyler

I detta avsnitt görs en empirisk smdie av kronans reala växelkurs 1994 och humvida den representerade en jämvikt eller ej. För att göra detta måste det först bestämmas mellan vilka priser och vilka valutor en jämförelse skall ske. Dessutom måste det fastställas vilken kurs som representerar en jämvikt.

Mlken typ av prisindex bör användas?

Det första problemet rör vilka prisserier som skall användas när reala växelkurser beräknas. Prisindexen bör i första hand avspegla relativa förändringar i internationellt handlade varor Det är också mer relevant att jämföra den relativa prisutvecklingen och inte absoluta skillnader i prisnivåer Det fimis flera anledningar till att prisnivåer kan skilja sig åt

101

mellan länder, t.ex. regleringar, handelshinder, transaktionskostnader,    Prop. 1994/95:150

skatter m.m.

Bilaga 1.1

Relativa arbetskraftskostnader per producerad enhet (RULC, Relative Unit Labour Cost) är ett av de vanligast använda måtten. Det fungerar som ett jämförande mått på produktionskostnad och har fördelen att det på ett direkt sätt mäter konkurrenskraften samt justerar för relativa förändringar i produktivitet. En nackdel med ULC är begränsningen till bara en produktionsfaktor, arbetskraft. Länder kan dessutom ha olika kapital- och arbetskraftskvoter varför ett lågt värde på ULC kan bero på hög kapitalintensitet snarare än på låga lönekostnader. Ett ytterligare val när det gäller RULC är om indexet skall inbegripa hela, eller bara delar av, ekonomin. Om exportindustrin använder en stor andel av inhemskt producerade insatsvaror i produktionen påverkas konkurrenskraften indirekt av arbetskraftskostnadsutvecklingen i de inhemska sektorerna. Ett bredare RULC-index kan därför vara mer rättvisande.

Ett annat relevant index är relativa exportpriser vilket mäter priser på intemationellt handlade varor En nackdel är dock att det är ett ganska smalt index. Varor som i och för sig skulle hinna handlas intemationellt, men inte gör det för att relativpriset är för högt, är t.ex. underpresentera-de. Dessutom kan exportmönster skilja sig avsevärt mellan länder vilket försvårar en jämförelse.

Andra möjliga mått är BNP-deflator, konsumentpris- samt producent­prisindex. Dessa har dock nackdelen att de även inbegriper en stor andel av hemmaraarknadsvaror, vilka inte direkt påverkar den intemationella konkurrenskraften.

En aiman fråga är emot vilka valutor växelkursens utveckling skall mätas. Den vanligaste metoden är att vikta ihop utvecklingen i priser och växelkurser i relation till de största handelspartnerna. Som vikter används då normalt export- och importandelar. Även här finns ett antal faktorer att ta hänsyn till, som bl.a. konkurrenseffekter i tredje land. Svenska varor konkurrerar t.ex. inte enbart med tyska varor i Tyskland utan även på andra marknader.

Vilken nivå pä växelkursen representerar en jämvikt?

För att bedöma om den svenska kronans reala växelkurs avviker från en långsiktig jämvikt måste det bestämmas vilken real växelkurs som representerar en sådan jämvikt. Som norm för den svenska kronans utveckling antas här att perioden 1985-1986 kännetecknades av intem och extem balans. Detta antagande är baserat på följande observationer:

*

Den öppna arbetslösheten (2,4 %) låg på en nivå som då var förenlig med icke-accelererande priser

*

Den offentliga sektoms finansiella sparande uppvisade ett litet under­skott motsvarande 1,3 % av BNP.

102

*        Kapacitetsutnyttjandet inom industrin låg på en relativt normal nivå.     Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

*        Det samlade finansiella sparandet i ekonomin, bytesbalansen, uppvisade

ett marginellt överskott.

Det finns givetvis ett antal faktorer som kan ha påverkat den långsiktiga reala jämviktskursen sedan 1985/86 som finans- och valutaavregleringen under slutet på åttiotalet, Sveriges relativt låga tillväxttakt samt det kraftiga oljeprisfallet 1986. Det är dock svårt att avgöra vilken effekt dessa faktorer kan ha haft. Sammanvägt kan ändå 1985/86 antas represen­tera en jämvikt relativt väl, men resultaten i analysen nedan bör tolkas med försiktighet.

Undervärderad krona år 1994

Analysen i detta avsnitt baseras främst på teorierna om relativ-PPP och trögrörliga priser som redovisades ovan. Den svenska industrins konkur­renskraft sätts i centrum. En analys av svensk konkurrenskraft och handel med utlandet ger en indikation på humvida kronan vid 1994 års utgång var realt över- eller undervärderad i relation till en extem och intem balans.

Diagram F2.2 Kronans nominella och reala växelkurs 1980-1994 vägd mot 14 OECD-länder

Index 1985-1986 = 100 140

130

120

110

100

90

80

70

60

Nominell v

ä

xelkurs

RULC bearbetade varor

Relativa exportpriser      Relativpris, privat konsumtion

1980     1982     1984     1986     1988     1990     1992     1994

Källa: Finansdepartementet och Konjunkturinstitutet.

16 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

103

Diagram F2.2 visar den reala växelkursens utveckling sedan 1980 i indexform vägt mot 14 OECD-ländet Genomsnittet av 1985 och 1986 har satts till 100. De index som redovisas är relativa enhetsarbetskrafts­kostnader för tillverkningsindustrin (RULC), relativa exportpriser samt relativa konsumentprisdeflatorer Kostnadskrisen före devalveringen 1982 framgår klart. Lika tydlig är den därpå följande gradvisa urholkningen av konkurrenskraften under åttiotalet. I detta perspektiv synes deprecieringen sedan 1992 till stor del motiverad utifrån tidigare svensk pris- och löneutveckling. Utvecklingen tyder dock också på en överreaktionjämfört med den antagna långsiktiga reala växelkursen. Relativt 1985/86 stod den svenska kronan i slutet av 1994 på en nivå som var, beroende på index, 5-20 % lägre. Den reala växelkursen mätt med RULC var 1994 20 % under l985/86-års nivå. De relativa exportpriserna är dock bara 5,5% lägre vilket kan tyda på att en stor del av konkurrenskraftsförbättringen har tagits ut i högre vinster Med hänsyn tagen till deprecieringen under inledningen av 1995 synes kronan nu vara ännu mer undervärderad ur ett konkurrenskraftsperspektiv Utrikeshandelns nettoöverskott i procent av BNP har förbättrats kraftigt till historiskt höga nivåer relativt de som rådde 1985/86. Även detta tyder på en synnerligen god konkurrenskraft för svensk exportindustri och således en real undervärdering (diagram F2.3).

Diagram F2.3 Den svenska handeln med varor och tjänster, netto, i % av BNP

Andel av BNP, procent 5

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

1980     1982     1984     1986     1988     1990     1992     1994 

Källa: Finansdepartementet.

En annan viktig indikator när svensk konkurrenskraft analyseras är ut­vecklingen av kostnader och priser relativt marknadsandelar och vinster En exportör som skall reagera på en växelkursförändring kan i princip välja mellan att justera priser eller försäljningsvolym. Därför bör priser.

104

marknadsandelar och vinster stiideras i ett sammanhang. På lång sikt kan dock inte vinstnivån i Sverige avvika från nivån i våra konkurrentländer Det skulle i så fall leda till ökade investeringar och en anpassning av vinstema.

Diagram F2.4 visar svensk exportindustris marknadsandelar, relativa exportpriser samt bmttoöverskott. Sedan deprecieringen 1992 har svensk industri återtagit stora delar av de då förlorade marknadsandelarna. Samtidigt har kostnadsläget förbättrats mer än relativprissänkningama (diagram F2.2) varför även vinstmarginalerna har ökat. Detta bekräftas av utvecklingen av bmttoöverskotten, vilka är kapitalersättningen bmtto i förhållande till förädlingsvärdet. Under 1993 och 1994 har vinstnivåerna i Sverige ökat kraftigt och översteg med mer än 20 % nivån 1985/86.

Sammantaget tyder detta på en undervärdering av kronan. Vinstema är betydligt högre samtidigt som Sverige återtagit den största delen av de förlorade markandsandelarna. Det är dessutom rimligt att anta att Sverige skall ha lägre marknadsandelar än för tio år med tanke på den snabba globaliseringen och att omvärlden trendmässigt växer snabbare än Sverige. Om dagens relativpriser skulle bibehållas fram till år 2000 skulle svensk exportindustris marknadsandelar öka kraftigt. Ekonometriska skattningar ger vid handen att för att stabilisera marknadsandelarna på l985/86-års nivå krävs en real appreciering på ca 10 %.

Diagram F2.4 Relativa exportpriser, marknadsandelar och bruttoöverskott fitr svensk export av bearbetade varor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

Index 1985-1986 130

1---- '--- 1---- '---- 1--- '---- 1--- '---- 1--- '---- 1--- '---- 1--- '---- r

1980  1982  1984  1986  1988  1990  1992  1994

Källa: Finansdepartementet.

105

F2.4 Motiv till undervärdering

Även om en analys ur ett konkurrenskraftsperspektiv visar att kronan är undervärderad kan det finnas rationella anledningar till att så är fallet. Ovan redovisades teorier vilka mer betraktade växelkursen som en komponent i relativpriset på finansiella tillgångar. Det är enligt detta synsätt det totala utbudet på valuta som är av intresse, inte bara den andel som kan relateras till handel med varor och tjänster Förklaringsfaktorer som dämtöver ofta sätts i centrum är Sveriges offentliga finanser och beroendet av utländska investerare. Diagram F2.5 och F2.6 kan ge en uppfattning om hur dessa storheter påverkar växelkursens utveckling.

Diagram F2.5 Handelsbalans, bytesbalans och kapitalavkastning, netto

Andel av BNP, procent 6

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.1

-6-"-- r

1985

1987

1989

1991

1993

Källa: Finansdepartementet.

Diagram F2.5 visar att Sverige haft flera år med stora underskott i bytesbalansen trots en positiv handelsbalans. Detta har bl.a. berott på stora negativa underskott i kapitalavkastningen, vilket främst består av ett negativt räntenetto. Detta innebär att den svenska nettoutlandsskulden kontinuerligt har växt. I avsnittet ovan om extem balans diskuterades att en ohållbar situation i bytesbalans och utlandsskuldutvecklingen kan leda till en real depreciering av valutan när marknaden försöker balansera situationen. En positiv bytesbalans är nödvändig för att amortera utlandsskulden. En real depreciering kan då motiveras med att tillräckliga överskott i handelsbalansen måste skapas för att finansiera underskotten i kapitalavkastningen och stabilisera utlandsskulden vid en hållbar nivå. Offentliga finansema är här av betydelse. Bytesbalansen är per definition lika med nationens bmttosparande minus investeringar Diagram F2.6

106

visar det svenska finansiella sparandet i privat och offentiig sektor   Prop. 1994/95:150 tillsammans med bytesbalansen. Om bytesbalansen ska förbli positiv när    Bilaga 1.1 det privata sparandet normaliseras krävs ett starkare offentiigt sparande.

Diagram F2.6 Bytesbalans, privat och ofTentligt finansiellt sparande

Andel av BNP, procent 15

-20-

1980  1982  1984  1986  1988  1990  1992  1994

Källa: Finansdepartementet.

Andra argiunent som relaterar växelkursens utveckling till de offentiiga finansema fokuserar mer på vad som händer om staten ej lyckas sanera sin ekonomi tillräckligt. Det finns en från marknaden upplevd risk för hög inflation som en följd av de svaga offentiiga finansema, en risk som förstärks av Sveriges ofördelaktiga inflationshistoria. Underskott i de offentliga finansema påverkar inflationsförväntningama och därmed växelkursen. Inflationsförväntningama påverkas dock också av många andra faktorer som t.ex. arbetsmarknadens fimktionssätt. En annan potentiell risk är att staten väljer att finansiera underskotten genom ökade skatteuttag vilket kan ha negativa konsekvenser för den svenska ekono­mins funktionssätt genom ökade skattekilar och utträngningseffekter En sådan utveckling skulle kunna leda till en lägre tillväxtpotential med en förväntad real depreciering som följd.

En ytterligare faktor som sätter de offentiiga finansema i fokus är de krav som stalls för deltagande i EMU:s tredje etapp som fimgerar som en måttstock för jämförelser Svaga offentiiga finanser minskar möjligheten att delta i en monetar union vilket kan bidra till en ökad osäkerhet om framtida växelkurs-, pris- och ränteutveckling.

På valutamarknaden upplevs för närvarande en mycket stor osäkerhet om den svenska ekonomiska utvecklingen vilket har påverkat växelkurs och räntor Eftersom försvagningen av den reala växelkursen rimligen inte

107

kan motiveras av otillräcklig konkurrenskraft framstår utvecklingen av de Prop. 1994/95:150 offentiiga finansema som en förklaring till kronans svaga utveckling. Bilaga 1.1 Givet att konsolideringen av de offentliga finansema blir framgångsrik samt att prisstabiliteten upprätthålls kommer förtroendet för svensk ekonomi successivt att öka och effekten på växelkursen av de osäker­hetsargument som redogjorts för ovan kommer att mattas av. I de medelfristiga kalkylerna som redovisas i kapitel 12 förbättras de offentliga finansema successivt. Underskottet i offentlig sektor minskar snabbt och statsskulden som andel av BNP stabiliseras under 1996. Inflationen stabiliseras på en nivå som understiger 3 %. När denna utveckling realiseras torde de fundamentala aspektema på kronans värdering få genomslag och en appreciering därmed komma till stånd.

F2.5 En real appreciering, men hur?

Analysen i avsnitt F2.3 tyder på att det fiims ett realt apprecieringstryck i svensk ekonomi någonstans i ett intervall mellan 5-20 %. De medel­fristiga kalkylerna har som gmndantagande en nominell appreciering på 7 % till år 2000 jämfört med 1994 års nivå. Den reala apprecieringen under motsvarande period uppgår till mellan 6-19 % beroende på val av prisindex. Den reala växelkursen mätt med RULC antas appreciera med 19 %. Med relativa exportpriser på bearbetade varor blir apprecieringen istället 6 % och med relativ konsumentprisdeflator 7 %.

En real appreciering kan emellertid realiseras genom såväl en nominell appreciering som en relativt högre inflation än omvärlden. En högre inflation är förenad med samhällsekonomiska kostnader och är av flera skäl inte önskvärd. De flesta kontrakt och avtal ingås i nominella termer. En effekt av inflation är att det reala värdet av nominella kontrakt förändras över tiden vilket påkallar kostsamma justeringar Priser måste ändras, skatteskalor förskjuts, det reala värdet av nominella skulder och lån förändras osv. Ovanstående kostnader uppstår även om inflationen är förväntad. Oväntad inflation orsakar ytterligare kostnader genom att den medför oönskade förmögenhetsöverföringar mellan låntagare och kreditgivare. Oväntad inflation gör också prissignaler otydliga, vilket kan leda till felaktiga investeringsbeslut. Det ekonomiska och monetära samarbetet inom EU kräver att inflation hålls på en låg europeisk nivå. Enligt Maastricht-avtalet skall Riksbanken ha en självstandig och oberoende stallning med huvuduppgift att säkerstalla prisstabilitet. Detta ökar sannolikheten att en real appreciering kommer till stånd genom en nominell appreciering av kronan.

En ytterligare möjlighet är att den reala apprecieringen realiseras genom en relativt låg produktivitetsutveckling. Detta kan ske genom att den goda konkurrenssituationenminskaromvandlingstrycketidenkonkurrensutsatta sektom samtidigt som lönema följer med omvärldens löneutveckling. Detta skulle leda till en relativ urholkning av konkurrenskraften och höjda enhetsarbetskraftskostnadei; dvs. en real appreciering mätt i ULC. En sådan utveckling skulle inte leda till lika stora KPI-ökningar som vid en

108

generell löneinflation. Istallet skulle vinstema i den konkurrensutsatta    Prop. 1994/95:150 sektom mer specifikt dämpas. En sådan process skulle vara lik den som    Bilaga 1.1 upplevdes efter 1982-års devalvering. Ett lägre omvandlingstryck medför dock andra nackdelar eftersom nödvändiga stmkmrella förändringar uteblir vilket försämrar industrins möjligheter att hävda sig på de intemationella marknadema på sikt.

Sammanfattningsvis tycks det således som att kronan är realt under­värderad ur ett konkurrenskraftsperspektiv med ca 10-20 %. Detta ligger i linje med de antaganden som görs i de medelfristiga analyserna. Att kronan värderas till dagens lägre nivåer kan till stor del förklaras av den osäkerhet det statsfinansiella läget och Sveriges ofördelaktiga inflations­historia medför. På sikt bör dock denna misstro mot svensk ekonomi avta och en real appreciering komma till stånd. Det är då både önskvärt och troligt att denna reala appreciering företrädesvis realiseras genom en nominell appreciering av kronan.

109

Innehåll

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

1   Inledning

1.1

Den svenska ekonomin 1995 och 1996

1

1.2

Den svenska ekonomin i ett

8 medelfristigt perspektiv

1.3

Fördjupningskapitel

13

2

Internationell utveckling

15

3

Utrikeshandeln

21

4

Näringslivets produktion

24

4.1

Industrin

24

4.2

Byggnadsverksamheten

27

5

Arbetsmarknad

28

6

Löner

31

7

Inflation

33

8

Hushällens ekonomi och privat konsumtion

37

9

Bruttoinvesteringar

42

10

Den offentliga sd(tom

46 U    Kapitalmartnaden

49

12 Medelfristiga scenarier

53

12.1

Inledning, fömtsättningar och sammanfattning

53

12.2

MedeUiög tillväxt

57

12.3

Låg tillväxt

65

12.4

Hög tillväxt

67

13 De offentliga utgiftema

72

13.1

Inledning

72

13.2

De offentiiga utgiftemas utveckling 1970-1994

72

13.3

Drivkrafter bakom de offentiiga

utgiftemas utveckling

78

Fl   Potentiell produktion

83

Fl.l   Inledning

83

Fl.2   Konjunkmrcykelteori

83

Fl.3   Olika mått på potentiell produktion

84

Fl.4   Sveriges potentiella produktion

87

Fl.5   Sammanfattning

95

110

F2   Den svenska kronans växelkursutveckling

F2.1   Växelkurser och långsiktig jämvikt

F2.2   Växelkursteorier

F2.3   Mätproblem och kalkyler

F2.4   Motiv till undervärdering

F2.5   En real appreciering, men hur?

96

Prop. 1994/95:150

97

Bilaga 1.1

98

101

106

108

111

Tabeller

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.1

1.1

Prognosfömtsättningar

2    

1.2

Växelkursutvecklingen

2

1.3

Försörjningsbalans

4

1.4

Nyckeltal

6

1.5

Sparande

7

1.6

Nyckeltal

10

1.7

Försörjningsbalans 1996-2000

11

2.1

Bmttonationalprodukt, konsumentpriser och

arbetslöshet i vissa OECD-länder

16

2.2

Sysselsättning och arbetskraftsdeltagande

17

3.1

Export och import av varor

22

3.2

Bytesbalans

23

4.1

Näringslivets produktion

24

4.2

Nyckeltal för industrin

25

4.3

Byggnadsverksamhet

27

5.1

Arbetsmarknad

29

6.1

Löner

31

7.1

Konsumentpriser

35

8.1

Hushållens inkomster,

konsumtion och sparande

37

9.1

Bmttoinvesteringar efter näringsgren

42

10.1

Den offentliga sektoms finanser

47

12.1

Fömtsättningar

54

12.2

Försörjningsbalans 1996-2000

56

12.3

Arbetsmarknad

60

12.4

Den offentiiga sektoms finanser

62

12.5

Den offentiiga sektoms utgifter i

1991 års priser

63

12.6

Produktion och produktivitet,

årsgenomsnitt 1996-2000

67

12.7

Den offentiiga sektoms finanser

vid låg tillväxt samt nyckeltal

70

12.8

Den offentliga sektoms finanser

vid hög tillväxt samt nyckeltal

71

13.1

Den offentliga sektoms transfereringar

79

Fl.l

Konjunkturen arbetslöshet för olika

typer av arbetslöshet

90

Fl.2

Bidrag till tillväxten i potentiell BNP 1984-1994

94

112

Diagram

Prop. 1994/95:150

BUaga 1.1

1.1

Sysselsättning och arbetskraftsutbud

5

1.2

FinansieUt sparande i privat och

offentlig sektor samt bytesbalans

7

1.3   Bmttosparande, fasta investeringar

och bytesbalans

8

1.4   Den offentiiga sektoms inkomster vid

medeUiög tillväxt 1970-2000

11

1.5

Finansiellt sparande i offentiig sektor 1980-2000

12

1.6

Den konsoliderade offentliga

sektoms bmttoskuld (enligt Maastricht-definitionen)

13

1.7   Det svenska produktionsgapet

14

2.1 BNP-tillväxt i G5-ländema

15

4.1     Industrins arbetskostnad per producerad enhet

i Sverige relativt 14 OECD-länder 1980-1996

26

7.1     Konsumentprisutvecklingen

33

8.1

Privatkonsumtion

39

8.2

Hushållens nettosparkvot samt finansiella sparkvot

41 9.1     Bmttoinvesteringar samt bmttoinvesteringar

exklusive bostader som andelar av BNP

43

11.1

Ränteutvecklingen i Sverige 1992-1995

49

11.2

Räntedifferens mot utiandet

50

11.3

Växelkurs för D-mark och dollar

51

12.1

Öppen arbetslöshet och personer i konjunktur­beroende arbetsmarknadspolitiska åtgärder

57

12.2

Bmttosparande och investeringar 1970-2000

59

12.3

Underliggande utbud och reguljär syssel­sättning i förhållande till befolkningen 16-64 år

60

12.4

Totalt sparande 1970-2000

61

12.5

Den offentliga sektoms inkomster och

utgifter 1970-2000

64

12.6

FinansieUt sparande i offentUg sektor 1970-2000

66

12.7

Offentiiga sektoms bmtto- och

nettoskuld 1980-2000

68

13.1

Den offentliga sektoms utgifter

73

13.2

Den offentliga sektoms utgifter

74

13.3

Den offentliga sektoms bmtto- och nettoutgifter

77

13.4

Offentiiga transfereringar

81

13.5

Den offentliga sektoms utgifter

82 Fl.l   Det svenska produktionsgapet beräknat

med HP-filter

85

Fl.2 Totalt-, trendmässigt-och faktiskt arbetsutbud

89

Fl.3   Det svenska produktionsgapet beräknat

med en produktionsfunktionsansats

93

F2.1   Kronans nominella växelkursutveckling

vägd mot 14 OECD-länder, 1970-1994

96

F2.2   Kronans nominella och reala växelkurs

113

1980-1994 vägd mot 14 OECD-länder

103

Prop. 1994/95:150

F2.3   Den svenska handeln med varor och tjänster,

BUaga 1.1

netto, i % av BNP

104

F2.4   Relativa exportpriser, marknadsandelar och bmtto­

överskott för svensk export av bearbetade varor

105

F2.5   Handelsbalans, bytesbalans och

kapitalavkastning, netto

106

F2.6   Bytesbalans, privat och offentiigt

finansiellt sparande

107

114

Bilaga 1.2

Utdrag ur

Riksrevisionsverkets reviderade inkomst­beräkningar för budgetåret 1995/96

REGERINGEN

Prop. 1994/95:150

FINANSDEPARTEMENTET

Bilaga 1:2

Riksrevisionsverkets reviderade inkomstberäkning för budgetåret 1995/96

Riksrevisionsverket (RRV) skall enligt sin instruktion varje år till regeringen lämna en reviderad beräkning av statsbudgetens inkomster för det kommande budgetåret, avsedd som underlag för inkomstberäkningen i kompletterings­propositionen. RRV redovisar med denna skrivelse nya beräkningar av in­komstema för budgetåret 1995/96 avseende de större inkomsttitlama samt vissa speciellt konjunkturkänsliga inkomsttitlar. 1 anslutning till beräkning­arna har även en ny prognos för budgetåret 1994/95 gjorts. Underlag för be­räkningarna har inhämtats från berörda myndigheter. För beräkningarna av inkomstskatterna har dessutom uppgifter utnyttjats dels från RRV:s taxerings­statistiska undersökning avseende inkomståret 1993, dels från RRV:s aktiebo­lagsenkät.

Här presenteras en sammanfattning av beräkningsresultaten. I den av RRV utgivna publikationen Inkomstberäkning våren 1995 lämnas kommentarer till förändringar för vissa titlar avseende budgetåret 1995/96, där RRV nu föror­dar förändringar. För att underlätta jämförelse med prognoserna i den revide­rade nationalbudgeten presenteras också beräkningsresultaten kalenderårsvis för åren 1994-1996.

RRV:s inkomstberäkning från hösten 1994 finns utgiven i en separat pub­likation och kan tillsammans med den av RRV utgivna Inkomstliggaren an­vändas som ett komplement till den nu presenterade reviderade inkomstberäk­ningen. Inkomstliggaren innehåller utföriiga beskrivningar av vilka inkomster som hänför sig till de olika inkomsttitlama och vilka bestämmelser som gäller för dessa.

Generaldirektör Inga-Britt Ahlenius har beslutat i detta ärende i närvaro av direktör Anette Wik, revisionsdirektör Per Östling, avdelningsdirektör Bir­gitta Hallstener, avdelningsdirektör Jörgen[REDACTED_EFTERNAMN], byrådirektör Peter Hå­kansson, förste revisor Urban Karlström, byråassistent Catarina Frank-Lund­kvist och föredragande, förste revisor Johan Fall.

Stockholm den 20 april 1995

Inga-Britt Ahlenius

Jolian Fall

Sammanfattning

Prop. 1994/95:150

Förutsättningar

Bilaga 1:2

Riksrevisionsverkets (RRV) förslag till reviderad beräkning av statsbudgetens inkomster för budgetåret 1995/96 och den nu gjorda beräkningen av inkoms­tema för budgetåret 1994/95 grundas på beslut av statsmaktema samt förslag som har lagts fram av regeringen. 1 föreliggande beräkningar har hänsyn tagits till följande propositioner, lagrådsremisser och utskottsbetänkanden:

prop. 1994/95:99

Förändringar i arbetslöshetsersättningen

prop. 1994/95:100       Förslag till statsbudget för budgetåret 1995/96

prop. 1994/95:137       Stöd för nyanställningar

prop. 1994/95:146       Ändringar i lagen om lageravgift på socker och ris

prop. 1994/95:158       Ny myndighetsorganisation inom arbetslivs­området m.m.

prop. 1994/95:182       Beskattning av fri hälso- och sjukvård samt andra för­måner

prop. 1994/95:197       Vissa socicilförsäkringsfrågor m.m.

Prop. 1994/95:209        Kontrolluppgiftsskyldighet vid avyttring av värdepap­per m.m.

1994/95:SkU20

Skatteutskottets betänkande om skattepolitik

1994/95: AU20

Arbetsmarlcnadsutskottets betänkande om stöd till ny-

anställningar

Lagrådsremiss

Mervärdesskatt på begagnade varor m.m.

En principöverenskommelse har nyligen träffats mellan regeringen och Cen­terpartiet. Före tryckningen av föreliggande inkomstberäkning har emellertid inte några förslag presenterats i fotm av propositioner eller andra parlamenta­riska dokument. I de beräkningar, som nu presenteras, har därmed inte hänsyn tagits till sagda principöverenskommelse.

Förutom de institutionella förutsättningama är bedömningen av konjunktur­utvecklingen betydelsefull för beräkningen av statsbudgetens inkomster. RRV har därför haft kontakt med Finansdepartementet under det pågående arbetet med den reviderade nationalbudgeten för år 1995 och med Konjunkturinstitu­tet. På grundval härav har RRV utgått från följande grundläggande antagan­den för beräkningarna:

Antaganden för

Föiändr.

Förändr.

Förändr.

vissa centrala

jfr. med

jfr. med

jfr med

variabler

budget-

budget-

budget-

1994

prcip.

1995

prop.

1996

prop.

BNP, volym

2,2

+0,2

2,6

+/-0

2,8           -0,1

Utbetald lönesumma

4,3

+0,8

5,6

-0,1

5,7           +0,1

Privat konsumtion,

volym

0,5

-0,1

0,0

+/-0

1,0           +/-0

Privat konsumtion, pris

3,6

+/-0

3,0

+0,1

4,0          +/-0

Bostadslåneränta, pro­

cent

8,60

O

9,00

-0,35

10,65         +0,40

Konsumentprisindex

årsmedeltal

2,2

+'-0

2,7

-0,2

3,4           -0,3

Arbetslöshet, procent

8,0

+0.1

7,1

-0,1

6,3           -0.4

Siffrorna avser procentuell förändring från föregående år, där annat en anges

Vidare grundas beräkningama nu på aktuellare uppgifter för inkomstskat-     Prop. 1994/95:150 tema. RRV har även på sedvanligt sätt genomfört en enkät bland svenska ak-     Bilaga 1:2 tiebolag under februari månad för att förbättra underlaget för beräkningen av juridiska personers inkomstskatt.

Budgetåren 1995/96 och 1995/96-96

Riksdagen har beslutat att statsbudgeten skall löpa per kalenderår (januari -december) fr.o.m. kalenderåret 1997.1 övergångsperioden från det nuvarande brutna räkenskapsåret (juli -juni) kommer budgetåret att omfatta 18 månader. I vissa fall blir det intressant att särskilt studera den första 12-månadersperio-den inom detta budgetår, bl.a. för att underlätta jämförelser över tiden. 1 RRV:s inkomstberäkning hösten 1994 introducerades följande notation för de olika budgetårsperiodema.

1995/96

Avser 12-månadersperioden fr.o.m. juli 1995 t.o.m.

juni 1996.

1995/96-96

Avser 18-månadersperioden fr.o.m. juli 1995 t.o.m.

december 1996.

Även i RRVs inkomstberäkning våren 1995 tillämpas denna notation. I före­liggande inkomstberäkning kommenteras i huvudsak förändringar mellan nu­varande beräkning och beräkningama i budgetpropositionen vad gäller bud­getåren 1994/95 samt 1995/96-96.

17 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

Statsbudgetens totala inkomster budgetåren 1994/95 och 1995/96-96

Enligt de nu reviderade beräkningama uppgår statsbudgetens inkomster för budgetåret 1994/95 till 427 029 mkr vilket är 32 663 mkr mer än vad som be­räknades i budgetpropositionen. För budgetåret 1995/96-96 uppgår inkoms­terna till 734270mkr, vilket är en ökning med 9 323 mkr i förhållande till beräkningama i budgetpropositionen. Diagrammet nedan visar inkomsternas inbördes storleksmässiga fördelning för budgetåret 1995/96-96.

Budget

å

ret 1995/96-96 Totala inkomster 7.4 mdkr

EU-anknutna inkomster. 2%

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

Juridiska personers skatt. 8%

Ö

vrig skall p

å

 varor och tj

ä

nster, 16%

Mel   il I     kli

Socialuvgilter och allm

ä

nna egenavgifter, }4%

Utveckling av inkomsterna

En fullständig specifikation per inkomsttitel av RRV:s beräkningar av stats­budgetens inkomster för beräkningsperioden framgår av tabell A i tabellbila­gan. I följande tabell presenteras; några av de större förändringarna mellan föreliggande beräkning och beräkningama i budgetpropositionen. Därefter re­dogörs närmare för vissa av dessa beräkningar.

Större förändr.

1994/95

Förändr.

1995/96-96

Förändr.

jämföil med

jfr med

jfr. med

budget-

budget-

budget-

prop.

prop.

prop.

Totala inkomster

427 029

+ 32663

734270

+ 9323

Fysiska personer

36 755

+ 11046

46 755

-2071

Juridiska personer

48 474

+ 15 596

58 525

+ 13 825

Socialavgifter och

allmänna egenavgifter

75 484

+ 89

243 324

-6 880

Mervärdesskatt

114 500

+ 5 730

177 750

+ 1 100

Bensinskatt

13 570

-9 133

0

- 35 909

Energiskatt

27 545

+ 8 791

64 666

+ 36 342

Inkomster av

statens veiksamhet

28 398

+ 1396

33 878

+ 5115

övriga inkomster

82 303

-852

109 372

-2 197

Fysiska personers inkomstskatt

Prop. 1994/95:150

Nettot på titeln Fysiska personers inkomstskatt beräknas för budgetåret

1994/95 til! 36 755 mkr. Det aren ökning med 11 046 mkr jämfört med bud­getpropositionen. För budgetåret 1995/96-96 beräknas nettot på titeln till 46 755 mkr, vilket aren minskning med 2 071 mkr jämfört med budgetpropo­sitionen.

Ökningen av inkomsttitelns netto för budgetåret 1994/95 förklaras bland annat av att antagandet om lönesummans utveckling justerats upp i förhål­lande till beräkningama i budgetpropositionen. Ökningarna i preliminärskat­teinbetalningar förklaras även av att realisationsvinstema bedöms ha ökat kraftigt mellan inkomståren 1993 och 1994. En förklaring till de stora realisa­tionsvinsterna under 1994 utgår från följande. Skattesatsen på aktievinster sänktes från 25 procent till 12,5 procent fr.o.m. 1994 och under hösten 1994 lade regeringen förslag, som nu antagits av riksdagen, om en höjning av skat­tesatsen till 30 procent fr.o.m. 1995. Den tillfälligt låga skattesatsen bedöms ha motiverat aktieägare att under 1994 realisera ackumulerade värdeökningar på aktier. Det bör särskilt betonas att inkomstökningarna till följd av de höga realisationsvinstema är av engångskaraktär, dvs de slår inte igenom framåt i tiden.

Minskningen av inkomsttitelns netto för budgetåret 1995/96-96 förklaras i huvudsak av att prognosen ökat för utbetalningar av kommunalskattemedel. Denna ökning hänger samman med konstruktionen av systemen för kommu­nalskatteutbetalningar.

De utbetalningar som skett och kommer att ske under 1994 och 1995 byg­ger på tidigare gjorda prognoser. De revideringar av antagandena för bl.a. lö­nesummans utveckling som Finansdepartementet gjort, innebär att de tidigare gjorda prognosema varit alltför försiktiga och att utbetalningama därför bör korrigeras upp. Korrigeringama sker dels genom en slutavräkning (s.k. 14:e utbetalning) avseende 1994, dels genom en delavräkning (s.k. 13:e utbetal­ning) avseende 1995. Slut- och delavräkningama fastställs i december 1995 och sker i Januari 1996. Nuvarande prognoser för dessa slut- och delavräk-ningar har alltså justerats upp i förhållande till budgetpropositionens beräk­ningar till följd av uppjusteringarna av antagandena om bl.a. lönesummans utveckling. Dessa uppjusteringar bidrar till uppjusteringen av kommunalskat-teutbetalningama under budgetåret 1995/96-96.

Juridiska personers inkomstskatt

Nettot på titeln Juridiska personers inkomstskatt beräknas för budgetåret 1994/95 till 48474 mkr. Det är en ökning med 15 596mkr jämfört med bud­getpropositionen. För budgetåret 1995/96-96 beräknas nettot på titeln till 58 525 mkr, vilket är en ökning med 13 825 mkr jämfört med budgetproposi­tionen.

Resultatet av RRV:s bolagsenkät och utfallet från RSV:s löpande redovis­ning av inbetald preliminär F-skatt visar att juridiska personers taxerade in­komster ökat kraftigt från inkomståret 1993 till inkomståret 1994. Mot bak­grund av detta och de övriga undersökningar RRV vidtagit revideras progno­sen för nettot på inkomsttiteln upp för inkomståret 1994/95.

Denna upprevidering bedöms att i huvudsak kvarstå för inkomståren 1995och     Prop. 1994/95:150 1996. Detta förklarar även att nettot på inkomsttiteln Ökar under budgetåret     Bilaga 1:2 1995/96-96 jämfört med budgetpropositionen.

Lagstadgade socialavgifter och allmänna egenavgifter

Nettot för inkomsthuvudgruppen Socialavgifter och allmänna egenavgifter beräknas för budgetåret 1994/95 till 75 484 mkr. Det är en ökning med 89 mkr jämfört med budgetpropositionen. För budgetåret 1995/96-96 beräknas nettot till 243 324 mkr, vilket är en minskning med 6 880 mkr jämfört med budget­propositionen.

För budgetåret 1995/96-96 har i huvudsak följande förändringar skett sedan beräkningama i budgetpropositionen. För det första har riksdagen beslutat om arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av utbildningsvikariat och anställ­ningsstöd. Kostnadema för dessa åtgärder sker genom möjlighet för arbetsgi­vare att göra avdrag från Arbetsmarknadsavgiften. De härav minskade in­komsterna förklarar huvuddelen av minskningen av socialavgifterna för bud­getåret 1995/96-96. För det andra kommer en växling att ske för två arbetsgi­varavgifter. Växlingen innebär en minskning av Sjukförsäkringsavgiften och samtidigt en motsvarande ökning av Arbetsmarknadsavgiften. Totalt sett på­verkas inte statsbudgetens inkomster av avgiftsväxlingen.

Mervärdesskatt

Mervärdesskatt är den beloppsmässigt största inkomsttiteln på statsbudgetens inkomstsida. Nettot på titeln Mervärdesskatt beräknas för budgetåret 1994/95 till 114 500 mkr. Det är en ökning med 5 730 mkr jämfört med budgetproposi­tionen. För budgetåret 1995/96-96 beräknas nettot på titeln till 177 750 mkr, vilket är en ökning med 1 100 mkr jämfört med budgetpropositionen.

Ökningen för budgetåret 1994/95 beror främst på en utfallskorrigering från Tullverkets sida vad gäller inbetalningar av mervärdesskatt till följd av att företagen importerade mer varor i;in normalt före Sveriges inträde i EU.

Ökningen för budgetåret 1995/96-96 förklaras bl.a. av förslaget i lagrådsre­miss om mervärdesskatt på begagnade varor. Förslagen där beräknas öka in­komstema med drygt 500 mkr. Övrig ökning hänför sig till ändrade antagan­den om utvecklingen för framför allt maskininvesteringar.

En principöverenskommelse har träffats mellan regeringen och Centerpar­tiet bl.a. angående en sänkning av mervärdesskatten på livsmedel (s.k. mat­moms). Före tryckningen av föreliggande inkomstberäkning har emellertid inte några förslag presenterats i foim av propositioner eller andra parlamenta­riska dokument. RRV:s beräkningar utgår från det grundläggande antagandet om ekonomisk politik i linje med hittills kända propositioner m.m. Mot denna bakgrund inkluderar föreliggande beräkningar inte någon förändring beträf­fande matmomsen.

RRV härav naturiiga skäl inte heller gjort några effektberäkningar för even­tuella förändringar av mervärdesskatten på dagstidningar (eller något annat) område. Generellt bedömer emellertid RRV att en sådan förändring skulle ge i sammanhanget förhållandevis marginella effekter för statsbudgetens in­komster.

RRV beräknar att en sänkning av matmomsen från 21  procent till     Prop. 1994/95:150 12 procent fr.o.m. den Ijuli 1995 skulle innebära en minskning av statsbudge-     Bilaga 1:2 tens momsintäkter om 9 300 mkr för budgetåret 1995/96-96. Om sänkningen införs fr.o.m. den I januari 1996 beräknas effekten till 6 700 mkr.

Bensinskatt och Energiskatt

Enligt lagen om skatt på energi skall skatt betalas för bränslen och elektrisk kraft. Av denna anledning flyttas skatt på bensin till inkomsttiteln Energiskatt fr.o.m. den 1 januari 1995. Flyttningen är strikt bokföringsmässig och ger inte några ekonomiska konsekvenser för statsbudgetens inkomster. Inkomsttiteln bensinskatt kommer att upphöra budgetåret 1995/96-96.

Inkomster av statens verksamhet

Inkomster av statens verksamhet beräknas för budgetåret 1994/95 till 28 398 mkr. Det är en ökning med 1 396 mkr jämfört med budgetpropositio­nen. För budgetåret 1995/96-96 beräknas dessa inkomster till 33 878 mkr, vil­ket är en ökning med 5 115 mkr jämfört med budgetpropositionen.

Ökningen för budgetåret 1994/95 förklaras bl.a. av att utdelningen på sta­tens aktier i Vin & Sprit AB justerats upp med drygt 700 mkr i förhållande till beräkningama i budgetpropositionen. Den ökade utdelningen är att be­trakta som extraordinär.

Ökningen för budgetåret 1995/96-96 förklaras bl.a. av inleveranser av fondmedel från Arbetslivsfonden samt den medelsfond som finns knuten till Arbetsmiljöfonden. Inleveranserna beräknas uppgå till knappt 1 400 mkr och skall ske i samband med att en ny myndighetsorganisation inom arbetslivsom­rådet införs. Även dessa inleveranser kan betraktas som extraordinära.

Bruttoredovisning av statsbudgetens inkomster

På de flesta inkomsttitlar på statsbudgeten redovisas endast inkomster. På ett mindre antal titlar, men med betydande belopp, redovisas även utgifter. För dessa titlar sker en nettoredovisning, dvs. saldot av inkomster och utgifter tas upp på statsbudgetens inkomstsida. För att tydliggöra detta förhållande pre­senterar RRV sedan hösten 1994 även vissa bruttoinkomster och -utgifter i anslutning till nettobeloppen i tabell A i tabellbilagan. Utöver detta presente­ras i tabell C i tabellbilagan en mer utförlig sammanställning av bruttobelop­pen budgetåren 1994/95 och 1995/96-96.

Regeringen har i årets budgetproposition lagt vissa principiella förslag an­gående ett framtida budgetsystem för staten. Regeringen har bl.a. föreslagit dels att inkomster och utgifter som i dag ligger utanför statsbudgeten skall redovisas på statsbudgeten, dels att bruttoredovisning tillämpas i större ut­sträckning än i dag. Dessa förslag innebär bland annat förändringar för redo­visningen av inkomsthuvudgruppen Socialavgifter och allmänna egen­avgifter.

Den största differensen mellan brutto- och nettoredovisningen finns på in­

komsttypen Skatter. Bland inkomstskatterna består bruttoinkomsterna till

7

största delen av fysiska och juridiska personers preliminärskatter (statlig och     Prop. 1994/95:150 kommunal inkomstskatt m.m.). Utgiftema under denna huvudgrupp utgörs     Bilaga 1:2 bl.a. av utbetalningar av kommunalskattemedel och överskjutande skatt.

Som nämnts ovan får regeringens förslag till ökad bruttoredovisning m.m. betydelse för redovisningen av arbetsgivaravgifter. Emellertid kommer det även framdeles att finnas utgifter av betydande omfattning från denna huvud­grupp. I bruttoredovisningen ingår bl.a. ATP-avgifter och vissa andra arbets­givaravgifter som överförs till fonder eller konton utanför statsbudgeten. Ut­giftema utgörs således av utbetalningar till ATP-systemet samt olika fonde­ringar inom den statliga sektom.

Inom huvudgruppen Skatt på varor och tjänster utgörs bruttoutgiftema i huvudsak av återbetalningar av mervärdesskatt och den statliga sektoms kom­pensation för i princip all ingående mervärdesskatt.

TABELLBILAGA

Prop. 1994/95:150

TABELL A       RRV:s inkomstberäkning våren 1995

Bilaga 1:2

TABELL B       RRV:s inkomstberäkning våren 1995, per kalenderår TABELL C        Bruttoredovisning av statsbudgetens inkomster

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

RRV:s INKOMST­BERÄKNING VÅREN 1995 tusental kronor

1994/95

Enligt budget­proposi­tionen

1995/96-96

Enligt

Enligt

Enligt

RRVs

budget-

RRV:s

beräk-

För-

proposi-

beräkning

ning______ ändring

tionen___________ 

1995/96

(12 måna­

der) Enligt

För-

RRV:s be-

ändring       räkning

1000   Skatterm.m.:

348 081983     379 860 223   31778 240

1100   Skatt på inkomst:        65 407 000       92 125 000    26 718 000

674 862 34S     678 539 723 104 394 000     116 088 000

3 677 378    466 431 923 11694 000      87 028 000

netto

9 121 000

9 25/ 000

130 000

56 977 000

57 398 000

varav inkomster

125 218 000

124 592 000

-626 000

201 167 000

199 573 000

varav Utgifter

116 097 000

115 341 000

-756 000

144 190 000

142 175 000

1251

Tilläggspensions-

avgift, netto

2 565 000

2 564 000

-1000

9 628 000

9 648 000

varav Inkomster

86 749 000

87 093 000

344 000

137 547 000

137 829 000

varav Utgifter

84 184 000

84 529 000

345 000

127 919 000

128 181000

1252

Delpensionsavgift

0

0

0

0

0

varav inkomster

1 332 000

1 337 000

5 000

2 099 000

2 101 000

varav Utgifter

1 332 000

I 337 000

5 000

2 099 000

2 101 000

48 826 000      46 755 000     -2 071 000      34 590 000

1110

Fysiska personers

inkomstskall:

25 709 000

36 755 000

11046 000

1111

Fysiska personers

inkomstskatt

25 709 000

36 755 000

11 046 000

varav Inkomster

342 958 000

352 770 000

9 812 000

varav Utgifter

317 249 000

316 015 000

-1 234 000

1120

Juridiska personers inkomslskall:

34 087000

49 684 000

15 597 000

1121

Juridiska personers inkomstskatt

32 878 000

48 474 000

15 596 000

1122

Avskattning av

företagens reserver

0

0

0

1123

Beskattning av

tjänstegruppliv

1 209 000

1 210000

1 000

1130

Ofördelbara

inkomstskatter:

2 096 000

2 096 000

0

1131

Ofördelbara

inkomstskatter

2 096 000

2 096 000

0

1140

Övriga inkomst-

skatter:

3 515 000

3 590 000

75 000

1141

Kupongskatt

475 000

475 000

0

1142

UtskiftningsskaU

och ersättningsskatt

0

0

0

1143

Bevillningsavgift

0

0

0

1144

Lotieriskatt

3 040 000

3 115 000

75 000

1200

Socialavgifter ocli

allm. egenavgifter:

75 395 000

75 484 000

89 000

varav Inkomster

241 671 000

240 915 000

-756 000

varav Utgifter

166 276 000

165 431000

-845 000

1211

Folkpensions-

avgift

37 999 000

37 743 000

-256 000

1221

Sjukförsäkiings-

avgift, netto

3 172 000

3 255 000

83 000

varav Inkomster

50 278 000

50 235 000

-43 000

varav Utgifter

47 106 000

46 980 000

-126 000

1222 Allmän sjukförsäkringsavgift Namnändring, enl nedan (1261)

1231 Bamomsorgsavgift

O

0

0

1241 Utbildningsavgift

O

0

0

1251 Övriga socialavgifter, netto Namnändring, enl nedan (1250)

1250   Övriga socialavgifter,

48 826 000

46 755 000

555 306 000

561492 000

506 480 000

514 737 000

46 645 000

60 475 000

44 700 000

58 525 000

O

O

1 945 000

1 950 000

3 318 000

3 318 000

3 318 000

3 318 000

5 605 

000

5 540 000

1 050 000

900 000

O

O

O

O

4 555 000

4 640 000

250 204 000

243 324 000

405718000

396942000

155 514 000

153 618 000

61409 000

61456 000

65 573 000

58 560 000

65 573 000

58 560 000

O

O

-2 071000

34 590 000

6 186 000

376 826 000

8 257 000

342 236 000

13 830 000

46 616 000

13 825 000

45 316 000

O

O

5 000

1 300 000

O

2 182 000

O

2 182 000

-6J 000

3 640 000

-150 000

500 000

O

O

O

O

85 000

3 140 000

-6 880 000

161 043 000

-8 775 000

263 023 000

-1 896 000

101 980 000

47 000

41078 000

-7 013 000

40 722 000

-7 013 000

40 722 000

O

O

421000

35 270 000

-I 594 000

129 674 000

-2 015 000

94 404 000

20 000

6 405 000

282 000

91493 000

262 000

85 088 000

O

O

2 000

I 405 000

2 000

1 405 000

10

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

:s INKOMST-ÄKNING EN 1995 ital kronor

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV BER VÅR

tusen

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRV:s beräk­ning

För­ändring

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRV:s beräkning

För­ändring

(12 måna­der) Enligt RRV:s be­räkning

1253

Arbetsskadeavgift, netto

1 356 000

1 487 000

131 000

3 100 000

3 785 000

685 000

2 501 000

varav Inkomster

8 437 000

8 470 000

33 000

13 412 000

13 564 000

152 000

9 005 000

1254

varav Utgifter 

Arbetsmarknads­avgift, netto

7 081 000 

5 200 000

6 983 000 

5 200 000

-98 000 

0

10 312 000 

44 249 000

9 779 000 

42 211000

-533 000 

-2 038 000

6 504 000 

25 201000

varav inkomster

26 253 000

25 250 000

-I 003 000

44 249 000

42 211 000

-2 038 000

25 201000

1255

varav Utgifter 

Arbetarskydds­avgift, netto

21053 000 

0

20 050 000 

0

-I 003 000 

0

0 

0

0 

1 754 000

0 

1 754 000

0 

1 163 000

varav inkomster

I 113 000

1 108 000

5 000

I 753 000

1 754 000

1000

1 163 000

1256

varav Utgifter

Lönegarantiavgift,

netto

1 113 000 

0

1 108 000 

0

-5 000 

0

1 753 000 

0

0 

0

-1 753 000 

0

0 

0

varav inkomster

I 299 000

I 303 000

4 000

2 063 000

2 065 000

2 000

1 369 000

1257

varav Utgifter 

Sjömanspensions­avgift, netto 

varav Inkomster

1 299 000

0 

35 000

1 303 000

0 

31 000

4 000

0 

-4 000

2 063 000

0

44 000

2 065 000

0

49 000

2 000

0 

5 000

I 369 000

0 

38 000

varav Utgifter 

1260 Allmänna egen­avgifter

35 000 

12 936 000

31 000 

13 069 000

-4 000 

133 000

44 000 

40 346 000

49 000 

40 734 000

5 000 

388 000

38 000 

25 480 000

varav Inkomster

16 009 000

16 179 000

170 000

51670 000

52 177 000

507 000

33 056 000

1261 1262

varav Utgifter 

Allmän sjukför­säkringsavgift Allmän pensions­avgift, netto

3 073 000

12 936 000

0

3 110 000

13 069 000

0

37 000

133 000

0

11 324 000

40 346 000

0

11 443 000

40 734 000

0

119 000

388 000

0

7 576 000

25 480 000

0

varav Inkomster

3 073 000

3 110 000

37 000

11 324 000

11 443 000

119 000

7 576 000

1271

1281 1291

varav Utgifter 

Inkomster av arbets­givaravgifter till ASV:sochAMI:s verksamhet Allmän löneavgift Särskild löneskatt

3 073 000

595 000 4 097 000 7 475 000

3 110 000

593 000 4 090 000 7 483 000

37 000

-2 000 -7 000 8 000

11 324 000

938 000 15 468 000 9 493 000

1 1 443 000

0 15 481000 9 695 000

119 000

-938 000

13 000

202 000

7 576 000

0 10 265 000 8 228 000

1300 Skatt på egendom:

23 574 423       22 775 423        -799 000       25 751723       25 370 723        -381000      22 830 723

1310

Skatt på fast egendom:

1311

Skogsvärdsavgifter

1312

Fastighetsskatt

1320

Förmögenhetsskatt:

1321

Fysiska personers förmögenhetsskatt

1322

Juridiska personers föimögenhetsskatt

14 419 423

14 419 423

O

O

14 419 423

14 419 423

2 855 000

2 855 000

2 785 000

2 785 000

70 000

70 000

O

14 725 723

14 725 723

0

0

0

O

14 725 723

14 725 723

O

2 

886 000

2 925 000

O

2 814 000

2 853 000

O

72 000

72 000

O

14 725 723

O

O

O

14 725 723

39 000

2 925 000

39 000

2 853 000

O

72 000

1330

Arvsskatt och

gåvoskatt:

J 000 000

/ 180 000

180 000

/ 500 000

/ 770 000

270 000

/ 180 000

1331

Arvsskatt

900 000

1 050 000

150 000

1 350 000

1 575 000

225 000

1 050 000

1332

Gåvoskatt

100 000

130 000

30 000

150 000

195 000

45 000

130 00

1340

Övrig skatt på

egendom:

5 300 000

4 321 000

-979 000

6 640 000

5 950 000

-690 000

4 000 000

1341

Stämpelskan

5 300 000

4 321000

-979 000

6 640 000

5 950 000

-690 000

4 000 000

11

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV:s INKOMST-

Enligt

Enligt

Enligt

Enligt

(12 måna-

BERÄKNING

budget-

RRVs

budget-

RRV:s

der) Enligt

VÅREN 1995

proposi-

beräk-

För-

proposi-

beräkning

För-

RRV:s be-

tusental kronor

tionen

ning

ändring

tionen

ändring

räkning

1400  Skatt på varor

och tjänster:

183 705 560

189 475 800

5 770 240

294 512 622

293 757 000

-755 622

195 530 200

1410  Allmännaför-

säljningsskatter:

108 770 000

114 500 000

J 730 000

176 650 000

177 750 000

/ 100 000

117 850 000

1411   Mervärdesskatt

108 770 000

114 500 000

5 730 000

176 650 000

177 750 000

1 100 000

117 850 000

1420. 1430 Skatt på

specifika varor:

63 809 600

63 560 400

-249 200

100 258100

99 532 600

-725 500

66 317 700

1421   Bensinska»

22 703 000

13 570 000

-9 133 000

35 909 000

0

-35 909 000

0

1422   Särskilda varuskatter

0

0

0

0

0

0

0

1423   Försäljningsskatt

på motorfordon

1 358 100

1 665 000

306 900

2 656 100

2 900 000

243 900

2 000 000

1424   Tobaksskatt

7 618 000

7 844 000

226 000

11 654 000

11 874 000

220 000

7 780 000

1425   Skatt pä sprit-

drycker

6 125 000

5 936 600

-188 400

10 203 000

9 075 500

-1 127 500

6 097 000

1426   Skatt pä vin

3 256 000

2 950 200

-305 800

4 887 600

4 352 300

-535 300

3 029 900

1427   Skatt pä malt-

drycker

2 873 000

3 124 500

251 500

4 930 900

5 028 300

97 400

3 209 000

1428   Energiskatt

18 753 000

27 544 600

8 791 600

28 324 000

64 666 000

36 342 000

43 094 900

1429   Särskild avgift pä

svavelhaltigt bränsle

500

500

0

500

500

0

500

1431   Särsk. skatt pä el.kraft

fr. kärnkraftverk

138 000

140 000

2 000

194 000

207 000

13 000

147 000

1434   Skatt på viss elektrisk

kraft

920 000

720 000

-200 000

1 405 000

1 330 000

-75 000

886 600

1435   Särskild skatt mot

försurning

65 000

65 000

0

94 000

99 000

5 000

72 800

1440   Överskott vid försäljning av

varor med statsmonopol:   200 000

200 000

0

200 000

200 000

0

200 000

1442   Systembolaget AB:s

inlevererade överskott       200 000

200 000

0

200 000

200 000

0

200 000

1450  Skatt på tjänster:

/ 072 800

1 068 300

-4 500

1 592 000

/ 554 300

-37 700

; 030 100

1451   Reseskatt

0

0

0

0

0

0

0

1452   Skatt på annonser

och reklam

977 800

968 300

-9 500

1 507 000

1 457 300

-49 700

965 100

1454   Skatt på spel

95 000

100 000

5000

85 000

97 000

12 000

65 000

1460   Skatt på vägtrafik:

3 987 900

3 987 500

-400

5 620 600

5 607 300

-13 300

3 987 300

1461   Fordonsskatt

3 987 900

3 987 500

-400

5 620 600

5 607 300

-13 300

3 987 300

1462   Kilometcrskan

0

0

0

0

0

0

0

1470  Skatt på import m.m..

     5 429 260

5 836 200

406 940

9 582 822

8 788 800

-794 022

5 929 100

1471   Tullmedel

5 249 284

5 293 200

43 916

8 633 888

8 064 600

-569 288

5 441300

1472   Övriga skatter m.m.

på import

30 910

3 900

-27 010

93 000

3 300

-89 700

2 200

1473   Jordbruks- och

sockeravgifter

149 066

539 100

390 034

855 934

720 900

-135 0,34

485 600

J480   Övriga skatter på

varor och tjänster:

436 000

323 400

-112 600

609 100

324 000

-2S5 700

2/6 000

1481   Övriga skatter på

varor och tjänster

436 000

323 400

-112 600

609 100

324 000

-285 100

216 000

12

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

RRV:s INKOMST­BERÄKNING VÅREN 1995 tusental kronor

1994/95

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRV:s beräk­ning

För-ändr)ng

1995/96-96

Enligt

Enligt

budget-

RRV:s

proposi-

beräkning

tionen

1995/96

(12 måna­

der) Enligt

För-

RRV:s be-

ändring       räkning

2000   Inkomster av statens

verksamhet:

27 001 312

28 397 761      1396 449       28 763 530       33 878 377       5 114 847      27 865 249

9 342 073

8 691183   -650 890

9 496 846

9 093 036

-403 810

8 227 389

449 890

482 350

U460

521 600

647 SOO

126 200

631 133

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

)tt    0

0

0

0

0

0

0

-J2 000

2100   Rörelseöverskott:

2110

Affärsverkens inlever­erade överskott:

2111

Postverkets inlevererade överskott

2112

Televerkets

inlevererade överskott

2113

SJ:s inlevererade överskott

2114

Luftfartsverkets

inlevererade överskott 2116   Affärsverket svenska kraftnäts inlevererade utdelning och inleverans av motsvarighet till statlig skatt 2118   Sjöfartsverkels

inlevererade överskott

120 600

285 000 44 290

108 600

335 000

38 750

162 000

81 000

226 333

243 000

50 000    296 000    346 000    50 000    346 000

5 540

63 600     58 800    -4 800     58 800

308 000       -700 000

2120   Övriga mynd:s

inlevererade överskott:   1 008 000

2124

Inlevererat överskott av Riksgäldskontorets garantiverksamhet

281 000

2125

Inlevererat över­skott av åtgärder för att stärka det

finansiella systemet

727 000

988 268

377 000        -611268

377 000

308 000    27 000    277 000    377 000    100 000    377 000

O        -711268

O       -727 000

711268

6 200 000

6 200 000

O   

5 400 000        5 500 000

100 000        5 500 000

6 200 000

6 200 000

5 500 000

/ 684 183

1 011 736

672 447

/ 700 833

1 003 393

697 440

2130

Riksbankens inlevererade överskott:

2131

Riksbankens inlevererade överskott

2150

Överskott från spel verksamhet:

2151

Tipsmedel

2152

Lotterimedel

2200   Ötskott av statens fastighetsförvaltn.:

2 145 000

2210   Överskott av

fastighetsförvaltning:      2 145 000 2214   Ö:skott av Byggn.

styr:s verksamhet

2 145 000

2300   Ränteinkomster:

4 276 825

2310. 2320 Räntor på

näringslån:

47 017

O

5 400 000

16 650        2 586 978

2 568 236

8 343

1 583 600

1 601 158

24 993

1 003 378

967 078

2 548 100

403 100

O

O

2 548100

403 100

O

O

2 

548 100

403 100

O

O

4 311 733

34 908

6 061 053

6 051 230

67 39/

0 374

103 609

92 841

100 000   5 500 000

-18 742        1719 256

17 558   1 138 896

-36 300    580 360

O

O

o

o

o            o

-9 823

4 155 164

-10 768

56 241

13

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV:s INKOMST­BERÄKNING VÅREN 1995 tusental kronor

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRVs beräk­ning

För­ändring

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRV:s beräkning

För­ändring

(12 måna­der) Enligt RRV:s be­räkning

-6412 O

O O

26 786

O

O

168 315

166 300

15

2 000

O

O O

2 139 

2 

139

O O

17 848 115

50 6

83 345

2  245

O 

5 

022 095 

5 019 000

95

3   000

44 650

150 44 500

/66 

449 

166 449

6 000 

6 000

7 000 115

50 6

83 345

2 325

O

5 

190 125

5 184 500

125

5   500

44 650

150 44 500

168 497 

168 497

6  000

 6 000

5  000

93

350 8

60 000

1 940

O

3 557 800

3 553 700

100

4 000

31 090

90 31 000

130 382 

130 382

6

000

6 000

2314   Ränteink. på lån

till fiskerinäringen

11412

2316   Ränteinkomster pä

vattenkraftslån

93

2318   Ränteinkomster pä

statens lån till den

mindre skeppsfarten

350

2321

Ränteinkomster pä skogsväglän

8

2322

Räntor på övriga näringslän. Kammarkollegiet

33 214

2323

Räntor på övriga

näringslän.

Statens jordbruksverk

1 940

2325   Räntor på Postverkets

statslån

O

2330  Räntor på bostadslån:    3 389 485

2332       Ränteink. pä lån

för bostadsbyggande       3 387 400

2333       Ränteinkomster pä

län för bostadsförsörjning

för rnindre bemedlade

bamrika familjer

85

2334       Räntor på övriga

bostadslän. Boverket

2 000

2340

Räntor på studielån:

31090

2341

Ränteinkomster på statens län för universitetsstudier och garantilån för

studerande

90

2342       Ränteinkomster på

allmänna studielän

31000

2350

Räntor på energi­sparlån:

128 243

2351

Räntor pä energi­sparlån

128 243

2360 Räntor på medel

avsatta till pensioner:

6 000

2361       Räntor på medel avs.

till folkpensionering

6 000

2370 Räntor på beredskaps

lagring:

410 349

2371                         Räntor pä beredskaps-

lagring och förråds-

anläggningar

410 349

2380.2390 Övriga ränte­

inkomster:

264 641

2383   Ränteink. pä statens

bostittningslän

O

5 000

82

50 6

49 308

-10 848 O

O O

O

80

1 795

O

O

168 030

3 443 395

165 500

3 439 300

30

95

2 500

4 000

O

30 600

O O

2 048 

2 048

O O

100 30 500

/;5 566 115 566

6 000 

6 000

247 427

-162 922

442 984

267 730

-175 254

267 730

247 All

-162 922

442 984

267 730

-175 254

267 730

271643

7 002

275 266

281387

6 121

235 632

0

0

O

0

0

0

14

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

RRV:s INKOMST­BERÄKNING VÅREN 1995 tusental kronor

Enligt RRV:s beräk-ning

Enligt budget­proposi­tionen

För­ändring

1995/96-96

1995/96

Enligt

Enligt

(12 måna-

budget-

RRV:s

der) Enligt

proposi-

beräkning

För-

RRV:s be-

tionen

ändring

räkning

2385

Ränteink. pä lån för

studentkårslokaler

40

40

0

45

45

0

30

2386

Ränteinkomster pä lån för allmänna

samlingslokaler

7 500

7 500

0

9 750

9 750

0

7 000

2389

Ränteinkomster på lån för inventarier i

vissa specialbostäder

25

27

2

40

40

0

20

2391

Ränteinkomster pä markförvärv för jord-

brukets rationalisering

900

1 200

300

900

900

0

700

2392

Räntor pä intresse-

medel

5 600

5 600

0

5 750

10 800

5 050

5 500

2394

Övriga ränte-

inkomster

170 576

167 276

-3 300

218 781

199 852

-18 929

162 382

2395

R:tor pä särsk.

räkningar i Riksbanken

80 000

90 000

10 000

40 000

60 000

20 000

60 000

2400

Aktieutdelning:

3 496 900

4 255 900         7

59 000

3 205 000

4 130 000

925 000

4 130 000

2410

Inkomster av

statens aktier:

2411   Inkomster av

statens aktier

3 496 900

4 255 900

759 000        3 205 000        4 130 000

925 000        4 130 000

3 496 900

4 255 900

759 000

3 205 000

4 130 000

925 000        4 130 000

O

90 800

O

O

O

1 875

O

O 260 000

2500   OfTentligrättsliga

avgifter:

4 059 414

2511   Expeditions- och

ansökningsavgifter

542 863

2519   Koncessionsavgift

på televisionens område

O

2521

Avgifter till gransknings­nämnden

4 618

2522

Avgifter för granskning av filmer och

videogram

10 000

2524

Bidrag för ungdoms­praktik

748 800

2525

Finansieringsavgift

frän arbetslöshetskassor

O

2526

Utjämningsavgift från arbetslöshetskassor

O

2527

Avgifter för stats­kontroll av krigsmate­riel tillverkningen

5 500

2528

Avgifter vid

bergsstaten

4 125

2529                           Avg. vid patent- och

registreringsvä.sendet

20 000

2531              Avgifter för registrering

i förenings- m.fl.

register

9 550

2532                         Avgifter vid kronofogde­

myndigheterna

600 000

4 714 599

655 185

530 556

12 307

O

O

4618

O

10 000

458 000

O

O

5

500

6

000 20 000

9 550 860 000

4 843 052

7 557 860

2 714 808

5 375 308

767 238

761345

-5 893

508 899

O

416000

416000

388 000

9 698

6 927

-2 771

6 927

15 500

15 500

O

10 000

216 000

100 000

-116 000

100 000

O

1821600

1821600

1214 400

O

63 800

63 800

63 800

10 600 10 600 5 555 5 555 10 100    256 100

O      5 500

O      4 055

246 000    219 200

O 850 000

O 425 000

1 275 000

O 870 000

15

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

RRV:s INKOMST­BERÄKNING VÅREN 1995 tusental kronor

1994/95

1995/96

1995/96-96

Enligt Enligt

_________ 

Enligt Enligt

___________________ 

(12 måna­

budget- RRVs

_______ 

budget- RRV:s

_________________ 

der) Enligt

proposi- beräk- För-

__ 

proposi- beräkning För-

_________ 

RRV:s be-

tionen____ ning______ ändring

tionen________________ ändring

räkning

2534       Avgifter för körkort

och motorfordon      644 986   1289 511   644 525    884 715    926 801    42 086    659 816

2535       Avgifter för ställiga

garantier

106 245

165 000

.58 755

36 676

.36 676

O

20 069

2536

Lotteriavgifter

13 650

13 650

O

30 510

30 510

O

20 405

2537

Miljöskyddsavgift

63 483

65 006

1523

72 524

75 373

2 849

65 056

2538

Miljöavgift pä  bekämpningsmedel

och handelsgödsel

3.54 346

355 349

1003

630 000

.592 279

-37 721

361840

2539                                    Täktavgift

30 000

30 000

O

45 000

45 000

O

30 000

2541       Avgifter vid

Tullverket

86 267

91869

5 602

91560

86 389

-5 171

57 881

2542       Patienlavg. vid

tandläkarutbildningen

4 500

4 500

O

6 500

6 500

O

4 500

2543

Skatteutjämningsavgift

0

0

0

0

0

0

0

2544

Avgifter för Alkoholinsp:s

verksamhet

4 000

18 600

14 600

43 500

31700

-'l 1 800

30 900

2545

Närradioavgifter

3 600

3 600

O

5 400

5 400

O

3 600

2546

Lokalradioavgifter

118 923

118 923

O

146 750

178 000

31250

128 750

2547

Avg. för Post- & Tele-

styris verksamhet

209 841

199 700

-10 141

205 091

162 800

-42 291

162 800

2.548             Avgifter för

Finansinspis

verksamhet

101000

101000

O

200 100

151500

-48 600

81500

2.549             Avgifter för

provning vid

riksprovplats

4 000

4 700

700

O

0

0

0

2551

Avgifter frän kärn­kraftverken

163 764

163 764

O

255 608

256 011

403

170 674

2552

Övriga offentligrätts­liga avgifter

205 353

185 203

-20 150

304 427

240 494

-63 933

186 736

2600   Försäljnings­inkomster:

2611    Inkomster vid kriminalvärden

2624

Ink. av uppbörd av felparkeringsavgifter

2625

Utförsäljning av beredskapslager

2626

Inkomster vid Banverket

2700   Böter m.m.:

2711

Restavgifter och dröjsmålsavgifter

2712

Bötesmedel

2713

Vattenförorenings­avgift m.m.

2714

Sanklionsav-gifter m.m.

431 967

1 540 328

108 361

1 836 470

1 562 480

-273 990

1 161 535

170 000

170 000

0

270 000

0

-270 000

0

52 552

58 609

6 057

81 751

91 352

9 601

58 609

561 000

637 770

76 770

471 000

534 420

63 420

524 110

648 415

673 949

25 534

1 013719

936 708

-77 011

578 816

960 103

955 918

-4 185

1 447 109

1 379 771

-67 338

961 853

533 693

540 659

6 966

788 009

764 099

-23 910

551 047

414 306

412 181

-2 125

640 963

611 404

-29 559

407 592

104

78

-26

137

168

31

114

12000

3000

-9000

18000

4100

-13900

3100

16

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV:s INKOMST-

Enligt

Enligt

Enligt

Enligt

(12 måna-

BERÄKNING

budget-

RRV:s

budget-

RRV:s

der) Enligt

VÅREN 1995

proposi-

beräk-

För-

proposi-

beräkning

För-

RRV:s be-

tusental kronor

tionen

ning

ändring

tionen

ändring

räkning

2800   Övr. inkomster av statens verksamhet:

281 I   Övr. inkomster av statens verksamhet

2812   Återbetalning av lönegarantimedel

1 289 030

1 289 030

1 380 000

1 380 000 O

90 970

1 874 000

90 970

I 874 000

O

O

4 104 000       2 230 000        3 854 000

3 804 000       I 930 000        3 654 000

300 000

300 000

200 000

3000   Inkomster av

försåld egendom:

8 786 640

8 793 640

7 000

30 700

80 700

50 000

80 700

3100   Ink. av försålda

50 000

20 000

50 000

50 000

byggnader och maskiner:

O

20 000

50 000

50 000

50 000

3110 Affärsverkens inkomster

av försålda fastigheter

och maskiner:

O

O

byggnader och maskiner: Statskontorets inkomster av försålda datorer m.m. Fortifikationsverkets förs. av fastigheter

3124

3125

3120   Statliga myndighetersinkomsler av försålda

0

20 000

20 000

0

50 000

50 000

50 000

0

0

0

0

0

0

0

0

20 000

20 000

0

50 000

50 000

50 000

3200

Övriga inkomster av markförsäljning:

1000

1000

0

1000

1000

3211

Övriga inkomster

av markförsäljntng

1 000

1000

0

1000

1 000

3300

Övriga inkomster av försäld

egendom:

8 78S 640

8 772 640

-13 000

29 700

29 700

3311

Inkomster av statens

gruvegendom

30 640

30 640

0

29 700

29 700

.1312

Övriga inkomster av

försåld egendom

8 755 000

8 742 000

-13 000

0

0

4000

Återbetalning av

lån:

6 700 434

6 030 583

-669 851

9 424 809

9 330 819

4100

Återbetalning av näringslån:

93 718

107 730

14 012

195 137

195 137

4110

Återbetalning av

i nd ti Siri lån:

0

0

0

0

0

O

1000

o

1 000

o

29 700

O

29 700

O

O

-93 990

6 284 699

O

109 422

O

O

4120   Aierheiahiing av

jordhntk.slån:

26 969

26 969

O

40 338

40 338

4123   Återbetalning av

lån till fiskerinäringen

26 969

26 969

O

40 338

40 338

4130   Återbetalning av

övriga näringslån:

66 7-9

80 76/

14 012

154 799

154 799

O

26 9//

O

26 911

O

82 511

17

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV:s INKOMST­BERÄKNING VÅREN 1995 tusental kronor

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRVs beräk­ning

För­ändring

Enligt budget­proposi­tionen

Enligt RRV:s beräkning

För­ändring

(12 måna­der) Enligt RRV:s be­räkning

366

400 18

366

400 18

70 000

14 012

143 857

143 857

1958

1 958

8 200

1200

4131   Återbetalning av

vattenkraftslän

240

240

4133   Återbetalning av

statens lån till den

mindre skeppsfarten

3 100

3 100

4135       Återbetalning av

skogsväglån

21

21

4136

Återbetalning av övriga näringslån. Kammarkollegiet

55 988

4137

Återbetalning av övriga näringslän.

Statens jordbruksverk

1 800

1 800

4138              Återbetalning av

tidigare infriade

statliga garantier

5 600

5 600

251

400 18

74 356

I 386

6 100

4200 Återbetalning av

bostadslån m.m.:

3 505 375

2 810 500        -694 875

4212

Återbetalning av lån för bostads­byggande

3 500 000

2 800 000       -700 000

4213

Återbetalning av

lån för bostadsförsörjning

för mindre bemedlade

bamrika familjer

375

500

125

4214       Återbet. av övr.

bostadslän. Boverket

5 000

10 000

5 000

4 606 520

4 600 000

520 6 000

4 512 520

4 500 000

520 12 000

-94 000        3 108 350

-100000        3 100000

O 6 000

350 8 000

4300 Återbetalning av studielån:

43 11  Återbetalning av statens lån för universitetsstudier

4312

Återbetalning av allmänna studielän

4313

Återbetalning av studiemedel

4400 

Å

terbetalning av energisparl

å

n:

4411 

Å

terbetalning av energisparl

å

n

2 584 070

2 584 070

70

70

3 000

3 000

2 581000

2 581000

250 000

250 000

250 000

250 000

O

3 886 120

O

120

O

3 000

O

3 883 000

360 000

360 000

3 886 120

120

3 000

3 883 000

360 000

360 000

O

2 564 080

O

80

O

2 000

O

2 562 000

O

250 000

O

250 000

4500 

Å

terbetalning av

ö

vriga l

å

n:

267 271     278 283    11012     377 032     377 042       10    252 847

4514     Återbet. av lån

för studentkårslokaler

200

200

O

260

260

O

180

4515            Återbetalning av

lån för allmänna

samlingslokaler

7 000

15 000

8 000

9 500

9 500

O

6 500

4516     Återbet. av utgivna

startlän och bidrag

2 500

2 500

O

2 800

2 800

O

2 000

18

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV:s INKOMST-

Enligt

Enligt

Enligt

Enligt

(12 måna-

BERÄKNING

budget-

RRV:s

budget-

RRV:s

der) Enligt

VÅREN 1995

proposi-

beräk-

För-

proposi-

beräkning

För-

RRV:s be-

tusental kronor

tionen

ning

ändring

tionen

ändring

räkning

4517 Återbetalning från Portugalfonden

4519 Återbetalning av

statens bosättningslän

4521 Återbetalning av län för inventarier i vissa specialbostäder

4525

Återbet. av lån för svenska FN-styrkor

4526

Återbetalning av övriga lån

13 463

90

200 000

44 018

13 463 O

120

200 000

47 000

O O

30

O

2 982

O O

140

300 000

64 332

O O

150

300 000

64 332

10

100

O

200 000

O

44 067

5000   Kalkylmässiga inkomster:

1 071 000

1 062 723

-8 277

-2 886 000       -3 425 351

-539 351

-1 791 351

66 649

O O

5100   Avskrivningar

och amorteringar:        2 782 000

2 781 723

-277

1 410 000

1 476 649

O

O

5110 Affärsverkens avskrivn­

ingar och amorteringar:

0

0

0

0

0

5113 Statens järnvägars

avskrivningar

0

0

0

0

0

5120       Avskrivningar

på fastigheter:

500 000

566 609

66 609

500 000

566 649

5121      Avskrivningar

på fastigheter

500 000

566 609

66 609

500 000

566 649

5130        Uppdragsmynd:s

komplementkostn.

2 272 000

2 205 114

-66 886

900 000

900 000

5131                       Uppdragsmyndig­

heters m.fl. komple­

mentkostnader

2 272 000

2 205 114

-66 886

900 000

900 000

5140 Övriga avskrivningar:

10 000

10 000

O

10 000

10 000

5143      Avskrivningar på

ADB-utrustning

0

0

0

0

0

5144              Avskrivningar pä

förrådsanläggningar

för civilt totalförsvar

10 000

10 000

O

10 000

10 000

1 476 649

O O

66 649

566 649

66 649          566 64

O

900 000

0

900 000

0

10 000

0

0

10 000

5200   Statliga pensions­avgifter, netto:

5211  Statliga pensions­avgifter, netto

-1711000       -1719 000

-8 000       -4 296 000       -4 902 000        -606 000      -3 268 000

-1711000        -1719000

-8000        -4296000       -4 902 000        -606000

-3 268 00

6000   Bidrag fråii EU m. m.

525 000

684 000

159 000

8 652 000

9 766 000       1114 000        7 411000

6100   Bidrag från EG:s jordbruksfond

525 000

684 000   159 000   6 572 000   7 241000    669 000   5 781000

18 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 1

19

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL A

1994/95

1995/96-96

1995/96

RRV:s INKOMST-          Enligt

Enligt

Enligt

Enligt

(12 måna-

BERÄKNING                  budget-

RRVs

budget-

RRV:s

der) Enligt

VÅREN 1995                   proposi-

beräk-

För-

proposi-

beräkning

För-

RRV:s be-

tusental kronor                 tionen

ning

ändring

tionen

ändring

räkning

6//0 Bidrag från EG :s

jordbruksfonds

gar.sekt.                             525 000

684 000

/59 000

6 245 000

6 748 000

503 000

5 570 000

6111  Arealbidrag och

triide.sersättning

0

0

0

3 550 000

3 800 000

250 000

3 600 000

6112 Miljöstöd

0

0

0

400 000

315 000

-85 000

307 000

6113 Intervention                        375 000

375 000

0

1 125 000

1 125 000

0

750 000

6114 Exportbidrag                      1.50 00(1

300 000

150 000

450 000

900 000

450 000

600 000

6115  Djurbidrag

0

0

0

720 000

600 000

-120 000

305 000

6119 Övr. bidr. fr. EG:s

jordbruksfonds gar.sekt.

0

9 000

9 000

0

8 000

8 000

8 000

6/20 Bidrag från EG :s

jordbruksfonds ulv.seki.

0

0

0

327 000

493 000

/66 000

211 000

6121   EG-fin. strukt.-o.

reg.-stöd t. jordbr.seki.

0

0

0

7

493 000

166 000

211000

6200   Bidrag från EG:s

fiskefond

0

0

0

80 000

80 000

0

0

6211   Bidrag från EG:s

fiskefond

0

0

0

80 000

80 000

0

0

6300   Bidrag från EG:s r«gionalfond

6311   Bidrag från EG:s regionalfond

O

700 000

888 000

188 000

592 000

O

700 000

888 000

188 000

592 000

6400   Bidrag från EG:s socialfond

6411   Bidrag frän EG:s socialfond

O

I 300 000

1 557 000

257 000

1 038 000

O

I 300 000

1 557 000

257 000

1 038 000

6900   Övriga bidrag från EG

6911  Övriga bidrag från EG

7000   Extraordinära medel från EU

7111  Återbet. avs.

avg. t. gemenskaps­budgeten

2 200 000  2 200 000

2 200 000  2 200 000

O

6 100 000

6 100 000

O

6 100 000

6 100 000

0

0

0

0

0

4 150 000

0

4 1.50 000

SUMMA INKOMSTER

394 366 369  427 028 930 32 662 561  724 947 .

«

4  734 270 268  9 322 884 510 432 220

20

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRV:s INKOMSTBERÄKNING VÅREN 1995 PER KALENDERÅR 

tusental kronor

1994

1995

1996

1000

Skatter m.m.:

1100

Skatt på inkomst:

nio

Fysiska personers inkomstskatt:

1111

Fysiska personers inkomstskatt

varav Inkomster

varav Utgifter

1120

Juridiska personers inkomstskatt:

1121

Juridiska personers inkomstskatt

1122

Avskattning av företagens reserver

1123

Beskattning av tjänstegruppliv

1130

Ofördelbara inkomstskatter:

1131

Ofördelbara inkomstskatter

1140

Övriga inkomstskatter:

1141

Kupongskatt

1142

Utskiftningsskatt och ersättningsskatt

1143

Bevillningsavgift

1144

Lotteriskatt

1200        Socialavgifter och allm. egenavgiTter:

varav Inkomsier varav Utgifter

1211        Folkpensionsavgift

1221            Sjukförsäkringsavgift, netto

varav Inkomster

varav Ulgiller

1222      Allmän sjukförsäkringsavgift

1231        Bamomsorgsavgift

1241

Utbildningsavgift

1251

Övriga socialavgifter, netto

1250            Övriga soclalaviifter, netto

varav Inkomster

varav Ulgiller

1251            Tilläggspensionsavgift, netto

varav Inkomster

varav Utgifter

1252            Delpensionsavgift

varav Inkomsier

varav Utgifter

1253      Arbetsskadeavgift, netto

varav Inkomster varav Utgifter

1254            Arbetsmarknadsavgift, netto

varav Inkomster

varav Uieifter

1255            Arbetarskyddsavgifi, netto

varav Inkomster

varav Ulgiller

1256      Lönegaraniiavgift. netto

varav Inkomster varav Utgifter

1257            Sjömanspensionsavgift, netto

varav Inkomster

varav Utgifter

345 591 893

419 773 423

485 955 723

53 534 401

95 119 000

91 636 000

14 879 000

40 250 000

37 477 000

14 879 000

40 250 000

37 477 000

127 191 000

367 649 000

390 565 000

312 309 000

327 399 000

353 088 000

32 692 600

49 002 000

48 392 000

32 378 000

47 751 000

47 047 000

-997 400

0

0

1 312 000

1 251000

1 345 000

2 346 543

2 227 000

2 227 000

2 346 543

2 227 000

2 227 000

3 616 258

3 640 000

3 540 000

506 774

475 000

500 000

237

0

0

0

0

0

3 109 247

3 165 000

3 040 000

70 613 749

115 314 900

170 632 000

231713 757

251 156 800

274 542 000

161 100 008

135 841 900

103 910 000

36 337 669

39 439 600

41 893 000

8 438 630

19 277 600

37 761000

53 562 521

44 139 300

37 761 000

45 123 891

24 861 700 

0

Namnändring,

enl nedan (1261)

382 774

0

0

1 743

0

0

Namnändring,

enl nedan (1250)

3 225 431

18 647 500

42 381 000

119 201 548

122 785 700

138 580 000

115 976 117

104 138 200

96 199 000

0

5 676 000

6 536 000

82 683 957

88 999 300

93 367 000

82 683 957

83 323 300

86 831 000

0

0

0

1 301 922

I 366 400

1 433 000

1 301 922

1 366 400

1 433 000

-1 974 169

2 135 500

2716000

9627 810

8 753 400

9 221 000

11 601 979

6 617 900

6 505 000

5 199 600

10 268 000

31 943 000

23 228 193

21 166 700

31 943 000

18 028 593

10 898 700

0

0

568 000

1 186 000

1 090 453

I 133 200

1 186 000

1 090 453

565 200

0

0

0

0

1 242 625

1332 400

I 397 000

1 242 625

1 332 400

1 397 000

0

0

0

26 588

34 300

33 000

26 588

34 300

33 000

21

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRV:s

; INKOMSTBERÄKNING VÅREN 1995

1994

1995

1996

PER KALENDERÅR

tusental kronor

1260

Allmänna egenavgifter

12 718 000

20 662 000

29 789 000

varav Inkomster

12718000

27 504 000

37 500 000

varav Utgifter

0

6 842 000

77II000

1261

Allmän sjukförsäkringsavgift

12 718 000

20 662 000

29 789 000

1262

Allmän pensionsavgift, netto

0

0

0

varav Inkomster

0

6 842 000

7 711000

varav Utgifter

0

6 842 000

7 711 000

1271

Inkomster av arbetsgivaravgifter till

0

0

0

ASV:s och AMI:s verksamhet

839 543

302 600

0

1281

Allmän löneavgift

-308

9 098 000

10 473 000

1291

Särskild löneskatt

8 670 267

7 887 600

8 335 000

1300

Skatt pä egendom:

25 608 105

22 545 423

22 630 723

1310

Skatt på fast egendom:

17 026 350

14 419423

14 725 723

1311

Skogsvårdsavgifter

110 000

0

0

1312

Fastighetsskatt

16916350

14 419 423

14 725 723

1320

Förmögenhetsskatt:

2 174 000

2 855 000

2 925 000

1321

Fysiska personers förmögenhetsskatt

2 112 000

2 785 000

2 853 000

1322

Juridiska personers förmögenhetsskatt

62 000

70 000

72 000

1330

Arvsskatt och gåvoskatt:

I 120 743

1 178 000

/ 180 000

1331

Arvsskatt

1000 351

1049 000

1050 000

1332

Gåvoskatt

120 392

129 000

130 000

1340

övrig skatt på egendom:

5 287 012

4 093 000

3 800 000

1341

Stämpelskatt

5 287 012

4 093 000

3 800 000

1400

Skatt på varor och tjänster:

195 835 638

186 794 100

201 057 000

1410

Allmänna försäljningsskatter:

123 995 680

110 626 100

120 700 000

1411

Mervärdesskatt

123 995 680

110 626 100

120 700 000

1420.

1430

Skatt på specifika varor:

61 033 922

64 466 200

68 960 100

1421

Bensinskatt

22 029 710

2 038 000

0

1422

Särskilda varuskatter

10 538

0

0

1423

Försäljningsskatt pä motorfordon

1 722 503

1 707 200

2 000 000

1424

Tobaksskatt

7 281 173

7 991900

7 984 000

1425

Skatt pä spritdrycker

5 376 106

6 004 300

6 183 800

1426

Skatt pä vin

2 970 762

2 980 200

3 068 500

1427

Skatt pä maltdrycker

3 228 204

3 165 900

3 261 900

1428

Energiskatt

17 398 740

39 548 700

45 354 900

1429

Särskild avgift pä svavelhaltigt bränsle

29

500

500

1431

Särsk. skatt pä el.kraft fr. kärnkraftverk

136 653

139 100

147 000

1434

Skatt på viss elektrisk kraft

817 046

819 000

886 700

1435

Särskild skatt mot försurning

62 458

71400

72 800

1440

1442

överskott vid försäljning av varor med statsmonopol: Systembolaget AB:s inlevererade överskott

1450

Skatt på tjänster:

1451

Reseskatt

1452  Skatt på annonser och reklam

1454

Skatt pä spel

1460

Skatt på vägtrafik:

1461

Fordonsskatt

1462

Kilometerskatt

76 908

76 908

1 150 468

-6617

1 032 714

124 371

4 074 328

4 064 408

9 920

200 000

200 000

/ 

033 600

O

969 100

64 500

3 972 800

3 972 800

O

200 000

200 000

/ 

042 800

O

975 800

67 000

3 987 300

3 987 300

O

22

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRV:s INKOMSTBERÄKNING VÅREN 1995 PER KALENDERÅR tusental kronor

1994

1995

1996

1470

Skatt på import m.m.:

1471

Tullmedel

1472

Övriga skatter m.m. pä import

1473

ordbruks- och sockeravgifter

1480

Övriga skatter på varor och tjänster:

1481

Övriga skatter pä varor och tjänster

2000        Inkomster av statens verksamhet:

2100        Rörelseöverskott:

2110

Affärsverkens inlevererade överskott:

2111

Postverkets inlevererade överskott

2112

Televerkets inlevererade överskott

2113

SJis inlevererade överskott

2114  Luftfartsverkets inlevererade överskott

2116

Affärsverket svenska kraftnäts inlevererade

utdelning och inleverans av motsvarighet till statlig skatt 2118        Sjöfartsverkets inlevererade överskott

2120       Övriga mynd:s inlevererade överskott:

2124

Inlevererat överskott av Riksgäldskon­torets garantiverksamhet

2125

Inlevererat överskott av åtgärder för att stärka det finansiella systemet

2130

Riksbankens inlevererade överskott:

2131

Riksbankens inlevererade överskott

2150

Överskott från spel verksamhet:

2151

Tipsmedel

2152

Lotterimedel

2200        Ötskolt av statens fastighetsförvaltn.:

2210       Överskott av fastighetsförvaltning: 2214        Öiskott av Byggn.styr:s verksamhet

2300

Ränteinkomster:

2310.

2320     Räntor på näringslån:

2314        Ränteink. på lån till fiskerinäringen 2316        Ränteinkomster pä vattenkraftslån 2318        Ränteinkomster pä statens län till den mindre skeppsfarten

2321

Ränteinkomster på skogsväglän

2322

Räntor på övriga näringslån. Kammarkollegiet

2323

Räntor på övriga näringslån. Statens jordbruksverk

2325        Räntor på Postverkets statslän

2330       Räntor på bostadslån:

2332

Ränteinkomster på lån för bostadsbyggande

2333

Ränteinkomster på län för bostadsförsörjning för mindre bemedlade bamrika familjer

2334

Räntor pä övriga bostadslän. Boverket

2340

Räntor på studietån:

2341

Ränteinkomster pä statens lån för universitets­studier och garantilän för studerande

5 074 322

5 074 322

0

0

6 

240 200

5 455 200

5 000

780 000

5 

950 800

5 468 600

2 200

480 000

430 010 

430 010

255 

200 

255 200

216 000 

216 000

32 893 030

28 362 017

24 279 054

12 118 912

8 667 061

8 373 673

553 789 

185 079

11809 0

68 900

436 750

0

0

0

63 000

647 800 

0 0 0

243 000

277 600 10401

335 000 38 750

346 000 58 800

JJ2 2/9

308 000

377 000

352 219

377 000

308 000

9 

500 000

6 200 000

5 SOO 000

9 500 000

6 200 000

5 500 000

/ 

712 904

1722 311

/ 

848 873

1 039 440

1 063 608

1 156 058

673 464

658 703

692 815

4 192 796

403 100

0

4 192 796

403 100

0

4 192 796

403 100

0

5 428 748

4 096 716

4 158 888

93 411

103 975

J2 507

3 376

5 400

5 000

75

84

74

852

175

25

10

8

6

78 770

96 468

45 677

2 233 8 095

1 840 0

1725 0

4 279 870 

4 276 758

3 304 707 

3 300 189

3 573 785 

3 570 200

95 3017

118 4 400

85 3 500

38 903

28 790

29 100

90

90

100

19 

Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bil. 1

23

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRV:s INKOMSTBERÄKNING VÅREN 1995 PER KALENDERÅR tusental kronor

1994

1995

1996

2342        Ränteinkomster pä allmänna studielån

2350

Räntor på energisparlån:

2351

Räntor på energispariän

2360     Räntor på medel avsatta till pensioner:

2361    Räntor på medel avsatta till folkpensionering

2370

Räntor på beredskapslagring:

2371

Räntor på beredskapslagring och förrådsanläggningar

2380.

2390     Övriga ränteinkomster:

2383        Ränteink. på statens bosättningsläii

2385

Ränteink. på län för studentkårslokaler

2386

Ränteinkomster på lån för allmänna samlingslokaler

2389        Ränteinkomster på län för inventarier i vissa specialbostäder

2391

Ränteinkomster pä markförvärv för jordbrukets rationalisering

2392

Räntor på intressemedel

2394

Övriga ränteinkomster

2395

R;tor på särsk. räkningar i Riksba

2400       Aktieutdelning:

2410 2411

Inkomster av statens aktier: Inkomster av statens aktier

2500

OfTentligrättsliga avgifter:

2511

Expeditions- och ansökningsavgifter

25 19

Koncessionsavgift på televisionens omräde

2521

Avgifter till granskningsnämnden

2522

Avgifter för granskning av filmer och videogram

2524

Bidrag för ungdomspraktik

2525

Finansieringsavgift frän arbetslöshetskassor

2526

Utjämningsavgift frän arbetslöshetskassor

2527

Avgifter för statskontroll av krigs-materielti 11 verkningen

2528

Avgifter vid bergsstaten

2529

Avg. vid patent- och regisireringsväsendet

2531

Avgifter för registrering i förenings-m.fl. register

2532

Avgifter vid kronofogdemyndigheterna

2534

Avgifter för körkort och motorfordon

2535

Avgifter för statliga garantier

2536

Lotteriavgifter

2537

Miljöskyddsavgift

2538

Miljöavgift på bekämpningsmedel och handelsgödsel

2539

Täktavgift

2541

Avgifter vid Tullverket

2542

Patientavg. vid tandläkarutbildningen

2543

Skatteutjämningsavgift

2544

Avgifter för alkoholinspektionens verksamhet

2545

Närradioavgifter

2546

Lokalradioavgifter

2547

Avg. för Post- och Telestyr:s verksamhet

2548

Avgifter för Finansinsp:s verksamhet

38813

28 700

29 000

146 314 

146 314

128 462 

128 462

112517 

112517

6 115 

6 115

6 000 6 000

6 000 

6 000

540 831

227 973

151 002

540 831

227 973

151002

323 304 

173 36

296 

809

0

35

233 977

0

30

i 078

7 600

6 750

28

23

20

919

700

700

10 725

6 400

5 500

142 954

192 051

160 977

160 391

90 000

60 000

2 218 684

4 955 900

3 430 000

2 218 684

4 955 900

3 430 000

2 218 684

4 955 900

3 430 000

4 477 792

4 686 609

5 156 145

563 498

538 167

512 834

0

416 000

4618

6 927

0

9 943

10 300

10 000

284 561

352 600

0

607 200

1 214 400

0

63 800

4 976

6 100

5 600

4 980

6 200

3 055

9 400

142 200

133 900

11 689

7 150

0

862 997

892 700

870 000

1 358 562

633 389

644 223

208 634

22 138

19 438

1 552

23 133

20 355

64 093

65 823

65 056

183 293

516 774

363 354

38 473

29 900

30 000

156 589

63 477

57 881

6 484

4 400

4 500

0

0

0

0

22 400

27 900

2 062

5 400

3 600

27 495

165 358

129 250

214 536

135 670

121 230

91 874

82 400

81 500

24

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRV.s INKOMSTBERÄKNfNG VÅREN 1995 PER KALENDERÅR

tusental kronor

1994

1995

1996

2549

Avgifter för provning vid riksprovplats

2551

Avgifter från kärnkraftverken

2552

Övriga offentligrältsJiga avgifter

2600

Försäljningsinkomster:

2611

Inkomster vid kriminalvården

2624

Ink. av uppbörd av felparkeringsavgifter

2625

Utförsäljning av beredskapslager

2626

Inkomster vid Banverket

2700

Böter m.m.:

2711

Restavgifter och dröjsmåhavgifter

2712

Bötesmedel

2713

Vattenföroreningsavgift m.m.

2714

Sanktionsavgifter m.m.

2800

Övr. inkomster av statens verksamhet:

2811   Övr. inkomsier av statens verksamhet

2812   Återbetalning av lönegarantimedel

3000

Inkomster av försåld egendom:

3100

Ink. av försålda byggnader och maskiner:

3110

Affärsverkens inkomsier av försålda

fastigheter och maskiner:

3120

Statliga myndigheters inkomster av

försålda byggnader och maskiner:

3 J 24

Statskontorets inkomster av försålda

datorer m.m.

3125

Fortifikationsverkets förs. av fastigheter

3200

Övriga inkomster av markförsäljning:

3211

Övriga inkomster av markförsäljning

3300

Övriga inkomster av försåld egendom:

3311 3312

Inkomster av statens gruvegendom Övriga inkomster av försåld egendom

4000       Återbetalning av lån:

4100        Återbetalning av näringslån:

4110        Återbetalning av industrilån:

4120        Återbetalning av jordbrukslån:

4123        Återbetalning av lån till fiskerinäringen

4130

Återbetalning av övriga näringslån:

4131

Återbetalning av vattenkraftslån 4133        Ålerbetalning av starens lån till den

mindre skeppsfarten

4135

Återbetalning av skogsväglån

4136

Återbetalning av övriga näringslån. Kammarkollegiet

4137

Återbetalning av övriga naringsiån. Statens jordbruksverk

4138

Återbetalning av tidigare infriade statliga garantier

8 373

0

0

176 225

165 601

170 674

182 885

181 202

187 595

1 325 386

1 654 355

921 853

243 708

86 900

0

53 942

78 252

58 609

375 231

917 630

152 460

652 505

571573

710 784

1 127 855

927 676

964 495

732 102

510901

551657

391 874

413361

409 624

3 179

114

114

700

3 300

3 100

2 002 857

2 970 600

1 274 000

2 002 857

2 870 600

1074 000

100 000

200 000

19 823 466

51640

80 700

0

20 000

50 000

50 000

20 000

50 000

0 0

0 20 000

0 50 000

833

1000

1000

833

1000

1000

19 822 633

30 640

29 700

40 260 19 782 373

30 640 0

29 700 0

7 574 345

6 602 894

6 082 344

740 085

162 109

107 607

0

0

0

17 540 

17 540

30 769 

30 769

27 138 

27 138

722 

545 

176

131 340 

286

80 4

Ö

9 169

3 552 24

1600 21

200 18

700 085

122 054

72 803

2816

1 679

1 179

15 892

5 700

6 100

25

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRVis INKOMSTBERÄKNING VÅREN 1995 PER KALENDERÅR tusental kronor

1994

1995

1996

4200

Återbetalning av bostadslån m.m.:

4212

Återbetalning av lån för bostadsbyggande

4213

Återbetalning av län för bostadsförsörjning för mindre bemedlade bamrika familjer

4214

Återbet. av övr. bostadslån, Boverket

4300

Återbetalning av studielån:

4311

Återbetalning av statens lån för universitetsstudier

4312

Återbetalning av allmänna studieWin

4313

Ålerbetalning av studiemedel

4400

Återbetalning av energisparlån:

4411

Återbetalning av energisparlån

4500

Återbetalning av övriga lån:

4514

Återbet. av lån för studentkårslokaler

4515

Återbetalning av lån för allmänna samlingslokaler

4516

Återbet, av utgivna startlån & bidrag

4517  Återbetalning från Portugalfonden

4519

Återbetalning av statens bosättningslån

4521

Återbetalning av lån för inventarier i

vissa specialbostäder

4525    Återbet. av län för svenska FN-stjrkor

4526    Återbetalning av övriga lån

5000

Kalkylmässiga inkomster:

5100

Avskrivningar och amorteringar:

5110

Affärsverkens avskrivningar och

amorteringar:

5113

Statens järnvägars avskrivningar

5120     Avskrivningar på fastigheter:

5121    Avskrivningar pä fastigheter

5/50

Uppdragsmynd:s komplementkostr,.

5131

Uppdragsmyndigheters m.fl. komplement­

kostnader

5140

Övriga avskrivningar:

5143

Avskrivningar pä ADB-utrustning

5144

Avskrivningar pä förrädsanläggningar för civilt totalförsvar

5200

Statliga pensionsavgifter, netto:

5211

Statliga pensLonsavgiflev, netto

6000

Bidrag från EU m. m.

6100

Bidrag från EG:s jordbruksfond

6//0

Bidrag från EG :s jordbruksfonds garantisektion

6111

Arealbidrag och trädesersättning

6112

Miljöstöd

6113

Intervention

6114

Exportbidrag

3 718 781

3 199 794

2 907 345

3 709 316

3 190919

2 900 000

436 9 029

575 8 300

345 7 000

2 599 003

2 677 777

2 580 080

69

2 289

2 596 645

77

3 100

2 674 600

80

2000

2 578 000

257 918

269 700

235 000

257 918

269 700

235 000

258 558

293 514

252 312

170

191

170

9 124

2 558

0

270

14 425

2 400

13 463

0

6 275

1 700

0

0

21

219 139

27 276

170

201 900

60 965

100

200 000

44 067

13 293 043

-733 277

-2 123 351

14 489 050

1 468 723

1 476 649

0 0

0 0

0 0

13 061 741 

13 061 741

566 609 566 609

566 649 566 649

/ 

321 091

892 114

900 000

1 321 091

892 114

900 000

106 218 

94 675

10 000 

0

10 000 

0

11543

10 000

10 000

-1 196 007

-2 202 000

-3 600 000

-1 196007

-2 202 000

-3 600 000

0

2 394 000

8 056 000

0

1 579 000

6 346 000

0 0 0 0 0

/ 

559 000

200 000

0

750 000

600 000

5 

873 000

3 600 000

315 000

750 000

600 000

26

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL B

RRV:s INKOMSTBERÄKNING VÅREN 1995

1994

1995

1996

PER KALENDERÅR

tusental kronor

6115        Djurbidrag

6119

Övriga bidrag från EG;s jordbruksfonds garantisektion

6120

Bidrag från EG:s jordbruksfonds utvecklings­sektion

6121

EG-fm. strukt.- och reg.-stöd inom jordbruks­sektorn

6200       Bidrag från EG:s fiskefond

6211        Bidrag från EG:s fiskefond

6300       Bidrag från EG :s regionalfond

6311        Bidrag från EG:s regionalfond

6400       Bidrag från EG:s socialfond

6411        Bidrag frän EG:s socialfond

6900       

Ö

vriga bidrag fr

ä

n EG

6911        Övriga bidrag från EG

7000       Extraordinära medel från EU

7111        Återbet. avs. avgiften till gemenskapsbudgeten

SUMMA INKOMSTER

0

0

600 000

9 000

8 000

0

20 000

473 000

0

20 000

473 000

0

0

80 000

0

0

80 000

0

296 000

592 000

0

296 000

592 000

0

519 000

1 038 000

0

519 000

1 038 000

0

0

0

0

0

0

0

4 275 000

4 025 000

0

4 275 000

4 025 000

419 175 777

460 725 697

526 355 470

27

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1:2

TABELL C

BRUTTOREDOVISNING AV STATSBUDGETENS INKOMSTER

Nettoinkomst

miljoner kronor                                             Inkomster

Utgifter                   på statsbudgeten

______________________ 1994/95   1995/96-96

1994/95   1995/96-96      1994/95    1995/96-96

1000       Skatterm.m.                                   1017 847         1589 886

637 987           911346         379 860             678 540

varav

1100    Skatt pä inkomst                               422 687           651926

330.561            535 838            92 126             116 088

1200    Socialavgifter och

allm. egenavgifter                             240 915           396 942

165 431            153 618           75 484             243 324

1400    SkaU på varor

och tjänster

331 471

515647

1000

Övriga skatter

22 774

25 371

2000

Inkomster av statens

verksamhet

28 398

33 878

141995

221890

189 476

293 757

O

28 398

33 878

3000        Inkomster av för­

säld egendom

8 794

81

O

O

8 794

81

4000        Återbetalning

avlån

6031

9331

O

O

6031

9331

5000        Kalkylmässiga

inkomster

23 333

32 580

22 270

36 005

1 063

-3 425

varav

20 551

31 103

22 270

36 005

-1719

-4 902

684

9 766

0

0

684

9 766

2200

6100

0

0

2 200

6 100

/ 087 287

/ 681 622

660 257

947 351

427 029

734 270

5200    Statliga pensions­avgifter, netto

6000        Bidrag frän EU m.m,

7000       Extraordinäru medel från EU

Summa

28

Bilaga 1.3

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden, m.m., budgetåret 1995/96

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden,        p- 1994/95: 150 m.m.

*

Inledning

I regeringens proposition 1994/95:100 med förslag till statsbudget för budgetåret 1995/96 upptogs under utgiftsanslaget XVI. Räntor på stats­skulden, m.m. ett - efter samråd med Riksgäldskontoret - preliminärt beräknat belopp på 129 miljarder kronor. I bilaga 17 till budgetpro­positionen angående Räntor på statsskulden, m.m. erinrades om att förslaget i budgetpropositionerna under senare år reviderats i komplette­ringspropositionema och att avsikten därför var att återkomma till riksdagen i kompletteringspropostionen med förslag till beräkning av anslag för statsskuldräntoma avseende budgetåret 1995/96.

Riksgäldskontoret får härmed överlämna förslag till beräkning av anslaget Räntor på statsskulden, m.m. för budgetåret 1995/96. Samtidigt lämnas en beskrivning som syftar till att belysa utvecklingen av ränteut­gifter för statsskulden, m.m. under några år bakåt i' tiden samt en förnyad beräkning av dessa utgifter för innevarande budgetår.

i

Ränteutgifter för statsskulden, m.m. 1990/91 - 1993/94

Statsskulden har ökat snabbt sedan budgetåret 1989/90 då statsfinansema i stort sett var balanserade. Den snabba försämring av statsfinansema som skett sedan dess har främst orsakats av konjunkturutvecklingen som dels medfört minskade inkomstskatter och mervärdesskatt, dels ökat utgiftema för arbetslöshetsersättning och arbetsmarknadspolitik. Krisen i den finansiella sektom har vidare medfört stora utgifter i form av bankstöd under budgetåren 1992/93 och 1993/94.

Tabell 1 Statsskuldens förfindring 1989/90 - 1993/94, mdkr

1989/90      1990/91      1991/92      1992/93        1993/94

Statsskuldens

förändring

-7,3

44,2

84,3

249,6

218,0

Trots en kraftig ökning av lånebehovet under 1990/91 och 1991/92 minskade de totala utgiftema för statsskulden dessa budgetår. Detta förklaras bl.a. av fållande marknadsräntor men också av att en ökad kreditgivning till affärsverk och myndigheter m.m. har genererat ökande ränteinkomster. Systemet med emissioner av benchmarklån har fr.o.m. 1991/92 medfört att kontoret erhållit stora inkomster i form av överkurser vid emissionema till följd av att marknadsräntan varit lägre än kupong­räntan. Budgetåret 1991/92 minskade nettoutgiftema även till följd av Riksbankens  rekvisitioner  av   statsskuldväxlar,   vilket  medförde  en

20 Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bit. 1

omperiodisering av ränteutgifter, netto, till påföljande budgetår. Under    Prop. 1994/95:150 1992/93 bidrog stora inkomsträntor för behållningar innestående på konto    Bilaga 1.3 i Riksbanken till följd av den omfattande valutaupplåningen till att hålla nere de totala ränteutgifterna på lån i svenska kronor.

Tabell 2 R&itor pä statsskulden, in.m. Miljoner kronor

1990/91

1991/92

1992/93

1993/94

Utgifter

Räntor pä län

i svenska kronor

57 834,6

59 840,2

66 838,5

75 086,4

Räntor pä län

i utländsk valuta

7 332,6

6 719,8

19 474,0

23 902,7

Valutaförluster

1 869,7

4 047,9

46 036,4

42 975,2

Underkurs vid

emission

602,4

256,3

2 648,7

5 398,0

Kursförluster

407,7

1 330,8

2 831,6

3 016,2

Depositioner pä län

i utländsk valuta

149,2

136,5

-12,6

Summa utgifter

68 047,0

72 344,2

137 965,6

150 365,9

Inkomster

Räntor på lån i

svenska kronor

3 130.9

3 576,3

6 173,4

11 073,2

Räntor på lån i

utländsk valuta

346,0

410,6

429,4

486,8

Valutavinster

2 217,0

3 432,3

43 458,6

24 900,1

Överkurs vid

emission

279,1

4 319,3

8 637,6

15 130,9

Kursvinster

994,8

438,6

6 136,8

3 995,6

Preskriberade obligationer,

kuponger och vinster

45,9

124,3

39,6

43,1

Summa inkomster

7 013,7

12 301,5

64 875,5

55 629,7

Nettoutgifter

61 033,3

60 042,7

73 090,1

94 736,2

Utgifterna för räntor på låri i utländsk valuta minskade under åren 1990/91 och 1991/92. Förklaringen är att lånestocken i utländsk valuta minskade. Under hela denna period gällde den s.k. valutalånenormen som innebar att Riksgäldskontoret inte skulle nettoupplåna i utländsk valuta. Under 1992/93 skedde en myc:ket kraftig ökning av utgiftema för lån i utländsk valuta. Detta avspeglar den omfattande valutaupplåning som ägde mm för Riksbankens räkning och som kontoret sedermera fått ta i anspråk för att finansiera budgetunderskottet. Den kraftiga ökningen av räntor på statsskulden m.m. under 1993/94 förklaras främst av ökade valutaförluster, netto. En stor del av de lån i utländsk valuta som togs upp under 1992/93 betalades tillbaka under 1993/94, vilket innebar att valutaförluster realiserades.

Riksgäldskontoret har imder de senaste åren valt att koncentrera obligationsupplåningen till ett iåtal s.k. benchmarklån. Riksgäldskontoret har för närvarande sju benchmarklån. Lånen har fäst kupongränta. Istället för att emittera nya lån med nya villkor vid varje emission sker obliga­tionsemissionerna genom att benchmarklånen utökas. Koncentrationen

underlättar handeln och ökar därför likviditeten (omsättningsbarheten) i Prop. 1994/95:150 lånen. Investeramas krav på ersättning för likviditetsrisken minskar Bilaga 1.3 därmed vilket kommer staten tillgodo i form av lägre räntor. Denna form av upplåning medför emellertid också betydande effekter på statsbud­geten. Benchmarklånen har kupongräntor som avspeglar marknads-räntoma då de började emitteras. Om marknadsräntan vid senare emissionstillfällen understiger kupongräntan erhåller Riksgäldskontoret en överkurs, dvs. pris över obligationens nominella kurs. Denna är lika stor som nuvärdet av skillnaden mellan kupongräntan och marknadsräntan över obligationens löptid. Överkursema redovisas vid emissionstillfället som inkomster och minskar därmed anslagsbelastningen detta budgetår. Vid räntefåll ökar överkursema på benchmarklånen samtidigt som ränteutgifterna i framtiden hålls på en högre nivå än om kontoret emitterat lån med lägre kupongränta. Vid räntehöjningar blir effektema omvända. Om dessa effekter på ränteutgifterna till följd av överkursema hade exkluderats skulle ökningen av utgiftema för statsskuldräntor under budgetåret 1993/94 ha varit än större än den nu redovisade. Överkursema uppgick till 9,7 miljarder kronor netto för budgetåret 1993/94.

Kostnadsmässig redovisning av räntor pä statsskulden, m.m.

Redovisningen av räntor på statsskulden, m.m. pä budgeten är helt utgiftsmässig. Finansutskottet har efterfrågat (1993/94: FiU20, 1994/-95:FiU10) en kompletterande kostnadsmässig redovisning av stats­skuldräntoma för att tydliggöra den underliggande utvecklingen av ränteutgiftema.

En kostnadsmässig redovisning iimebär en periodisering av utgifter och inkomster till den period de anses tillhöra. Orealiserade vinster och förluster liksom upplupna kostnader och intäkter ingår sålunda i en kostnadsmässig redovisning. Vid en utgiftsmässig redovisning av exempelvis en nollkupongobligation, som endast har en räntebetalning då lånet förfaller, redovisas hela ränteutgiften vid förfellotidpunkten. I en kostnadsmässig redovisning däremot anses räntan uppkomma under lånets hela löptid och fördelas därför ut jämnt över lånets löptid. En utgifts­mässig redovisning av nollkupongobligationer tenderar med andra ord att underskatta den verkliga räntebelastningen.

De över- och underkurser som uppstår vid emissioner av benchmarklån redovisas på budgeten som inkomst respektive utgift vid emissionstillfället enligt beskrivningen ovan. I en motsvarande kostnadsmässig redovisning fördelas istället över- och underkurserna ut över lånens löptid. Räntekost­naden, som består av de periodiserade över- och imderkursema till­sammans med den årliga kupongräntan, kommer därmed att avspegla marknadsräntan vid emissionstillfället.

IVibell 3 Kostnader netto, Miljoner kronor

1990/91     1991/92     1992/93     1993/94

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.3

Räntekostnader för

lån i svenska kronor Räntekostnader för

län i utländsk valuta Underkurs vid

emission Valutaförluster Kursförluster Preskriberade obligationer,

kuponger och vinster

Summa kostnader, netto

56 632,9

61375,1

66 884,4

60 932,9

6 937,3

5 974,9

21 978,2

25 006,5

60,0

-252,4

-1 060,1

-3 838,8

1 184,0

-85,2

36 950,2

11 259,4

17 743,0

1 992,1

34 498,5

-43 781,2

-45,9

-124,1

-39,8

-43,0

82 511,3

68 880,4

159 211,4

49 535,8

Vid en jämförelse av hur kostnader och utgifter har utvecklats är det mest ändamålsenligt att jämföra nettobelopp.Tabell 3 visar därför ränte­kostnader netto. Ränteutgiftema. i tabell 2 kompletteras med en nettoredo­visning av samma utgifter i tabell 4.

Tabell 4 Räntor på statsskulden, ni.m., utgifter, netto.

Miljoner kronor

1990/91     1991/92     1992/93     1993/94

Räntor pä lån i svenska

kronor

Räntor på lån i utländsk

valuta

Valutaförluster

Underkurs vid emission

Kursförluster

Depositioner pä lån

i utländsk valuta

Preskriberade obligationer,

kuponger och vinster

Summa utgifter, netto

54 703,7

56 263,9

60 665,1

64 013,2

6 986,6

6 309,2

19 044,6

23 415,9

-347,3

615,6

2 577,8

18 075,1

323,3

-4 063,0

-5 988,9

-9 732,9

-587,1

892,2

-3 305,2

-979,4

0,0

149,2

136,5

-12,6

-45,9

-124,3

-39,6

-43,1

61 033,3

60 042,8

73 090,3

94 736,2

Tabell 3 visar att räntekostnadema netto för lån i svenska kronor stiger till och med budgetåret 1992/93 för att sedan minska under 1993/94. Det kan tyckas förvånansvärt att räntekostnadema sjunker under 1993/94 samtidigt som statsskulden ölkar med över 200 mdkr. Förhållandet förklaras av att räntekostnadema både 1992/93 och 1993/94 påverkades av exceptionella förhållanden. Under 1992/93 emitterade Riksgäldskon­toret stora volymer på den inhemska penning- och obligationsmarknaden. Det höga ränteläget, framförallt imder hösten 1992, medförde dessutom höga genomsnittliga eniiissionsräntor. Räntekostnadema under budgetåret blev därför ovanligt höga.

Vid ingången av 1993/94 hade Riksgäldskontoret en kassabehållning på 170 mdkr på kontorets checkräkning i Riksbanken. Kassabehållningen var, som nänmts, resultatet av kontorets omfattande upplåning på valuta-

marknadema for Riksbankens räkning under 1992/93. Under 1993/94    Prop. 1994/95:150

kunde kassabehållningen användas till att finansiera den allra största delen    Bilaga 1.3

av lånebehovet. Det mesta av återstoden av lånebehovet finansierades på

valutamarknadema. Nettoupplåningen på den inhemska penning- och

obligationsmarknaden var därför ytterst marginell och upplåningen kunde

i stort sett begränsas till att refinansiera förfållande lån.  De låga

emissionsvolymema tillsammans med fiillande räntor under budgetåret

förklarar  varför   räntekostnadema   för  lån   i   svenska  kronor  under

budgetåret 1993/94 sjunker trots ett högt totalt lånebehov. Minskningen

blir dessutom mer markant vid en jämförelse med 1992/93 eftersom

räntekostnadema då &ller från en hög nivå.

Både vad gäller nollkupongobligationer och över- och underkurser innebär en kostnadsmässig redovisning en jänmare fördelning över åren än en utgiftsmässig redovisning. Det gäller emellertid inte för alla kostnader. I tabell 3 över nettokostnader för åren 1990/91-1993/94 visar tvärtom valutaförluster och kursförluster en betydligt större variation mellan åren än den utgiftsmässiga redovisningen i tabell 4 för samma år. Anledningen till de större variationema i den kostnadsmässiga redovis­ningen är att stora rörelser i ränte- och valutakurser under ett år direkt får full effekt på hela skuldstocken.

En kronförsvagning under ett budgetår får enligt utgiftsmässiga principer endast genomslag på valutakursdifferensema i den mån valutaförlusterna realiseras genom att lån betalas tillbaka under året. I en kostnadsmässig redovisning tas även orealiserade valutakursdifferenser upp. Detta innebär att de valutaförluster som kan beräknas till följd av en kronförsvagning ett år skall kostnadsföras för alla lån det året oavsett när lånen skall betalas tillbaka. En kostnadsmässig redovisning av valutakurs­differenser leder således inte till en utjänming över åren på samma sätt som kostnadsforing av ränteutgifter. Enligt en rekommendation från Bokföringsnämnden (BFN R7:12) skall skulder i utländsk valuta värderas till den växelkurs som gäller på balansdagen och skillnaden mellan an­skaffningsvärde och balansdagens växelkurs skall resultatiöras. Konse­kvensen blir (BFN R7:13) att valutakursförluster inte fir fördelas över fiera år. I en kostnadsmässig prognos över valutadifferenser med an­tagande om oförändrade valutakurser uppstår således inga beräknade valutakursdifferenser.

Liknande förhållanden gäller för kursdifferensema. Kursdifferenserna avspeglar värdeförändringen av hela den utestående skulden till följd av förändringen av marknadsräntan under året. Vid kostnadsberäkningen värderas skulden till den marknadsränta som råder på balansdagen. Vid stora svängningar i marknadsräntan uppstår stora orealiserade kurs­differenser som till allra största delen sannolikt inte kommer att påverka belastningen på statsbudgeten. Om räntan svänger tillbaka året därpå kommer kursdifferenser med motsatt tecken i stället att uppstå. I Riksgäldskontorets resultaträkning återförs dock de orealiserade kurs­differensema dvs de påverkar inte årets resultat. Som ett led i Riks­gäldskontorets strävan att jänma ut lånebehovet köper kontoret regel­bundet upp delar av statsskulden  före de ordinarie för&llen.  Vid

uppköpen realiseras kursdifferenser om marknadsräntan vid uppköpstill-    Prop. 1994/95:150 fallet avviker från  räntan som löper på lånet,  vilket då påverkar    Bilaga 1.3 statsbudgeten. Omfattningen pä uppköpen har varit stor bland annat då benchmarklån har köpts upp ett är före förfall och ersatts med statsskuld­växlar med motsvarande återstående löptid.

Riksgäldskontorets realräntelån är nollkupongobligationer med lång löptid där återbetalningsbeloppet årligen räknas upp med konsument­prisindex. En utgiftsmässig redovisning innebär en underskattning av den verkliga räntebelastningen. En periodisering av den reala delen av ränteutgiften är möjlig att göra då den reala räntan bestäms vid emission­stillfället. Periodisering av inflationsdelen kan göras avseende den fram till beräkningstillfället upplupna inflationen. Vad gäller prognoser är dock inflationsdelen svårare att periodisera eftersom den framtida utvecklingen av konsumentprisindex inte är känd.

Sammantaget uppvisar nettokostnadema en större variation än nettout­giftema. En kostnadsmässig ndovisning ger en i ekonomisk mening bättre bild över när resursupjBoffringen sker. Den fullständigt kost­nadsmässiga redovisningen kan däremot inte sägas visa någon slags underliggande utveckling av utgiftema. Den underliggande utvecklingen åskådliggörs enligt Riksgäldskontoret bäst genom de poster i kostnads­redovisningen som avser räntekostnader netto och över-/underkurser netto (i tabell 3: rad 1-3). De periodiserade valuta- och kursdifferensema avspeglar i större utsträckning utvecklingen av valutakurser och marknadsräntor under året än den underliggande utvecklingen av ränteutgiftema. Vad gäller prognosperspektivet är därför ett altemativ att de nuvarande utgiftsmässiga pro;piosema av statsskuldräntor kompletteras med en periodisering av dels över- och underkurser vid emission, dels med ränteutgifter för realränteUinen.

Antagande om länebehov och finansiering

Riksgäldskontorets huvuduppgilt är att ta upp lån för statens räkning och förvalta statsskulden. Målet är att klara av uppgiften till så läg kostnad som möjligt. Med ett stort lånebehov blir uppgiften svårare och målupp­fyllelsen allt viktigare. Redan i liagsläget utgör utgiftema för räntoma på statsskulden m.m. ca 17 procent av statsbudgetens totala utgifter, vilket motsvarar drygt 8 procent av bimttonationalprodukten (BNP). Ränteut­giftema kommer att öka snabbt de närmaste åren till följd av statsbud­getens underskott.

Statsskuldens kostnader påverkas till allra största delen av beslut om statens inkomster och utgifter samt av ränte- och valutautvecklingen. Detta är beslut och händelser som kontoret inte kan påverka. Riks­gäldskontoret kan däremot i viss utsträckning påverka och hålla nere kostnadema för upplåningen genom att välja en sammansättning av stats­skulden som med hänsyn till valuta- och ränteutvecklingen leder till låga kostnader. Kostnadema kan ock>å hållas nere genom effektiva emissions­tekniker och genom utformning av instrumenten och upplåningen så att

hög omsättning befrämjas och därmed placerarnas likviditetsrisker Prop. 1994/95:150 minimeras. Riksgäldskontoret kan också aktivt deltaga i arbetet med att Bilaga 1.3 utveckla och effektivisera marknadsplatserna i likviditetsbefrämjande syfte, bl a genom att minska transaktionskostnaderna och öka genom­lysningen (information om avslutade affärer). En rationell administration och låga provisionskostnader bidrar också till att hälla nere de totala kostnadema för statsskulden. Kostnadema för den egna administrationen och provisionskostnadema belastar dock andra anslag än Räntor på stats­skulden m.m.

Belastningen på anslaget är således i hög utsträckning beroende av utvecklingen av lånebehovet, räntorna och valutakursema, dvs. faktorer som samtliga är mycket svåra att göra prognoser över. Detta medför att anslagsbelastningen också är mycket svär att bedöma. Till grund fÖr beräkningen som redovisas här ligger ett länebehov för innevarande budgetår på ca 180 mdkr och nästa budgetår på ca 210 mdkr (18-månader). Vidare baseras beräkningama på aktuella räntor och valuta­kurser.

Riksgäldskontoret gör bedömningen att lånebehovet framgent endast till en mindre del kan täckas av valutauppläning och privatmarknadsupplå­ning. Merparten av nettolånebehovet måste således finansieras pä den inhemska penning- och obligationsmarknaden.

Valutauppläningen kommer att bedrivas inom de övergripande riktlinjer som beslutats av riksdagen. Utifrån dessa riktlinjer har regeringen beslutat att valutaupplåningen skall uppgå till minst 30 mdkr netto för 1995. Dessutom har regeringen givit Riksgäldskontoret flexibilitet att i viss utsträckning öka upplåningen i utländsk valuta om goda villkor som sänker statens länekostnader kan erhållas.

Utifrån Riksgäldskontorets perspektiv är det viktigt att upplåningen diversifieras, dvs. sprids ut, på flera olika marknader, valutor och instmment. Därigenom kan olika investerarkategoriers specifika inriktningar och riskprofiler tillgodoses av kontorets produkter. Därmed kommer deras ersättningsanspråk i form av riskpremier att minska med lägre räntekostnader för kontoret som följd. Fler aspekter måste dock tas med i bedömningen av nivån på upplåningen i utländsk valuta. Upp­låningen i utländsk valuta begränsas högst reellt av att villkoren försämras om volymema blir alltför stora. Den mycket om&ttande upplåningen i utländsk valuta som skett sedan hösten 1992 har medfört att valutaskulden blivit så stor att enbart refinansieringen av förfallande obligationslån uppgår till ca 50 mdkr per år de närmaste åren. Upp­låningen dämtöver, dvs. nettoupplåningen, beslutas av regeringen. Något beslut för 1996 finns ej ännu. Riksgäldskontorets beräkningsantagande för 1996 är att nettoupplåningen kommer att uppgå till 20-30 mdkr.

Privatmarknadsupplåningen, dvs. upplåningen mot Allemansspar, premieobligationer och Riksgäldskonto beräknas ge ett mindre nettotill­skott i finansieringen av lånebehovet för 1994/95 och 1995/96. Risken är dock stor att utfallet blir väsentligt sämre bl a till följd av att konkurren­sen om hushållens sparmedel för närvarande är stark samtidigt som

kostnadseffektivitet ur kontorets synvinkel innebär att kostnadema för    Prop. 1994/95:150 detma upplåning inte fär överstiga kostnadema för alternativ upplåning.     Bilaga 1.3

Det stora lånebehovet i konibination med en relativt sett begränsad valutaupplåning och en i stort sett oförändrad privatmarknadsupplåning ställer stora krav på den återstående upplåningen, dvs. upplåningen på den inhemska penning- och obligationsmarknaden.

Riksgäldskontoret började 1994 att emittera realräntelån. Hittills har emitterats 6 mdkr inom en av Eiksgäldskontorets styrelse fåställd ram på 40 mdkr. För närvarande emitteras ca 1 mdkr per månad. Eftersom länen emitteras som nollkupongobligationer fär detta stor betydelse för de redovisade ränteutgiftema eftersom all ränta på sådana lån belastar statsbudgeten först när länen förfaller till inlösen. I denna beräkning av ränteutgiftema ingår realräntelån med 1  mdkr i månaden.

Ränteutgifier m.m. 1994/95 och 1995/96

Utifrån dessa antaganden om lånebehov och finansiering kan utgiftema för statsskulden i form av bl a ränteutgifter och realiserade kurseffekter på räntor och valutor beräknas.

Anslaget Räntor på statsskulden, m.m. har i statsbudgeten för budgetåret 1994/95 upptagits till 76 miljarder kronor och i budget­propositionen 1995 har för budgetåret 1994/95 upptagits ett beräknat belopp av 117 miljarder kronor I budgetpropositionen 1995 beräknades anslagsbelastningen för 1995/96 till 129 miljarder kronor. Beräkningama för 1995/96 avser 18 månader. I tabell 5 redovisas inkomst- och utgiftsstat för räntor på statsskulden i statsbudgeten för 1994/95 upptaget belopp och en nu reviderad beräkning samt förslag avseende budgetåret 1995/96.

Tabell 5 Beräknade räntor på statsskulden, m.m. Tusentals kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 1.3

Enligt stats-

Reviderad

Förslag

budgeten

beräkning

1995/96

1994/95

1994/95

Utgifter

Räntor pä län i

svenska kronor

79 565 000

83 760 000

108 335 000

Räntor på lån i

utland valuta

24 600 000

22 800 000

40 000 000

Valutaförluster

5 300 000

30 300 000

7 700 000

Underkurs vid

emission

1

17 200 000

14 000 001

Kursförluster

1

5 100 000

1

Dositioner på

län i utländsk valuta

1

-125 000

1

Summa utgifter

109 465 003

159 035 000

170 035 003

Inkomster

Räntor på lån i

svenska kronor

12 000 000

12 400 000

21900 000

Räntor på lån i

utländsk valuta

400 000

-

-

Yalutavinster

1 000 000

13 800 000

4 100 000

Överkurs vid

emission

20 000 001

4 800 000

1

Kursvinster

1

3000 000

1

Preskriberade

obligationer, kuponger

och vinster

65 001

35 000

35 001

Summa inkomster

33 465 003

34 035 000

26 035 003

Nettoutfter

76 000 000

125 000 000

144 000 000

För att tydliggöra den underliggande utvecklingen av ränteutgiftema görs även en kompletterande kostnadsmässig redovisning. Nettot av över-och underkurser vid emission av benchmarklån liksom realräntan pä Riksgäldskontorets nollkupongobligationer med real ränta har i tabell 6 periodiserats över lånens hela löptid.

Tabell 6 Justering av beräknade räntor på statsskulden, m.m., Miljarder kronor

1994/95        1995/96

Ränteutgifter, netto Justering för över/-underkurser Justering för nollkupongräntor Justerade ränteutgifter, netto

125,0

144,0

-15,0

-16,0

0,2

1.4

110,2

129,4

Ränteutgifterna netto på lån i svenska kronor för budgetåret 1994/95 Prop. 1994/95:150 beräknas överstiga beloppet i sitatsbudgeten med 49 mdkr. Detta beror Bilaga 1.3 framförallt pä att beräkningen av statsskuldräntoma i statsbudgeten baserades på ränteantaganden som understeg de vid beräkningstillfallet aktuella marknadsräntoma. Därefter har marknadsräntorna stigit ytterligare. De i statsbudgeten antagna överkursema netto pä 20 mdkr har därigenom forbytts till underkuirser på 11 mdkr. Därtill kommer ökade valutaförluster under året. Beräl:ningen av imderkursema för budgetåret 1995/96 är gjord utifrån räntenivåema i mitten av april 1995. Skulle marknadsräntoma stiga eller sjimka med en procentenhet jämfört med denna nivå från och med den 1 jiuli 1995 skulle ränteutgiftema netto för budgetåret 1995/96 sjunka resp stiga med ca 10 mdkr, varav under­kurserna svarar för huvuddelen.

Ränteutgiftema på lån i utländsk valuta för budgetåret 1994/95 beräknas i stort sett motsvara det upptagna beloppet i statsbudgeten. Däremot beräknas realiserade viilutadifferenser resultera i en förlust på ca 16,5 mdkr mot tidigare beräknade 4 mdkr. Ökningen av valuta-förlustema netto härrör dels friin kronförsvagningen, dels från förtida återbetalning av län. Riksgäldskontoret har vid gynnsamma mark­nadstillfällen ersatt dyr upplåniing med kostnadseffektivare upplåning, vilket resulterar i lägre framtida räntekostnader. Samtidigt har valutaför­luster realiserats. Detta medför i sin tur att omfattningen av framtida valutaförluster minskar.

En ränteförändring med en pinocentenhet från 1 juli 1995 skulle för lånen i utländsk valuta leda till att ränteutgiftema, under i övrigt oförändrade förhållanden, förändras med ca 2,9 mdkr under budgetåret 1995/96. En förändring av kronkursen med en procent medför på lik­nande sätt en förändring av valutadifferensema netto med ca 0,7 mdkr för budgetåret 1995/96.

10

Lagförslag

Bilaga 1.4

Författningsförslag

Prop. 1994/95:150

Bilaga 1.4 

1   Förslag till lag om ändring i lagen (1987:519) om Riksrevisionsverkets granskning av statliga aktiebolag och stiftelser

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1987:519) om Riksrevisionsverkets granskning av statliga aktiebolag och stiftelser' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

Riksrevisionsverket får granska den verksamhet som staten bedriver i form av aktiebolag eller stiftelse, om verksamheten är reglerad i lag eller någon annan författning eller om staten som ägare eller genom tillskott av anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksamheten.

Dessutom får Riksrevisionsverket granska verksamhet som bedrivs av Stiftelsen Chalmers Tekniska högskola och Stiftelsen Högskolan i Jönköping och deras dotterbolag.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Lagen omtryckt 1993:957.

2  Förslag till lag om ändring i lagen (1984:668) om

Prop. 1994/95:150

uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare

Bilaga 1.4

Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1984:668) om uppbörd av social­avgifter från arbetsgivare' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 §

I denna lag ges bestämmelser om uppbörd av arbetsgivaravgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter.

Lagen gäller inte arbetsgivarav­gifter som staten skall betala. Så­dana avgifter påförs och redovisas enligt bestämmelser som meddelas av regeringen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas första gången på lön som betalas ut efter ikraftträdandet.

Lagen omtryckt 1991:98.

3  Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om

Prop. 1994/95:150

socialavgifter

Bilaga 1.4

Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 kap.

En arbetsgivare skall på det avgiftsunderlag som anges i 3 - 5 §§ för varje år betala

1.

sjukförsäkringsavgift med 6,23 procent,

2.

folkpensionsavgift med 5,86 procent,

3.

tilläggspensionsavgift med 13,00 procent,

4.

delpensionsavgift med 0,20 procent,

5.

arbetsskadeavgift med 1,38 procent,

6.

arbetsmarknadsavgift med 4,32 procent,

7.

arbetarskyddsavgift med 0,17 procent,

8.

lönegarantiavgift med 0,20 procent.

Arbetsgivare som avses i 1 kap. 2 § andra stycket skall dock beträf­fande ersättning som avses i 11 kap. 2 § första stycket m och femte stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring betala endast tilläggs­pensionsavgift.

Staten betalar inte arbetsskade­avgift.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas på avgiftspliktig ersättning som betalas ut från och med samma dag.

' Lagen omtryckt 1989:633.  Senaste lydelse 1994:1957.

4  Förslag till lag om ändring i lagen (1976:380) om

Prop. 1994/95:150

arbetsskadeförsäkring

Bilaga 1.4

Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1 § och 8 kap. 3 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7          kap.

1§ Om avgifter för fmansiering av       Om avgifter för finansiering av arbetsskadeförsäkringen föreskrivs     arbetsskadeförsäkringen föreskrivs i   lagen   (1981:691)   om  soci;il-     i lagen (1981:691) om socialav-avgifter. För staten gäller särskil-     gifter. da bestämmelser som meddelas av regeringen.

8          kap.

3§

Den allmänna försäkringskas;sa Den allmänna försäkringskassa som avses i 2 § första stycket skall som avses i 2 § första stycket skall så snart det kan ske bestämma den så snart det kan ske bestämma den ersättning som skall betalas ut. ersättning som skall betalas ut. Denna försäkringskassa får dock Denna försäkringskassa får dock uppdra åt en annan försäkrings- uppdra åt en annan försäkrings­kassa att bestämma ersättningen,        kassa att bestämma ersättningen.

Beträffande ersättning till arbets­tagare hos staten gäller särskilda bestämmelser som meddelas av regeringen.

Frågan om den försäkrade hai' ådragit sig en arbetsskada skall endast

prövas i den mån det behövs för att bestämma ersättning enligt denna lag.

Bestämmelsen i 20 kap. 2 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring

om förordnande till dess slutligt beslut kan fattas gäller även i fråga om

ersättning från arbetsskadeförsäixingen.

Beslut som meddelas enligt denna lag skall gälla omedelbart, om ej annat föreskrivs i beslutet eller bestäms av den myndighet som har att pröva beslutet.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2.

Ersättning till arbetstagare som var anställd hos ett affärsverk när ar­betsskada inträffade debiteras alltjämt verket om skadan fastställts i laga­kraftvunnet beslut före utgången av juni 1995.

' Lagen omtryckt 1993:357.

Bilaga 2

Statschefen och regeringen

1 Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bil. 2-14.

Bilaga 2 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 2

Statschefen och regeringen

(första huvudtiteln)

B. Regeringen

B 1. Regeringskansliet m.m.

Detta anslag är uppfört i statsbudgeten för innevarande budgetår med 1 687 419 000 kronor. Vidare har riksdagen på tilläggsbudget anvisat 24 925 000 kronor under denna anslagsrubrik (prop. 1994/95:95, bet. 1994/95:KU24, rskr. 1994/95:129). Anslaget på tilläggsbudget avsåg uteslutande medel till Utbildningsdepartementets verksamhet.

Detta innebär att riksdagen sammanlagt för budgetåret 1994/95 har anvisat 1 712 344 000 kronor för att täcka kostnadema för verksam­heten inom regeringskansliet. För budgetåret 1995/96 har riksdagen, efter förslag i årets budgetproposition, anvisat 2 704 095 000 kronor för ändamålet (prop. 1994/95:100 bil. 2, bet. 1994/95:KU32, rskr. 1994/95:236).

Behovet av medel för att bekosta verksamheten inom regerings­kansliet ökar av naturliga skäl under sådana budgetår då regeringsskifte sker. Utgiftema ökar bl.a. genom att kostnader uppkommer för avtals-enliga ersättningar och andra övergångsanordningar för den tidigare regeringens politiskt anställda. En tillträdande regering vill självfallet också organisera verksamheten inom regeringskansliet på det sätt som anses lämpligast mot bakgmnd av regeringens politiska intentioner och den fortgående samhällsutvecklingen. Regeringsformens avsiktligt knapphändiga bestämmelser om regeringsarbetet och regeringskansliets organisation har motiverats med att varje regering skall ha stor frihet att organisera sitt arbete efter vad som under rådande förhållanden anses mest ändamålsenligt. Detta betyder inte att man kan bortse från det statsfinansiella läget och regeringen har också begränsat anspråken på ytterligare anslagsmedel utan att för den skull eftersätta behovet av en väl fungerande organisation för riksstyrelsen. Som anmäldes redan i budgetpropositionen bör departementen, i likhet med vad som gäller för statsförvaltningen i övrigt, genom rationaliseringar åstadkomma besparingar om 5 procent av deras anvisade anslagsmedel, beräknade på en 12-månadersperiod. En sådan besparing uppgår till ca 35 miljoner kronor.

1 årets budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 2 s. 4) har anmälts att regeringen avser att besluta om memtgift på anslaget Regerings­kansliet m.m. när det gäller de övergångsvisa kostnadema för ersätt­ningar till avgångna statsråd, statssekreterare och politiskt sakkunniga

m.fl. Dessa kostnader kan nu beräknas närmare och uppgår till ca 38    Prop. 1994/95:150 miljoner kronor, vilket belopp väl ligger inom de generella gränser för    Bilaga 2 memtgifter på ramanslag som riksdagen medgett.  I övrigt kommer regeringen att begränsa utgifterna för verksamheten inom regerings­kansliet under innevarande budgetår till vad riksdagen tidigare har anvisat.

När det gäller förmåner för statssekreterare som avgår i samband med regeringsskiften m.m. vill regeiingen i detta sammanhang erinra om att den överenskommelse mellan riksdagspartierna som gällt sedan år 1985 (se skr. 1985/86:177, bet. 1986/87:AU9, rskr. 1986/87:80) nyligen har ersatts av en annan överenskommelse i detta ämne. Regeringen kommer under detta riksmöte att redovisa överenskommelsen närmare i en särskild skrivelse till riksdagen.

Sveriges inträde i Europeisfci unionen (EU) den 1 januari 1995 har fått vittgående konsekvenser för arbetet inom regeringskansliet. Även om hänsyn tagits till de möjligheter till rationaliseringar och omför­delningar som är möjliga att genomföra har de ökade åtagandena lett till ett ökat medelsbehov. Svensk medverkan i EU-organen ökar resekost­naderna och ett behov av att anställa ytterligare personal finns i de departement som är mest berörda av Europasamarbetet. Mot bl.a. denna bakgrand fitmer regeringen att det för budgetåret 1995/96 behöver anvisas medel utöver vad riksdagen redan beslutat om med anledning av regeringens förslag i årets budgetproposition. Det ytterligare belopp som bör anvisas för nästa budgetår uppgår till inemot 75 miljoner kronor. Det ankommer på regeringen att fördela dessa medel, liksom anslaget i övrigt, på olika ändamål inom regeringskansliet. Utrikes­departementets verksamhet bekostas emellertid inte från detta anslag utan från anslaget Utrikesförvaltningen under tredje huvudtiteln. Även där finns ett ytterligare medelsbehov till följd av EU-medlemskapet och regeringen återkommer till detta i det följande (bilaga 4).

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95:KU32, rskr. 1994/95:236) till Regeringskansliet m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett ramanslag på 2 778 747 000 kronor.

Justitiedepartementet

Bilaga 3

Bilaga 3 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 3

JUSTITIEDEPARTEMENTET (Andra huvudtiteln)

A.    Allmänna val m.m.

A 7. Kampanj kostnader m.m. för val till Europaparlamentet

I budgetpropositionen (prop. 1994/95:100 bil. 3, s. 16) föreslår rege­ringen att 146,6 miljoner kr anvisas under anslaget A 1. Allmänna val under andra huvudtitehi for nästa budgetår. 1 beloppet ingår beräknade utgifter på 140 miljoner kr för val i september 1995 till EU-parlamentet. För riksdagspartiemas information i samband med detta val har emeller­tid inga medel beräknats.

Riksdagspartierna har ett givet intresse av att nå ut med information till väljarna, bl.a. for att informera om hur de ser på de EU-firågor som aktualiseras i valet. Information kan också behövas for att personröstning skall kunna tillämpas. Mot deima bakgnmd föreslår regeringen att 30 miljoner kr anvisas for detta ändamål.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

till Kampanjkostnader m.m. for val till Europaparlamentet fbr budget­året 1995/96 anvisar ett reservationsanslag på 30 000 000 kr.

D.    Domstolsväsendet m.m.

D 2. Domstolama m.m.

Bakgrund

Under denna anslagsrubrik har riksdagen efter förslag i budgetpropo­sitionen för budgetåret 1995/96 anvisat ett ramanslag på 3 822 817 000 kr (prop. 1994/95:100, bil. 3, bet 1994/95:JuU 15, rskr. 1994/95:255).

I budgetpropositionen angavs att de allmänna förvaltningsdomstolarna till följd av ny lagstiftning på jordbruksområdet skulle tillföras ett stort antal nya mål vilket skulle medföra betydande kostaadsökningar for domstolsväsendet. Där utlovades vidare att regeringen skulle återkomma till frågan om domstolamas resursbehov for de nya måltypema i kompletteringspropositionen.

Till följd av ändrad lagstiftning på arbetsmarknadsområdet kommer vidare beslut om arbetslöshetsersättning fr.o.m. den 1 oktober 1995 att

överklagas direkt till alhnän förvfaltningsdomstol från arbetslöshetskassa    Prop. 1994/95:150 respektive   länsarbetsnämnd   i  stället   for  att   först  överklagas   till    Bilaga 3 Arbetsmarknadsstyrelsen (se prop. 1994/95:218 En effektivare arbets­marknadspolitik m.m.). Detta kommer att medföra en ökad tillströmning av mål om arbetslöshetsersätming till förvaltningsdomstolarna.

Regeringens överväganden

Den nya jordbrukslagstifbiingen trädde i kraft den 1 januari 1995 (prop. 1994/95:75, bet. 1994/95:JoU7, rskr. 1994/95:126). Såvitt i dag kan bedömas kommer de nya reglema inte att medföra en ökad mål­tillströmning av den omfatming som befarades i budgetpropositionen. Ett visst behov av resursförstärkning kan dock konstateras. Detta kan beräknas till 1,3 miljoner kr per år eller till 2 miljoner kr för budgetåret 1995/96 (18 månader).

Behovet av resursförstärkning för den ökade tillströmningen av mål om arbetslöshetsersättning kan beräknas till 4,7 miljoner kr per är. Med hänsyn till att lagstiftningen träder i kraft först den 1 oktober 1995 uppgår behovet budgetåret 1995/96 till 5,875 miljoner kr.

Regeringen föreslår därför att ytteriigare 7,875 miljoner kr tillförs anslaget D 2. Domstolama m.m,

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagen;! beslut (bet 1994/95 :JuU 15, rskr. 1994/95:255) till Domstolarna m.m. for budgetåret 1995/96 anvisar ett ramanslag på 3 830 692 000 kr.

Arvoden på rättshjälpsområdet

Sammanfattaing

I propositionen föreslås ändringar i bestämmelserna om ersättning till biträden enligt rättshjälpslagen och offentliga försvarare som i huvudsak innebär att tunkostaadsnormen skall styra all ersättning för arbete på rättshjälpsområdet - såväl inom som utom det taxesatta området - och att regeringen skall fastställa deima norm.

Ändringarna innebär också att den betydelse vid bedömningen av ersättning for arbete som tidsåtgången bör ha - och som den i praxis redan har fatt - kommer till uttryck i lagtexten.

Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.

1      Ärendet och dess beredning

Prop. 1994/95:150

Bilaga 3 Regeringen har i budgetpropositionen (prop.  1994/95:100 bil. 3 s. 15 och 73) aviserat besparingar inom rättshjälpsområdet for budgetåret 1995/96 (12 månader) med 14 miljoner kr.

Inom Justitiedepartementet har utarbetats ett utkast till lagrådsremiss som behandlar frågor om arvoden till biträden och offentliga försvarare. Utkastets lagförslag finns i bilaga 1. Ett antal myndigheter och orga­nisationer har getts tillfälle att lämna synpunkter på utkastet. Skriftliga yttranden har inkommit från Riksdagens ombudsmän, Justitiekanslem, Hovrätten for Nedre Norrland, Kammarrätten i Göteborg, Stockhohns tingsrätt, Norrköpings tingsrätt. Länsrätten i Mahnöhus län, Domstols­verket, Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitet. Rättshjälps­nämnden, Statens invandrarverk, Sveriges advokatsamflmd och Före­ningen jurister vid Sveriges alhnänna advokatbyråer. Yttrandena finns tillgängliga i Justitiedepartementet (dnr Ju95/792).

Lagrådet

Regeringen beslutade den 16 mars 1995 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Lagrådet har anfört synpunkter på lagförslagen när det gäller frågan hur foreskriften om att ersättning skall bestämmas med tillämp­ning av timkostoadsnormen förhåller sig till bestämmelsen att ersätt­ningen skall vara skälig och vad som gäller i fall en domstol skulle anse att timkostnadsnormen inte uppfyller kravet på skälig ersättning. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets forslag. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i fÖrfatmingskommentaren (avsnitt 8). Vi har dämtöver gjort vissa redaktionella ändringar i lagtexten.

2     Bakgrund

För att stärka de offentliga finansema måste utgiftsnedskämingar göras på alla samhällsområden. I årets budgetproposition anges att utgiftema skall minska med böljan redan budgetåret 1995/96. De sammanlagda besparingarna for rättsväsendet är beräknade att under kommande budgetår uppgå till 400 miljoner kr och utgiftema skall skäras ned med ytterligare 600 miljoner kr t.o.m. budgetåret 1998. Den största utgifls-nedskämingen under kommande budgetår drabbar polisväsendet (235 miljoner kr) medan domstolsväsendet och kriminalvården skall spara 89 respektive 50 miljoner kr. På rättshjälpsanslaget skall en besparing med 14 miljoner kr göras under budgetåret 1995/96. De ytterligare utgiftsnedskämingar inom rättsväsendet som skall göras t.o.m. budgetåret 1998 är inte fördelade på verksamhetsområden.

En särskild utredare fick i juni 1993 i uppdrag av regeringen att göra en genomgripande översyn av rättshjälpslagen (1972:429) och lämna

förslag till ändringar som kan leda till ökad effektivitet och kostnads-    Prop. 1994/95:150 besparingar och till att rättshjälpsresursema koncentreras till de områden    Bilaga 3 där de bäst behövs. Uppdraget skall redovisas i september 1995. De forslag som Rättshjälpsutredningen kommer att lämna beräknas leda till betydande besparingar.

Ersättningen for arbete till advokater och andra jurister på rättshjälps­området bestäms enligt fast praxis utifrån en timkosmadsnorm som årligen fastställs av regeringen på gnmdval av beräkningar från Dom­stolsverket. Dessa grundas i sin tur på självkostaadema vid de alhnänna advokatbyråerna. Timkosmadsnormens utveckling de senaste tiotalet åren har varit orsak till en stor andel av den ökande belasmingen på rätts­hjälpsanslaget. Redan mycket blygsamma förändringar när det gäller timersättningen ger kraftiga forändringar på den totala kostaadsnivån. En förändring med några kronor motsvarar flera miljoner på rättshjälps­anslaget. Det är mot denna bakgnmd angeläget att se till att regeringen ges de instrument som krävs for en effektiv kontroll över nivån på timersätmmgen. Det handlar framför allt om att skapa fömtsättaingar for att dämpa den årliga höjning av timersättningen som är mer eller mindre inbyggd i dagens system. Förändringar som rör ersättaingen på rättshjälpsområdet kan också få ett snabbt genomslag. Rättshjälpsutred­ningens uppdrag omfattar visserligen även dessa frågor. Det är dock möjligt att göra vissa förändrinjjar redan nu.

3     Gällande bestämmielser om arvoden till rättshjälpsbiträden och offentliga försvarare m.fl.

Biö-äden enligt rättshjälpslagen (1972:429), bodehiingsförrättare och medlare har enligt lagens 22 § rätt till skälig ersättning for arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skall uppdragets art och omfatming beaktas. Hänsyn skall också tas till andrsi omständigheter av betydelse, såsom den skicklighet och den omsorg som uppdraget har utförts med samt den tid som har lagts ned på uppdraget. 1 bestämmelsen anges också att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer taxa som skall tillämpas vid bestänunande av ersättningen.

Målsägandebiö-äden har enlijjt 5 § lagen (1988:609) om målsägande-biträde rätt till ersättning enlijjt vad som sägs i 22 § rättshjälpslagen. Detsamma gäller för offentliga biträden (44 § rättshjälpslagen). En bestämmelse om ersättaing till offentlig försvarare av samma innehåll som 22 § första stycket rättshjälpslagen finns i 21 kap. 10 § rättegångs­balken (RB).

Bestämmelserna om ersättning till biträden enligt rättshjälpslagen och offentliga försvarare fick sin nuvarande utformning år 1982 (se prop. 1981/82:28, bet. 1981/82:JuU19, rskr. 1981/82:105). Syftet med lagänd­ringarna var att få till stånd en striktare prövning av ersättningsanspråk som samtidigt premierade effektivitet och skicklighet hos biträden och

offentliga försvarare. Bakgrunden till förändringama var den kritik som    Prop. 1994/95:150

riktats mot metoden att bestämma ersättning inom rättshjälpsområdet.     Bilaga 3

Bland annat hävdades att hänsynen till ett uppdrags svårighetsgrad och

till den skicklighet med vilket det utförts hade eftersatts när tidsfaktorn

blivit avgörande fÖr ett arvodes storlek. I propositionen imderströks att

tidsåtgången alltid måste vara en viktig faktor vid arvodesbestämningen

men att det är angeläget att myndighetema ägnar avsevärt större

uppmärksamhet  än hittills  åt de övriga faktorer  som skall  avgöra

arvodets storlek.

4     Taxorna och timkostnadsnormen

När rättshjälpslagen infördes fömtsattes att ersättningen till biträden och offentliga försvarare till stor del skulle bestämmas med tillämpning av taxor, främst saktaxor, där utgångspunkten var den arbetstid en genom­snittsadvokat lägger ned på ett genomsnittsärende av den ärendekategori som taxesätts (prop. 1972:4 s. 273 ff). Det framhölls att den timersätt­ning som får anses skälig är av stor betydelse när taxor skall fastställas och att utgångspunkten därvid borde vara den genomsnittliga kostaaden per timme för advokatverksamhet. Vidare angavs att självkostaadema vid de allmänna advokatbyråerna torde få tillmätas stor betydelse.

Emellertid har endast två taxor införts på rättshjälpsområdet; en taxa för ersättning till biträde i mål om äktenskapsskilhiad efter gemensam ansökan (den s.k. äktenskapsskilhiadstaxan) och en taxa för ersättaing till offentliga försvarare i vissa brottmål i tingsrätt och hovrätt (den s.k. brottmålstaxan). Den viktigaste faktom i taxesystemet är, såsom också fömtsattes vid rättshjälpslagens tillkomst, den ersättning per timme som fär anses skälig, den s.k. timkostaadsnormen. Normen baseras på den genomsnittliga kostaaden per timme vid de allmänna advokatbyråerna. De beräknade totala kostaadema divideras med det antal timmar juristema tillsammans antas kimna debitera under året. I de totala kost­nadema ingår lönekostaader, lokalkostaader, kapitalkostaader samt övriga kostaader såsom for utbildning, ersättning till redovisningscentral, sjukvårdsersättaing m.m.

Timkostaadsnormen har i rättstillämpningen blivit normgivande vid bestämmande av ersättaing inom hela rättshjälpsområdet. Alltsedan rätts­hjälpslagen infördes, och även efter de lagändringar som gordes 1982, har i domstolars och andra myndigheters praxis timkostaadsnormen varit bestämmande för ersättaingen per timme fÖr arbete. Högre timersättaing har i brottmål bestämts i mål som rört speciella ämnesområden och svårbedömda rättsfrågor, där försvararen haft särskild kännedom om och erfarenhet av rättsområdet och även i mål som har pågått under avsevärd tid och mneburit stor bundenhet for försvararen (se NJA 1989 s. 14 och NJA 1993 s. 237). Praxis kan betecknas som restriktiv när det gäller bedömningen av yrkanden om förhöjd ersättning per timme.

Tidigare beslutades taxoma - och därmed också timkostaadsnormen -av Domstolsverket efter delegering från regeringen. I november 1990

återtog regeringen befogenheten att bestämma taxoma enligt rättshjälps-    Prop. 1994/95:150

lagen. Från och med år 1992 har Domstolsverket återfått rätten att    Bilaga 3

fastställa taxor men regeringen har behållit rätten att besluta den tim-

kostaadsnorm som skall ligga till gnmd fÖr taxoma (jfr 22 § andra

stycket rättshjälpsfÖrordningen, 1979:938). Som imderlag for beslutet har

regeringen  beräkningar från Domstolsverket  gnmdade på självkost-

nadema vid de alhnänna advokatbyråema och synpunkter från Sveriges

advokatsamfund.

Timkostaadsnormens konstraktion behandlades i regeringens propo­sition 1992/93:109 om ändring i rättshjälpslagen m.m. (s. 40 ff.). Bland annat anmärktes att de nuvarande beräkningsgrunderna för att fastställa timkostaadsnormen är relativt komplicerade och förenade med en hel del svagheter. I propositionen föreslogs inga ändringar i systemet. Det anmärktes dock att regeringen inte är tvingad att vid fastställande av timkostaadsnormen enbart utgå från självkostaadema vid de alhnänna advokatbyråema och vidare aitt det finns utrymme fÖr att i kost-nadsdämpande riktaing göra en fiiare bedömning än den som utvecklats under den tid Domstolsverket fastställde taxoma. I propositionen avise­rades att olika timkostaadsnomier borde gälla fÖr brottmålstaxan resp. äktenskapsskillnadstaxan i enlig-jiet med vad som gällde före år 1988.

Regeringen fastställde genom beslut den 5 november 1992 normen för brottmålstaxan till 850 kr och normen för äktenskapsskilhiadstaxan till 890 kr inklusive mervärdesskeitt. Normen bestämdes på grundval av beräkningar från Domstolsverket enligt vilka självkostaaden för år 1993 var 908 kr inklusive mervärdesskatt. För brottmålens del innebar rege­ringens beslut en sänkning fram den tidigare gällande nivån och för tvistemålens del att gällande nivå kvarstod.

Högsta domstolen prövade under år 1993 flera fall om ersättaingen i brottmål och timkostaadsnorme:n. Ett av dessa (NJA 1993 s. 114) rör ersättaing utanför det taxesatta området till en offentlig försvarare. Frågan i målet var om en timereättaing enligt den timkostaadsnorm på 850 kr som regeringen beslutat innebär att en offentlig försvarare fär skälig ersättaing for sitt uppdrag. Högsta domstolen fann att själv­kostaadema vid de allmänna advokatbyråema fär tillmätas stor betydelse vid den bedömningen i vart fall till dess andra beräkningsmetoder har utarbetats. Då det enligt Högsta domstolen inte framkommit att timer-sättaingen till en offentlig försvarare borde bestämmas till ett lägre belopp än Domstolsverkets beräkningar visade, fann domstolen att skälig ersättning var 910 kr.

Ett annat fall (NJA 1993 s. 260) rör ersättaing i brottmål inom det

taxesatta området. I det målet prövade Högsta domstolen om den taxa

som byggde på en timkostaadsnorm på 850 kr var behäfd med ett

sådant uppenbart fel som avses i 11 kap. 14 § regeringsformen och

därmed kunde åsidosättas. Högsta domstolen fann dock att taxan var

bindande inom sitt tillämpningsområde och anförde bl.a. att skälig ersätt­

ning är ett vagt begrepp och att det kan finnas utrymme för olika

beräkningsmetoder när det gäller att bestämma ersättningsnivån. Två

justitieråd var skiljaktiga och menade att den av regeringen beslutade

6

timkostaadsnormen   stod   i   uppenbar   strid   med   den   överordnade

bestämmelsen i 21 kap. 10 § 1 st RB om skälig ersättaing till offentlig försvarare. Enligt 11 kap. 14 § regeringsformen skulle därför den på grundval av timkostaadsnormen beslutade brottmålstaxan inte tillämpas.

Regeringen bestämde den 29 april 1993 en ny gemensam timkostaads­norm för brottmålstaxan och äktenskapsskilhiadstaxan till 910 kr inklu­sive mervärdesskatt att gälla fr.o.m. den 1 juli 1993 to.m. den 30 juni 1994. Den 11 maj 1994 bestämdes - likaledes på grundval av beräkningar från Domstolsverket - timkostaadsnormen till 935 kr inklusive mervärdesskatt för tiden fr.o.m. den 1 juli 1994 t.o.m. den 30 juni 1995.

Riksrevisionsverket fick i maj 1993 i uppdrag av regeringen att se över beräknmgsgrundema for fastställande av tunkostaadnormen. I sin rapport (Rättshjälp - till vilken kostaad) redovisade verket altemativa modeller fÖr beräkning av timkostaadsnormen och modifierade modeller av en sådan norm. Rapporten har överlämnats till Rättshjälpsutredning­en.

Timkostaadsnormen utgör, utöver vad som redovisats ovan, också underlag fÖr den konkursfÖrvaltartaxa som tillämpas när en konkurs avskrivs enligt 10 kap. 1 § konkurslagen (1987:672).

Prop. 1994/95:150 Bilaga 3

5     Nivån på timersättningen

Regeringens förslag: All ersättaing för arbete som skall länmas till offentliga försvarare och till biträden på rättshjälpsområdet i övrigt skall bestämmas med tillämpning av en timkostaadsnorm som beslutas av regeringen. Ersättaingen skall bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som kan anses rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfatming. Timersättningen fär avvika från tunkostaadsnormen t.ex. om arbetet har utförts på ett mmdre skickligt eller särskilt skickligt sätt.

Timkostaadsnormen skall bestämmas på grundval av Domstols­verkets beräkningar av självkostaadema vid de allmänna advokat­byråema.

Utkastets forslag överensstämmer med regeringens förslag. Vissa språkliga skillnader finns dock.

Yttranden över utkastet: Flertalet av dem som har yttrat sig över utkastet till lagrådsremiss har tillstyrkt eller lämnat förslagen utan erinran. Hovrätten for Nedre Norrland känner dock tvekan till de före­slagna lagändringama och anser att det är betänkligt att utan närmare utredning ändra grundema för ersättningsreglema. Hovrätten menar att Rättshjälpsutredningens förslag bör avvaktas. Liknande synpunkter framförs av Rättshjälpsnämnden som menar att förslaget innebär en principiellt ny syn på ersättningsreglema. Nämnden motsätter sig dock inte att förslagen genomförs. Sveriges advokatsamflmd och Föreningen

jurister vid Sveriges alhnänna advokatbyråer är negativa till förslaget.       Prop. 1994/95:150

Skälen för regeringens forslag: Som tidigare har nämnts ligger Bilaga 3 beräkningar av självkostaadema vid de allmäima advokatbyråema till grund för tunersättningen till offentliga försvarare och till biträden på rättshjälpsområdet i övrigt. Beräkningsgrunderna har kritiserats från olika håll och det finns ett antal faktorer i underlaget som bör kurma bli föremål fÖr en närmare diskussion. Även konstruktionen med själv-kostaader som underlag for eriättaingsnormen som sådan kan ifråga­sättas. Kostsamma investeringar ett år påverkar t.ex. timkostaadsnormen i höjande riktaing och innebär alltså att inkomstema blir högre de kommande åren. Den motsatta ordningen, att inkomstema styr vilka ut­gifter som kan belasta en verkiiamhet, är rimligare. En normalkostaad för mvesteringar snarare än den faktiska kostaaden är kanske bättre som underlag for fastställande av nivån på timersättningen. När det gäller de poster som avser investeringar och utbildning och övriga expenser är det också så att inte alla sådana kostnader är fasta, och alla sådana kostaader är inte heller helt och hållet nödvändiga för verksamhetens bedrivande. Det är rimligt att kräva att denna typ av utgifter anpassas efter den ekonomiska situationen. Framfor allt bör kostaader av angivet slag inte med automatik medföra en höjning av timkosmadsnormen påföljande år.

Advokatsamfundet pekar i sitt yttrande över utkastet till lagrådsremiss på att utbildning är en nödvändig investering och att kostaadema fÖr alhnänheten och rättsväsendet blir större om advokatema inte utbildar och fortbildar sig. Regeringen delar uppfatmmgen att utbildning och fortbildning är viktigt. Det är dock en annan fråga hur det ekonomiska ansvaret skall fördelas fÖr den fortbildning av olika slag och med olika inriktamg som kan förekomma fÖr dem som arbetar på advokatbyråer, allmänna och privata. Det är t.ex. inte självklart att kostaader for utbildning med inriktaing på aflarsjuridik eller vissa delar av EU-rätten skall ingå i underlaget fÖr den ersättning som betalas for arbete på rättshjälpsområdet, där brottmål och familjemål dominerar.

En annan av de faktorer i beräkningama av självkostaadema vid de alhnänna advokatbyråema som kan diskuteras är den andel av arbets­tiden som kan debiteras. Den har också ganska nyligen förändrats. Fram till år 1992 fömtsattes 75 procent av arbetstiden for juristema vara debiterbar. Därefter har underlag;et grundats på en andel debiterbar tid på 72,5 procent. Advokatsamfimdet har for sin del i olika sammanhang hävdat att andelen bör vara 70 jDrocent. Det är uppenbart att frågan om hur stor andel av arbetstiden som kan anses debiterbar är något som kan bedömas på olika sätt och som man svårligen kan få ett entydigt svar på.

Även andra poster i underlagei; kan dislcuteras och är också foremål for delade meningar. En brist i det nuvarande systemet är att det inte tar hänsyn till de skilhiader som finns mellan allmärma och privata advokat­byråer, något som kan verka såväl höjande som sänkande på timkost­nadsnormen. Det bör anmärkas att advokatsamfundet, som regehnässigt yttrar sig över Domstolsverkets beräkningar irman underlaget lämnas till regeringen, anser att självkostaadema är alltför lågt beräknade.

Regeringen anser att det skulle kunna firmas fördelar med ett förändrat

g

system for beräkning av tunk:ostaadsnormen.  Rättshjälpsutredningen

skall behandla också den frågan. I avvaktan på resultatet av utredningens Prop. 1994/95:150 arbete fiims inget armat altemativ än att låta de alhnäima advokat- Bilaga 3 byråema och beräkningama av självkostaadema vid dem utgöra underlag för beräkning av timkostaadsnormen. Underlaget bör även fortsätt­ningsvis arbetas fi-am av Domstolsverket. Advokatsamfundet påpekar i sitt yttrande över utkastet till lagrådsremiss att ett centralt framtaget underlag, som t.ex. grundas på kostaadsförhållandena vid de allmäima advokatbyråerna, kan vara värdefulh som underlag för domstolamas bedömning av ersättning, men att en sådan timkostaadsnorm inte bör vara formellt bindande och inte beslutas av regeringen.

Såsom redovisats i det föregående finns det anledning att kritisera en ordning som innebär att kostaadema vid de allmärma advokatbyråema ett visst år okritiskt läggs till grund for beräkning av den timersätming som skall utgå kommande år. Det var knappast den ordning som fömtsattes vid 1972 års reform. Det är uppenbart att regeringen kritiskt måste kimna granska och justera de olika poster som mgår i underlaget - såväl i sänkande som i höjande riktning - när normen bestäms. Det bör återigen framhållas att redan små avvikelser fi beräkningsunder­laget iimebär märkbara förändringar i nivån på normen. Exempelvis angav Riksrevisionsverket i sin ovan nänmda rapport att sänkningen av andelen debiterbar tid med 2,5 procentenheter medförde att kostaaden per debiterbar timme blev 23 kr högre än den skulle ha blivit med oförändrad andel debiterbar tid. Övervägandena i den här delen har inte föranlett några kritiska kommentarer från de instanser som har beretts tillfälle att yttra sig över utkastet till lagrådsremiss.

Storleken på den tunkostaadsnorm som årligen bestäms är av stor betydelse for belastaingen på rättshjälpsanslaget, särskilt som denna i praxis har kommit att bli vägledande for den ersättamg som bestäms på hela rättshjälpsområdet. Det är, som regeringen inledningsvis har fram­hållit, angeläget med en effektiv kostaadskonfroll på området.

Regeringen föreslår mot bakgrund av det anförda dels att principen om att timkostaadsnormen skall styra all ersätming for arbete på rätts­hjälpsområdet - såväl inom som utom det taxesatta området - lagfästs, dels att regeringen skall fastställa normen.

Den ordning som gäller i dag, nämligen att den ersättning som tiller-kärms rättshjälpsbiträden m.fl. och offentliga försvarare skall vara skälig, bör behållas. Däremot bör - som vi strax skall utveckla närmare -regleringen i rättegångsbalken och rättshjälpslagen ändras så att det uttryckligen föreskrivs att domstolar och andra myndigheter vid bedöm­ningen av skäligheten av yrkat arvode skall utgå från den tid som faktiskt har lagts ned på uppdraget och som kan anses rimlig att lägga ned mot bakgrund av uppdragets art och omfatming. Ersättaingen skall bestämmas med tillämpning av den av regeringen beslutade tunkostaads­normen, men en möjlighet att sänka timersättningen, t.ex. på grund av bristande skicklighet, eller att höja timersättaingen därför att uppdraget har utförts med särskilt stor skicklighet bör finnas. I sådana fall skall timkostaadsnormen kurma frångås.

Regeringen kommenterar i det följande förslagets skilda delar bl.a mot

9

bakgrund av Lagrådets yttrande och de i ärendet inkomna yttrandena

över utkastet till lagrådsremiss. Vi återkommer med ytterligare kommen-    Prop. 1994/95:150

tärer i författningskommentaren.

Bilaga 3

Från advokatsamfundets sida är man kritisk till en sådan förändring av nuvarande ordning som utkastet innebär. Samflmdet menar att den föreslagna konstruktionen är egendomlig och att domstolen ges två anvisningar där den ena anger att domstolen skall döma ut skälig ersätt­ning och den andra att den skall döma ut den ersättning regeringen anvisar. Samfundet anför också att förslaget bygger på en missfro mot domstolama, nämligen på uppfatmingen att domstolama inte skulle klara uppgiften att bestäma skälig eisättaing, och att regeringen genom den föreslagna konstruktionen avser att hindra domstolama att döma fel. Samfundet anför samtidigt att det inte är fel med en "timkostaadsnorm" så länge den används bara som just en utgångspunkt. Enligt samfundet är det av praktiska skäl lämpligt - kanske t.o.m. nödvändigt - att det finns någon form av "normalar\'ode" som utgångspunkt. Däremot är det enligt samfundet fel om domstolama ges sådana anvisningar att de blir bundna av dem utom i undantagsfall. Ett sådant system har enligt samfundet motsatt effekt än den regeringen - liksom samfundet - anser eftersträvansvärd; nämligen att gyima effektivitet och skicklighet.

Med anlednmg av samfundets påpekanden konstaterar regeringen inledningsvis att lagtexten bör fijrtydligas så att skiltaaden mellan den av regeringen beslutade timkostnadsnormen och den timersättning som domstolen - eller myndigheten - bestämmer i det enskilda fallet klart framgår.

Regeringen vill framhålla at(: bundenheten till timkostaadsnormen i praxis är så stor att den föreslaja ändringen i praktiken inte är särskih omvälvande. Den väsentliga f

Avsikten med förslaget är ingalunda den att domstolama endast i

exceptionella undantagsfall skall kurma avvika från timkostnadsnormen.

Tvärtom är det, som samfundet anför, eftersträvansvärt med ett ersätt­

ningssystem som bättre gyimar effektivitet och skicklighet. Förslaget

tillgodoser enligt regeringens mening det kravet eftersom det uttryck­

ligen lyfter fram att domstolajna och myndighetema fär avvika fi4n

timkostaadsnormen i höjande eller sänkande rikming beroende på den

10

skicklighet som biträdet eller fcirsvararen har visat; det torde i dag vara

mindre vanligt att begärd ersättning sänks på gnmd av att kvaliteten på    Prop. 1994/95:150 arbetet varit undermålig. Det är också i praktiken svårt att få förhöjd    Bilaga 3 ersättning när arbetet utförts med särskild skicklighet.

Den av regeringen beslutade tunkostaadsnormen blir mot derma bak­grund ett slags "normalarvode" som domstolama skall fastställa i alla de mål och ärenden som utförts med normal skicklighet.

Advokatsamfimdet kritiserar också förslaget fÖr att det irmebär en cementering av nuvarande praxis som är fixerad vid tidsåtgången. Enligt samfundet bör i stället åtgärder vidtas som leder åt motsatt håll.

Som samfundet anför har inte tidsåtgången i praxis fått den mindre tyngd vid bedönmingen av arvoden som eftersträvades genom reformen 1982. Regeringen gör bedömningen att tidsåtgången tvärtom i praktiken kommit att bli den viktigaste faktom vid prövningen av ersätming for arbete. När den yrkade ersättningen fÖr arbete frångås är det t.ex. en vanlig motivering att biträdet eller försvararen kunde utfört uppdraget på kortare tid. Det kan ifrågasättas om det är möjligt att åstadkomma en ordning där skickligheten viktas mot tidsåtgången på det sätt som samfundet vill och som eftersträvades med 1982 års reform. Vi menar för vår del att den vägen har visat sig vara svårframkomlig, och kanske t.o.m. omöjlig. Den betydelse tidsåtgången har fatt i praktiken bör i stället komma till uttryck i lagtexten.

Vårt forslag mnebär alltså i så måtto en kodifiering av praxis att det uttryckligen föreskrivs att hänsyn skall tas till tidsåtgången när arvodet bestäms. Regeln balanseras emellertid av att det i lagtexten lyfts fram att domstolama vid arvodesprövningen skall ta hänsyn till den skicklighet, eller bristande skicklighet, som biträdet eller försvararen visat. Förslaget innebär således att såväl tidsåtgången som snabbheten och skickligheten skall inverka på ersättaingens storlek och regleringen bör rent av ha fömtsättaingar att bättre än de nu gällande reglema uppnå de syften som eftersträvades med 1982 års reform.

Advokatsamfimdet anför i sitt ytfrande vidare att det inte är rimligt att

ersätta alla advokater och biträdande jurister med samma belopp per

arbetad timme. Det kan t.ex. ta tio timmar for en biträdande jurist att

upprätta en inlaga där en erfaren advokat presterar en motsvarande

inlaga på halva tiden. Regeringen vill här fi:amhålla att förslaget i det

avseendet inte irmebär någon förändring i forhållande till vad som gäller

i dag. Det är alltså inte menmgen att den tid som faktiskt har lagts ner

på uppdraget okritiskt skall läggas till grund fÖr ersättningen. Förslaget

innebär - i likhet med vad som redan gäller - att det är den tidsåtgång

som kan anses rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattning som

berättigar till ersättaing. Häri ligger att domstolen skall värdera hur

många timmar en "normalskicklig" advokat behöver for ett motsvarande

uppdrag och inte ge ersättaing fÖr fler timmar. En särskilt skicklig

advokat, som t.ex. har betydande erfarenhet på ett visst område och

därför arbetat ovanligt snabbt, kan kompenseras genom att han - såsom

redovisats i det föregående - fär en timersättning som ligger över

timkosmadsnormen. Skilhiaden i förhållande till gällande rätt är att det

nu lagregleras hur den i en kostaadsräkning angivna tidsåtgången skall

1 \

bedömas.

2 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit. 2-14.

Stockholms tingsrätt menar att det, om förslaget genomförs, finns en Prop. 1994/95:150 risk för att försvarare och biträden mer frekvent begär förhöjd ersättning. Bilaga 3 vilket kan orsaka merarbete för domstolama. Det är möjligt att antalet yrkanden om ersättaing över normen kan öka. Det är delvis avsikten med förslaget, liksom det är avsikten att ersättningen oftare än nu skall kunna jämkas nedåt. Något mai-kant ökning av arbetsbelastaingen kan dock inte befaras. Det är tvärtom troligt att en praxis till stöd för rättstillämpningen utvecklar sig relativt snabbt.

Hitaörande frågor behandlas f(3r närvarande av Rättshjälpsutredningen och regeringen vill framhålla att den nu föreslagna ordningen inte irmebär något hinder mot att reglema utvecklas och förbättras genom förslag från ufredningen.

6     Ekonomiska konsekvenser

Som anförts inledningsvis har det i årets budgetproposition aviserats en besparing på rättshjälpsanslaget med 14 miljoner kr för det kommande budgetåret (12 månader). När det gäller de besparingseffekter som kan uppnås med förändringar av nivm på timersättningen leder - som redan framhållits - även mycket blygsamma förändringar till kraftiga föränd­ringar på rättshjälpsanslaget. En utebliven höjning av timkostaadsnormen på några kronor kan spara flera miljoner.

Den nu gällande timkostaadsnormen gäller t.o.m. 30 juni 1995. En ny norm skall alltså fastställas undei: våren for att gälla det kommande året. Domstolsverket har nyligen lämnat ett underlag fÖr fastställande av timosmadsnormen för den perioden. Enligt underlaget är den beräknade självkostaaden per timme för den kommande perioden högre än den nu gällande normen. Som framgått i det föregående skall timkostaadsnorm­en bestämmas på grundval av Domstolsverkets underlag, men efter en kritisk gransknmg av de olika poster som ingår. Frågan skall beredas mom Justitiedepartementet, bl.a efter överläggningar med advokatsam­fundet. Regeringen gör den preliminära bedömningen att det firms ut­rymme att åstadkomma den besparing på rättshjälpsanslaget som har aviserats.

Eftersom timkostaadsnormen också utgör underlag för den konkurs­fÖrvaltartaxa som tillämpas i korxkurser som skrivs av enligt 10 kap. I § konkurslagen, fär en förändring av nivån på normen också effekt på det anslag som belastas av de konkurskosmader som inte kan tas ut av konkursboets medel.

7     Ikraftträdande m.m.

Lagändringarna bör träda i kraft den I juli 1995. Några övergångs­

bestämmelser behövs inte.

,-

8     Författningskommentar

Prop. 1994/95:150

Bilaga 3 8.1    Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken

21 kap. 10 §

Bestämmelsens nya lydelse tar sikte på bedömningen av det arvode en offentlig försvarare begär for sitt uppdrag och irmebär att normabivån på den timersättnmg en offentlig försvarare skall tillerkäimas bestäms av regeringen. Regehi innebär en kodifiering av den ordning som utvecklats enligt praxis samtidigt som den uttryckligen ger regeringen mandat att bestämma timkostaadsnormens storlek. Den nya bestämmelsen innebär också att grundema for hur arvode skall bestämmas ändras genom att den vikt som i praktiken fästs vid den tidsåtgång som redovisas i kosmadsräkningama även kommer till uttryck i lagtexten. Ersättningen för arbete skall enligt den nya lydelsen bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som kan anses rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattning med tillämpning av den timkostaadsnorm regeringen fast­ställer. Timersättningen fär avvika från normen om den skicklighet och omsorg som uppdraget har utförts med eller andra omständigheter ger anledning till det.

Vid prövningen av arvodesyrkanden skall domstolen beakta det arbete som har lagts ned på uppdraget och den tidsåtgång som redovisas. Anser domstolen att arbetet har tagit for lång tid med hänsyn till uppdragets art eller omfattaing eller att arbetet delvis inte är ersättningsgillt skall det yrkade beloppet sättas ned med utgångspunkt i den tidsåtgång som bedöms som rimlig. Som huvudregel skall den av regeringen fastställda timkostaadsnormen betalas för varje ersättningsgill arbetstimme. Tuner-sättaingen fär dock sättas ned om arbetet har utförts på ett mindre skickligt sätt eller höjas om det har utförts särskilt skickligt. En advokat som är särskih skicklig, t.ex. genom att han eller hon har en särskild förtrogenhet med det aktuella rättsområdet, och därmed har arbetat snabbare än en "normalskicklig" advokat bör alltså kurma ersättas med ett timarvode som ligger över timkostaadsnormen. Också andra om­ständigheter av betydelse i det enskilda fallet kan beaktas, både i sänkande eller höjande riktning. 1 vissa fall kan det t.ex. komma i fiåga att både sätta ned begärt belopp fÖr att arbetet har tagit längre tid än som är rimligt och sänka timersättaingen, om uppdraget har utförts mmdre skickligt. Regleringen medger inte att tunersättningen höjs på den grunden att en advokat har särskih höga omkostaader för t.ex. kontor och liknande. Naturligtvis bör inte heller tunersättaingen i det enskilda fallet sänkas for den som har särskilt låga fasta kosmader i sin advokatverksamhet. Däremot kan det, i likhet med vad som gäller i dag, beaktas i höjande riktaing att en offentiig försvarare i ett omfattande mål är bunden under en lång tid.

Den inledande meningen i första stycket behålls oförändrad. Offentliga

försvarare skall alltså ha rätt till skälig ersättning for arbete, tidsspillan

och utiägg som uppdraget har krävt. Lagrådet utgår från att förskriften

om tillämpning av timkostaadsnormen - liksom vad som föreskrivs

13

angående tidsåtgång for uppdraget - avses vara underordnad bestäm-

melsen om att ersättningen skall vara skälig. I sitt yttrande lämnar Prop. 1994/95:150 Lagrådet två altemativa förslag till justeringar av lagtexten. Regeringen Bilaga 3 delar Lagrådets uppfattaing om förhållandet mellan föreskrifterna om att ersättningen skall vara skälig och att ersättningen skall bestämmas med tillämpning av timkostaadsnormen. Andra och tredje meningama i första stycket kan beskrivas som en precisering av föreskriften i första meningen. Sambandet mellan de två föreskrifterna bör konuna till ut­tryck genom att de mledande orden i andra meningen formuleras om. Bestämmelsen har formulerats något aimorlunda än enligt Lagrådets förslag.

Lagrådet tar också upp vad som gäller i fall en domstol skulle anse att timkostaadsnormen inte uppfyller kravet på skälig ersättning (jfr NJA 1993 s. 114 och 260). Mera konkret gäller frågan om och i så fall under vilka fömtsättningar timkosmadjinormen kan åsidosättas. Såsom Lagrådet konstaterar kan timkostaadsnormen åsidosättas endast om det är uppenbart att den står i söid med bestämmelsen om att ersättning skall vara skälig (11 kap. 4 § regerinjisformen).

I andra stycket görs ett tillägg som iimebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer hur ersättaingen fÖr tidsspillan skall beräknas. Förändringen irmebär en kodifiering av den praxis som har utvecklats, enligt vilken ersättaingen för tidsspillan betalas med utgångspunkt i ett: fastställt belopp som formellt endast gäller inom det taxesatta området. Det är lämpligt att Domstolsverket bestämmer ersättningen for tidsspillan enligt den nya bestämmelsen på samma sätt som gäller för det tiixesatta området.

De taxor som finns i dag gäller enbart for ersättning till offentliga försvarare i sådana brottmål där endast en tilltalad och en offentlig forvarare förekommer, och där den sammanlagda forhandlingstiden understiger tre timmar och 45 minuter. Även om en utvidgning av det taxesatta området skulle göras torde knappast alla brottmål komma att omfattas. Ett tillägg av redaki:ionell art har därför gjorts avseende bemyndigandet att fastställa taxa, som förtydligar att taxor fastställs som skall tillämpas vid bestänmiande av ersättaing / vissa fall.

8.2    Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)

22 

§

Ändringen i första stycket motiivarar ändringen i 21 kap. 10 § rätte­gångsbalken. Vad som sagts i författningskommentaren till den bestäm­melsen gäller också här. Lagrådets synpunkter på lagtexten i 21 kap. 10 § rättegångsbalken gäller även 22 § rättshjälpslagen. Dämtöver skall förhållandet mellan den nya lydelsen av första stycket och paragrafens tredje stycke kommenteras.

Enligt de nu gällande bestämnelsema i tredje stycket skall det när

ersättaing bestäms beaktas om ett rättshjälpsbiträde genom vårdslöshet

eller försummelse föranlett kostnad för rättshjälpen. Vidare gäller att

14

ersättningen fär jämkas om biträdet har missbmkat sin behörighet att    Prop. 1994/95:150

bevilja alhnän rättshjälp eller besluta om substitation, eller om det    Bilaga 3

annars firms särskilda skäl. Bedömningen enligt första stycket skall göras

fiistående från den bedönming som skall göras enligt tredje stycket.

Bestämmelsema tar sikte på olika fall. Den prövnmg som fömtsatts i

första stycket skall göras i samtiiga fall där begärt arvode skall prövas.

En prövnmg enligt tredje stycket kan däremot endast bli aktaell om

biträdet föranlett kostnader for rättshjälpen genom sitt agerande eller när

ett ärende misskötts i så hög grad att bestämmelser om avvisande av

ombud kan tillämpas (se prop. 1978/79:90 s. 210). Ersättning kan i

sådana fall jämkas till noll, vilket inte är avsett vid en tillämpnmg av

första stycket.

9     Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen antar regeringens förslag till

1. lag om ändring i rättegångsbalken,

2. lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429).

15

10   Lagtext

10.1  Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs att 21 kap.  10 § rättegångsbalken skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 

Bilaga 3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

21 kap. 10 §

Offentiig försvarare har rätt till skälig ersättamg av alhnärma medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skall uppdragets art och omfattning beaktas. Hänsyn skall också tas till andra omständigheter av betydelse, så­som den skicklighet och den om­sorg som uppdraget har utförts med samt den tid som har lagts ned på uppdraget. Har försva­raren länmat den misstänkte råd­givning i saken enligt rätts­hjälpslagen (1972:429), skall av­drag göras för den rådgivnings­avgift som försvararen uppburit.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fast­ställer taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersätt­ningen.

Offentiig försvarare har rätt till skälig ersättning av allmärma medel fÖr arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättningen for arbete skall bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som är rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattning och med tillämp­ning av den timkostnadsnorm som regeringen fastställer Tim­ersättningen får avvika från tim­kostnadsnormen, om den skicklig­het och den omsorg som upp­draget har utförts med eller andra omständigheter av bety­delse ger anledning till det. Har försvararen lämnat den miss­tänkte rådgivning i saken enligt rättshjälpslagen (1972:429), skall avdrag göras for den rådgivnings-avgift som försvararen uppburit.

Regeringen eller den myndig­het som regeringen bestämmer fastställer den taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersättamgen / vissa fall samt meddelar foreskrifter om beräk­ning av ersättningen for tids­spillan.

'Senaste lydelse 1983:920.

16

Offentlig försvarare fär mte förbehålla sig ytterligare ersättning av den    Prop. 1994/95:150

misstänkte. Om så ändå har skett, är förbehållet utan verkan.

Bilaga 3

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

17

10.2 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)    Prop. 1994/95:150

Härigenom föreskrivs att 22 § rättshjälpslagen (1972:429) skall ha        * följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Biträde, bodehiingsförrättare och medlare har rätt till skälig ersättning for arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har- krävt. Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skall uppdragets art och omfattning beaktas. Hänsyn skall också tas till andra omständigheter av betydelse, såsom den skicklighet och den omsorg som uppdraget har utförts med samt den tid som har lagts ned på uppdraget. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersättamgen.

Föreslagen lydelse

22 

§

'

Biträde, bodehiingsförrättare och medlare har rätt till skälig ersättaing för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättningen for arbete skall bestämmas med utgångs­punkt i den tidsåtgång som är rimlig med hänsyn till upp­dragets art och omfattning och med tillämpning av den timkost­nadsnorm som regeringen fast­ställer Timersättningen får av­vika från timkostnadsnormen, om den skicklighet och den om­sorg som uppdraget har utförts med eller andra omständigheter av betydelse ger anledning till det Regeringen eller den myn­dighet som regeringen bestäm­mer fastställer den taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersätmingen i vissa fall samt meddelar foreskrifter om beräk­ning av ersättningen för tids­spillan. Vid biträdesbyte enligt 21 § andra stycket gäller i fråga om det nya biträdets rätt till ersättning for .irbete som har utförts före beslutet om bytet vad som sägs i 19 § första stycket.

Har biträde, bodehiingsförrättai-e eller medlare genom vårdslöshet eller fÖrsununelse föranlett kosmad lÖr rättshjälpen, skall detta beaktas vid ersättaingens bestämmande. Om biträde missbmkat sin behörighet att bevilja allmän rättshjälp eller l)esluta om substitation eller det eljest föreligger särskilda skäl, får ersättaingen jämkas.

Ersättaing till biträde fastställes i mål eller ärende vid domstol av

domstolen. Ersättaing till biträde i armat fall och till bodehiingsförrättare

fastställes av Rättshjälpsmyndiglieten. Ersättrung till medlare fastställes

av domstolen.

Ersättning till biträde skall fastställas i samband med att den rättsliga

'Senaste lydelse 1993:9.

18

angelägenheten avgörs genom dom eller beslut eller avslutas på något    Prop. 1994/95:150 annat sätt. Ersättningen till bodehimgsfÖrrättare  eller medlare skall    Bilaga 3 fastställas när uppdraget har slutförts.

Har ett biträde underlåtit att i tid begära ersättning vid den domstol som haft att besluta om den och har biträdet därigenom förlorat rätten att fä ersättning fastställd av domstolen, fär Rättshjälpsmyndigheten fastställa ersättningen under fömtsättning att biträdet mte kände till att angelägenheten varit anhängig vid domstolen eller att underlåtenheten beror på något armat ursäktligt misstag. Ersättningen skall då alltid staima på staten.

Derma lag träder i kraft den 1 juli 1995.

19

Lagförslagen i utkastet till lagrådsremiss 

1       Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs att 21. kap.  10 § rättegångsbalken skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 3.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

21 kap. 10 §'

Offentlig försvarare har rätt till skälig ersättning av allmäima medel for arbete, tidsspillan och utiägg som uppdraget har krävt:. Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skall uppdragets art och omfattning beaktas.. Hänsyn skall också tas till andra omständigheter av betydelse, så­som den skicklighet och den om­sorg som uppdraget har utförts med samt den tid som har lagts ned på uppdraget. Har för­svararen lämnat den misstänkte rådgivning i saken enligt rätts­hjälpslagen (1972:429), skall av­drag göras för den rådgivnmgs-avgift som försvararen uppburit.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fast­ställer taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersätt­ningen.

Offentiig försvarare har rätt till skälig ersättaing av alhnänna medel fÖr arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättning för arbete skall bestämmas med beaktande av uppdragets art och omfattning och med tillämpning av den tim­ersättning (timkostnadsnorm) som regeringen fastställer Er­sättningen får avvika från tim­kostnadsnormen om andra om­ständigheter av betydelse, såsom den skicklighet och den omsorg som uppdraget har utförts med, ger anledning till det. Har för­svararen lämnat den misstänkte rådgivning i saken enligt rätts­hjälpslagen (1972:429), skall av­drag göras för den rådgivnings­avgift som försvararen uppburit.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fast­ställer hur ersättning för tids­spillan skall beräknas samt den taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersättning i vissa fall. Offentlig försvarare fär inte fjrbehålla sig ytterligare ersättning av den misstänkte. Om så ändå har skett, är förbehållet utan verkan.

Derma lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Senaste lydelse 1983:920.

20

2       Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)    Prop. 1994/95:150

Härigenom föreskrivs att 22 § rättshjälpslagen (1972:429) skall ha        följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §'

Biträde,    bodehimgsfÖrrättare

Biöde,     bodehimgsfÖrrättare

och medlare har rätt till skälig

och medlare har rätt till skälig

ersättamg för arbete, tidsspillan

ersättning fÖr arbete, tidsspillan

och utlägg som uppdraget har

och utlägg som uppdraget har

krävt.  Vid bedömningen av vad

krävt. Ersättning for arbete skall

som   är   skäligt   arvode   skall

bestämmas med beaktande  av

uppdragets art och omfattning

uppdragets art och omfattning

beaktas. Hänsyn skall också tas

och med tillämpning av den tim-

till andra omständigheter av be-

ersättning    (timkostnadsnorm)

lydelse,  såsom den skicklighet

som regeringen fastställer  Er-

och den omsorg som uppdraget

sättningen får avvika från tim-

har utförts   med samt den tid

kostnadsnormen om andra om-

som har lagts ned på uppdraget.

ständigheter av betydelse, såsom

Regeringen eller den myndighet

den skicklighet och den omsorg

regeringen bestämmer fastställer

som uppdraget har utförts med,

taxa  som  skall   tillämpas   vid

ger anledning till det.   Rege-

bestämmande av ersättningen.

ringen eller den myndighet rege-

ringen bestämmer fastställer hur ersättning for  tidsspillan skall beräknas samt den  taxa  som skall tillämpas vid bestämmande av ersättning i vissa fall. Vid biträdesbyte enligt 21 § andra stycket gäller i fråga om det nya biträdets rätt till ersättaing for arbete som har utförts före beslutet om bytet vad som sägs i 19 § första stycket

Har biträde, bodelningsförrättare eller medlare genom vårdslöshet eller försummelse föranlett kostaad fÖr rättshjälpen, skall detta beaktas vid ersättningens bestämmande. Om biträde missbmkat sin behörighet att bevilja allmän rättshjälp eller besluta om substitation eller det eljest föreligger särskilda skäl, fär ersätmmgen jämkas.

Ersättning till biträde fastställes i mål eller ärende vid domstol av domstolen. Ersätming till biträde i annat fall och till bodelningsförrättare fastställes av Rättshjälpsmyndigheten. Ersättning till medlare fastställes av domstolen.

Ersättaing till biträde skall fastställas i samband med att den rättsliga angelägenheten avgörs genom dom eller beslut eller avslutas på något annat sätt. Ersättamgen till bodehimgsfÖrrättare eller medlare skall fast­ställas när uppdraget har slutförts.

'Senaste lydelse 1993:9.

21

Har ett biträde underlåtit att i tid begära ersättning vid den domstol Prop. 1994/95:150 som haft att besluta om den och har biträdet därigenom förlorat rätten Bilaga 3.1 art fä ersätming fastställd av domstolen, fär Rättshjälpsmyndigheten fastställa ersättamgen under förutsättaing att biträdet mte kände till att angelägenheten varit anhängig vid domstolen eller att underlåtenheten beror på något annat ursäktligt misstag. Ersättningen skall då aUtid starma på staten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

22

Lagrådsremissens lagförslag

1       Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken

Härigenom föreskrivs att 21 kap.  10 § rättegångsbalken skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 3.2

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

21 kap. 10 §'

Offentlig försvarare har rätt till skälig ersättaing av allmänna medel for arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skall uppdragets art och omfattning beaktas. Hänsyn skall också tas till andra omständigheter av betydelse, såsom den skicklighet och den omsorg som uppdraget har ut­förts med samt den tid som har lagts ned på uppdraget. Har försvararen lärrmat den miss­tänkte rådgivning i saken enligt rättshjälpslagen (1972:429), skall avdrag göras for den rådgiv­ningsavgift som försvararen upp­burit.

Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fast­ställer taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersätt­ningen.

Offentlig försvarare har rätt till skälig ersättaing av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättning för arbete skall bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som kan anses rimlig med hänsyn till upp­dragets art och omfattning, och med tillämpning av den timkost­nadsnorm som regeringen fast­ställer. Timersättningen far av­vika från timkostnadsnormen om andra omständigheter av be­tydelse, såsom den skicklighet och den omsorg som uppdraget har utförts med, ger anledning till det. Har försvararen lämnat den misstänkte rådgivning i saken enligt rättshjälpslagen (1972:429), skall avdrag göras för den rådgivningsavgift som försvararen uppburit.

Regeringen eller den myndig­het som regeringen bestämmer fastställer hur ersättning for tids­spillan skall beräknas samt den taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersättning i vissa fall.

'Senaste lydelse 1983:920.

23

Offentiig försvarare fär mte fljrbehålla sig ytterligare ersättnmg av den    Prop. 1994/95:150

misstänkte. Om så ändå har skett, är förbehållet utan verkan.

Bilaga 3.2

Denna lag o-äder i kraft den 1 juli 1995.

24

Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)    Prop. 1994/95:150

Bilaga 3.2

Härigenom foreskrivs att 22 § rättshjälpslagen (1972:429) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

22 §

Biträde,    bodelningsförrättare

Biträde,     bodehiingsförrättare

och medlare har rätt till skälig

och medlare har rätt till skälig

ersättamg fÖr arbete, tidsspillan

ersättning för arbete, tidsspillan

och utlägg som uppdraget har

och utiägg som uppdraget har

krävt.  Vid bedömningen av vad

krävt. Ersättning for arbete skall

som   är   skäligt   arvode   skall

bestämmas med utgångspunkt i

uppdragets art och omfattning

den tidsåtgång som kan anses

beaktas. Hänsyn skall också tas

rimlig   med  hänsyn   till   upp-

till andra omständigheter av be-

dragets art och omfattning, och

lydelse,  såsom den skicklighet

med tillämpning av den timkost-

och den omsorg som uppdraget

nadsnorm som regeringen fast-

har utförts  med samt den tid

ställer  Timersättningen får ov-

som har lagts ned på uppdraget.

vika från timkostnadsnormen om

Regeringen eller den myndighet

andra   omständigheter   av   be-

regeringen bestämmer fastställer

lydelse,  såsom den skicklighet

taxa  som  skall  tillämpas   vid

och den omsorg som uppdraget

bestämmande av ersättningen.

har utförts med, ger anledning

till det.  Regeringen eller  den myndighet som regeringen be­stämmer  fastställer  hur ersätt­ning for tidsspillan skall beräk­nas samt den taxa som  skall tillämpas  vid bestänmiande  av ersättning i vissa fall. Vid biuädesbyte enligt 21 § andra stycket gäller i fråga om det nya biträdets rätt till ersättaing för arbete som har utförts före beslutet om bytet vad som sägs i 19 § första stycket

Har biträde, bodehiingsförrättare eller medlare genom vårdslöshet eller försummelse föranlett kostaad för rättshjälpen, skall detta beaktas vid ersättamgens bestämmande. Om biträde missbrukat sm behörighet att bevilja allmän rättshjälp eller besluta om substitation eller det eljest föreligger särskilda skäl, fär ersättningen jämkas.

Ersättauig till biträde fastställes i mål eller ärende vid domstol av domstolen. Ersättamg till biträde i armat fall och till bodehiingsförrättare fastställes av Rättshjälpsmyndigheten. Ersättning till medlare fastställes av domstolen.

Ersättaing till biträde skall fastställas i samband med att den rättsliga angelägenheten avgörs genom dom eller beslut eller avslutas på något

'Senaste lydelse 1993:9.

25

annat sätt. Ersättnmgen till bodehimgsfÖrrättare  eller medlare skall    Prop. 1994/95:150

fastställas när uppdraget har slutförts.

Bilaga 3.2

Har ett biträde underlåtit att i tid begära ersättnmg vid den domstol som haft att besluta om den och har biträdet därigenom förlorat rätten att fä ersättnmg fastställd av domstolen, fär Rättshjälpsmyndigheten fastställa ersättningen under Gjtutsättning att biträdet inte kände till att angelägenheten varit anhängig vid domstolen eller att underlåtenheten beror på något annat ursäktligt misstag. Ersättnmgen skall då alltid starma på staten.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

26

Lagrådet

Prop. 1994/95:150

Bilaga 3.3 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1995-03-23

Närvarande:   justitierådet   Torkel   Gregow,   justitierådet   Lars   A.[REDACTED_EFTERNAMN], regeringsrådet Sigvard Holstad.

Enligt en lagrådsremiss den 16 mars 1995 (Justitiedepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till

1.     lag om ändring i rättegångsbalken,

2.     lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429).

Förslagen har mfÖr Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Cecilia Renfors. Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet:

Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken

21 kap. 10 §

Paragrafen, som reglerar offentiig försvarares rätt till ersätmhig i anledning av uppdraget, föreslås ändrad på så sätt att en av regeringen fastställd timkostaadsnorm över lag skall vara avgörande vid bestäm­mande av ersättamg fÖr arbete. Det föreslås också bl.a. att betydelsen av den tidsåtgång som arbetet krävt skall komma till klart uttryck i lag­texten.

I förslaget har den nuvarande första meningen i första stycket, enligt vilken offentlig försvarare har rätt till skälig ersättning av allmärma medel for arbete, tidspillan och utlägg som uppdraget har krävt, behållits oförändrad. I en andra mening anges att ersättamg för arbete skall be­stämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som kan anses rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattaing och med tillämpning av den timkostaadsnorm som regeringen fastställer. I tredje meningen ges fore­skrifter om fömtsättningar fÖr att tunersättnmgen skall få bestämmas till belopp som avviker från tunkostaadsnormen. Andra stycket i förslaget mnehåller ett bemyndigande att meddela föreskrifter angående ersättnmg för tidsspillan och att fastställa taxa som skall tillämpas vid bestäm­mande av ersättamg i vissa fall.

Förslaget föranleder frågan hur föreskriften i första stycket andra meningen om att ersättning for arbete skall bestämmas med tillämpning av timkostaadsnormen förhåller sig till bestämmelsen i första meningen om att ersättaingen skall vara skälig. Lagrådet utgår från att föreskriften om tillämpning av tunkostaadsnormen - liksom vad som föreskrivs angående tidsåtgång fÖr uppdraget - avses vara underordnad bestäm­melsen om att ersättaingen skall vara skälig (jfr lagrådsremissen s. 15); armars skulle paragrafen irmehålla två skilda regler om bestämmande av ersättningen.

Detta samband bör enligt Lagrådets menmg komma till tydligare

uttryck än som skett i remissförslaget. En möjlighet är att de mledande

orden  i   första  stycket  andra  meningen jämkas  på  följande   sätt:

27

3 Riksdagen 1994/95. 1 samt. Nr 150. Bil. 2-14.

"Ersättnmgen skall i fråga om arbete bestämmas ... ". 1 så fall bör Prop. 1994/95:150 motsvarande ändringar göras i andra stycket Ett armat och mera Bilaga 3.3 klargörande altemativ är att andra-fjärde menmgama i första stycket i förslaget fär bilda ett särskilt, andra stycke, varvid andra och tredje styckena i förslaget blh tredje och fjärde stycken. Första meningen i första stycket skulle då utgöra ett särskilt stycke, dock med tillägg av en menmg av förslagsvis följande; lydelse: "Vid tillämpnmg härav skall beaktas vad som sägs i andra och tredje styckena".

Förslaget aktaaliserar också frågan vad som gäller i fall en domstol skulle anse att timkostaadsnomien mte uppfyller kravet på skälig ersättamg (jfr NJA 1993 s. 114 och 260). Mera konkret gäller frågan om och i så fall under vilka fömtsättningar timkostaadsnormen kan åsidosättas. Som bestämmelsen är konstmerad kunde det möjligen hävdas att frågan om åsidosättande mte skulle avse själva tunkosmads-normen utan lagbestämmelsen om tillämpnmgen av tunkostaadsnormen. Så bör dock mte regleringen uppfattas. Jämförelse skall alltså göras mellan timkostaadsnormen och regehi om skälig ersätming. Eftersom tunkostaadsnormen skall fastställas av regeringen och vara tillämplig på alla ersättningar som tillkommer offentliga försvarare, kan den åsido­sättas endast om det är uppenbart att den står i strid med bestämmelsen om att ersättamgen skall vara sicälig (11 kap. 14 § regeringsformen).

Förslaget till lag om ändring ii rättshjälpslagen

22 §

Vad Lagrådet har anfört i anslutiing till förslaget om ändring av 21 kap.

10 § rättegångsbalken gäller cckså den föreslagna ändringen i 22 §

rättshjälpslagen.

28

Rättsdatablad

Prop. 1994/95:150 Bilaga 3

Författningsrubrik

Bestämmelser som inför, ändrai; upp­häver eller upprepar ett normgivnings-bemyndigande

Celexnummer för bakomliggande EG-regler

Rättegångsbalken

Rätthjälpslagen (1972:429)

21 kap. 10 §

22 §

29

Innehållsförteckning

Prop. 1994/95:150

Bilaga 3

A.        Allmänna val m.m................................................... 

1

A 7.     Kampanjkostnader m.m. for val till Europaparlamentet   ....

1

D.        Domstolsväsendet m.m.......................................... 

1

D 2.     Domstolama m.m.......................................... 

1

Arvoden på rättshjälpsområdet........................................ 

2

Sammanfattning   .................................................... 

2

1

Ärendet och dess beredning   ................................. 

3

2

Bakgrund.................................................................. 

3

3

Gällande bestämmelser om arvoden till rättshjälpsbiträden och offentliga försvarare m.fl                                                                                  

4

4

Taxoma och timkostnadsnormen  ............................ 

5

5

Nivån på timersättningen   ...................................... 

.... 

7

6

Ekonomiska konsekvenser   .................................... 

12

7

Ikraftträdande m.m.................................................. 

12

8

Författningskommentar............................................ 

13

8.1

Förslaget till lag om ändring i rättegångsbalken     

13

8.2

Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)  ..

14

9

Förslag till riksdagsbeslut......................................... 

15

10

Lagtext..................................................................... 

16

10.1

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken 

16

10.2

Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)   ...

18

Bilaga 3.1       Lagforslagen i utkastet till lagrådsremiss   

.. 

20

1

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken          

20

2

Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)        

21

Bilaga 3.2       Lagrådsremissens lagforslag...................... 

23

1

Förslag till lag om ändring i rättegångsbalken          

23

2

Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)        

25

Bilaga 3.3       Lagrådets yttrande..................................... 

27

Rättsdatablad................................................................... 

29

30

Utrikesdepartementet

Bilaga 4

Bilaga 4 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 4

Utrikesdepartementet 

(tredje huvudtiteln)

A. Utrikesförvaltningen m.m.

A 1. Utrikesförvaltningen

I regeringens prop. 1994/95:100 bil. 4 har för utrikesförvaltningen föreslagits ett ramanslag på 2 666 663 000 kr (1 764 495 000 kr for 12-månadersperioden).

Från detta anslag finansieras löner och andra fÖrvaltningskostaader, till vilka främst hör kostaader för lokaler och bostäder utomlands, utlandstillägg samt deltagande i intemationella möten och förhandlingar.

Till följd av Sveriges medlemskap i Europeiska unionen den 1 januari 1995 har merkostaader uppstått vid bl.a. EU-representationen i Bryssel och vid det nyupprättade EU-sekretariatet på handelsavdelningen samt för att upprätthålla vissa tekniskt-administrativa stödfunktioner. Vidare ställer ett aktivt svenskt medlemskap i EU krav på ökad närvaro vid möten och förhandlingar både i Bryssel och i andra EU-huvudstäder.

Vid fastställandet av förslag till statsbudget fÖr budgetåret 1995/96 kunde uite hänsyn tas till dessa merkostaader. Regeringen anser därför att anslaget utöver tidigare förslag bör tillföras ytterligare 43 700 000 kr under det förlängda budgetåret 1995/96.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95:UU14, rskr. 1994/95:216) till Utrikesförvaltningen for budgetåret 1995/96 anvisar ett ramanslag på 2 710 363 000 kr.

A 5. Utredningar m.m.

1 regeringens prop. 1994/95:100 bil. 4 har fÖr ändamålet utredningar m.m. foreslagits ett reservationsanslag på 15 809 000 kr (10 478 000 kr for 12-månadersperioden).

Från anslaget finansieras främst utredningar inom Utrikesdepartementets verksamhetsområde.

Som medlem i EU kommer Sverige att delta i den s.k. Prop. 1994/95:150 Översynskonferensen om EU-sjunarbetet som medlemsstaterna beslutat Bilaga 4 skall inledas år 1996. Regeringen har beslutat tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att belysa viktigare sakfrågor och stimulera den offentliga debatten infor derma regeringskonferens. Vid fastställandet av förslag till statsbudget fÖr budgetåret 1995/96 kunde inte hänsyn tas till de merkostaader som detta f()rberedelsearbete kommer att medföra. Regeringen anser därför att anslaget utöver tidigare förslag bör tillföras ytterligare 15 000 000 kr under det förlängda budgetåret 1995/96 fÖr att även andra angelägna utredningar skall kunna fullföljas.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95 :UU 14, rskr. 1994/95:216) till Utredningar m.m. for budgetåret 1995/96 anvisar ett reservationsanslag på 30 809 000 kr.

B, Bidrag till vissa intemationella organisationer 

B 9. Fredsbevarande verksamhet

I regeringens prop. 1994/95:100 bil. 4 har for fredsbevarande verksamhet föreslagits ett reservationsanslag på I 341 948 000 kr. Av samma proposhion bil. 1, sid. 112 framgår att anslag som pris- och löneomräknats budgeterats med hänsyn till ett produktivitetskrav om 0,99 % på 12-månadersbasis, vilket motsvarar den genomsnittliga årliga produktivitetsförbättringen inom näringslivets tjänstesektor under de senaste tio åren. Anslaget för fredsbevarande verksamhet räknas normalt upp med en pris- och töneomräkningsfaktor som motsvarar den som tillämpas for Försvarsmaktens anslag. I budgetarbetet räknades anslaget för fredsbevarande verksamhet dock upp med en procentsats som förutsatte ett produktivitetskrav om 0,99 %. Det är regeringens mening att anslaget i fråga bör imdantas från produktivitetskravet och räknas upp med 0,99 % eller 10 860 000 kr under budgetåret 1995/96 (18 månader).

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95 :UU 14, rskr. 1994/95:216) till Fredsbevarande verksamhet för budgetåret 1995/96 anvisar ett reservationsanslag pä 1 352 808 000 kr.

c. Intemationellt utvecklingssamarbete

Prop. 1994/95:150

Bilaga 4 C 7. Övriga biståndsrelaterade insatser '

' I prop. 1994/95:100 bil. 4 redovisat under anslaget C 7. Övrigt.

Regeringen har i prop. 1994/95:100 bil. 4 i tabeller på sid. 14 och sid. 76 redovisat ett felaktigt belopp for avräkningama från biståndsramen. Det korrekta beloppet for avräkningama fÖr övriga biståndskostnader under andra anslag skall vara 386 700 000 kr (257 800 000 kr för tolv månader) och det totala beloppet för avräkningar 2 894 700 000 kr (I 929 800 000 kr för tolv månader). Utgiftsutrymmet under littera C. Internationellt utvecklingssamarbete har som en följd av felräkningen blivit 3 869 000 kr för litet. Beloppet bör enligt regeringen anvisas anslagsposten 3. Övriga insatser under anslaget C 7, vars rubrik samtidigt ändras till Övriga biståndsrelaterade insatser.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95:UU15, rskr. 1994/95:242) till Övriga biståndsrelaterade insatser för budgetåret 1995/96 anvisar ett reservationsanslag på 77 200 000 kr.

E. Utrikeshandel och exportfrämjande 

E 1. Kommerskollegium

Regeringen har i prop. 1994/95:100 bil. 4 föreslagit att till Kommerskollegium anvisas 61 275 000 kr för budgetåret 1995/96 (40 548 000 kr för 12-månadersperioden). Regeringen har också i nänmda proposition anmält sin avsikt att återkomma till riksdagen i frågan om förstärkning av kollegiets verksamhet mot bakgrund av EU-medlemskapet. Regeringen har vidare i prop. 1994/95:152 Regler för godkända och auktoriserade revisorer föreslagit en reduktion av kollegiets anslag för budgetåret 1995/96 med 5 250 000 kr (3 500 000 kr för 12-månadersperioden). Regeringen återkommer nu till frågan om förstärkning av kollegiets verksamhet.

Regeringens avsikt att aktivt medverka i utfommingen av den gemensamma handelspolitiken inom EU och att tillse att svenska intressen tillvaratas så långt som möjligt irmebär nya arbetsuppgifter och krav för den handelspolitiska förvaltaingen. Kommerskollegium spelar härvid en viktig roll.

Genom EU-medlemskapet utsträcks Kommerskollegiums uppgifter till att tillhandahålla beslutsunderlag och utredningar på en rad nya områden

inom ramen för tullunionen och den gemensamma handelspolitiken.     Prop. 1994/95:150

Behovet av dylikt underlag har vuxit dels genom det stora antal frågor     Bilaga 4

som   Sverige   som   EU-medlem   har   att   ta   ställning  till   på   det

handelspolitiska    området,    dels    genom    att    den    gemensamma

handelspolitiken är komplex och mångfacetterad och att arbetet med att

formulera svenska ställningstagimden därför i hög grad kräver den typ av

expertkunskaper som finns inom Kommerskollegium. Dessutom bedrivs

inom EU en mycket aktiv politik när det gäller att utveckla förbindelsema

med andra länder och denna politik innefattar i hög grad handelspolitiska

initiativ. Även medverkan i utformningen av EU:s ställningstaganden i

alla   de    frågor   som   kommer   att   diskuteras    inom   den   nya

världshandelsorganisationen WTO ställer krav på svenska analyser och

utredningar. Ett område som kräver särskild uppmärksamhet är frågan om

EU:s användning av handelspolitiska skyddsinstrument, framför allt på

antidumpningsområdet.

EU-medlemskapet innebär också att kollegiet administrerar ett stort antal importlicenser framför allt på teko-området. Sverige utgör i detta avseende en del av EU-administrationen, vilket leder till nya arbetsuppgifter också i fonn av t.ex. samrådsförfaranden och datakommunikation med kommissionen.

Kommerskollegium fungerar som ett informationscentmm för frågor om regelverket i EG/EU. Ett stort informationsbehov föreligger såväl hos företag som hos allmänheten om vilka regler som gäller i medlemskapet.

Även vad gäller handelsprocedurfrågoma har kraven ökat på kollegiet. Detta område är omfattande och hanteras inom EU under respektive generaldirektorat. Tidigare har fär svensk del EFTA-sekretariatet stått för bevakning, samordning och utformning av inlagor i olika sammanhang. I medlemskapet måste således Sverige bevaka och arbeta med handelsprocedurfrågoma i kommissionens olika grupperingar utan det bistånd som EFTA-sekretariatet har stått för.

Sammantaget medför den redovisade utökningen av Kommerskollegiums ansvarsområden och uppgifter behov av ökade resurser med 15 000 000 kr för det föriängda budgetåret 1995/96. Insatserna finansieras genom n«!ddragningar av arman verksamhet inom Utrikesdepartementets huvudtitel.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under tredje huvudtitelns ramanslag Kommerskollegium för budgetåret 1995/96 anvisar 15 000 000 kr- utöver vad som har föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 4 och prop. 1994/95:152.

E 6. Europainformation m.m.

Prop. 1994/95:150

Bilaga 4

Regeringen har i prop. 1994/95:100 bil. 4 föreslagit att 9 000 000 kr tilldelas en fortsatt saklig och bred informationsverksamhet om det europeiska integrationsarbetet under budgetåret 1995/96. Vidare har en särskild utredare tillsatts med uppgift att utreda hur den samlade samhälleliga Europa-informationen bör vara utformad efter den 30 juni 1995 (dir. 1994:159). Utredaren har inte kommit med sina förslag än. Sekretariatet för Europainformation - som fram till folkomröstaingen svarade för sådan information om EES och EU - har genom riksdagens beslut getts möjlighet att fortsätta sin informationsverksamhet till allmänheten även under våren 1995 mot bakgrund av att informationsinsatser krävs med anledning av förberedelsema inför regeringskonferensen år 1996 (prop. 1994/95:105 avsnitt 3, bet. KU 1994/95:31, rskr. 1994/95:173). Därutöver har regeringen inrättat en parlamentarisk kommitté med uppdrag att under år 1995 förbereda Sveriges medverkan i regeringskonferensen år 1996 genom utredningar och aktiviteter avsedda att stimulera den offentliga debatten (dir. 1995:15).

En rad insatser planeras vid Utrikesdepartementet vilka kräver utökade resurser jämfört med tidigare föreslaget belopp för budgetåret 1995/96 om 9 miljoner kronor. Utgångspunkten är att Sekretariatet för Europainformation upphör som planerat den 30 juni 1995. Detta medför att Utrikesdepartementet behöver ökade resurser för att komplettera sin nuvarande verksamhet. De insatser som planeras är - fömtom publikationer av olika slag om EU och eventaellt EES bl.a. i form av s.k. grönböcker - informationsmaterial som t.ex. Fakta Europa, faktaskriftserie inför regeringskonferensen, s.k. medborgarsamtal om EU m.fl. aktiviteter som inte omfattas av uppdraget till den parlamentariska kommittén. För dessa insatser behövs ytterligare 7 200 000 kr för det förlängda budgetåret 1995/96. Insatsema fmansieras genom neddragningar av arman verksamhet inom Utrikesdepartementets huvudtitel.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under tredje huvudtitelns reservationsanslag Europainformation m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar 7 200 000 kr utöver vad som har föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 4.

E 10. Delegationen för översättning av EG:s regelverk

1995/96 Nytt anslag (förslag)

1 000

Regeringen beslutade den 18 januari 1990 att tillsätta en delegation för att svara för översättning av det regelverk som omfattades av EES-avtalet. Delegationen har sedermera fått i uppdrag att också översätta de EG-

rättsakter som aktualiseras vid ett svenskt medlemskap. Delegationens     Prop. 1994/95:150

uppgift slutförs under våren 1995.

Bilaga 4

Gemenskapens institationer har att från datam för Sveriges medlemskap i EU svara för översättaing till svenska av relevanta dokument. Institationemas personalresurser för översättning visar sig emellertid inledningsvis vara bristfälliga och man har därför vänt sig till den svenska regeringen med begäran om visst stöd i denna fråga.

Enligt regeringens mening är det angeläget att bistå gemenskapens institutioner med översättningsarbetet på uppdragsbasis under en begränsad övergångsperiod till dess att institationema byggt upp sin översättaingskapacitet. Därmed erhålls också ett inflytande över det svenska EG-regelverkets språkliga utveckling under en infasningsperiod. Regeringen beslutade den 6 april att ge Delegationen för översättaing av EG:s regelverk i uppdrag att ge förslag om en fortsatt verksamhet under en begränsad övergångsperiod samt att inleda förhandlingar om avtal med de berörda institationema.

Den fortsatta översättaingsverksamheten skall till skillnad från tidigare helt finansieras av berörda institationer på uppdragsbasis. Uppdragsintäktema och kostaadema för verksamheten föreslås redovisas under ett nytt I 000-kronors anslag.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

till Delegationen for översättning av EG:s regelverk för budgetåret 1995/96 anvisar ett anslag på I 000 kr.

Socialdepartementet

Bilaga 5

Bilaga 5 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 5

Socialdepartementet

(Femte huvudtiteln)

1 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.,

2.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,

3.

godkänner vad regeringen föreslår om en enhetlig kompensa­tionsnivå om 75 % i sjuklönesystemet samt i sjuk- och föräldra­försäkringarna (avsnitt 4),

4.

godkänner att ersättningen från sjukförsäkringen till sjukvårds­huvudmännen för sjukresor slopas per den 1 januari 1996,

5.

till förslagsanslaget Sjukvårdsförmåner m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 3 094 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

6.

till förslagsanslaget Föräldraförsäkringen för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är I 202 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

7.

till förslagsanslaget Sjukpenning och rehabilitering för budget­året 1995/96 anvisar ett belopp som är 3 419 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

8 godkänner att statsbidraget till missbrukarvård och ungdomsvård slopas per den 1 januari 1996,

9.

till reservationsanslaget Bidrag till missbrukarvård och ung­domsvård för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 645 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

10.

till reservationsanslaget Stimulansbidrag till särskilda boende­former och rehabilitering för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 50 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

11.

till SBL Vaccin AB för budgetåret 1995/96 anvisar ett för­slagsanslag på 40 000 000 kronor,

12.

till Information om organdonation m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett reservationsanslag på 10 000 000 kronor,

13.

till ramanslaget Allmänna försäkringskassor för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 32 500 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

9.

till ramanslaget Riksförsäkringsverket för budgetåret 1995/96        Prop. 1994/95:150 anvisar ett belopp som är 300 000 kronor lägre än vad som       Bilaga 5 föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

10.

till förslagsanslaget Bidrag till hälso- och sjukvård för budget­året 1995/96 anvisar 32 800 000 kronor utöver vad som före­slagits i prop. 1994/95:100 bil. 6,

11.

godkänner inriktningen av de besparingsåtgärder inom bostads­bidragssystemet som regeringen förordar (avsnitt 13),

12.

till förslagsanslaget Bostadsbidrag för budgetåret 1995/96 an­visar ett belopp som är 910 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 6.

2 Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

2.1 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.

Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1981:49) om begränsning av läke­medelskostnader, m.m. skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

3

§

'

I andra fall än som avses i 2 § skall det fastställda priset för sam­tidigt på grund av sjukdom för­skrivna och inköpta läkemedel sättas ned med hela det belopp som överstiger 135 kronor för ett läkemedel och med hela det be­lopp som överstiger 35 kronor för varje ytterligare läkemedel. Ned-sättningen med hela det belopp som överstiger 135 kronor skall göras på det läkemedel som har högst pris. Nedsättning skall göras endast till den del det sammanlag­da priset för läkemedlen överstiger 135 kronor med tillägg av 35 kronor för varje läkemedel utöver det första. Om en förskrivning är avsedd att expedieras mer än en gång, gäller nedsättningen köpe­summan vid varje avsett expeditionstillfälle.

Vid beräkning av prisnedsättnin-gen beaktas inte den avgift som kan ha uttagits för expedition av telefonförskrivna läkemedel.

I andra fall än som avses i 2 § skall det fastställda priset för sam­tidigt på gmnd av sjukdom för­skrivna och inköpta läkemedel sättas ned med hela det belopp som överstiger 160 kronor för ett läkemedel och med hela det be­lopp som överstiger 60 kronor för varje ytterligare läkemedel. Ned­sättningen med hela det belopp som överstiger 160 kronor skall göras på det läkemedel som har högst pris. Nedsättning skall göras endast till den del det sammanlag­da priset för läkemedlen överstiger 160 kronor med tillägg av 60 kronor för varje läkemedel utöver det första. Om en förskrivning är avsedd att expedieras mer än en gång, gäller nedsättningen köpe­summan vid varje avsett expeditionstillfalle.

Vid beräkning av prisnedsätt-ningen beaktas inte den avgift som kan ha uttagits för expedition av telefonförskrivna läkemedel.

Bestämmelsema i första stycket tillämpas även när skyddsläkemedel i annat fall än som avses i 2 § andra stycket förskrivs till havande eller ammande kvinna eller till bam.

'Lydelse enligt prop. 1994/95:100 bil. 6. (Senaste lydelse 1994:317.)

4 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150

Med det fastställda priset enligt första stycket avses ett pris som har       tJnaga d fastställts av Riksförsäkringsverket. Om ett pris inte har fastställts på ett läkemedel i denna ordning omfattas läkemedlet inte av prisnedsättaing.

Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar före­skrifter

1.

om vilka receptfria läkemedel som omfattas av prisnedsättningen, och

2.

om undantag från prisnedsättningen för ett visst receptbelagt läke­medel eller en viss gmpp av sådana läkemedel.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

2.2 Förslag till

Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 10 och 12 §§ lagen (1962:381) om all­män försäkring' skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap.

10 §'

En förälder har rätt till tillfällig föräldrapenning för vård av ett bam,

som inte har fyllt tolv år, om föräldem behöver avstå från förvärvsarbete

i samband med

1. sjukdom eller smitta hos bamet,

2.

sjukdom eller smitta hos bamets ordinarie vårdare,

3.

besök i samhällets förebyggande barnhälsovård,

4.

vårdbehov som uppkommer till följd av att bamets andra förälder besöker läkare med ett annat bam till någon av föräldrarna, under förut­sättning att sistnämnda bam omfattas av bestämmelsema om tillfällig föräldrapenning.

För vård av ett bam vars levnadsålder understiger 240 dagar utges till­fällig föräldrapenning enligt första stycket endast om tillsynen av bamet är stadigvarande ordnad eller om bamet vårdas på sjukhus. För vård av ett bam som är äldre än som nyss sagts utges tillfällig föräldrapenning enligt första stycket inte för tid under vilken annars föräldrapenning skulle ha uppburits; undantag gäller dock om bamet vårdas på sjukhus.

En förälder har rätt till tillfällig föräldrapenning från och med del kalenderår under vilket barnet fyller fyra år till och med del kalenderår under vilket barnet fyller tolv år även när föräldem avstår från förvärvsarbete i sam­band med föräldrautbildning, be­sök i bamets skola eller besök i förskoleverksamhet eller skol-bamsomsorg i vilken bamet deltar (kontaktdagar). En förälder till barn som omfattas av 1 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade har dock rätt till kontaktdagar från barnets födelse till dess att det fyller sexton år.

En förälder till barn som om­fattas av 1 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk­tionshindrade har rätt till tillfällig föräldrapenning från barnets födelse till dess att det fyller sex­ton år även när föräldem avstår från förvärvsarbete i samband med föräldrautbildning, besök i bamets skola eller besök i förskoleverk­samhet eller skolbamsomsorg i vilken bamet deltar (kontakt­dagar).

' Lagen omtryckt 1982:120. ' Senaste lydelse 1994:605.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150

Rätt till tillfällig föräldrapenning tillkommer även en fader som avstår

' 

från förvärvsarbete i samband med bams födelse för att närvara vid förlossningen, biträda i hemmet eller vårda bam. Motsvarande gäller i tillämpliga delar för en fader vid adoption av bam, om bamet inte fyllt tio år. Som adoption anses även att någon tar emot ett bam i avsikt att adoptera det.

12 §' Tillfällig föräldrapenning enligt 10 § första stycket och 10 a § utges under sammanlagt högst 60 dagar för varje bam och år. Tillfällig för­äldrapenning enligt 11 § utges under högst 60 dagar för varje bam och år. Om föräldem behöver avstå från förvärvsarbete av skäl som anges i 10 § första stycket I, 3 och 4 och 10 a § utges tillfällig föräldrapenning under ytterligare högst 60 dagar för varje bam och år.

Tillfällig föräldrapenning enligt        Tillfällig föräldrapenning enligt 10  § tredje stycket utges under     10  § tredje stycket utges under högst två dagar per barn och år. I     högst tio dagar per bam och år. fall som avses i 10 § tredje stycket andra meningen utges dock till­fälligföräldrapenning under högst tio dagar per bam och år.

Tillfällig föräldrapenning enligt 10 § fjärde stycket utges under högst tio dagar per bam. Sådan tillfällig föräldrapenning utges inte för tid efter sextionde dagen efter bamets hemkomst efter förlossningen. Vid adop­tion räknas tiden från den tidpunkt föräldrama fått bamet i sin vård.

Uppbär en förälder oavkortade löneförmåner under tid då han bedriver stadier, jämställs avstående från stadier med avstående från förvärvs­arbete vid tillämpning av bestämmelsema om tillfällig föräldrapenning, i den mån föräldem går miste om löneförmånema.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

' Senaste lydelse 1993:743.

3 Inledning

Prop. 1994/95:150

Med anledning av det ansträngda budgetiäget gör regeringen bedöm­ningen att såväl engångsbesparingar som regelförändringar som innebär bestående besparingar, behöver göras inom Socialdepartementets om­råde.

En enhetlig ersättningsnivå om 75 % av förmånsgmndande inkomst i såväl sjukersättningssystemen och föräldraförsäkringen som arbetslös­hetsförsäkringen föreslås införas den 1 januari 1996. Karensdagen bibe­hålls i sjukförsäkringen och sjuklönesystemet.

För att stoppa utgiftsutvecklingen inom systemen för bostadsbidrag och assistansersättning föreslår regeringen att regelförändringar genomförs.

Med anledning av ändrat administrativt huvudmannaskap för ersätt­ningar till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster föreslås att me­del överförs från Riksförsäkringsverket och de allmänna försäkrings-kassoma till sjukvårdshuvudmännen.

Som en följd av införandet av ett generellt statsbidrag till landsting och kommuner fr.o.m. år 1996 avskaffas den särskilda ersättningen från sjukförsäkringen för sjukresor. Vidare läggs det riktade statsbidraget till missbmkarvård och ungdomsvård in i det generella statsbidraget till kommunema.

Som engångsbesparingar tidigareläggs regelförändringar rörande tand­vårdsförsäkringen och läkemedelsförmånen samt föräldraförsäkringen. Ytterligare engångsbesparingar är bl.a. indragningar av vissa reservatio­ner och neddragning av föreslaget belopp för yrkesinriktad rehabilitering för budgetåret 1995/96. Vidare avses vinstmedel från Systembolaget AB och Apoteksbolaget AB tillföras staten.

Regeringen föreslår att medel anvisas till två nya anslag, dels ett avseende kapitaltillskott till SBL Vaccin AB (40 miljoner kronor), dels ett avseende medel för information om organdonation m.m. (10 miljoner kronor).

Utdelning från Systembolaget AB

I preliminärt bokslut för år 1994 redovisar Systembolaget AB årets vinst till 262 miljoner kronor efter skatt. Efter avsättning för fondemission och till reservfond avses 210 miljoner kronor inlevereras till statsverket.

Utdelning från Apoteksbolaget AB

Apoteksbolaget ägs till två tredjedelar av staten och till en tredjedel av bolagets pensionsstiftelse. Bolaget är inte vinstmaximerande, vilket inne­bär att bolagets försäljningsmarginaler sänks när ekonomin så tillåter. Den senaste förändringen genomfördes den 1 januari 1994 då försälj­ningsmarginalen sänktes med drygt två procentenheter. Dessförinnan hade marginalen sänkts med två procentenheter den 1 juni 1993.

Apoteksbolagets omsättning uppgick till 18,7 miljarder kronor år 1994, vilket innebär en ökning med 11 procent. Ökningen beror främst på att

det förskrivs allt mer avancerade och därmed dyrare läkemedel. Resulta-        Prop. 1994/95:150

tet före bokslutsdispositioner och skatt uppgick till 435 miljoner kronor.

Bilaga 5

Vid bolagsstämma den 7 juni 1995 avses beslut bli fattat om en ut­delning till ägama om 330 miljoner kronor varav 110 miljoner kronor med automatik tillfaller bolagets pensionsstiftelse.

Indragning av vissa reservationer m.m.

Regeringen har i dag beslutat att som besparing dra in reservationer motsvarande ca 14 miljoner kronor från femte huvudtiteln. Anslag som berörs är bl.a. Beredskapslagring och utbildning m.m. för hälso- och sjukvård i krig (2,6 miljoner kronor). Bidrag till missbmkar- och ung­domsvård (1,3 miljoner kronor). Bidrag till organisationer (1,8 miljoner kronor). Bidrag till husläkarsystemet (4 miljoner kronor). Vidare har nyligen regeringen dragit in reservationer motsvarande 61,4 miljoner kronor.

Dessutom har regeringen beslutat att som besparing dra in 20 miljoner kronor från anslaget Stimulansbidrag till särskilda boendeformer och rehabilitering m.m. för innevarande budgetår.

Sammanfattning av föreslagna besparingar och reformer

Sammantaget innebär förslagen inom Socialdepartementets ansvars­område i denna proposition att nettobesparingen uppgår till 0,5 miljarder kronor för budgetåret 1994/95, till 5,8 miljarder kronor budgetåret 1995/96, till 5,5 miljarder kronor år 1997 och till 4,8 miljarder kronor år 1998.

Föreslagna engångsbesparingar för perioden t.o.m. år 1998 uppgår sammantaget till ca 2,8 miljarder kronor.

Föreslagna finansierlngsåtgärder och reformer I  miljoner kronor (netto)

94/95

95/96

1997

1998

(6 mån)

18 mån

12 mån

Varaktiga finansierlngsåtgärder

Bostadsbidrag (960701)

-750

0

- 1 500

- 1 500

75%-paketet:

- 1 790

-895

- 1 790

- 1 790

exkl. förslag i BP 95

(960101)'

Assistanser-

- 1 226

-613

- 1 226

- 1 226

sättning

94/95 (6 mån)

95/96 18 män

12 mån

1997

1998

Engångsvisa finansieringsåtgärder

Tandvård: höjd självrisk (950701, tidigarelägg­ning)

-300

-200

-   200

Läkemedel: höjd egen­avgift (950701)=

- 1 200

-800

-   800

-300

Indragning av reservationer

-  75

Utdelning Systembolaget

-210

Utdelning Apoteks­bolaget

-220

Stimulans­bidrag till sär­skilda boen­deformer

- 20

- 50

-  50

Bidrag till missbrukarvård

-215

-215

Yrkesinriktad rehabilitering

-  70

- 47

Slopande av kontaktdagar (950701, tidigarelägg­ning)

- 190

- 130

Summa

-525

-5 791

- 2 950

-5 516

-4 816

finansiering

Reformer

Ägartillskott SBL Vaccin AB

+ 40

+  40

Information organdonation

+ 10

+   10

Summa refor-

+ 50

+ 50

mer

Totalt

-525

-5 741

-2 900

-5 516

816

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

1)

1 budgetpropositionen 1995 beräknades "75%-paketet" innebära en sammanlagd besparing om 225 miljoner kronor. Det nu förslagna "75%-paketet" innebär en sam­manlagd besparing om 2 015 miljoner kronor, dvs. 1 790 miljoner kronor utöver vad som föreslagits i BP 95. Därtill kommer besparingar hänförliga till ändringar i bl.a. havandeskapspenning och närståendepenning. Dessa besparingar kommer att precise­ras senare under året.

2)

Av besparingen är 300 miljoner kronor (12 män) varaktig fmansiering.

4 Enhetlig ersättningsnivå på 75 %

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Regeringens förslag: En enhetlig ersättningsnivå om 75 % av för­månsgmndande inkomst skall införas i sjukersättningssystemen och föräldraförsäkringen fi-.o.m. den 1 januari 1996. Karensdagen bibe­hålls i sjukersättningssystemen.

Skälen för regeringens förslag: I 1995 års budgetproposition föreslog regeringen att en enhetlig ersättningsnivå om 75 % av förmånsgmndande inkomst skulle införas i sjukersätmingssystemen och föräldraför­säkringen. Samtidigt som förslaget ingick i besparingsprogrammet, var det ett ställningstagande för att en allmän ohälsoförsäkring också i fort­sättningen skall stå för merparten av försäkringsskyddet vid inkomstbort­fall orsakat av sjukdom eller skada. Som ett led i strävandena att skapa en både rättvis och effektiv försäkring var det regeringens mening att den enhetliga ersättningen skulle utges från första dagen, dvs. att karens­dagen skulle avskaffas.

Det ingick också i regeringens förslag att den mer precisa utform­ningen av försäkringsskyddet vid ohälsa skulle utredas vidare av Sjuk-och arbetsskadeberedningen (S 1993:07). Med hänsyn till fortsatt osäker­het i det ekonomiska och statsllnansiella läget finner regeringen det nu motiverat att precisera ett mer långtgående förslag. I syfte att minska kostnadema för försäkringama och samtidigt ge ett försvarligt skydd mot inkomstbortfall bör det fr.o.m. den 1 januari 1996 införas en enhetlig ersättningsnivå om 75 % av den förmånsgmndande inkomsten i såväl sjuk- och föräldraförsäkringama som i arbetslöshetsförsäkringen (om arbetslöshetsförsäkringen, se bilaga 11 till denna proposition). Denna ersättningsnivå införs även i sjuklönesystemet. Den kostnadsbesparing som därvid uppkommer för arbetsgivama kommer att neutraliseras. Karensdagen bibehålls i sjukförsäkringen och sjuklönesystemet.

Villkoren i sjukersättningssystemen skiljer sig på olika sätt från vill­koren i arbetslöshetsförsäkringen. Försäkringama har olika ändamål. Arbetslöshetsförsäkringen skall dels ge ekonomisk trygghet vid arbets­löshet, dels vara så utformad att den underlättar och stimulerar till så snar återgång som möjligt till produktivt arbete. Sjukförsäkringen skall ge skydd mot inkomstbortfall vid sjukdom eller skada. Även inom sjuk­försäkringen tillämpas arbetslinjen på så sätt att ersättningen är relaterad till förvärvsinkomsten och genom att den försäkrade får stöd för rehabili­tering.

Den höga arbetslösheten utsätter arbetsmarknadspolitiken och arbetslös­hetsförsäkringen för stora påfrestningar. Arbetslösheten medför också hälsoproblem. Det finns en kontaktyta mellan trygghetssystemen, som gör att enhetliga villkor kan verka stödjande för att systemen skall fun­gera väl både ur individemas och det allmännas synvinkel. Omkring 25 % av de långtidssjukskrivna saknar i dag arbete. Om ersättningama görs likvärdiga, behöver inte någon arbetslös känna sig frestad att söka

10

föriänga sjukskrivningstiden snarare än att aktivt börja söka ett nytt       Prop. 1994/95:150 arbete. Därmed undviks också den passivisering som riskerar att följa av        Bilaga 5 sjukskrivning.

Även andra villkor i ett trygghetssystem än ersättningamas storlek kan ha betydelse för hur effektiva åtgärdema i angränsande trygghetssystem blir. För en långtidssjuk som saknar arbete är drivkraftema för rehabili­tering utomordentligt svaga om den som tillfrisknar riskerar arbetslöshet utan någon rätt till ersättning. Detta är ett exempel bland flera på frågor som rör samspelet mellan sjuk- och arbetslöshetsförsäkringama. Andra konkreta frågor rör kvalifikationsregler samt försäkrad inkomst. Hum­vida dessa skillnader är rationella eller kan behöva ändras, bör analyse­ras gemensamt av Sjuk- och arbetsskadeberedningen och en kommande utredning om arbetslöshetsförsäkringen. En särskild utredning kommer vidare att tillsättas i samråd mellan social- och arbetsmarknadsministrar­na för att göra en bred analys av de äldres situation på en alltmer krävande och rörlig arbetsmarknad samt av altemativ till förtidspensione­ring när ohälsoprövningen för förtidspension skärps.

Ersättning med 75 % av den förmånsgmndande inkomsten och en karensdag innebär en stram allmän ohälsoförsäkring. Den ger ändå skydd på en försvariig nivå och bygger på principen om inkomstrelate-rad ersättning. Att en enhetlig nivå införs har till syfte att skapa en stabil allmän försäkring. De många olika nivåema i nu gällande försäk­ringar har varit svåröverskådliga för den enskilde och administrativt betungande för försäkringskassoma. Det är också tveksamt vilken be­tydelse den förhöjda ersättningen vid rehabilitering har för att goda re­sultat skall uppnås. För dem som är sjuka mer än ett år innebär hittills­varande regel om sänkt ersätming från 80 till 70 % en svårförståelig sänkning av levnadsstandarden. Särtegler i försäkringen leder också naturligen till diskussion av hur rationella de är och därmed också till frekventa förändringar. Det är nu regeringens syfte att skapa en stabilare allmän ohälsoförsäkring.

Redan idag finns på marknaden tilläggsförsäkringar, ofta genom avtal mellan arbetsmarknadens parter, som ger ersättning i olika situationer utöver vad den allmänna försäkringen ger. Med lägre ersättning från den allmänna försäkringen kan intresset för och betydelsen av tilläggsförsäk­ringar bli större. Dessa kan utformas som värdefulla komplement till den allmänna försäkringen. Det finns emellertid risker för och exempel på att avtalsförsäkringar ger förstärkningar främst till dem som sällan riskerar att råka ut för ohälsa och som därför till en låg kosmad kan förhandla sig till en förmån. Om påtagliga skillnader skulle utvecklas på detta sätt i de sociala villkoren för olika gmpper på arbetsmarknaden, riskerar det samlade försäkringsskyddet att bli orättvist. Detta vore i sig olyckligt och skulle urgröpa försäkringens stabilitet och effektivitet eftersom omo­tiverade skillnader i förmåner föder krav på kompensation. Ett annat problem med avtalsförsäkringar är att de kan ge förmåner som upphäver eller i alltför hög grad minskar de självrisker som finns i den allmänna försäkringen. En alltför generös utfyllnad vid sjukfrånvaro eller för äldre med nedsatt arbetsförmåga kan medföra ett ökat utnyttjande av den all­männa försäkringen vars kostnader därmed stiger.

Il

Ett gemensamt intresse bör finnas, inte minst i nuvarande ekonomiska Prop. 1994/95:150 läge, för det allmänna och för arbetsmarknadens parter att fä till stånd Bilaga 5 stabila, trygga och ekonomiskt hållbara villkor i arbetslivet. Ett rättvist och effektivt samlat försäkringsskydd har stor betydelse för detta. Det är mot den bakgmnden som Sjuk- och arbetsskadeberedningen i nya direk­tiv avses få i uppdrag att i samråd med företrädama för partema ana­lysera samspelet mellan tilläggsförsäkringar och den allmänna ohälsoför­säkringen. Om en samsyn kan nås kring kriterier för hur det samlade försäkringsskyddet skall bli rättvist och effektivt, skapas också fömtsätt­ningar för att frågor om tilläggsförsäkringar helt lämnas till partemas ansvar. De särskilda minskningsregler som nu gäller för sjukpenning kan då slopas. En fördel med att partema tar på sig en del av ansvaret för det samlade försäkringsskyddet är att kosmadema då mer omedelbart beaktas inom lönebildningen.

Inom Riksförsäkringsverket och de allmänna försäkringskassoma drivs ett systematiskt arbete med att minska ohälsotalet. Ansträngningama för att minska de långa sjukskrivningama och förtidspensioneringen har avsatt tydliga resultat. Antalet personer som är sjukskrivna mer än ett år minskade med drygt 5 000 mellan åren 1993 och 1994 till 31 983. Även den tidigare ökningen av antalet beviljade förtidspensioner bröts under år 1994 med en minskning från 62 465 år 1993 till 48 531 år 1994. Att de långa sjukskrivningama minskar utan att förtidspensioneringama blir fler, kan vara ett tecken på att insatsema för rehabilitering blivit effektivare. I sitt fortsatta arbete är det angeläget att Sjuk- och arbetsskadebered­ningen gör en bedömning av hur verksamheten fimgerar och om åtgärder för att öka arbetsgivarens engagemang såväl i förebyggande insatser som i rehabilitering ytterligare kan förbättra resultaten. Ett sätt att öka arbets­givarens intresse i detta sammanhang är en förlängd sjuklöneperiod. Sjuk-och arbetsskadeberedningen kommer att ges i uppdrag att pröva sjuk­löneperiodens längd och förlängning.

Det föreligger inga klara belägg för att den förhöjda ersättning som utgår i samband med arbetslivsinriktad rehabilitering har någon påtaglig betydelse för rehabiliteringsarbetet. Av besparingsskäl föreslår regeringen därför att även rehabiliteringspenningen sänks till 75 % av förmåns­gmndande inkomst.

Ersättningsnivån i föräldraförsäkringen och vissa andra dagersättningar bör liksom i sjukförsäkringen vara 75 % av förmånsgmndande inkomst. Den sänkta ersättningsnivån i föräldraförsäkringen bör gälla även för bam födda före 1995. Ersättning i den tillfälliga föräldrapenningen bör också i fortsätmingen utges från första dagen. Den förhöjda ersättningen från I5:e dagen i den tillfälliga föräldrapenningen slopas av besparings­skäl. Förhöjd ersättning med 10 procentenheter under en pappa- och mammamånad bibehålls för att föräldraförsäkringen skall fortsätta att stimulera till jämställdhet i föräldraskap och i arbetslivet.

Regeringen avser att senare under året återkomma till riksdagen med lagförslag så att förändringama kan träda i kraft den 1 januari 1996.

Sammanlagt innebär de här redovisade förslagen en besparing inom sjukersätmingssystemen   och   föräldraförsäkringen   på   bmtto   drygt

12

3 miljarder kronor. Detta motsvarar netto drygt 2 miljarder kronor, vilket utgör en besparing om 1 790 miljoner kronor utöver förslagen i budget­propositionen. Därtill kommer besparingar hänförliga till ändringar i bl.a. havandeskapspenning och närståendepenning.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Besparingar avseende sjukersättning och fSräldraforsäkring

Åtgärd

Besparing mkr (Netto)

Sjuklön (karensdag +75%-nivå)

-

580 mkr

Sjukpenning (karensdag +75%-nivä)

-

542 mkr

Rehabiliteringspenning (75%-nivå)

-

260 mkr

Tillfällig föräldrapenning (75%-nivå)

-

115 mkr

Föräldrapenning (75%-nivä)

-

681 mkr

Pappa/mamma-månad; tvä månader

(85%-nivå)

+

163 mkr

Summa

_

2 015 mkr

5 Höjda patientavgifter för läkemedel och tandvård m.m.

Läkemedel

Regeringens förslag: Den I juli 1995 höjs patientavgiften för inköp av prisnedsatta läkemedel. Avgiften höjs till högst 160 kronor och till 60 kronor för varje ytterligare samtidigt inköpt sådant läkemedel.

Skälen till regeringens förslag: I 1995 års budgetproposition föreslog regeringen bl.a. en höjning av patientavgiften för prisnedsatta läkemedel till högst 135 kronor och till 35 kronor för varje ytterligare samtidigt inköpt sådant läkemedel. Riksdagen har ännu inte behandlat detta för­slag. Som skäl för förslaget angavs en fortsatt oroande ökning av sjuk­försäkringens kostnader för läkemedelsförmånen. Regeringen gav sam­tidigt Kommittén för hälso- och sjukvårdens finansiering och organisa­tion (HSU 2000) i uppdrag att skyndsamt utreda fömtsättningama för ett överförande av kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen från Riksför­säkringsverket till sjukvårdshuvudmännen. I utredningsuppdraget ingår också att göra en samlad översyn av utformningen av läkemedelsför­månen, inklusive högkostnadsskyddet. Kommittén skall enligt direktiven redovisa sitt uppdrag härom till regeringen senast vid utgången av maj 1995.

Det har framkommit att den starka ökningen av sjukförsäkringens kost­nader för läkemedelsförmånen fortsätter under år 1995. Regeringen har därför bedömt att ytterligare kostnadsdämpande åtgärder erfordras i av-

13

vaktan på att det pågående översynsarbetet i HSU 2000 om läke­medelsförmånen slutförs. I årets budgetproposition har regeringen avise­rat besparingsåtgärder på sammanlagt I 700 miljoner kronor fr.o.m. år 1998 vilka bl.a. avser läkemedelsförmånen.

Mot bakgmnd av den fortsatta kostnadsutvecklingen för läkemedelsför­månen och det ansträngda statsfinansiella läget har vi nu gjort den be­dömningen att det är motiverat att tidigarelägga läkemedelsbesparingen.

Därför förordar vi att patientavgiftema vid inköp av prisnedsatta läke­medel höjs från den i budgetpropositionen föreslagna nivån, dvs. högst 135 kronor och högst 35 kronor för varje ytterligare samtidigt inköpt prisnedsatt läkemedel, med ytterligare 25 kronor per inköpt läkemedel till högst 160 resp. 60 kronor fr.o.m. den 1 juli 1995. Den nu föreslagna avgiftshöjningen, som fömtsätter ändring i lagen (1981:49) om begräns­ning av läkemedelskostnader m.m., beräknas minska försäkringskost-nadema med ca I 200 miljoner kronor för budgetåret 1995/96. Av de minskade försäkringskostnadema utgör 300 miljoner kronor (12 mån) en varaktig besparing. Resterande del är tidigareläggning av 1998 års åt­gärder.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Tandvård

Regeringens bedömning: Den s.k. självrisken i ersättningsbestäm­melserna för vuxentandvård bör höjas från 500 till 700 kronor fr.o.m. den I juli 1995.

Skälen för regeringens bedömning: I budgetpropositionen redovisade regeringen sin avsikt att fullfölja den föregående regeringens arbete med att reformera ersättningssystemet för vuxentandvård med beaktande av vad riksdagen anfört bl.a. i fråga om de civilrättsliga aspektema på ett system med premietandvård. Därvid angavs att inriktningen är att ett reformerat ersättningssystem skall kunna träda i kraft den 1 januari 1996 och att kostnadema för det förändrade systemet skall rymmas inom en ram på ca 2 450 miljoner kronor. Detta skulle innebära en besparing på 600 miljoner kronor. Vidare angav regeringen att en reformering av ersättningssystemet för vuxentandvård skapar fömtsättningar för att senare under mandatperioden minska tandvårdskostnadema genom ytter­ligare stmkturella förändringar inom tandvården. Detta skulle ske fr.o.m. år 1998.

Med hänsyn till det allvarliga statsfinansiella läget bedömer vi att det är nödvändigt att redan fr.o.m. den 1 juli 1995 ytterligare minska för­säkringskostnadema för vuxentandvård. Denna minskning skall ses som en tidigareläggning av 1998 års besparing.

Mot den bakgmnden anser regeringen att kostnadsminskningen bör ske genom att den självrisk på 500 kronor som gäller sedan den 1 september 1994 för varje behandlingsperiod höjs till 700 kronor fr.o.m. den 1 juli 1995.  Denna förändring i ersättningbestämmelsema, som fömtsätter

14

ändring i tandvårdstaxan (1973:638), beräknas minska försäkringens kostnader med ca 200 miljoner kronor per år. Detta innebär att utgifts­ramen för tandvård år 1996 uppgår till ca 2 250 miljoner kronor.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Ersättning för sjukresor

Regeringens förslag: Ersättning från sjukförsäkringen till sjukvårds­huvudmännen som lämnas för sjukresor skall fr.o.m. år 1996 tillföras det nya generella statsbidraget till landstingen.

Regeringen har i Finansdepartementets bilaga (bilaga 7) till denna pro­position föreslagit och redovisat skälen för att fr.o.m. år 1996 avskaffa den del av ersättningen från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen som lämnas för sjukresor. Medlen, som för år 1995 uppgår till 1 344 miljoner kronor, föreslås i stället tillföras det föreslagna nya gene­rella statsbidraget till landstingen.

Något ersättningsbelopp för sjukresor för år 1996 är inte fastlagt men det har vid anslagsberäkningen för budgetåret 1995/96 fömtsatts vara oförändrat, dvs. I 344 miljoner kronor. Detta innebär att anslaget Sjuk­vårdsförmåner m.m. för budgetåret 1995/96 bör reduceras med ett mot­svarande belopp.

Anslagsberäkning

Med hänvisning till vad som ovan anförts samt med beaktande av för­ändrad prognos vad avser kostnadema för läkemedel och tandvård beräk­nar vi de totala utgiftema för anslaget Sjukvårdsförmåner m.m. till 20 051   miljoner kronor för budgetåret 1995/96.

6 Vissa ändringar av den tillfälliga föräldrapenningen

Regeringens förslag: De två särskilda kontaktdagama inom den till­fälliga föräldrapenningen slopas redan fr.o.m. den 1 juli 1995.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har tidigare aviserat riksdagen förslag om att de två särskilda kontaktdagama inom den till­fälliga föräldrapenningen skall slopas fr.o.m. den I januari 1997 (prop. 1994/95:100, bil. 6).

Föräldraförsäkringen, som regleras i 4 kap. lagen (1962:381) om all­män försäkring består av två huvudförmåner, föräldrapenning och till­fällig föräldrapenning.

15

Tillfällig föräldrapenning utges till en förälder som behöver avstå från Prop. 1994/95:150 förvärvsarbete för att vårda barn under 12 år till följd av sjukdom eller Bilaga 5 smitta hos bamet eller bamets ordinarie vårdare eller vid besök i sam­hällets förebyggande barnhälsovård. Tillfällig föräldrapenning utges vidare i samband med vårdbehov som uppkommer till följd av att bar­nets andra förälder besöker läkare med ett annat bam till någon av för­äldrama.

Tillfällig föräldrapenning kan också utges för vård av bam som har fyllt 12 men inte 16 år i de fall bamet på gmnd av sjukdom, psykisk utvecklingsstöming eller annat funktionshinder är i behov av särskild tillsyn eller vård.

Tillfällig föräldrapenning utges under högst 60 dagar per bam och år. När de 60 dagama är uttagna kan ersätming betalas ut under ytterligare högst 60 dagar per bam och år. De ytterligare 60 dagama kan dock inte utges vid ordinarie vårdares sjukdom eller smitta.

Tillfällig föräldrapenning utges till fader som avstår från förvärvsarbete i samband med bams födelse för att närvara vid förlossningen, hjälpa till i hemmet eller vårda annat bam. Sådana s.k. pappadagar utges med högst tio dagar per bam och utges inte för tid efter 60:e dagen efter bamets hemkomst.

Från och med det kalenderår under vilket bamet fyller 4 år t.o.m. det kalenderår under vilket det fyller 12 år har en förälder rätt till tillfällig föräldrapenning när föräldem avstår från förvärvsarbete i samband med bl.a. föräldrautbildning och besök i bamets skola. För sådana s.k. kon­taktdagar utges ersättning under två dagar per bam och år.

Föräldrar med bam som omfattas av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade kan få ersättning för tio kontaktdagar per bam och år. Dagama kan tas ut från bamets födelse till dess bamet fyller 16 år. Dessa kontaktdagar kan bl.a. användas vid för­äldrautbildning, invänjning i skola eller daghem eller vid besök i skola eller daghem. Dessa dagar räknas inte in i de övriga dagama med till­fällig föräldrapenning och kan tas ut av båda föräldrama för samma bam och tid.

För att åstadkomma ytterligare besparingar i syfte att sanera statens finanser föreslås att slopandet av kontaktdagama inom den tillfälliga föräldrapenningen tidigareläggs.

De tio kontaktdagar per bam och år som utges till föräldrar med bam som omfattas av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk­tionshindrade berörs inte.

Förslaget föranleder ändringar i lagen (1962:381) om allmän försäk­ring. Det innebär en budgetförstärkning budgetåret 1995/96 på ca 315 miljoner kronor (bmtto).

Anslagsberäkning

Med hänvisning till förändrad prognos vad avser utgiftema för föräldra­penning, tidigareläggning av att kontaktdagama slopas samt av att en i princip enhetlig kompensationsnivå på 75 % av inkomstbortfallet avses

16

träda i kraft den 1 januari 1996 i enlighet med vad som tidigare anförts under avsnitt 4, beräknar vi de totala utgiftema för försäkringen till 27 261 miljoner kronor för nästa budgetår.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

7 Yrkesinriktad rehabilitering m.m.

Regeringens förslag: Anslaget Sjukpenning och rehabilitering för budgetåret 1995/96 minskas med 3 419 miljoner kronor i förhållande till vad som föreslagits i proposition 1994/95:100 bil. 6.

Skälen för regeringens förslag: För att befrämja rehabiliteringsinsat­ser har försäkringskassoma möjlighet att köpa yrkesinriktade rehabilite­ringstjänster. För budgetåret 1993/94 kom 599 av avsatta 700 miljoner kronor att utnyttjas. För budgetåret 1994/95 räknar Riksförsäkringsverket (RFV) med att hela anslagsbeloppet, 700 miljoner kronor, kommer att utnyttjas liksom för tid därefter. För åren 1993 - 1994 har enligt uppgift från RFV 562 respektive 653 miljoner kronor förbmkats av avsatta 700 miljoner kronor.

Enligt 1995 års budgetproposition skall kostnadema för RFV:s sjukhus föras över från anslaget Förtidspension till utgiftsslaget Köp av yrkesin­riktade rehabiliteringstjänster under anslaget Sjukpenning och rehabilite­ring. Detta innebär att till utgiftsslaget Köp av tjänst har för budgetåret 1995/96 föreslagits att det anslås dels 1 050 miljoner kronor för köp av tjänster, dels 210 miljoner kronor för RFV:s sjukhus.

Enligt regeringens bedömning är det viktigt att insatsema för rehabili­tering fortsätter och att de ansvariga utvecklar och förbättrar rehabilite­ringsarbetet. Det är därvid viktigt att ta tillvara de erfarenheter som finns inom rehabiliteringsområdet och att på olika sätt verka för att dessa er­farenheter omsätts i praktiken.

Regeringen finner emellertid att det statsfinansiella läget till viss del även måste påverka de medel som används för rehabilitering. Med hän­visning till att medlen för köp av yrkesinriktade rehabiliteringstjänster under tidigare år inte till fullo använts finner regeringen det rimligt att minska detta utgiftsslag med 70 miljoner kronor för budgetåret 1995/96.

Vidare har regeringen i proposition 1994/95:147 Rätten till förtidspen­sion och sjukpenning samt folkpension för gifta föreslagit åtgärder för att förtydliga regelsystemet för aktörema inom socialförsäkringssystemet och för att förbättra det underlag som ligger till gmnd för beslut om förtidspension och sjukpenning. Lagändringama för att förtydliga regel­systemet samt förbättra beslutsunderlaget vid beslut om förtidspension och sjukpenning har föreslagits träda i kraft den I oktober 1995. Rege­ringen har med anledning av dessa regelförändringar föreslagit att riks­dagen under femte huvudtitelns förslagsanslag Sjukpenning och rehabili­tering för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 1 500 miljoner kronor lägre än vad som föreslagits i 1995 års budgetproposition.

17

Anslagsberäkning

Med hänvisning till förändrad prognos vad avser utgiftema för sjukpen­ning och rehabilitering, samt dels till vad som ovan anförts dels till att en enhetlig kompensationsnivå på 75 % av inkomstbortfallet avses träda i kraft den 1 januari 1996 i enlighet med vad som tidigare anförts under avsnitt 4, beräknar vi de totala utgiftema för sjukpenning och rehabili­tering till 31 244 miljoner kronor för nästa budgetår.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

8 Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvård

Regeringens förslag: Det riktade statsbidraget till missbmkarvård och ungdomsvård skall läggas in i det generella statsbidraget till kommunema fr.o.m. år 1996. För särskilda utvecklingsinsatser beräk­nas även fortsättningsvis medel under anslaget. För budgetåret 1995/96 föreslås 75 000 000 kronor för ändamålet.

Bakgrund: Statsbidraget till missbmkarvård är ett riktat kommun­bidrag avsett att delvis täcka kosmader för insatser inom missbmks- och ungdomsområdet. Dämtöver har staten genom den verksamhet som be­drivs av Statens institutionsstyrelse, som är huvudman för de särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen, ett direkt ansvar för missbmkar­vård och ungdomsvård. Det finns ett starkt infresse från statens sida av att det råder balans mellan å ena sidan den tunga institutionsvården och å andra sidan tidigt förebyggande insatser, öppenvård och andra frivilliga insatser som kommunema ansvarar för. Den tunga missbmkarvården och ungdomsvården påverkas av vilka tidiga insatser som kommunema gör.

Det riktade statsbidraget till kommunema har haft som syfte att få till stånd en balans mellan de olika vårdinsatsema inom området samt en bättre kvalitet i verksamhetema. Bidraget har fördelats enligt kriterier som gmndar sig på ett genomsnitt av nyttjade vårddagar inom den slutna missbmkar- och ungdomsvården. Med denna utformning har inte stats­bidraget styrt utvecklingen i önskvärd riktning. Därför har under de senaste budgetåren ur anslaget avsatts särskilda utvecklingsmedel för att stimulera kommunema att utveckla öppenvårdsinsatser. Länsstyrelsema, som är regionala tillsynsmyndigheter över kommunemas arbete inom socialtjänsten, har i uppdrag att fördela medlen till särskilt angelägna utvecklingsinsatser.

Bidraget som fördelas till kommunema uppgår budgetåret 1994/95 till 430 miljoner kronor. Till särskilda utvecklingsinsatser som länsstyrelser­na fördelar är avsatt 50 miljoner kronor.

Skälen för regeringens förslag: Kostnadema för kommunemas miss­brukarvård och ungdomsvård varierar relativt starkt mellan landets kom­muner. Den främsta orsaken härtill är skillnaden i social stmktur. Det nuvarande statsbidragets syfte har varit dels att kompensera kommunema för delar av de kostnader de har, dels att stimulera till satsningar inom områden som är eftersatta.

18

I förslag till nytt generellt statsbidrag till kommunema, som redovisas i denna proposition under bilaga 7 ingår även utjämningsfaktorer som beaktar kommunemas sociala struktur. Kostnadsutjämning för individ-och familjeomsorg fångas upp med ett antal indikatorer på sociala pro­blem som sam varierar med kostnadema för missbrukarvård och ung­domsvård. Med hänsyn till att statsbidraget med den hittillsvarande för­delningsmetoden inte bidragit till en utveckling av vårdinsatsema i önsk­värd riktning anser regeringen att huvuddelen av de medel som enligt propositionen 1994/95:100 bil. 6 föreslagits till kommunemas miss­brukarvård och ungdomsvård i stället bör läggas in i det generella stats­bidraget till kommunema fr.o.m. den 1 januari 1996. På anslaget finns för närvarande upptaget medel för såväl andra halvåret 1995 (215 000 000 kronor) som hela kalenderåret 1996 (430 000 000 kronor). Bidraget för kalenderåret 1996 läggs in i det generella statsbidraget under sjunde huvudtiteln. Av statsfinansiella skäl betalas bidraget för andra halvåret 1995 inte ut.

Särskilda utvecklingsmedel till ett belopp om 75 miljoner kronor bör dock fortsättningsvis finnas kvar som riktade stödinsatser till sådana kommuner som bedöms ha behov av att utveckla olika öppenvårdsinsat­ser. Länsstyrelsema bör även fortsättningsvis ges huvudansvaret för att fördela medel till sådana utvecklingsprojekt som man bedömer viktiga. Även Socialstyrelsen bör ha kvar sin roll att i samarbete med berörda intressenter ansvara för uppföljning och utvärdering av de verksamheter, som kommer till stånd, samt fånga upp och sprida kännedom om goda exempel inom missbruks- och ungdomsområdet.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

9 Stimulansbidrag till särskilda boendeformer och rehabilitering

Regeringens förslag: Medel motsvarande 50 miljoner kronor inom den ursprungliga ramen på 3 miljarder kronor för perioden 1991-1996 dras in som besparing på anslaget Stimulansbidrag till särskilda boendeformer och rehabilitering avseende budgetåret 1995/96.

Bakgrund: Under anslaget utbetalas bidrag till anordnande av grupp­bostäder och andra altemativa boendeformer med 500 000 kronor per boendeenhet som färdigställts under åren 1991-1995. Vidare utbetalas under anslaget bidrag för viss ombyggnad av sjukhem m.m. med 50 000 kronor per nytillkommande enbäddsmm eller med 50 000 kronor per nybyggd bostadslägenhet som färdigställts under åren 1992-1996. Bi­draget utges enligt regler i förordningen (1994:748) om tillfälligt stats­bidrag till gruppbostäder och sjukhem m.m. och avses lämnas inom en ram på 3 miljarder kronor. Enligt riksdagens beslut i juni 1994 (prop. 1993/94:218, bet. l993/94:SoU28, rskr. 1993/94:396) skall 300 miljoner

5 Riksdagen 1994/95. I saml. Nr 150. Bil. 2-14.

19

kronor av det tillfälliga statsbidraget förbehållas boendeenheter för lång-       Prop. 1994/95:150

varigt psykiskt störda personer.

Bilaga 5

I regeringens proposition 1994/95:100 bil. 6 föreslås riksdagen dels godkänna att 150 miljoner kronor från ovan nämnda anslag får användas för att stimulera samverkan mellan kommuner och landsting för utveck­ling av rehabilitering för äldre, dels anvisa ett reservationsanslag på totalt 200 miljoner kronor till Stimulansbidrag till särskilda boendefor­mer och rehabilitering för budgetåret 1995/96. Under budgetåret 1995/96 återstår således 50 miljoner kronor att fördela som stimulansbidrag till särskilda boendeformer.

Under åren 1991 till mars 1995 har bidrag beviljats till sammanlagt ca 35 000 lägenheter och drygt 2 000 enkelrum. Gmppbostäder är den vanligaste boendeformen och svarar för ca tre fjärdedelar av lägenheter­na. Nettotillskottet av lägenheter är svårt att ange exakt bl.a. beroende på att många lägenheter tillkommit genom ombyggnad. Det sammanlagda tillskottet under bidragsperioden torde kunna uppskattas till 15 000 -18 000 lägenheter.

Skälen för regeringens förslag: Av innevarande budgetårs anslag åter­stod i mars 1995 ca 383 miljoner kronor att fördela enligt bestämmelser­na i förordningen. Av dessa medel skall enligt tidigare riksdagsbeslut ca 250 miljoner kronor fördelas till boendeenheter för psykiskt störda per­soner. Innevarande budgetår återstår därmed 133 miljoner kronor. Enligt uppgifter från Socialstyrelsen hade t.o.m. mars månad 1995 inkommit bidragsansökningar motsvarande denna summa.

Av förordningen (1994:748) om tillfälligt statsbidrag till gruppbostäder och sjukhem m.m. framgår att bidrag skall lämnas inom en ram om 3 miljarder kronor. Av den totala ramen skall 300 miljoner kronor förbe­hållas boendeenheter för långvarigt psykiskt störda personer.

Mot bakgrund av det statsfinansiella läget gör regeringen bedömningen att medel motsvarande 70 miljoner kronor inom den ursprungliga ramen på 3 miljarder kronor bör dras in som besparing. Regeringen föreslår att riksdagen för budgetåret 1995/96 under anslaget Stimulansbidrag till särskilda boendeformer och rehabilitering anvisar 50 miljoner kronor lägre än vad som föreslås i regeringens proposition 1994/95:100 bil. 6. Som redan framgått har regeringen denna dag beslutat att som besparing dra in 20 miljoner kronor från anslaget avseende budgetåret 1994/95.

20

10 SBL Vaccin Aktiebolag

Nytt anslag (förslag)

40 000 000 kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Regeringens bedömning: Regeringen anser att det finns starka skäl för staten som ägare att tillskjuta nödvändigt kapital för att förstärka SBL Vaccin AB:s soliditet med anledning av ett fastighetsförvärv och därmed främja utvecklingsprocessen i bolaget. Det statliga ägar­tillskottet bör uppgå till 40 miljoner kronor vilket innebär en soliditet på drygt 40 procent.

Regeringens förslag: Till ägartillskott i SBL Vaccin Aktiebolag anvisas 40 000 000 kronor.

Skälen för regeringens bedömning och förslag: SBL Vaccin Aktie­bolag är ett helägt statligt bolag, som startade sin verksamhet ijuli 1993 efter att ha övertagit den vaccinverksamhet som bedrivits vid Statens bakteriologiska laboratorium (SBL). Bolaget försågs med ett aktiekapital på 55 miljoner kronor (prop. 1992/93:150 bil. 4, bet. 1992/93:SoU28, rskr. 1992/93:425) för att ges goda förutsättningar att finansiera in­vesteringar i maskiner och inventarier. Det förutsattes dock att bolaget skulle förhyra sina lokaler som i huvudsak utgörs av produktions- och laboratorielokaler.

Bolaget genomför för närvarande en omfattande förändringsprocess där målsättningen är att utveckla SBL Vaccin AB till ett framgångsrikt in­temationellt vaccinföretag.

Bolagets möjligheter att kraftfullt driva förändringsprocessen mot upp­ställda mål kräver bl.a. en långsiktig lösning av bolagets lokalbehov.

Bolaget bedriver sin verksamhet i förhyrda lokaler på det gamla SBL-området i Solna. För vaccinverksamheten gäller mycket speciella krav på lokalerna, bl.a. ställs höga krav på säkerhet och sterilitet. Bolaget har också behov av att snabbt kunna anpassa lokalema efter forsknings- och produktionsbehoven. Mot denna bakgmnd har det visat sig vara väsent­ligt för bolaget att självt äga sina lokaler. Fastighetsägaren Vasakronan AB har förklarat sig beredd att överlåta fastigheten ifråga till SBL Vaccin AB. Ett fastighetsförvärv är på sikt också ekonomiskt fördelak­tigt för bolaget.

Utan kapitaltillskott från ägaren skulle ett fastighetsförvärv dock med­föra en försvagning av bolagets finansiella ställning som allvariigt skulle försämra bolagets möjligheter att fullfölja pågående utvecklingsprocess.

I 1995 års budgetproposition anför regeringen bl.a. att motiven för statens ägande i enskilda företag bör analyseras fortlöpande och vid behov omprövas. Mot bakgmnd av att SBL Vaccin AB verkar i en huvudsakligen såväl kommersiell som konkurrensutsatt miljö anser rege­ringen att det kan finnas anledning att i ett senare skede av bolagets utveckling närmare överväga statens ägarengagemang i bolaget.

21

11 Information om organdonation, m.m.

Nytt anslag (reservation)

10 000 000 kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Regeringens förslag: Med anledning av regeringens proposition 1994/95:148 Transplantationer och obduktioner m.m. anvisas 10 miljoner kronor för infomiationsåtgärder, donationskort m.m.

Skälen för regeringens förslag: I den nyligen till riksdagen avläm­nade propositionen 1994/95:148 Transplantationer och obduktioner m.m. föreslår regeringen att det skall bli möjligt att ta organ från den som inte motsatt sig detta.

Med de samtyckesregler som nu föreslagits är det av stor betydelse att människor känner till vilka regler som gäller och att de ges möjlighet att dokumentera sin inställning till organdonation.

I enlighet med förslagen i prop. 1994/95:148 bör därför medel avsättas för informationsinsatser, produktion av donationskort samt inrättade av ett register där inställningen till organdonation kan registreras.

12 Ändrat administrativt huvudmannaskap för ersättningar till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster

Regeringens förslag: Administrationen av ersättningarna till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster avses föras över till landstingen fr. o.m. den 1 januari 1996. I samband härmed skall de resurser som frigörs hos försäkringskassoma och Riksförsäkrings­verket, tillsammans 32 800 000 kronor, föras över till landstingen.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen har nyligen till riksdagen överlämnat prop. 1994/95:195 Primärvård, privata vårdgivare m.m. I denna proposition föreslås bl.a. att administrationen av ersättningama till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster förs över från försäkrings­kassoma till landstingen fr.o.m. den I januari 1996. En allmän försäk­ringskassa får dock även efter denna tidpunkt övergångsvis efter över­enskommelse med sjukvårdshuvudmannen, mot ersättning, sköta utbetal­ningar av läkarvårds- och sjukgymnastikersättning.

Överförandet av administrationen av ersätmingama kommer att inne­bära ökade kostnader för landstingen samtidigt som kostnader bortfaller för försäkringskassoma och i mindre omfattning Riksförsäkringsverket. Enligt regeringens mening bör finansieringsprincipen tillämpas eftersom uppgifter överförs från staten till landstingen. Finansieringsprincipen innebär att kommunsektom inte skall åläggas nya uppgifter utan att samtidigt få möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda skatter.

22

Regeringen har haft överläggningar med företrädare för sjukvårdshuvud­männen i denna fråga. Någon överenskommelse om kostnadema för den övertagna verksamheten har inte kunnat träffas, då partemas uppfatt­ningar om åtagandets omfattning och möjlighetema att erhålla retroaktiv ersättning för tidigare överförda uppgifter gått i sär. Staten kan endast föra över medel som motsvarar de kostnader som staten har haft för att administrera ersättningama till privata vårdgivare. Dessa administrations­kostnader inrymmer samtliga sådana kostnader, dvs. inte bara kostnader förknippade med själva utbetalningsfunktionen utan även kostnader för information, statistik, kompetensutveckling, ADB, inventarier, lokalkost­nader m.m. Mot denna bakgmnd bör medel som motsvarar de kostnader som försäkringskassoma och Riksförsäkringsverket har haft för denna verksamhet, dvs. 32 500 000 kronor respektive 300 000 kronor föras över till landstingen.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

13 Bostadsbidrag

Regeringens förslag: Kostnadema för bostadsbidrag skall, till följd av ändrade regler fr.o.m. den 1 juli 1996, minska med 1 500 miljoner kronor på helår. För budgetåret 1995/96 skall förändringama innebära att kostnadema minskar med 750 miljoner kronor.

Skälen för regeringens förslag: Kostnadema för bostadsbidrag har ökat mycket kraftigt de senaste åren. Budgetåret 1989/90 var de totala utgiftema 2 752 miljoner kronor och beräknas innevarande budgetår uppgå till omkring 9 000 miljoner kronor.

Den ekonomiska situationen med hög arbetslöshet, höga räntor med därav föranledda högre boendekostnader m.m. har bidragit till att kost­nadema för bidragen har ökat. Även regelförändringar i samband med skattereformen år 1991 har påverkat kosmadema.

Sedan staten den I januari 1994 övertog ansvaret från kommunema för bostadsbidragen har kostnadsökningen fortsatt. I budgetpropositionen 1995 föreslår regeringen därför vissa åtgärder från den 1 januari 1996 för att begränsa kostnadsutvecklingen, bl.a. att gränsen för lägsta bidragsgmndande bostadskostnad skall höjas med 100 kronor till 2 000 kronor per månad för bamfamiljer och 1 800 kronor per månad för ungdomar mellan 18 och 29 år. Vidare föreslås att bidragen till övriga hushåll utan bam slopas.

Trots dessa åtgärder bedöms enligt aktuella prognoser kostnadema för bostadsbidragen fortsätta att stiga. Detta är mot bakgmnd av det stats­finansiella läget inte acceptabelt. Regeringen har därför denna dag be­slutat att tillkalla en särskild utredningsman med uppgift att föreslå så­dana regelförändringar i bostadsbidragssystemet fr.o.m. den I juli 1996 som gör att utgiftema på helårsbasis minskar med I 500 miljoner kronor och att kostnadsutvecklingen kan kontrolleras. Utredningen skall bland

23

annat innefatta sättet att beräkna inkomst vid prövning av rätt till bo­stadsbidrag. Skulle översynen inte komma fram till systemförändringar som ger den avsedda besparingen avser regeringen att vidta andra åt­gärder så att besparingen uppnås. Möjliga förändringar är därvid ändrade inkomst- och bostadskostnadsgränser, ändrade bidragsbelopp samt ett borttagande av bostadsbidrag för ungdomar utan bam.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 5

Anslagsberäkning

Med hänvisning till vad som anförts ovan samt med hänsyn tagen till förändrad prognos vad avser kostnadema för bostadsbidrag beräknar vi belastningen under anslaget Bostadsbidrag för budgetåret 1995/96 till 11 320 miljoner kronor, dvs. 910 miljoner kronor lägre än vad som före­slagits i prop. 1994/95:100 bil. 6.

14 Assistansersättning

Regeringens bedömning: Mot bakgmnd av kostnadsutvecklingen för statlig assistansersättning tillkallas en särskild utredare med uppdrag att se över frågan om assistansersättningens finansiering och regel­system.

Den I januari 1994 infördes en ny stödform, s.k. statlig assistansersätt­ning. Assistansersätmingen är avsedd att täcka kostnader för personlig assistans för personer som har behov av sådant stöd under i genomsnitt mer än 20 timmar per vecka.

Regeringen konstaterade i proposition 1994/95:100 bil. 6 att medelsbe­hovet för budgetåret 1995/96 skulle komma att bli högre än vad som antogs när reformen beslutades. Skälet för detta angavs framför allt vara att det genomsnittliga antalet beviljade assistanstimmar per person och vecka väsentligt torde komma att överstiga det beräknade. Regeringen har i anslutning till arbetet med kompletteringspropositionen beräknat statens kosmad för assistansersättning till ca 3,7 miljarder kronor på årsbasis, vilket i förhållande till vad som angavs när reformen beslutades innebär en kostnadsökning på nära 1,2 miljarder kronor.

Mot bakgrund av kostnadsutvecklingen i fråga om assistansersättningen har regeringen den 12 april 1995 beslutat att en särskild utredare skall tillkallas med uppdrag att utreda frågan om finansieringen av och regel­systemet för denna stödform. Utredarens huvuduppgift skall vara att lämna förslag till åtgärder som leder till att nuvarande kosmadsutveck-ling bryts och att förbättrad kostnadskontroll uppnås. Utredaren skall i sina förslag ha som utgångspunkt att den årliga kostnaden för staten för assistansersättning inte fär överstiga 2 850 miljoner kronor beräknat i 1995 års penningvärde. Detta innebär att det statliga finansiella utrym­met för assistansersättning, till följd av vissa omprioriteringar, utökas

24

realt med drygt 300 miljoner kronor i förhållande till vad som budgete-       Prop. 1994/95:150 rades vid reformens ikraftträdande. I förhållande till den nuvarande år-        Bilaga 5 liga kostnaden innebär den ovan nämnda ramen en neddragning med ca 900 miljoner kronor.

I uppdraget ingår att utarbeta förslag som gör det möjligt att tydligare än för närvarande avgränsa dels själva insatsen personlig assistans från andra närliggande verksamheter, dels den krets som skall vara berättigad till stödformen. I direktiven till utredaren framhålls att assistanslagstift­ningens karaktär av rättighetslagstiftning skall bibehållas.

25

Kommunikations­departementet

Bilaga 6

Bilaga 6 till kompletteringspropositionen 1995        Prop. 1994/95:150

Bilaga 6

Kommunikationsdepartementet

(sjätte huvudtiteln)

A.  Infrastruktur Banverket och Vägverket

Regeringens överväganden

Såsom tidigare aviserats i 1995 års budgetproposition står regeringen fast vid att utgångspunkten för anslagstilldelningen till byggande av vägar, byggande av länstrafikanläggningar samt nymvestermgar i stomjärnvägar bör vara riksdagens tidigare beslut om investeringar i ttafikens infrasttiikmr samt de långsiktiga mvestermgsplaner som fastställts under år 1994. Samtidigt kvarstår alltjämt det stora budgemnderskottet och ytterligare stora besparmgar i utgiftema måste därför göras. Regeringen har i avsnitt 5 i den reviderade finansplanen redogjort för de budgetförsvagningar som har inttäflfat och behovet av åtgärder med anlednmg av dessa. Investermgar i trafikens mfrastmkmr utgör en betydande utgiftspost. Därför bör en ytterligare minskning av anslagen för byggande av vägar och nymvestermgar i stomjärnvägar göras redan för det konmiande budgetåret. Regermgen föreslår för det förlängda budgetåret 1995/96 ett anslag för byggande av vägar på 7 442 656 000 kronor samt ett anslag på 9 145 560 000 kronor för nyinvestermgar i stomjärnvägar. Detta mnebär en nivåsänkning jämfört med regermgens förslag i budgetpropositionen på 150 miljoner kronor för byggande av vägar och 262,5 miljoner kronor för nymvestermgar i stomjärnvägar. Medelstilldelningen vad,gäller byggande av länsöafik-anläggningar för budgetåret 1995/96 bör mte förändras jämfört med regermgens förslag i budgetpropositionen.

Förslag till riksdagsbeslut

Regermgen föreslår att riksdagen

1.

under sjätte huvudtitelns ramanslag Byggande av vägar för det förlängda budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 150 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 7,

2.

med ändring av riksdagens beslut;(prop. 1994/95:100 bil. 7, bet. 1994/95:TU14, rskr. 1994/95:231) tUl Nyinvesteringar i stom­järnvägar för det förlängda budgetåret 1995/96 anvisar ett ram­anslag på 9 145 560 000 kronor.

Planeringsramar för infrastrukturinvesteringar

Prop. 1994/95: i50

Bilaga 6 Regeringens överväganden

I syfte att underlätta trafikverkens planering fastställs varje år, mom ramen för de långsiktiga mvestermgsplanema, mllande treårsplaner. Regeringen återkommer dock varje år till riksdagen med ett slutiigt förslag till anslag för kommande budgetår.

Regermgen bedömer att planeringsramarna för byggande av vägar, byggande av länstrafikanläggningar och nymvestermgar i stomjärnvägar för perioden den 1 juli 1995 till den 31 december 1998 bör vara:

Förslag till planeringsramar i miljoner kronor:

1995/96

1997

1998

(18 mån)

A 3. Byggande av vägar:                             7 443

4 520

4 429

A 4. Byggande av länsttafikanläggningar:      2 374

1 318

1 244

All. Nyinvesteringar i stomjärnvägar:         9 146

5 336

5 011

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

godkänner planeringsramar för Byggande av vägar på 4 520 000 000 kronor för år 1997 samt på 4 429 000 000 kronor för år 1998,

2.

godkätmer planermgsramar för Byggande av länstrafikanlägg­ningar på 1 318 000 000 kronor för år 1997 samt på 1 244 000 000 kronor för år 1998,

3.

godkäimer planermgsramar för Nyinvesteringar i stomjärnvägar på 5 336 000 000 kronor för år 1997 samt på 5 011 000 000 kronor för år 1998.

Utökad garantiram i Stockholm

Riksdagen beslutade år 1994 (prop. 1993/94:86, bet. 1993/94:TU24, rskr. 1993/94:247) att bemyndiga regermgen att låta Riksgäldskontoret teckna stadig borgen för byggande av vägprojekten Fors-Jordbro, Haningeleden 2:1, Haningeleden 2:2, Haningeleden 4, Häggviksleden, Söderhall-Rösa, Norra länkens förlängning samt Södra länken. Låne­garantin omfattade byggstart för projekt om totalt 9 000 miljoner kronor. Dämtöver omfattade riksdagens beslut garantier för förberedelsearbete för övriga vägprojekt och marklösen mom en ram

om   1   000   miljoner   kronor   och   garantier   för   utvecklmgen   av    Prop. 1994/95:150 vägmllsystemet och övriga väganknuttia miljömvesteringar mom en rara    Bilaga 6 om högst 1 500 miljoner kronor.

Regeringen föreslog i budgetpropositionen år 1995 (prop. 1994/95:100) att riksdagen skulle bemyndiga regermgen att låta Riksgäldskontoret teckna stadig borgen omfattande totalt 822 miljoner kronor utöver tidigare ställda garantier för att bl.a. påbörja utbyggnaden av vägtullstationer, fortsätta förberedelsearbetet för övriga vägprojekt och miljöanpassa Norra länkens anslutning vid Värtan.

Under år 1995 konuner det första vägprojektet mom ramen för Deimisöverenskonmielsen att färdigställas och öppnas för trafik. I samband med att vägstt-äckan öppnas för ttafik konuner även kosmader för drift och underhåll av den nya vägen att uppstå. Riksdagen beslutade 1994 att vägtuliar i Stockholmsregionen, fömtom att bekosta planermg och utbyggnad av vägprojekten, även skall bekosta bl.a. drift och underhåll av de nya vägarna. Det innebär således att mtill dess att vägmllama har tagits i bmk kommer kosmader för drift och underhåll av de nya vägar som färdigställs mom ramen för Dennisöverens-konmielsen att finansieras med lån.

Vägverket bedömer att den totala kosmaden för drift och underhåll av de vägleder mom Deimisöverenskonmielsen som öppnas för ttafik innan vägmllsystemet har tagits i bmk kommer att vara ca 146 miljoner kronor i prisnivån januari 1992. Regeringen föreslår därför att riJcs-dagen, utöver tidigare ställda garantier, bemyndigar regermgen att låta Riksgäldskontoret teckna statiig borgen om 146 miljoner kronor i pris­nivån januari 1992 för drift och underhåll av de nya väglederna. Vidare bör Riksgäldskontoret medges rätt att justera borgensbeloppet med hänsyn till tillkonmiande räntekosmader för upptagna lån samt till juste­ringar för prisökningar i samhället.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

bemyndigar regeringen att låta Riksgäldskontoret teckna stadig borgen om 146 miljoner kronor i prisnivån januari 1992 för drift och underhåll av de nya väglederna mom ramen för den s.k. Deimisöverenskommelsen,

2.

bemyndigar regeringen att låta Riksgäldskontoret justera borgens­beloppet med hänsyn till tillkommande räntekosmader för upp­tagna lån samt till prisökningar i samhället.

Finansdepartementet

Bilaga 7

Bilaga 7 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7

Finansdepartementet

(Sjunde huvucftiteln)

1   Den kommunala ekonomin m.m.

1.1  Inledning

Kommuner och landsting intar en central ställning i det svenska sam­hället. Sedan länge har de som lever på en ort eller i en bygd tagit ansvar för att själva forma gemensamma verksamheter som social omsorg, utbildning, hälsovård och samhällsbyggnad. Den kommunala själv­styrelsen har en central roll i den svenska folkstyrelsen.

Kommuner och landsting svarar i dag för en rad väsentliga sam­hällsangelägenheter. Konmiunemas och landstingens verksamhet har därmed en mycket stor betydelse för att skapa likvärdiga levnadsvillkor för alla. En hög kvalitet i bamomsorg och utbildning ger alla bam en bra start i livet; konsekvenserna av en otrygg uppväxt och dåliga ubildnings-möjligheter är mycket svåra att avhjälpa i efterhand.

Den offentiigt finansierade verksamheten är också viktig för kvinnomas frigörelse och självständiga ställning. En god social infrastruktur är en fömtsättning för att kvinnor och män skall ha möjligheter att förena för­värvsarbete och föräldraskap. Den konmiunala verksamhetens utveckling under de senaste decennierna har bl.a. inneburit att det har skapats viktiga arbeten inom vård, omsorg och utbildning; onwåden som traditionellt domineras av kvinnor. Antalet arbetstillfällen för kvinnor har därmed ökat, inte minst i de mer glest befolkade delama av vårt land.

I likhet med andra delar av välfärdssamhället byggdes kommunernas och landstingens verksamhet ut kraftigt under sextio- och sjuttiotalen. Utbyggnaden fortsatte under åttiotalet, om än i långsammare takt. År 1994 motsvarade den kommunala sektoms utgifter ca 25 procent av BNP. Det genomsnittliga skatteuttaget till konununer och landsting uppgick till ca 30 procent och till de kyrkliga kommunema till ytterligare ca en procent. Av det totala skatteuttaget om ca 50 procent av BNP utgör konununalskatten ca 17 procentenheter.

Mot bakgmnd av att sektom förfogar över en betydande andel av offentliga sektoms resurser, och på grund av de ekonomiska problem som nu råder, föreslår regeringen i föreliggande proposition ett antal för­ändringar för att förbättra fömtsättningama för att dessa resurser används på ett mer effektivt sätt:

ett nytt bidrags- och utjämningssystem för kommuner och landsting,

en översyn av reglerna för den kommunala verksamheten i syfte att minska detaljregleringen och.

6 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14. Rättelse: S. 16 rad 3 nedifrån Stär: 1996 Rättat till: 1995

   ökade krav på en god ekonomisk hushållning i kommuner och    Prop. 1994/95:150

landsting.

Bilaga 7

Riksdag och regering har ett övergripande ansvar för att medborgama i största möjliga utsträckning har likvärdiga möjligheter till omsorg, vård och utbildning oavsett bostadsort. För att uppnå detta behöver skillnader­na i ekonomiska fömtsättningar mellan kommunema respektive mellan landstingen jämnas ut. Kommuner och landsting har sedan att själva utforma verksamheten så att den på bästa sätt tillgodoser medborgarnas behov och önskemål och de nationella mål som riksdagen har formulerat för olika verksamheter. Det medborgerliga inflytandet blir allt viktigare i ett läge där kraven på ett effektivt utnyttjande av de kommunala resursema ökar. Med denna utgångspunkt finns det inte utrymme för en statlig detaljreglering av den kommunala verksamheten.

Den kommunala beskattningsrätten är en viktig gmnd för den kommunala självstyrelsen. Beskattningsrätten måste emellertid användas på ett ansvarsfullt sätt. Skillnaderna i skattesats bör spegla skillnader i service, ambitionsnivå och effektivitet.

Den kommimala verksamheten är starkt beroende av en stabil sam­hällsekonomi. En god tillväxt och en hög sysselsättning innebär att utvecklingen av den kommunala skattebasen tryggas. Höga räntor och hög inflation ökar trycket på de kommunala kostnadema.

Kommimer och landsting har nu gått igenom några år som präglats av lågkonjunktur och en svag utveckling av skatteinkomstema. Samtidigt har en omläggning skett av statsbidragssystemet och systemet för utbetalning av kommunalskattemedel. Under åren 1993 och 1994 har omläggningen av utbetalningssystemet inneburit att avräknmgama från det gamla systemet betalats ut parallellt med det nya. Detta har underlättat den ekonomiska situationen något under dessa år. Ett kommunalt skattestopp har gällt under åren 1991-1993. Sammantaget har förändringama i bidrags- och utbetalningssystemen, tillsammans med lågkonjunkturen, iimeburit snabba svängningar i planeringsfömtsättningama. Kommuner och landsting har emellertid klarat situationen genom att visa prov på snabb anpassningsförmåga och kraft att öka effektiviteten i verksamheten. Detta har varit möjligt inte minst på gmnd av övergången från specialdes­tinerade till generella, utjämnande statsbidrag samt lättnader i den statliga regleringen av verksamhetens inriktning och organisation. Dessa förändringar har varit viktiga för att ge kommuner och landsting fömtsättningar att klara de ekonomiska problemen. Andra faktorer har verkat i motsatt riktning; inte minst den ökning av socialbidragskost­nadema som följt i lågkonjunkturens spår.

Regeringen lämnar samtidigt med denna proposition en särskild skrivelse till riksdagen, med en samlad redovisning av den kommunala verksamhetens utveckling de senaste åren. Den nationella statistiken ger inte imderlag för påståenden om att det har skett stora, generella försämringar i den kommunala verksamheten, även om skillnadema i standard mellan kommuner respektive landsting tenderar att öka. Produktionsnivån i kärnverksamheterna synes emellertid i gmnden ha

kunnat bibehållas trots de senaste årens besvärliga ekonomiska situation.    Prop. 1994/95:150 Det saknas dock underlag för att uttala sig om kvalitetsutvecklingen.        Bilaga 7

Det finns mycket stora skillnader mellan olika kommuner respektive landsting både när det gäller servicenivån i verksamheten och när det gäller den nuvarande ekonomiska situationen. Flertalet kommuner och landsting har en tämligen stabil ekonomi, medan vissa har en betydligt sämre situation. Orsakerna till dessa skillnader varierar. Det kan t.ex. finnas orsaker både i de nuvarande bidragssystemen, i de stmkturella för­hållandena och i hur den enskilda kommunen eller det enskilda lands­tinget har skött sin ekonomi. Vissa kommuner och landsting har under de senaste åren haft svårt att anpassa sin verksamhet till sina ekonomiska ramar. Exempel finns på att man i sådana lägen väljer att underbalansera sin budget och t.o.m. lånefmansierar kostnader för driften av verksam­heter. Det finns också exempel på kommuner som har ingått borgensför­bindelser av stor omfattning och därvid underskattat följderna för den egna ekonomin. En utveckling som den nu beskrivna kan inte fortsätta eftersom den kan undergräva den konmiunala självstyrelsen.

Mot den här bakgmnden anser regeringen att det är angeläget att skyndsamt göra en översyn av kommunallagens ekonomikapitel. Förslag om krav på balanserade kommunala budgetar kommer att utarbetas. Vidare är avsikten att införa en lagregel om att lån enbart får upptas för investeringar. Regeringen avser också att utarbeta förslag om en särskild lagstiftning för att hantera problem som uppstår i kommuner och landsting som inte kan fullgöra sina betalningsförpliktelser.

Konununer och landsting står inför fortsatt stora utmaningar till följd av att också de närmaste åren kommer att präglas av stramhet i den offentliga ekonomin. Den ekonomiska politiken syftar till att öka tillväxten. Det stora underskottet i statens budget som uppkommit under de senaste tre åren har medfört ett behov av kraftfulla åtgärder för att stabilisera statsfinansema och begränsa den offentliga skuldsättningen. Som ett viktigt led i den fortsatta saneringen av den offentliga ekonomin kommer regeringen att föreslå ett tak för de offentliga utgiftemas utveckling, vilket avses ge möjlighet till en bättre utgiftskontroll och underlätta prioriteringen mellan olika offentliga åtaganden.

Riksdag och regering har det övergripande ansvaret för avvägningar mellan konsumtion och investeringar, mellan privat och offentlig konsumtion samt för det totala skatteuttagets nivå. Riksdagen anger därför utrymmet för den skattefmansierade kommunala verksamheten. Det är regeringens fortsatta ambition att inom ramen för de offentliga utgiftema så långt möjligt prioritera den kommunala sektoms kära­verksamheter.

Under den tid som den statliga budgetsaneringen pågår tas i stort sett hela det samhällsekonomiska utrymmet för skattehöjningar i anspråk för detta ändamål. Kommunala skattehöjningar skulle innebära ett hot mot möjlighetema att komma till rätta med Sveriges ekonomiska situation, och skärpa kraven på utgiftsminskningar i statsbudgeten. Även på längre sikt är utrymmet för ökningar av det sammanlagda skatteuttaget ytterligt begränsat.

Mot den nu givna bakgmnden presenterar regeringen i föreliggande    Prop. 1994/95:150 proposition vissa förslag rörande den kommunala ekonomin m.m.    Bilaga 7 Utgångspunkten för regeringens förslag är som nämnts att kommunsek­tom, inom de utgiftsramar som riksdagen lägger fast, skall ges bästa möjliga fömtsättningar att klara de för välfärden viktiga kämverksam-hetema.

För att åstadkomma långsiktighet, stabilitet och en mer rättvis fördelning av kommimsektoras resurser föreslår regeringen en reforme­ring av systemet för statsbidrag och utjämning av skatteinkomster och stmkturella kostnadsskillnader. Ett väl fungerande bidrags- och ut­jämningssystem är enligt regeringens mening av stor betydelse för att skapa goda fömtsättningar för kommuner och landsting att klara den svåra ekonomiska prövning som hela det svenska samhället står inför. Det system som regeringen föreslår behöver följas upp och utvecklas, men utgör ändå en god gmnd för det fortsatta arbetet.

I nuvarande ekonomiska situation måste alla möjligheter tas tillvara att göra den kommunala verksamheten mer effektiv. Regeringen aviserar därför en översyn av den statliga regleringen av kommunala verksamheter i syfte att utmönstra onödigt betungande och kostnadshöjande bestämmel­ser.

1.2 Den kommunala sektoms ekonomiska utrymme

1.2.1  Utgångspunkter för en samhällsekonomisk bedömning

Konraiunsektom har genom sin omfattning stor betydelse för sam­hällsekonomins utveckling, bl.a. för skattenivån och sysselsättningen. Sektoms del av de sammanlagda skatteinkomstema utgörs dels av kommunalskatten, dels av statsbidragen till kommuner och landsting. Summan av dessa båda delar av de kommunala inkomstema motsvarade år 1994 ca 22 % av BNP. Andelen sysselsatta i kommunal verksamhet uppgår till drygt en Qärdedel av den totala sysselsättningen.

Staten har ett övergripande ansvar för att den offentliga verksamheten i vid mening utvecklas på ett sätt som är förenligt med kravet på sam­hällsekonomisk balans. Kommunsektoms omfattning och betydelse medför att staten har ett behov av att kunna påverka sektoms utveckling. Bedömningen av kommunsektom bör ske genom en avvägning mellan totala samhällsekonomiska fömtsättningar och aktuella behov av kommimal verksamhet samt förenas med respekt för den kommunala självstyrelsen.

De möjligheter som staten har att styra kommunsektom är främst genom nivån på statsbidragen och genom lagstiftning som reglerar den kommunala verksamheten. Dessutom kan staten ange riktlinjer för kommunsektorns skattefmansierade utrymme, dvs. skatteinkomster och statsbidrag, samt bedöma vilken utgiftsutveckling som är förenlig med samhällsekonomisk balans.

Ett av de största problemen i den svenska ekonomin är en ökande    Prop. 1994/95:150 statiig skuldsättiiing, som riskerar att underminera de offentliga finans-    Bilaga 7 eraa och motverka en ekonomisk återhämtning.  För att sanera de offentiiga fmansema har regeringen föreslagit omfattande budgetför­stärkningar. Hittills föreslagna utgiftsminskningar har främst riktats mot statliga transfereringssystem och statlig konsumtion.

Tidigare i föreliggande proposition har det framhållits att utrymmet för ytterligare skattehöjningar är starkt begränsat och att skatteuttaget inte kan höjas utan negativa återverkningar på samhällsekonomin. Detta medför att utvecklingen av de offentliga utgiftema blir avgörande för möjlighetema att förbättra de offentliga fmansema. Utgiftema måste därför utvecklas mycket restriktivt. Det medelsiktiga målet att stabilisera statsskulden uttryckt som andel av BNP och att därefter minska densam­ma bör bibehållas, men kompletteras med ett mer operativt mål om den offentliga utgiftsutvecklingen. Regeringen har i den reviderade fmans­planen meddelat sin avsikt att återkomma med förslag om ett kvantitativt utgiftsmål för de närmaste åren.

En målsättning som gäller utvecklingen av de offentliga utgiftema bör även inkludera kommunsektom. Staten har ansvar för att ange riktlinjer för kommunsektoms skattefinansierade utrymme och därigenom indirekt också sektoms utgiftsutrymme. Regeringen har tidigare uttalat sin avsikt att så långt möjligt väma sådana viktiga verksamheter inom kommuner och landstmg som vård, omsorg och utbildning. Detta innebär att den kommunala kärnverksamheten kommer att prioriteras framför övriga delar av den offentliga verksamheten, men ställer likväl höga krav på en stram utgiftsutveckling de närmaste åren.

Det starkt begränsade utrymmet för ytterligare skattehöjningar innebär som nämnts att kommunsektom måste vara mycket återhållsam med att öka skatteuttaget. Inför år 1995 höjdes den genomsnittliga kommunala skattesatsen med 0,45 procentenheter, vilket beräknas ge ökade skattein­komster med närmare 4 miljarder kronor. Dessa skattehöjningar får anses vara en anpassning för dem som gick in i 1990-talet med obalanser i ekonomin eller som har haft kraftiga utgiftsökningar på gmnd av lågkonjunkturen. Kommuner, landsting och kyrkokommuner kan emellertid inte framöver avstå från att minska sina utgifter genom att öka skatteuttaget eftersom detta ökar den samlade beskattningen på arbete, vilket i sm tur sänker hushållens köpkraft och därigenom hämmar den ekonomiska utvecklingen. Konununsektom är starkt beroende av en god tillväxt och en hög sysselsättning som innebär att utvecklingen av den kommunala skattebasen tryggas. Det skulle därför vara ogynnsamt, inte bara för samhällsekonomin totalt utan även för den samlade kommunsek­tom, om den kommunala skattenivån skulle höjas ytterligare.

Nivån på de generella statsbidragen till kommimer och landsting kommer att prövas årligen. Bedömningen måste gmnda sig på aktuella fömtsättningar, både när det gäller samhällsekonomin och behoven av kommunal verksamhet. En långsiktig nivå kan därför inte fastslås. Samtidigt behöver kommuner och landsting ges fömtsättnmgar för att kunna planera sin verksamhet för en längre tidsperiod än ett år. Därför

avser regeringen att årligen redovisa en bedömning av de närmaste årens    Prop. 1994/95:150 generella statsbidrag utifrån aktuella fömtsättningar. Bedönmingen sker    Bilaga 7 med utgångspunkt i den ram för de offentliga utgiftema som regeringen avser att föreslå.

En offentlig utgiftsstrategi som även omfattar riktlinjer för den kommu­nala utgiftsutvecklingen bör också följa den i 1994 års kompletterings­proposition fastlagda kommunala finansieringsprincipen. I propositionen och det därpå följande riksdagsbeslutet klargjordes bl.a. att principen endast omfattar statiiga beslut om verksamhetsförändringar. Däremot omfattas inte åtgärder som inte tar direkt sikte på, men som ändå får ekonomiska effekter för kommunsektorn. Det gäller t.ex. åtgärder som påverkar det kommunala skatteunderlaget. I stället skall den kommunal­ekonomiska effekten av sådana åtgärder beaktas vid bedömningen av det skattefinansierade utrymmet i samband med fastställandet av statsbidrags­ramen. Effekterna skall sålunda inte automatiskt föranleda förändringar i statsbidragsnivån.

Utifrån vad som nu sagts kan de generella statsbidragen fortsättningsvis sägas ha två huvudsyften, dels att ekonomiskt reglera verksamhetsföränd­ringar till följd av finansieringsprincipen och dels att vara statens instmment för att påverka den kommunala utgiftsutvecklingen.

Sammantaget kommer det att ställas stora krav på kommunsektom de närmaste åren. Kommuner och landsting har under de senaste åren genomfört omfattande neddragningar och har därmed också rationaliserat och effektiviserat sin verksamhet. Att döma av de studier som genomförts av Expertgmppen för studier i offentlig verksamhet (ESC) har den tidigare negativa produktivitetsutvecklingen i den kommunala verksam­heten bmtits i början av 1990-talet. För att bibehålla en god kvalitet i kärnverksamheterna och samtidigt klara kravet pä en restriktiv utgifts­utveckling måste arbetet med att effektivisera verksamheten fortsätta.

Regeringen återkommer i ett senare avsnitt med bedönmingar och riktlinjer för de närmaste åren.

1.2.2 Kommunsektorns ekonomi de senaste åren

Inledning

I detta avsnitt beskrivs den ekonomiska utvecklingen i kommunsektorn, dvs.  kommuner, landsting,  kyrkokommuner och kommunalförbund. Redovisningen avser åren 1990 t.o.m. 1993, kompletterat med vissa uppgifter om preliminärt utfall för år 1994.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Finansiellt sparande

Kommunsektorn har stor omfattning och därmed också stor betydelse i samhällsekonomin. De totala utgiftema i kommunsektorn uppgår till ca en fjärdedel av BNP. Den kommunala konsumtionen uppgår till 19 % av BNP och utgör ca två tredjedelar av den totala offentiiga konsumtionen. Efter en följd av år med underskott i det finansiella sparandet har kommunsektorn för åren 1992 och 1993 uppvisat stora överskott.

läbell 1.1 Den kommunala sektoms finansiella sparande åren 1990 -1994

Miljarder kronor i löpande priser

År

1990

1991

1992

1993

1994'

Finansiellt sparande

-8

-2

16

12

-2

varav:

-Kommuner

-2

-2

9

4

-2

-Landsting

-6

0

6

7

;

-Övriga'

0

-1

0

0

-;

Källor: Statistiska centralbyrån. Finansdepartementet

' Preliminärt utfall

' Kyrkokommuner och kommunalförbund

Under åren 1988 t.o.m. 1991 hade kommunsektom ett negativt finansiellt sparande på mellan 2 och 8 miljarder kronor per år. Det kraftigt positiva sparandet för åren 1992 och 1993 kan till största delen förklaras med rationalisering av den kommunala verksamheten, den ned­växling av pris- och löneökningstakten som skedde under dessa år samt tillfälligt ökade skatteinkomster på gmnd av den tvååriga eftersläpningen i det gamla utbetalningssystemet för kommunalskattemedel. År 1993 hade samtiiga delsektorer ett positivt finansiellt sparande. Det preliminära utfallet för år 1994 visar emellertid på en minskning totalt sett. Kommu­nerna beräknas få ett sparandeunderskott medan landstingen visar ett fortsatt positivt sparande.

Underskottet i kommunsektorns finansiella sparande år 1994 motsvarar ca 0,5 % av de totala utgiftema. Innebörden av sparandeunderskottet är att omkring 8 % av sektoms investeringar har finansierats med ökad nettoupplåning. Att ett visst sparandeunderskott uppkommer kan förklaras med lågkonjunkturens negativa inverkan på sektoms skatteinkomster och

ökade utgifter bl.a. för socialbidrag, främst beroende på den höga arbets­lösheten.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Resultaträkning

Finansiellt sparande är ett likviditetsmått som mäter skillnaden mellan kommunsektoms inkomster och utgifter. Det ekonomiska resultatet enligt sektoms resultaträkning mäter i stället skillnaden mellan intäkter och kostnader. Innebörden av det sistnänmda måttet är att inkomster och utgifter periodiseras till rätt verksamhetsår.

läbell 1.2 Resultaträkning för kommunsektom åren 1990

Miljarder kronor i löpande priser

1993

År

1990

1991

1992

1993

Verksamhetens intakter Verksamhetens kostnader Verksamhetens nettokostn.

119,3 -339,8 -220,5

134,4 -365,4 -231,1

150,7 -385,7 -235,0

107,9 -385,8 -277,9

Skatteintäkter Generella statsbidrag Finansnetto Resultat 2

205.3

24,1

-3,5

5,4

229,1 20,8 -4,9 14,0

261,6 11,0 -4,9 32,7

260,3 44,8 -2.8 24,3

Avskrivningar

Förändring av pensionsskuld'

Extraordinära poster

-10.6 1,4

-15,0 -2,5

-13,2

-12,2

-0,2

-13,4 -11,3

-1,4

Resultat 3

varav:

-Kommuner -Landsting -Kyrkokommuner -Kommunalförbund

-3,8

-3,5

7,1

-1,7

-5.5 1,5 2.1 0,1

Källor: Statistiska centralbyrån, Finansdepartementet Särredovisas från år 1992

Skillnaden mellan samtiiga kostnader och intäkter framgår av resultat 3, vilket visar årets förändring av eget kapital. Liksom det finansiella sparandet visar resultat 3 en förbättring från år 1990 t.o.m. år 1992. För år 1993 visade det finansiella sparande ett överskott medan resultatet enligt resultaträkningen innebar ett mindre underskott. Förklaringen är att det för år 1993 uppstod en periodiseringseffekt i resultaträkningen på gmnd av omläggningen av statsbidragssystemet.

Det finns brister i jämförbarheten gällande resultat 3 mellan åren. Anledningen är att allt fler kommuner och landsting successivt har börjat redovisa förändringen av pensionsskulden som en kostnad i resultaträk­ningen. För att jämföra resultatutvecklingen mellan åren kan istället resultat 2 användas. Detta mått uttrycker hur mycket av de löpande intäktema som kvarstår efter att de löpande kostnaderna har täckts. De resterande medlen kan användas exempelvis till skattefinansiering av investeringar I nedanstående diagram framgår utvecklingen av resultat 2

som andel av skatteintäkter och generella statsbidrag under åren 1990    Prop. 1994/95:150

t.o.m. 1993.

Bilaga 7

Diagram 1.1 Resultat 2 som andel av skatteintäkter och generella statsbidrag.

Procent 14

12 10

H  Kommunsektorn

I_ I  Kommuner

   Landsting

-2-'

1990

1991                  1992

Ä

r

1993

Källor: Statistiska centralbyrån, Finansdepartementet

Kommunsektorn har, som visats tidigare, haft en positiv resultat­utveckling fi-ån är 1990 t.o.m. år 1992. För år 1993 har resultatet försämrats något jämfört med år 1992 men är fortferande bättre än de föregående åren. Det försämrade resultatet för år 1993 är hänförligt till kommunema. Förklaringen är att den periodiseringseffekt som beskrivits tidigare i huvudsak påverkade kommunema. Utan denna periodiserings­effekt hade 1993 års resultat ungefar motsvarat 1992 års nivå. Lands­tingen redovisar även år 1993 en resuKatförbättring.

Enligt Svenska Kommunförbundets beräkningar av det preliminära utfellet för år 1994 kommer kommunemas resultat 2 detta år att i stort sett ligga på samma nivå som år 1993. Landstingens resultat för år 1994 kommer enligt Landstingsförbundets prognos att försämras jämfört med år 1993. Både kommimer och landsting kommer enligt preluninära uppgifter att få ett resultat 2 som motsvarar ca 5 % av skatteintäkter och generella statsbidrag.

Kommunsektorn som helhet visar ett relativt gott resultat för år 1993. Det finns dock stora variationer mellan enskilda kommuner och enskilda landsting. Samtliga landsting hade ett positivt resultat 2, medan det däremot var negativt i 20 kommuner. Dessa kommuner måste således finansiera samtliga investeringar och en del av de löpande kostnadema med lån, försäljning av tillgångar eller minskat rörelsekapital. Samtidigt feiuis det kommuner och landsting som visade mycket goda resultat. Exempelvis var det 12 kommuner och 6 landsting som hade ett resultat 2 som översteg 15 % av skatteintäkter och generella statsbidrag.

Variationema i kommunernas och landstingens resultat kan delvis för-    Prop. 1994/95:150 klaras med olika ambitions- och skattenivåer. Ytterligare en orsak kan    Bilaga 7 vara att det nuvarande utjämningssystemet inte fångar upp relevanta Mtorer och samband som kan bidra till att jämna ut ekonomiska fömtsättningar.

Ekonomisk ställning

Den ekonomiska ställningen i kommunsektorn redovisas i nedanstående balansräkning. För att erhålla bättre jämförbarhet mellan åren har pensionsskulden exkluderats. Den redovisade pensionsskulden uppgick år 1993 till 116 miljarder kronor.

läbell 1.3 Balansräkning för kommunsektom för åren 1990 - 1993

Miljarder kronor i löpande priser

År

1990

1991

1992

1993

Tillgångar

Omsättningstillgångar

59,1

65,9

78,6

80,7

Anläggningstillgångar

277,3

294,9

306,9

327,7

Summa

336,4

360,9

385,5

408,4

Skulder och eget kapital

Kortfristiga skulder

55,6

62,8

65,5

70,4

Långfristiga skulder

59,3

67,2

69,1

74,1

Eget kapital

221,5

230,9

250,9

263,9

Summa

336,4

360,9

385,5

408,4

Källor: Statistiska centralbyrån, Finansdepartementet

Kommunsektorns ekonomiska ställning har varit stabil de senaste åren. Ett mått på detta är hur soliditeten har utvecklats mellan åren 1990 och 1993. Detta mått beskriver hur stor del av de totala tillgångarna som har finansierats med eget kapital. I nedanstående diagram redovisas solidite­ten exklusive pensionsskulden.

10

Diagram 1.2 Soliditetsutveckling

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Procent 100

90

80

70

60

50

40

1990

Kommunsektom Kommuner

Landsting

1991

Ar

1992

100 90 80 70 60 50 40

1993

Källor: Statistiska centralbyrån, Finansdepartementet

Soliditetsmåttets viktigaste fimktion i den kommunala redovisningen är att beskriva den ekonomiska utvecklingen över tiden. Kommunsektoms soliditet, exklusive pensionsskulden, har varit relativt konstant under den redovisade perioden. Sammantaget har minskningen varit en procentenhet mellan åren 1990 och 1993. Landstingens ekonomiska ställning har enligt detta mått förbättrats något, medan kommunema visar en viss försämring.

Sammanfattning

Kommunsektorns ekonomiska simation får totalt sett anses vara stabil, även om utfellet för år 1994 beräknas komma att innebära en försämring jämfört med de båda föregående åren. De ekonomiska fömtsättningama under de senaste åren har dock inneburit att sektom behövt genomföra rationaliseringar och effektiviseringar av verksamheten.

Samtidigt med denna proposition lämnar regeringen en första samlad redovisning av den kommunala verksamheten i en särskild skrivelse till riksdagen. I skrivelsen redovisas utvecklingen inom olika verksamheter utifrån bl.a. nationell statistik och studier som olika sektorsmyndigheter har genomfört. Redovisningen ger inte underlag för påståenden om att det har skett stora, generella försämringar i den kommunala verksamheten, även om skillnadema i standard mellan kommuner respektive landsting tenderar att öka. Produktionsnivån i kärnverksamheterna synes emellertid i gmnden ha kunnat bibehållas trots genomförda utgiftsminskningar.

På samma sätt som det fimis variationer i fråga om den ekonomiska situationen, förekommer det skillnader i kärnverksamheternas kvalitet och omÉittning mellan enskilda kommuner respektive landsting. Det finns

11

därför stor anledning att uppmärksamt följa utvecklingen och vidare-    Prop. 1994/95:150 utveckla den nationella uppföljningen av kommunsektom. Regeringen    Bilaga 7 avser att årligen återkomma till riksdagen med en samlad redovisning av utvecklingen inom sektorn.

12

1.2.3 Bedömning av kommunsektorns ekonomi åren 1995 - 2000        Prop. 1994/95:150

Bilaga 7

Utgångspunkterna för den bedömning av kommunsektoms ekonomiska utveckling som redovisas i det följande är de samma som i den revidera­de finansplanen. Beräkningama bygger på de antaganden som görs i den reviderade nationalbudgeten.

I nedanstående tabell redovisas den förväntade utvecklingen t.o.m. år 2000 av kommunsektorns finansiella utveckling med utgångspunkt i altemativet med medelhög tillväxt i den reviderade nationalbudgeten.

Ibbell 1.4 Den kommunala sektorns finanser

Miljarder kronor i löpande priser

1995

1996

1997

1998

1999

2000

Inkomster

Skatter                                  260,4 Bidrag från stat och socialför­säkringssektorn                      72,5 Övriga inkomster                    51,3

276,1

67,5 53,1

284,7

65,1 54,5

297,5

64,4 56,1

314,7

64,6 57,6

332,5

65,0 59,4

Summa

384,2

396,7

404,3

418,0

436,9

456,9

Utgifter

Transfereringar Konsumtion Investeringar

73,8

290,6

22,8

72,8

296,3

26,9

72,1

303,7

29,0

72,5

312,1

30,0

73,6

323,6

30,6

74,9

335,6

31,7

Summa

387,2

396,0

404,8

414,6

427,8

442,2

Finansiellt sparande Kommuner Landsting Övriga

-4,3 2,9 -1,6

-3,2 5,7 -1,8

-4,7 4,8 -0,6

-1,6 5,4 -0,4

2,2 7,3 -0,4

5.7 9,3 -0,3

Summa

-3,0

0,7

-0,5

3,4

9,1

14,7

' Kyrkokommuner och kommunalförbund Källa: Finansdepartementet

I kalkylema har antagits att lönema inom sektom ökar något lång­sammare än inom näringslivet under återstoden av perioden. Om löne­ökningama i stället skulle bli högre än här kalkylerat, iimebär detta sannolikt ytterligare sysselsättningsminskningar om den redovisade ut­vecklingen av det kommunala finansiella sparandet skall kunna realiseras.

Kommunsektoms utgifter uppgår år 1995 till 24 % av BNP och väntas sjunka till 21 % under perioden fram t.o.m. år 2000. Den kommunala konsumtionen förväntas samtidigt sjunka från 18 till 16 % w BNP. År 1995 antas konsumtionen minska realt med 1 % i förhållande till år 1994 och fortsätter sedan att minska något för att efter år 1998 vara oför­ändrad.

De kommunala transfereringarna till hushållen, främst socialbidrag, bedöms öka något under perioden i löpande priser, men minska i fasta priser. Utgiftema för socialbidrag har tidigare ökat till följd av dels ökad arbetslöshet, dels ökad flyktingmottagning, men bör minska i takt med

13

att sysselsättningsläget förbättras. Investeringsutgiftema väntas under perioden öka realt.

Inkomstema för sektom utgörs till största delen av skattemedel och statsbidrag. Vid en ökad tillväxt i ekonomin ökar skatteunderlaget och därmed sektoms inkomster. En balanserad tillväxt utan tendens till överhettoing eller inflationsstegring är en fömtsättning för att den angivna utvecklingen skall kunna realiseras. Lönesumman, vilken utgör den viktigaste komponenten i kommunemas skatteunderlag, bedöms öka med ca 5,5 % per år i löpande priser under perioden. Skatteinkomstema beräknas öka med ca 5 % årligen. Skatteunderlaget kommer bl.a. att påverkas av de allmäima egenavgiftema som successivt ökar t.o.m. år 1998. I dessa kalkyler är ett centralt antagande att den genomsnittliga kommunala utdebiteringen är oförändrad. Statsbidragen justeras med hänsyn till verksamhetsförändringar som skall regleras enligt finans­ieringsprincipen, samt för att kompensera den allmäima löneavgiften som infördes för att finansiera EU-inträdet.

I övrigt bedöms statsbidragen även fortsättningsvis utvecklas restriktivt, med hänsyn till den nödvändiga förbättringen av statsfinansema. De totala kommimala inkomstema som andel av BNP beräknas minska från 24 % år 1995 till 22 % år 2000.

Det finansiella sparandet i kommunsektom som helhet blir enligt kalkylen negativt åren 1995 och 1997. För år 1996 samt även för år 1998 och framåt beräknas sparandet bli positivt. Kommunema beräknas ha ett negativt finansiellt sparande under åren 1995-1998, medan landstingens finansiella sparande däremot är positivt under hela perioden.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

1.2.4  Riktlinjer för utvecklingen de närmaste åren samt förslag till statsbidrag för år 1996

Regeringens bedömning: Kommunsektoms utgifter bör utvecklas restriktivt under de närmaste åren. Statsbidragens nivå får bedömas med utgångspunkt i det tak för de offentliga utgiftema som regering­en avser att föreslå under år 1996 avseende tiden fr.o.m. år 1997. En utgångspunkt bör vara att statsbidragen högst blir nominellt oför­ändrade efter år 1996, med undantag av regleringar enligt finansi­eringsprincipen.

Regeringens förslag: Statsbidragen till kommuner och landsting för år 1996 föreslås uppgå till totalt 57 188 miljoner kronor.

Skälen för regeringens bedömning och förslag: Statsbidragsramen bestäms utifrån en bedömning av vilket skattefinansierat utrymme som kan ställas till kommunsektoms förfogande. Hänsyn tas också till ekono­miska effekter av verksamhets- och regeländringar som skall kompense­ras enligt finansieringsprincipen.

14

Med det skattefinansierade utrymmet avses summan av konununalskatt    Prop. 1994/95:150 och statsbidrag. Kommunsektom har även andra inkomster, exempelvis    Bilaga 7 avgifter. Bedömningen av det skattefinansierade utrymmet för år 1996 gmndas på en målsättning om att den ekonomiska tillväxten bör ske i näringslivet och inte i den offentliga sektom. Samtidigt måste hänsyn tas till behoven av de kommunalt bedrivna kämverksamhetema.

Som tidigare framhållits är utrymmet för skattehöjningar ytterligt begränsat både på kort och medellång sikt. De ekonomiska obalanser som finns i kommuner och landsting måste därför generellt sett rättas till genom andra åtgärder än skattehöjningar, främst utgiftsminskningar och effektiviseringar. Det nya bidrags- och utjämningssystemet som regering­en föreslår kommer att innebära vissa omfördelningar av skatteinkomster och statsbidrag och kommer därigenom att påverka fömtsättningama för enskilda konununer och landsting att uppnå ekonomisk balans. Vissa kommuner och landsting, som i dag har ekonomiska problem, kommer med det nya systemet att få fömtsättningar att förbättra sin sittiation, medan andra kommer att ställas inför behov av att minska utgiftema eller att i vissa fall sänka kraven på det ekonomiska resultatet om nivån i utgångsläget är hög i jämförelse med andra kommuner respektive landsting. För ett fåtal kommuner kan det konuna att bli mycket svårt att komma till rätta med den nya situationen genom enbart utgiftsnedskär­ningar. En skattehöjning kan i några enstaka fall därför bli oundviklig.

Den statsbidragsnivå som föreslås, kombinerat med oförändrad genom­snittlig skattenivå, ställer höga krav på kommuner och landsting framöver. Det är därför av stor vikt att vidta alla tänkbara åtgärder för att underlätta för kommuner och landsting att öka effektiviteten och göra prioriteringar mellan olika verksamheter. Regeringen kommer därför att söka undanröja kostnadsdrivande regler för kommuner och landsting.

Förändringar som påverkar den kommunala ekonomin

I det följande redovisas olika förändringar som påverkar den kommunala ekonomin år 1995 och 1996.

Verksamhetsförändringar

Enligt finansieringsprincipen skall kommuner och landsting inte påföras nya uppgifter utan att de samtidigt får möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda skatter. På motsvarande sätt skall de statliga bidragen minskas om staten fattar beslut som innebär att den kommunala verksam­heten kan bedrivas billigare.

I det följande beskrivs sådana verksamhetsförändringar som beslutats av riksdagen eller föreslagits av regeringen och som påverkar kommuner­nas kostnader år 1995 och framåt.

Den statliga finansieringen av gymnasieskolans reformer inleddes budgetåret 1993/94 (prop. 1991/92:100 bil.9, bet. 1991/92:UbU10, rskr.

15

1991/92:190 och prop.   1992/93:100 bil.8, bet.   1992/93:FiU29, rskr    Prop. 1994/95:150 1992/93:430). Den slutliga regleringen for reformeringen skall göras år    Bilaga 7 1996 då ytterligare 150 miljoner kronor skall tillföras kommunema.

Den lägsta garanterade undervisningstiden i gymnasieskolan sänks fr.o.m. den 1 juli 1995, vilket innebär att kommunemas kostnader för, undervisning reduceras med 20 miljoner kronor år 1995 och 41 miljoner år 1996 (prop. 1994/95:100 bil.9, bet. 1994/95:UbU9, rskr. 1994/95:     . 225).

Ersättningen från hemkommunema for elever i specialskolan höjs fr.o.m. den 1 juli 1995 (prop. 1993/94:100 bil.9), vilket innebär ökade kostnader for kommunema med 8 miljoner kronor år 1995 och 17 miljoner kronor år 1996.

Fro.m. den 1 januari 1996 skall fristående skolor som motsvarar särskolan tilldelas resurser från elevemas hemkommuner (prop. 1993/94: 242, bet.l993/94:UbU20, rskr. 1993/94:421). Kostnadema för kommu­nema beräknas öka med 12 miljoner år 1996. Fno.m. den 1 januari 1996 kan regeringen förklara en fristående gymnasieskola berättigad till bidrag från elevemas hemkommuner.

Ändrad finansiering av riksidrottsgymnasiema inträder fr.o.m. den 1 juli 1996 (prop. 1994/95:100, bil. 9, bet. l994/95:UbU9, bet. 1994/95: KrU14, rskr 1994/95:225 och 1994/95:224). Elevemas hemkommuner skall erlägga interkommunal ersättning ft)r utbildningsprogrammet och specialidrottsdelen finansieras ur det statliga verksamhetsstödet till idrotten. Effekten for kommunema blir positiv och uppgår till 18 miljoner kronor.

Ovanstående åtgärder innebär sammantaget att kommunemas kostnader beräknas minska med 12 miljoner kronor år 1995 och öka med 120 miljoner kronor år 1996.

Skatteunderlagsförändringar

Kommunemas och landstingens inkomster består till största delen av skatteinkomster Skatteunderlaget påverkas bl.a. av ändringar i skattelag­stiftningen. I det följande anges vilka forändringar som beslutats av riksdagen eller föreslagits av regeringen t.o.m. föreliggande proposition och som påverkar det kommunala skatteunderlaget fr.o.m. år 1995.

En allmän egenavgift till pensionssystemet har beslutats av riksdagen (prop. 1994/95:41, bet. 1994/95:SkU12, rskr. 1994/95:156). Avgiften uppgår till 1 % på lönesumman fr.o.m. den I januari 1995.

Riksdagen har dessutom beslutat (prop. 1994/94:25, bet. 1994/95 FiUl, rskr. 1994/95:145 och 146) om ftiljande förändringar:

den allmänna egenavgiften i sjukförsäkringen höjs med 2 procenten­heter fr.o.m. den 1 januari 1995, samtidigt som avgiften om I % for finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet slopas. Netto­effekten blir således en höjning med 1 procentenhet,

16

höjd gräns för reseavdrag från 4000 kronor till 6000 kronor fr.o.m.    Prop. 1994/95:150

den 1 januari 1995,

Bilaga 7

begränsad uppräkning av basbeloppet, fr.o.m. den 1 januari 1995, vilket har inverkan på pensioner, gmndavdrag och särskilt gmndav-drag.

I regeringens proposition Vissa frågor om personlig assistans och om kostnadsansvar för insatser enligt lagen om stöd och service till vissa fimktionshindrade (prop. 1994/95:77, bet. 1994/95 :SoU7, rskr. 1994/95: 107) anges att skatteplikt råder för den ersättning som personlig assistent erhåller från funktionshindrad.

I årets budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil.6) föreslogs sänkt folkpension och höjt pensionstillskott samt enhetliga regler för gifta folk­pensionärer fr.o.m. den 1 juli 1995. Vidare föreslås att det särskilda grundavdraget för pensionärer trappas av mot kapitalinkomster fr.o.m. 1997 års taxering. Vid utskottsbehandlingen har i stället för den sistnämn­da åtgärden föreslagits att det allmänna gmndavdraget sänks från 25 till 24 % av basbeloppet fr.o.m. den 1 januari 1996. Regeringen har i pro­position 1994/95:182 Beskattning av fri hälso- och sjukvård samt vissa andra förmåner föreslagit bl a. att förmån av fri icke offentligfinansierad hälso- och sjukvård, tandvård och fria läkemedel skall tas upp som intäkt i inkomstslaget tjänst.

Regeringen har den 7 april lämnat en skrivelse till riksdagen med meddelande om kommande förslag om begränsning av avdragsrätten för privata pensionsförsäkringspremier. I föreliggande proposition föreslår regeringen vissa förändringar i arbetslöshetsförsäkringen liksom en sänkning av kompensationsnivån till 75 % i sjuk-, föräldra- och arbetslöshetsförsäkringarna.

Sammantaget iimebär de åtgärder som nämnts ovan att kommunemas och landstingens skatteinkomster beräknas minska med ca 1,0 miljarder kronor år 1995 och ytterligare 4,0 miljarder kronor år 1996.

Övriga förändringar

Fr.o.m. den 1 januari 1995 höjs de särskilda löneskattema med 2 pro­centenheter som en konsekvens av de höjda allmänna egenavgiftema (prop. 1994/95:25, bet. 1994/95:FiUl, rskr. 1994/95:145 och 146).

En del i finansieringen av EU-inträdet består i att en allmän löneavgift på 1,5 % har införts och att de särskilda löneskatterna höjts i motsvaran­de grad fr.o.m. den 1 januari 1995 (prop. 1994/95:122, bet. 1994/95: SkU16, rskr. 1994/95:149). Sammantaget innebär denna förändring att kommunsektorns kostnader beräknas öka med ca 2,4 miljarder kronor.

Skatteutjämnmgsbidragen för landsting följer automatiskt skatteunderla­gets förändring, eftersom de är knutna till medelskattekraften. Bidragsök­ningen mellan åren 1994 och 1995 blev 80 miljoner kronor högre än vad som tidigare har beräknats.

7 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit 2-14.

17

I avsnitt 1.4 föreslår regeringen att ett nytt system för konkurrenskorri-    Prop. 1994/95:150 gering avseende kommunemas och landstingens kostnader för ingående    Bilaga 7 mervärdesskatt införs fr.o.m. år 1996. Systemet skall bygga på kommu­nal självfinansiering. För att reglera denna förändring tillförs kommuner och  landsting   19  miljarder kronor som beräknas  motsvara statens nuvarande kostnad.

I avsnitt 1.3.5. föreslås ett generellt statsbidrag till kommuner och landsting som innebär att nuvarande avdrag från kommuners och landstings skatteinkomster skall kvittas bort. Avdragen, som tas ut efter antal invånare, uppgår f.n. till totalt 11,7 miljarder kronor, varav 9,0 miljarder kronor för kommuner och 2,7 miljarder kronor för landsting.

I avsnitt 1.3.5. föreslås också att två specialdestinerade statsbidrag inom Socialdepartementets område, nämligen del av vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen samt bidrag till missbmkarvård och ungdomsvård skall upphöra och i stället tillföras det generella statsbidraget till landsting respektive kommuner.

Fastställande av statsbidragsnivån för år 1996

Vid fastställandet av statsbidragsnivån för år 1996 görs en samman-vägning och bedömning av alla ovan redovisade förändringar.

Enligt vad regeringen tidigare har uttalat och riksdagen har godkänt skall en ekonomisk reglering mot kommunsektom göras för verksamhets­förändringar och för den allmänna löneavgiften till följd av EU-inträdet.

Samma sak gäller förändringama till följd av ändrat system för återbetalning av mervärdesskatt samt kvittningen av skatteavdragen mot bidraget eftersom dessa ändringar anses vara statsfmansiellt neutrala.

I föregående års kompletteringsproposition preciserades tillämpningen av finansieringsprincipen på så sätt att den endast bör omfatta statliga beslut som direkt tar sikte på den kommunala verksamheten. När det gäller åtgärder som inte direkt tar sikte på, men ändå får direkta ekonomiska konsekvenser för kommunsektom bör effektema istället beaktas vid den bedömning som görs av det skattefinansierade utrymmet. Regeringen anser inte att skatteunderlagsförändringar automatiskt bör regleras eftersom det skulle kunna förta effektema av beslut som fattas i syfte att förbättra statens finanser, vilket bl.a. gäller höjningama av de avdragsgilla egenavgiftema. Den förstärkning som sådana förändringar iimebär behövs i första hand för att minska det statliga budgetunderskot­tet, vilket i ett samhällsekonomiskt perspektiv även kommer att gynna kommunsektom.

I följande tabell redovisas de nya statsbidragen för kommuner och landsting år 1996.

18

Tabell 1.5  Statsbidragsram år 1996

Miljoner kronor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Mkr

Statsbidrag 1995 tillkommer:

45 609

Verksamhetsförändringar m.m.

Kompensation för allmän löneavgift och särskild löneskatt  (EU)

Nytt mervärdesskattesystem

Ersättning för sjukresor

Bidrag till missbrukarvåtxl och ungdomsvård

40

2 435

19 000

1 344

430

avgår:

Ekonomiska regleringar

11 670

Simmia

57 188

1.2.5 Reviderad bedömning för år 1995

Regeringens förslag: Vid utbetalning av kommunalskattemedel för andra halvåret 1995 skall kommunalskattemedlen för kommu­nerna minskas med 851 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994. Vid utbetalning av landstingsskattemedel för andra halvåret 1995 skall skattemedlen för landstingen minskas med 252 kronor per invånare i landstinget den 1 november 1994. För de landstingsfria kommunema skall kommunalskattemedlen för andra halvåret 1995 minskas med 1 103 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994.

Skälen för regeringens förslag: Som tidigare nämnts skall kommun­sektom kompenseras för höjningen av den allmäima löneavgiften och de särskilda löneskattema som infördes den 1 januari 1995 för att finansiera EU-inträdet. Likaledes skall sektom kompenseras för verksamhetsföränd­ringar avseende år 1995. Verksamhetsförändringama redovisades i före­gående avsnitt.

Den allmänna löneavgiften och höjningen av de särskilda löneskattema motsvarar en kostnad om ca 2 435 miljoner kronor år 1995, som föreslås återföras till kommunsektom. Regeringen föreslår att en del av dessa medel tas i anspråk för att engångsvis bistå vissa kommuner med stora ekonomiska problem enligt vad som redovisas i avsnitt 1.5.7 och 1.5.8. Det sammanlagda bidraget till berörda kommuner föreslås uppgå till 1 420 miljoner kronor.

Resterande del av kompensationen för den höjda allmänna löneavgiften och de särskilda löneskattema, 1 015 miljoner kronor, bör återföras till kommuner och landsting genom en sänkning av det avdrag från skattein­komstema som beslutats för år 1995 och som avser ekonomiska regle­ringar mellan staten och kommunsektom. Av beloppet förs 698 miljoner kronor till kommunema och 317 miljoner kronor till landstingen.

19

Hänsyn har också tagits till de tidigare redovisade verksamhetsföränd­ringama år 1995 vilka innebär minskade kostnader om 12 miljoner kronor som skall föras från kommunema till staten, samt ökningen av skatteutjämningsbidragen som nämndes i föregående avsnitt.

Regleringen för år 1995 uppgår till 10 747 miljoner kronor, varav 8 269 miljoner kronor avser reglering mot kommuner och 2 478 miljoner kronor reglering mot landsting.

Tabell 1.6  Ekonomiska regleringar mellan staten och kommuner och landsting år 1995

Miljoner kronor

Mkr

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Tidigare beslutade regleringar för år 1995

Verksamhetsförändringar Allmän löneavgift Bidragsökning av skatteut-jänmingsbidrag till landsting

Summa

11 670

12

-1 015

80

10 747

1.2.6 Ekonomiska regleringar år 1996 mellan staten och de kyrkliga kommunerna

Regeringens förslag: De kyrkliga kommunernas skattemedelsfordran vid ingången av år 1996 skall med avseende på ändringar som har påverkat det kommunala skatteunderlaget m.m. minskas med 3,6 %. Dämtöver skall skattemedelsfordran minskas med 4 % som ersätt­ning till staten för administrationen av församlingsskatten.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen uttalade i den ekonomisk­politiska propositionen (prop. 1994/95:25) att även de kyrkliga kom­munema bör bidra till saneringen av statens finanser. Mot denna bakgmnd beslutade riksdagen att de kyrkliga kommunerna fr.o.m. år 1995 skall ersätta staten för administrationen av församlingsskatten. Detta görs genom en reducering av de kyrkliga kommunemas skattemedels­fordran, utöver de ekonomiska regleringar som föranleds av ändringar som påverkat det kommunala skatteunderlaget m.m. Riksdagen beslutade därför att de kyrkliga kommunemas skattemedelsfordran vid ingången av år 1995 skulle minskas med 6,8 % i stället för av riksdagen tidigare beslutade 3,2 %. Denna ytterligare reducering beräknades motsvara 300 miljoner kronor.

I årets finansplan gjorde regeringen bedömningen att de kyrkliga kommunema bör kunna bidra till att ytterligare förstärka statsbudgeten. De årliga förstärkningama av statsbudgeten med avseende på dessa kommuner borde därför kunna ökas till 500 miljoner kronor. Regeringen

20

anmälde avsikten att återkomma till denna fråga i kompletteringsproposi-    Prop. 1994/95:150

tionen.

Bilaga 7

I det följande redovisar regeringen hur en sådan budgetförstärkning i huvudsak kan åstadkommas. Regeringen är medveten om att förslaget kan innebära en ansträngande ekonomisk situation för en del kyrkliga kommuner. För dessa bör möjlighet finnas att i viss utsträckning erhålla extra utjämningsbidrag från Kyrkofonden. Regeringen avser att beakta detta vid fastställelsen av Kyrkofondens budget för år 1996.

Skatteunderlagsförändringar m.m.

För de kyrkliga kommunema görs år 1995 ett avdrag från skatte­medelsfordran avseende ändringar som påverkat det kommunala skatteunderlaget m.m. Beloppet beräknades i föregående års komplet­teringsproposition till 252 miljoner kronor.

För dessa kommuner får de ändringar som inkomståret 1994 påverkade skatteunderlaget inte genomslag förrän år 1996, men då med dubbel effekt eftersom både förskott och slutavräkning påverkas. Detta beror på att utbetalningssystemet för kommunalskattemedel till de kyrkliga kommunema inte har ändrats på motsvarande sätt som för kommuner och landsting,

I sammanställningen nedan redovisas tillkommande ändringar som bör föranleda en ekonomisk reglering mellan staten och de kyrkliga kommu­nema år 1996. Sammantaget uppgår de tidigare beslutade (252 miljoner kronor) och de nedan redovisade regleringarna (58 miljoner kronor) till 310 miljoner kronor. Detta beräknas motsvara en reducering av de kyrkliga kommunemas skattemedelsfordran vid ingången av år 1996 med 3,6 %. Till detta kommer den nedan föreslagna skatteadministrationser­sättningen om 4 %.

Till skillnad mot vad som redovisats beträffande kommuner och landsting ingår inte någon kompensation för den fr.o.m. år 1995 införda allmänna löneavgiften samt höjningen av de särskilda löneskattema med anledning av finansieringen av EU-medlemskapet. Detta är ett led i den ovan nämnda avsedda förstärkningen av statsbudgeten. Den ekonomiska effekten bedöms till 60 miljoner kronor för vardera åren 1995 och 1996.

21

Tlibell 1.7 Sammanställning av är 1996 tillkommande ekonomiska regleringar     Prop. 1994/95:150

mellan staten och de kyrkliga konmiunerna

n-iono n

Miljoner kronor

öliaga /

Grundavdrag

-1- 289

Karensdag och sänkta ersättningsnivåer

-25

ISURV

+ 24

Företagsskatt

- 168

Tjänsteinkomstbeskatming

-1- 15

Allmän egenavgift

- 107

Vårdnadsbidrag

+ 30

Summa

-1- 58

Skatteadministrationsersättning

Som nämnts i det ovanstående har riksdagen beslutat att de kyrkliga kommunema fr.o.m. år 1995 skall ersätta staten för administrationen av församlingsskatten. Regeringen anser det vara skäligt att denna ersättning framdeles bör utgöra 4 % av de kyrkliga kommunemas skattemedels­fordran. Detta beräknas för år 1996 motsvara drygt 340 miljoner kronor. Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund har i en skrivelse den 16 mars 1995 (dnr Fi95/1808) framfört synpunkter med innebörden att Kyrkofonden ger ett tillfälligt bidrag i syfte att förstärka statsfinans­erna i stället för att en skatteadministrationsersättning tas ut. Förbundet anser dessutom att ersättningen inte bygger på korrekta underlag. Motsvarande synpunkter har också under hand framförts från Svenska kyrkans centralstyrelse.

1.3  Ett nytt bidrags- och utjämningssystem för kommuner och landsting

1.3.1 Inledning

Stora förändringar genomfördes år 1993 avseende den kommunala ekonomin (prop. 1991/92:150 del 

II, 

bet. 1991/92:FiU29, rskr. 1991/92:345, prop. 1992/93:36, bet. 1992/93:FiU2, rskr. 1992/93:119, prop. 1992/93:123, bet. 1992/93:FiU2, rskr. 1992/93:119). Riksdagen har även beslutat om vissa ändringar och kompletteringar i förhållande till besluten år 1992 (prop. 1992/93:150, bil. 6 , bet. 1992/93:FiU29, rskr. 1992/93:430, prop. 1993/94:150 bil. 7, bet. 1993/94:FiU29, rskr. 1993/94:442).

Förändringama år  1993  av den kommunala ekonomin innebar i huvudsak följande:

avskaffande av ett antal specialdestinerade statsbidrag i syfte att minska den statliga detalj stymingen och tydliggöra att statens styrning av verksamheten i kommuner och landsting främst skall ske via lagstiftning.

22

  införande av ett generellt statsbidrag i syfte att öka det kommunala    Prop. 1994/95:150

ansvaret för verksamhetens utformning och prioritering inom och    Bilaga 7

mellan verksamhetsområden samt att ge staten ett instmment att styra kommunsektorns finansiella utrymme,

omläggning av utbetalningssystemet för kommunalskattemedel i syfte att skapa bättre planeringsfömtsättningar och att över tiden få en bättre överensstämmelse i fråga om nivån på inkomster och utgifter,

införande av finansieringsprincipen.

För kommunema infördes ett nytt utjänmingsbidrag med syftet att åstadkomma en långtgående inkomst- och kostnadsutjämning. För landstingen bibehölls i huvudsak samma bidragssystem som gällt tidigare, dvs. skatteutjämningsbidrag och särskilda ersättningar till sjukvårdshu­vudmännen.

Tanken med statsbidragsomläggningen år 1993 var att den skulle bidra till en utjämning av de ekonomiska fömtsättningama mellan kommuner respektive landsting samt till en förbättring av planeringsfömtsättningama och en ökad stabilitet över tiden. Omläggningen var dock omfattande och har, i kombination med den kraftiga lågkonjunkturen, skapat problem och osäkerhet under de senaste åren. Det är emellertid synnerligen angeläget att förändra bidrags- och utjämningssystemet så att det blir långsiktigt stabilt och i övrigt uppfyller viktiga krav för att skapa goda fömt­sättningar för den kommunala verksamheten.

Statsbidragsomläggningen genomfördes år 1993 trots att flera betydande problem var olösta. Några av dessa redovisas i det följande.

den valda metoden för utjänming för stmkttirellt betingade kost­nadsskillnader blev starkt kritiserad. Detta problem löstes tillfälligt genom särskilda övergångsregler för åren 1993 och 1994,

den valda modellen för inkomstutjämning omfattade inte de kommu­ner som hade den högsta skattekraften,

för landstingen föreslogs endast marginella förändringar, vilket bl.a. skapade problem i samband med huvudmannaskapsförändringar.

Mot bakgmnd av de nämnda problemen genomfördes under åren 1992-1994 tre särskilda utredningar, nämligen Stmkturkostnadsutredningen (SOU 1993:53), utredningen Kommunal inkomstutjämning - altemativa modeller (Ds 1993:68) och Landstingsekonomiska utredningen (SOU 1994:70). Alla tre utredningarna har remissbehandlats. Mot bakgmnd av att remissopinionen var mycket splittrad beslutade den dåvarande regeringen i december 1993 att tillsätta en parlamentarisk beredning med uppgift att väga samman de tre utredningsförslagen till ett samlat förslag till nytt bidrags- och utjänmingssystem för kommuner och landsting att träda i kraft den 1 januari 1996. Beredningens arbete skulle vara slutfört den 1 november 1994. Samtidigt beslutades att statsbidragen till kommuner för år 1995 skulle utgå med samma nominella belopp som för år 1994, vilket i praktiken innebar att utjämningssystemet för kommuner upphörde i och med utgången av år 1994.

23

Regeringsskiftet i oktober 1994 föranledde ingen förändring i be­redningens uppdrag. Arbetet avslutades därför med oförändrade direktiv och oförändrad parlamentarisk sammansättning.

Beredningens förslag presenterades i november 1994 i betänkandet Utjämning av kostnader och intäkter i kommuner och landsting (SOU 1994:144). Beredningens sammanfattning av förslaget återfinns som bilaga 7.1.2. Förslaget har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna har lagts som bilaga 7.1.1. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Finansdepartementet (dnr Fi95/3888).

Regeringen kommer i det följande att föreslå ett nytt bidrags- och utjämningssystem för kommuner och landsting, vilket avses kunna träda i kraft den 1 januari 1996. Förslaget bygger i allt väsentligt på de förslag som beredningen har presenterat. Regeringen föreslår dock vissa ändringar när det gäller kostnadsutjänmingen och införandereglema jämfört med beredningens förslag.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

1.3.2 Principiella utgångspunkter för ett nytt bidrags- och utjämningssystem

Regeringens bedömning: Huvudsyftet med ett nytt bidrags- och utjänmingssystem är att skapa likvärdiga ekonomiska fömtsättningar mellan kommuner respektive landsting. Detta sker genom en långtgående utjänming av skillnader i beskattningsbara inkomster och för stmkturellt betingade kostnadsskillnader.

Systemet bör vara överskådligt och möjligt att förklara och analysera i sina beståndsdelar. Det bör vara så flexibelt att det kan anpassas till väsentliga förändringar i den kommunala verksamheten.

Bidrags- och utjämningssystemet får en likartad uppbyggnad för såväl kommuner som landsting. Därmed underlättas framtida ändringar av huvudmannaskap.

Både inkomst- och kostnadsutjämningen sker genom en omför­delning av skatteinkomster mellan kommuner respektive landsting, och blir därigenom i princip oberoende av statliga tillskott.

Statsbidragen till kommuner och landsting används inte för utjämning utan fördelas i huvudsak efter antalet invånare i respektive kommun eller landsting, och kan därmed också fungera som instmment för ekonomiska regleringar mellan staten och kommuner respektive landsting.

Införandet av systemet sker på ett sådant sätt att omedelbara omfördelningar av statsbidrag undviks.

Beredningens bedömning: Beredningens principiella utgångpunkter överensstämmer i allt väsentligt med regeringens. Remissinstanserna: Många kommuner och landsting och i stort sett

24

alla remissinstanser på central nivå instämmer i beredningens utgångs-    Prop. 1994/95:150

punkter för ett nytt system och är i stora drag positiva till förslaget.

Bilaga 7

Det finns också ett antal remissinstanser som inte helt delar be­redningens syn på utgångspunktema. Dessa kan indelas i två huvud­grupper.

Den ena gmppen, som är störst och som till mycket stor del utgörs av kommuner och landsting i de mindre tätbefolkade länen, ifrågasätter om det är en rimlig ambition att med objektiva mätmetoder försöka skapa likvärdiga fömtsättningar för kommuner och landsting och menar att innebörden av detta i stället kan bli att man förlorar i helhetssyn på den kommunala verksamheten. Dessa remissinstanser förespråkar en mer tydlig "politisering" av bidragsgivningen, och att bidragsfördelningen bör ske utifrån enklare kriterier med tydliga inslag av politiska bedönmingar. Enligt dessa remissinstanser bör t.ex. regional- och sysselsättnings­politiska aspekter vägas in i betydligt större utsträckning vid bidragsför­delningen.

Den andra gmppen, som främst består av kommuner och landsting i tätbefolkade områden, ifrågasätter den mycket långtgående utjämningen, framför allt av inkomster, som beredningen föreslår.

Skälen för regeringens bedömning: Valet av system för statsbidrag och utjämning bygger på en avvägning mellan olika krav. En sådan avvägning gäller å ena sidan önskemålet om kommunalt självbestämman­de och mångfald och å andra sidan statens möjlighet till styming av den kommunala verksamheten.

Den kommunala självstyrelsen har stärkts i och med övergången från specialdestinerade till generella, utjämnande statsbidrag i kombination med den avreglering av kommunal verksamhet som skett de senaste åren. Kommuner och landsting har därigenom fått kraftigt förbättrade möjligheter att på ett effektivt sätt bedriva verksamheten utifrån sina egna fömtsättningar. Regeringen anser därför att principen om generella bidrag ("påsen") i huvudsak måste ligga fast. Detta fömtsätter också en utveckling och förbättring av statens målstyrning, uppföljning och utvärdering av olika verksamheter.

En strategisk fråga när det gäller statsbidrag och utjämning är vilka utgångspunkter som skall ligga till gmnd för den fördelningsmodell som föreslås. Det finns två principiellt skilda synsätt - dels ett som innebär att fördelningen styrs utifrån mer politiska mål och uttalade ambitioner att styra den kommunala verksamhetens utveckling i viss riktning och dels ett synsätt som iimebär att man söker ge alla kommuner och landsting likvärdiga fömtsättningar att ge service till sina medborgare. Det senare synsättet fömtsätter att man har bra metoder och objektiva gmnder för fördelningen utifrån målet likvärdiga fömtsättningar.

Det nuvarande systemet för kommuner kan sägas vara en blandning av två bidragssystem. Det ena, som gällde före år 1993, innehöll starka inslag av det förstnänmda synsättet. Det andra, som infördes i begränsad omfattning år 1993, syftade mot en inriktning enligt det andra synsättet. Det finns enligt regeringens uppfattning starka indikationer på att den bidragsfördelning som nu gäller inom kommunsektom, och som är en

25

produkt av detta blandade system, inte motsvarar de krav som i dag ställs    Prop. 1994/95:150 på den kommunala verksamheten. Bidragsfördelningens betydelse har    Bilaga 7 självfallet ökat i och med de senaste årens svaga utveckling av de reala resursema i kommunsektom.

Det finns stora skillnader i ekonomisk situation mellan enskilda kommuner respektive enskilda landsting. Dessa kan i och för sig bero både på skillnader i ekonomisk hushållning och på skillnader i ekonomis­ka fömtsättningar som är mer eller mindre påverkbara. Som exempel kan nämnas storstadsområdena, där många kommuner idag har stora problem och kostnader kopplade till i det kortare tidsperspektivet delvis opå­verkbara faktorer som social segregation, arbetslöshet och en stor andel invandrare i befolkningen. Dessa kommuner har samtidigt en vikande skattekraftsutveckling. Det finns exempel på andra kommuner och landsting som inte har motsvarande problem och vilka har en mycket gynnsam ekonomisk situation, med möjligheter att hålla en god service och samtidigt konsolidera sig. Sådana skillnader som nu nämnts fångas inte i tillräcklig grad upp av det nuvarande bidragssystemet, vilket riskerar att öka klyftorna mellan olika delar av landet.

Ett bidrags- och utjämningssystem som inte bygger på ett objektivt underlag som avser att fånga stmkturella skillnader utan i stället fömtsätter en löpande politisk bedönming av fördelningen skulle riskera att bli instabilt och skapa stora spänningar. Enligt regeringens mening bör systemet i stället byggas med sikte på målet att alla kommuner och landsting ges samma ekonomiska möjligheter att erbjuda sina medborgare en god service.

Mot bakgmnd av vad som nu sagts bör det nya bidrags- och ut­jämningssystemet så långt möjligt skapa likvärdiga fömtsättningar för kommuner och landsting att bedriva de verksamheter som utgör en viktig del av välfärdens käma. Det iimebär att alla kommuner respektive landsting efter utjämningen skall kurma tillhandahålla sina medborgare en verksamhet av genomsnittlig omfattning och kvalitet oavsett skattekraft och stmktur i övrigt. Om kommunen eller landstinget avviker från genomsnittet när det gäller service- eller avgiftsnivå, effektivitet eller ekonomiskt resultat får det ta sig uttryck i en annan skattesats än den genomsnittliga.

En viktig komponent i det föreslagna systemet är en ännu mer långtgående utjämning av skatteinkomster än i det system som infördes år 1993. Regeringen anser att alla kommuner och landsting måste inordnas i utjämningen. År 1994 var det tre kommuner som inte omfattades av den statliga inkomstutjänmingen till följd av att deras skattekraft översteg den garanterade skattekraften i utjänmingssystemet. Av samma skäl är det fyra landsting och landstingsfria kommuner som inte omfattas av skatteutjänmingssystemet för landsting år 1995. Med det förslag som regeringen presenterar i det följande får alla kommuner respektive landsting efter utjämningen en lika stor beskattningsbar inkomst räknat per invånare, och en sådan utjänming får betraktas som mycket långtgående.

26

En annan mycket viktig komponent i utjänmingssystemet är utjäm- Prop. 1994/95:150 ningen för stmkturellt betingade kostnadsskillnader. För vissa typer av Bilaga 7 kommuner har kostnadsutjänmingen en ännu större ekonomisk betydelse än inkomstutjämningen. Regeringen vill framhålla att utformningen av kostnadsutjämningen innefattar ett antal svåra avvägningsproblem, både när det gäller vilken typ av stmkturella förhållanden som skall vägas in i systemet och hur dessa skall mätas. Det är också kostnadsutjämningen som i första hand har varit föremålet för den offentliga debatten under de senaste åren. Kostnadsutjämningen har bl.a. en mycket stor betydelse för resursfördelningen mellan olika delar av landet och mellan olika typer av kommuner och landsting.

Kostnadsutjämningens utformning måste också harmoniera med in­komstutjämningen. Den måste bl.a. kompensera för kostnader för sådana verksamheter som skapar fömtsättningar för den höga skattekraft som skall finansiera inkomstutjämningen. Ett exempel är barnomsorgen, där sambandet är mycket tydligt. En väl utbyggd bamomsorg möjliggör för föräldrar att förvärvsarbeta, och bidrar därigenom till att öka skattekraf­ten i en kommun.

Ett av skälen till den stundtals mycket intensiva debatt som förts är att det nu föreslagna systemet har ett delvis annorlunda syfte än vad som gällde för det statsbidragssystem som fanns före år 1993. Bl.a fanns starka regionalpolitiska inslag i det dåvarande skatteutjämningssystemet. För vissa av de specialdestinerade bidragen fanns starka stimulansinslag för utbyggnad av verksamheten.

Eftersom huvudsyftet med det nya systemet är att ge kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska fömtsättningar har de regionalpolitiska och stimulerande inslagen tonats ned i det förslag som beredningen har presenterat jämfört med det tidigare systemet. Detta är också ett av skälen till att beredningens förslag skulle ha inneburit en mycket kraftig omfördelning av bidragen på sikt. Regeringen anser inte att denna omfördelning är helt försvarbar med tanke på den kritik som vid remissbehandlingen har riktats mot vissa delar i utjämningssystemet och föreslår därför att de regionalpolitiska inslagen förstärks i förhållande till beredningens förslag och att införandetiden förlängs. Regeringen vill samtidigt framhålla att det system som nu föreslås inte kan betraktas som definitivt i sin detaljutformning. Det har riktats en hel del kritik särskilt mot förslaget till kostnadsutjämning. Regeringen anser att det finns delar i kostnadsutjämningen som måste bli föremål för ytterligare analys och förbättringar. Enligt regeringens mening måste kostnadsutjämningen också bli föremål för en löpande uppföljning, utvärdering och utveckling, bl.a. i förhållande till utvecklingen av den kommunala verksamheten. Detta arbete bör bedrivas i en sådan takt att det är möjligt att genomföra förändringar redan efter två år.

Systemet bör vara både enkelt och rättvist. Det finns en inneboende konflikt mellan dessa båda mål eftersom rättvisa i betydelsen likvärdiga fömtsättningar kräver att systemet beaktar så många faktorer att det förmår fånga den komplexa verkligheten. Systemet bör därför vara överskådligt i sina huvuddrag och samtidigt klart och tydligt om än

27

detaljrikt i sina beståndsdelar. Det skall vara möjligt att förklara och Prop. 1994/95:150 analysera systemet i dess beståndsdelar. Systemet måste också vara så Bilaga 7 pass flexibelt att det medger en anpassning till de mer betydande förändringar som sker i olika kommunala verksamheter och till för­ändringar i ansvarsfördelningen mellan staten och kommunsektom. Det innebär att delar av systemet skall kunna förändras utan att helheten faller samman.

Den principiella uppbyggnaden av systemet bör vara likartad för kommuner respektive landsting. I de nuvarande systemen är utjämningen olika konstmerad för de olika kollektiven, vilket ger upphov till problem främst vid huvudmannaskapsförändringar. Det är angeläget att sådana förändringar i framtiden inte försvåras av rent systemtekniska skillnader. Förslaget i det följande innebär därför en likartad uppbyggnad av såväl inkomst- som kostnadsutjämning för kommuner respektive landsting. De landstingsfria kommunema hanteras i systemet både som kommuner och landsting dvs. ingår i båda delsystemen.

Regeringen anser att en mycket viktig aspekt på utjänmingssystemet är att det måste vara långsiktigt hållbart och oberoende av nivån på de statiiga bidragen. Den konstmktion på utjänmingsbidraget för kommuner som infördes år 1993 innebar en risk för urholkning av systemet, med påföljden att allt fler kommuner hamnar utanför. Med det förslag till utjämningssystem som nu presenteras blir systemet långsiktigt hållbart genom att utjämningen i huvudsak. sker i form av en omfördelning av skatteinkomster mellan kommuner respektive landsting.

Regeringen föreslår i det följande att det statliga bidraget i huvudsak fördelas utifrån antalet invånare, eftersom utjämningen av ekonomiska fömtsättningar sker genom en omfördelning av skatteinkomster. Bidragsnivån kan därigenom varieras, främst för att klara ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektom utan att det får negativa omfördelningseffekter.

Det är angeläget att ge kommuner och landsting så goda planeringsför­utsättningar som möjligt. Regeringen anser därför att omedelbara och drastiska förändringar av bidragsfördelningen måste undvikas när det föreslagna bidrags- och utjämningssystemet införs.

I de följande avsnitten redovisas regeringens förslag till inkomst- och kostnadsutjämning samt översiktliga beräkningar av utfallet av dessa förslag. Preliminära beräkningar av det sammantagna utfallet för enskilda kommuner och landsting av regeringens förslag till bidrags- och ut­jämningssystem redovisas i en särskild rapport Förslag till nytt bidrags-och utjämningssystem för kommuner och landsting enligt regeringens proposition 1994/95:150 - preliminära utfallsberäkningar (Ds 1995:22).

28

1.3.3 Utjämning av skatteinkomster mellan kommuner respektive landsting

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Inkomstutjämningen utformas som två delsystem, ett för kommuner och ett för landsting.

Inkomstutjämningen sker genom att kommuner och landsting med en beskattningsbar inkomst per invånare som överstiger genomsnittet för landet får ett avdrag från skatteinkomstema medan de med en beskattningsbar inkomst per invånare som understiger genomsnittet för landet får ett tillägg till skatteinkomstema.

Beräkning av tillägg och avdrag sker enligt följande. Antalet invånare i kommunen eller landstinget multipliceras med den uppräknade medeiskattekraften för landet, vilket ger kommunens eller landstingets garanterade skatteunderlag. Det garanterade skatte­underlaget minskas därefter med kommunens eller landstingets uppräknade skatteunderlag. Skillnaden multipliceras med en skattesats, varvid erhålls tillägget till eller avdraget från skattein­komstema.

Vid beräkningen av tillägg och avdrag tillämpas genomsnittliga länsvisa skattesatser för kommuner respektive landsting. Dessa beräknas med utgångspunkt i den för landet genomsnittliga skattesat­sen för respektive kollektiv, minskad eller ökad med skillnaden mellan den i länet fastställda och den för landet genomsnittiiga skatteväxling som har gjorts för äldreomsorg, omsorger om pyskiskt utvecklingsstörda och särskola.

Vid beräkning av de skattesatser som skall tillämpas i systemet reduceras de för landet genomsnittliga skattesatserna med fem procent.

De skattesatser som skall tillämpas i systemet åren 1996-1998 fastställs i december 1995 med utgångspunkt i de genomsnittliga skattesatserna för kommuner respektive landsting för år 1995 och med hänsyn tagen till de skatteväxlingar som beslutats för år 1996. För åren 1997 och 1998 beaktas eventuella ytterligare beslut om skatteväxlingar, varvid de i systemet tillämpade skattesatserna för kommunema respektive landstinget i länet ändras på motsvarande sätt som skatteväxlingen.

Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.

Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstansema tillstyrker den principiella utformningen av inkomstutjämningen, vissa dock med reservationen att detta fömtsätter att även kostnadsutjämningen genomförs i enlighet med beredningens förslag. Ett fåtal remissinstanser avvisar förslaget till inkomstutjänming, bl.a. med motiveringen att det innebär en inskränkning i kommunemas beskattningsrätt och självstyrelse.

Av de remissinstanser som kommenterat valet av skattesats i in­komstutjänmingen   tillstyrker   majoriteten   att   reglerade   skattesatser

29

tillämpas. Några remissinstanser anser i stället att den egna skattesatsen    Prop. 1994/95:150

skall tillämpas.

Bilaga 7

Flertalet remissinstanser som länmat synpunkter på valet av kompensa­tionsgrad anser att denna bör sättas högre jämfört med förslaget. Andra remissinstanser anser i stället att en lägre kompensationsgrad än den föreslagna skall tillämpas. De sistnänmda remissinstanserna återfinns framför allt i Stockholms län.

Skälen för regeringens förslag

Långtgående och inomkommunalt finansierad inkomstutjämning

Det finns stora skillnader i kommunalt beskattningsbara inkomster per invånare framför allt mellan kommuner, men även mellan landsting. Det finns även stora skillnader i skattesatser.

En långtgående inkomstutjänming är därför av gmndläggande betydelse för att ge kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska fömtsättningar att bedriva sin verksamhet.

Regeringen anser att en inomkommunal inkomstutjämning baserad på den genomsnittliga beskattningsbara inkomsten bäst uppfyller de krav som bör ställas på ett inkomstutjämningssystem. En inomkommunal utjämning innebär att systemet i huvudsak finansieras genom en omfördelning av skatteinkomster mellan kommuner respektive mellan landsting. Alla kommuner och landsting garanteras ett skatteunderlag per invånare som motsvarar genomsnittet för riket. Systemet kräver i princip inga statliga tillskott. Därmed kan statsbidragen användas för att klara ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektom utan att utjänmingen påverkas.

De kommuner och landsting som har en beskattningsbar inkomst per invånare som ligger över den genomsnittliga nivån får ett avdrag från skatteinkomsterna. På motsvarande sätt får de kommuner och landsting som har en beskattningsbar inkomst per invånare som är lägre än genomsnittet ett tillägg till skatteinkomstema.

Beräkningen av tillägg och avdrag sker enligt följande. Antalet invånare i kommunen eller landstinget multipliceras med den uppräknade medelskattekraften för riket, vilket ger kommunens eller landstingets garanterade skatteunderlag. Det garanterade skatteunderlaget minskas därefter med kommunens eller landstingets eget uppräknade skatte­underlag. Skillnaden multipliceras med en skattesats, varvid erhålls ett tillägg till eller avdrag från skatteinkomsten. De beskattningsbara inkomsterna per invånare kommer efter denna utjänming att vara lika stora i alla kommuner respektive landsting. Frågan om vilka skattesatser som ska tillämpas vid beräkning av tilläggen och avdragen tas upp i avsnittet om reglerade skattesatser.

Eftersom utjämningen sker genom en omfördelning av skatteunderlag blir systemet långsiktigt stabilt. Det skatteunderlag som ligger till gmnd för beräkning av avdragen från skatteinkomstema motsvaras fullt ut av

30

det skatteunderlag som ligger till gmnd för beräkning av tilläggen. Såväl    Prop. 1994/95:150 tillägg som avdrag anpassar sig därmed automatiskt till utvecklingen av    Bilaga 7 det kommunala skatteunderlaget. Det innebär också att alla kommuner och landsting får del av den allmänna utvecklingen av skatteunderlaget.

Från vissa remissinstanser har framförts principiella invändningar mot den långtgående inkomstutjänmingen, med motiveringen att den står i motsättning till den kommunala beskattningsrätten. Enligt regeringens bedömning är emellertid en långtgående inkomstutjämning helt avgörande i ett system som skall åstadkomma likvärdiga ekonomiska fömtsättningar.

Inkomstutjämningen bör utformas som två separata delsystem; ett för kommuner och ett för landsting. Den koppling som finns mellan systemen är att den för kommuner och landsting sammanlagda skattesatsen som tillämpas för respektive län är maximerad till den genomsnittliga skattesatsen för kommuner och landsting i riket som helhet.

Sammanlagt omfördelas i inkomstutjänmingen 7,1 miljarder kronor mellan kommunerna och 3,3 miljarder kronor mellan landstingen.

Incitament och tillväxt

Målet att ge alla kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska fömtsättningar kan endast uppnås om inkomstutjämningen är långtgående. De förhållandevis få remissinstanser som helt har avvisat beredningens förslag till inkomstutjämning har fokuserat en del av kritiken på de marginaleffekter som en långtgående inkomstutjänming ger för vissa kommuner med en låg skattesats. Huvudargumentet är att dessa kommuner i princip får en inkomstminskning om de ökar sina be­skattningsbara inkomster mer än riket i genomsnitt. Beredningen har låtit göra en expertstudie, som också bifogats beredningens förslag och som har syftat till att belysa utjänmingssystemets betydelse för de kommunala incitamenten (Utjänming och kommunala incitament, Lars[REDACTED_EFTERNAMN]. SOU 1994:144, bilaga 8). Studien kan inte sägas ge stöd för den nu redovisade kritiken mot en långtgående inkomstutjämning. Som svar på den framförda kritiken mot inkomstutjämningen vill regeringen framhålla att en långtgående inkomstutjämning, kompletterad med kostnadsutjämning, är en gmndläggande fömtsättning för att alla kommuner och landsting skall få likvärdiga möjligheter att erbjuda en god standard inom vård, omsorg och skola. En kommuns relativa skattekraft styrs av ett antal olika faktorer som är mer eller mindre påverkbara för kommunen. Många kommuner har relativt små möjligheter att nämnvärt påverka skattekraften genom att föra en viss politik. Dessutom är det långtifrån bara effektema på skattekraftsutvecklingen som påverkar kommunernas ambitioner att föra en aktiv politik som kan öka tillväxt och sysselsättning.

De negativa marginaleffektema av en långtgående inkomstutjämning kan emellertid minskas beroende på hur utjämningen utformas. Detta behandlas i det följande avsnittet.

31

Reglerade skattesatser samt kompensations- respektive utjämningsgrad      Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Vid beräkning av tillägg och avdrag i inkomstutjänmingssystemet bör reglerade, dvs. centralt fastställda, skattesatser tillämpas. Reglerade skattesatser är opåverkbara för den enskilda kommunen eller landstinget och fastställs utifrån de för kommunema respektive landstingen genom­snittliga skattesatsema.

Vissa remissinstanser har framfört att man bör tillämpa den egna skattesatsen i inkomstutjämningen. Detta skulle emellertid innebära att en enskild kommun eller ett enskilt landsting genom ett eget beslut om höjd skattesats kunde tillförskansa sig en större andel av det gemensamma ekonomiska utrymme som står till förfogande för kommuner respektive landsting. Systemet skulle därmed ge kommuner och landsting, med en skattekraft under genomsnittet, direkta incitament att höja skatten. På motsvarande sätt skulle kommuner och landsting, med en skattekraft över genomsnittet, kunna sänka skattesatsen i syfte att minska sitt avdrag. Dessa effekter anser regeringen vara helt oacceptabla, och föreslår därför att reglerade skattesatser tillämpas i systemet.

Till följd av skillnadema mellan de faktiska skattesatsema och de genomsnittliga som tillämpas i inkomstutjänmingen uppstår emellertid vissa negativa marginaleffekter. Kommuner och landsting som har en egen skattesats som är högre än den genomsnittliga kan sägas få ett "för litet" tillskott om de har en skattekraft under genomsnittet, eller ett "för . lågt" avdrag om de har en skattekraft över genomsnittet. För de kommuner och landsting som har en egen skattesats som är lägre än den som tillämpas i inkomstutjämningen blir effekten den motsatta. För dessa innebär en ökning av den egna skattekraften att skatteinkomstema, efter tillägg eller avdrag, minskar. Regeringen föreslår att sådana effekter minimeras dels genom att de genomsnittliga skattesatsema reduceras något - vilket här uttrycks som att kompensationsgraden sänks - och dels genom att de genomsnittliga skattesatsema differentieras mellan olika län med hänsyn till gjorda skatteväxlingar.

Med kompensationsgrad avses hur stor del av skillnaden mellan den egna skattekraften och den garanterade skattekraften som skall ligga till gmnd för tillägg eller avdrag. Altemativt kan kompensationsgraden anges som den andel av den genomsnittliga skattesatsen som ska multipliceras med underlaget för tillägg eller avdrag. Det är viktig att skilja mellan å ena sidan kompensationsgrad och å andra sidan utjämningsgrad eller utjämningseffekt. Den senare avser den samlade effekten av utjämningen på en kommuns eller ett landstings sammantagna skatteinkomster efter tillägg eller avdrag i inkomstutjämningen, och kan uttryckas som hur stora inkomster en kommun eller ett landsting har efter utjänming i förhållande till om man hade haft en egen skattekraft motsvarande genomsnittet för riket.

Med en kompensationsgrad som understiger 100 procent reduceras marginaleffektema enligt följande tabell.

32

Tabell 1.8 Antalet kommuner respektive landsting vars skattesatser år 1994        Prop. 1994/95:150

skulle understiga den genomsnittliga skattesatsen i landet för respektive

Rilna;) 7

koUektiv vid olika skattekraft och kompensationsgrad

öiiaga

Kompensationsgrad

Med skattekraft

> 100 %

100 %

kommuner landsting

44 12

29 2

80 %

kommuner landsting

0 0

2 2

95 %

koiimiuner landsting

11

1

18 0

Regeringen föreslår att kompensationsgraden sätts till 95 procent för såväl kommuner som landsting. En kompensationsgrad på 95 procent ger för flertalet kommuner en utjämningsgrad eller utjämningseffekt på mellan 98 och 101 procent, vilket måste betraktas som mycket långt­gående.

Vid kompensationsgraden 95 procent kommer antalet kommuner och landsting som drabbas av marginaleffektema att reduceras kraftigt, jämfört med om kompensationsgraden sätts till 100 procent. Det är dock först vid en ännu lägre kompensationsgrad som dessa marginaleffekter elimineras helt. Att ytterligare sänka kompensationsgraden kommer emellertid i konflikt med kravet på en långtgående utjämning. En avvägning har därför gjorts mellan å ena sidan de negativa effektema av en hög kompensationsgrad, och å andra sidan kravet på en långtgående inkomstutjämning.

Kompensationsgraden på 95 procent åstadkoms genom att de genomsnitt­liga skattesatsema för konununer respektive landsting reduceras med fem procent.

Länsvis differentierade skattesatser

De för landet genomsnittliga skattesatsema för kommuner respektive landsting bör differentieras mellan olika län. Orsaken är främst att skattesatsema för såväl kommuner som landsting skiljer sig kraftigt mellan länen beroende på stora skillnader i växlade skattesatser till följd av överföringen av huvudmannaskapet inom äldreomsorgen, omsorgema om psykiskt utvecklingsstörda och särskolan från landstingen till kommunema. Vid ingången av år 1996, då det nya utjänmingssystemet skall träda i kraft, beräknas alla huvudmannaskapsförändringar inom dessa verksamhetsområden vara fullt genomförda i samtliga län. Inkomstutjämningen kan därmed baseras på en länsvis fördelning av genomsnittliga skattesatser som i huvudsak speglar den faktiska ansvars­fördelningen mellan kommuner och landsting i varje län.

En samordning mellan delsystemen för inkomstutjämning för kommu­ner respektive landsting bör ske på så sätt att den sammanlagda genom-

8 Riksdagen 1994/95. I saml. Nr 150. Bil. 2-14.

33

snittliga skattesats som skall tillämpas för ett län inte får avvika från den som gäller för landet. Den länsvisa skattesatsen för kommuner respektive landsting erhålls genom att den för riket genomsnittliga skattesatsen för respektive kollektiv, efter reduktion med fem procent, minskas eller ökas med skillnaden mellan den i länet fastställda och den för landet genom­snittliga skatteväxlingen för äldreomsorg, omsorg om psykiskt utveck­lingsstörda och särskola. Ett exempel på beräkning av länsvisa skattesater i två län, Stockholms län och Uppsala län, ges i tabell 1.8. Beräkningama har gjorts utifrån år 1995 gällande skattesatser. Den genomsnittliga skattesatsen uppgår för kommunema år 1995 till 19,22 %, och för lands­tingen till 11,11 %. Efter reduktionen med fem procent uppgår de till 18,26 % respektive 10,55 %. För de tre kommuner som inte ingår i ett landsting har en schablonmässig uppdelning gjorts av skattesatsen i konununalskatt och landstingskatt.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Ibbell 1.9 Beräkning av länsvisa skattesatser (1995 års nivå

Län

Genomsnittlig skattesats reducerad med 5 procent

Avvikelse mot genom­snittlig skatteväxling

Länsvis skattesats

Stockholms län

-

kommuner

-

landsting

Uppsala län

-

kommuner

-

landsting

18,26 10,55

18,26 10,55

-1-0,15 -0,15

-0,71 -1-0,71

18,41 10,40

17,55 11,26

Den genomsnittliga skatteväxlingen i landet för verksamhetema äldreomsorg, omsorg om psykiskt utvecklingsstörda och särskola uppgår år 1995 till 2,91 %. Motsvarande skatteväxling är 3,06 % i Stockholms län och 2,20 % i Uppsala län.

De länsvisa skattesatser som skall tillämpas för åren 1996-1998 bör fastställas med utgångspunkt i de genomsnittliga skattesatsema för konununer respektive landsting för år 1995, reducerade med fem procent. Hänsyn bör också tas till de skatteväxlingar som beslutas avseende år 1996 när det gäller skattesatsens fördelning inom respektive län.

Skatteväxlingar

En skatteväxling i ett län innebär en överflyttning av skatteinkomster mellan kommunema och landstinget i länet. Skatteväxlingen påverkar också de för landet genomsnittliga skattesatsema för kommunema respektive landstingen.

Innebörden för inkomstutjämningen av en skatteväxling, för ett län som växlar från landsting till kommuner, är följande. Landstingets tillägg eller avdrag kommer, efter växlingen, att beräknas utifrån en länsvis skattesats

34

som är lägre än tidigare motsvarande skattesats. Kommunens tillägg eller Prop. 1994/95:150 avdrag kommer, efter växlingen, att beräknas utifrån en länsvis skattesats Bilaga 7 som är i motsvarande grad högre. De i systemet tillämpade länsvisa skattesatsema bör revideras årligen med hänsyn till beslutade nya skatteväxlingar. Därvid bör hänsyn enbart tas till den ändrade för­delningen inom länet, inte till förändringar av de genomsnittliga skattesatsema för landet som helhet.

Huvuddelen av de skatteväxlingar som har gjorts för att reglera för­ändringama av huvudmannaskapet inom äldreomsorgen, omsorgema om psykiskt utvecklingsstörda och särskolan har gmndats på fömtsättningar som givits de utjänmingssystem som gällt för åren 1992-1994, och som skiljer sig från det nu föreslagna. Det kan därför i vissa län finnas ett behov av en översyn av tidigare gjorda skatteväxlingar med hänsyn till att dessa fastställts på gmndval av ett annat skatteunderlag än det som kommer att gälla med den föreslagna inkomstutjänmingen.

Under- respektive överskott i systemet

Uttryckt i termer av beskattningsbara inkomster kommer en omfördelning med riksgenomsnittet som utgångspunkt att gå jänrnt upp för kommuner respektive landsting. Summoma av tillskjutna respektive fråndragna beskattningsbara inkomster blir lika stora. Summoma av de beräknade tilläggen och avdragen från skatteinkomstema kommer emellertid inte alltid att bli lika stora. Tilläggen för respektive sektor kan komma att överstiga eller understiga avdragen till följd av avvikelser mellan den genomsnittliga skattesatsen och de länsvisa skattesatser som tillämpas i inkomstutjänmingen för kommuner respektive landsting. Det innebär att ett underskott kan uppstå i inkomstutjämningen för den ena sektom, medan ett överskott kan uppstå för den andra. Tillsammans tar emellertid under- och överskotten ut varandra.

De över- respektive underskott som inledningsvis uppstår i inkomstut­jämningen bör regleras genom motsvarande justering av kommunemas respektive landstingens statsbidrag så att den sammantagna ekonomiska ramen för respektive kollektiv är densamma efter införandet av det nya systemet som före. Bidragsjusteringen bör ske genom att kommunemas respektive landstingens generella statsbidrag ökas eller minskas med motsvarande belopp.

Förändringar av över- respektive underskott kommer framdeles att kunna uppstå i respektive system till följd av skatteväxlingar. Dessa förändringar kommer dock att ta ut varandra och enbart slå igenom när det gäller fördelningen av skatteinkomster mellan kommun- och lands­tingskollektiven. Några ytterligare justeringar av statsbidragen blir därför inte nödvändiga av denna anledning.

35

Preliminärt utfall av den föreslagna inkomstutjämningen

I  följande tabell redovisas ett preliminärt utfall  av den föreslagna inkomstutjämningen för år 1995 för kommuner respektive landsting.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Tkbell 1.10 Inkomstutjämning mellan kommuner respektive landsting. Tillägg och avdrag länsvis i 1995 års nivå

Kronor per invånare, exkl. införanderegler

Län

Konmiuner

Landsting

Stockholm

Uppsala

Södermanland

Östergötland

Jönköping

Kronoberg

Kalmar

Gotland

Blekinge

Kristianstad

Malmöhus

Halland

Göteborgs och Bohus län

Älvsborg

Skaraborg

yärmland

Örebro

Västmanland

Kopparberg

Gävleborg

Västernorrland

Jämtland

Västerbotten

Norrbotten

3 227

-1 823

373

239

548

335

965

522

1 326

876

1 539

911

1 922

1 146

3 279

1 894

1 054

701

1 710

1 081

516

309

1 323

694

-248

-152

965

563

1 830

1 091

955

540

566

302

-62

-36

939

464

612

324

38

22

1 509

920

954

573

-350

-189

36

1.3.4 Utjämning för strukturellt betingade kostnadsskillnader mellan kommuner respektive landsting

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: En utjämning för stmkturellt betingade kost­nadsskillnader mellan kommuner respektive landsting sker genom tillägg till och avdrag från skatteinkomstema. De kommuner och landsting som har relativt sett ogynnsamma stmkturella förhållanden får ett tillägg, medan de som har en relativt sett gynnsam stmkmr får ett avdrag.

En kommuns eller ett landstings tillägg eller avdrag i kostnadsut­jämningen utgörs av skillnaden mellan en för kommunen eller lands­tinget beräknad, invånarbaserad stmkturkostnadsersättning och en för landet genomsnittlig, invånarbaserad stmkturkostnadsersättning, multiplicerad med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjämningsåret.

Om kommunens eller landstingets beräknade stmkturkostnadser­sättning överstiger den genomsnittliga för landet får kommunen eller landstinget ett tillägg och om den understiger den genomsnittliga stmkturkostnadsersättningen får kommunen eller landstinget ett avdrag.

En kommuns eller ett landstings stmkturkostnadsersättning beräknas som summan av en standardkostnadsersättning för vardera av följande verksamheter och icke verksamhetsanknutna kostnader:

FöTkommuner. Bamomsorg, äldreomsorg, individ- och familjeom­sorg, gmndskola, gymnasieskola, gator och vägar, vatten och avlopp, administration m.m., resor och räddningstjänst, näringslivs-och sysselsättningsfrämjande åtgärder, byggkostnader, uppvärm­ningskostnader, befolkningsmmskning, svagt befolkningsunderlag och kallortstillägg.

För landsting: Hälso- och sjukvård, högskoleutbildning och kallortstillägg.

Delat huvudmannaskap: Kollektivtrafik.

För kostnader som inte är verksamhetsanknutna beräknas standard­kostnadsersättningen i form av ett tillägg. De kommuner eller landsting som inte får sådant tillägg skall i stället få ett avdrag som beräknas i kronor per invånare i kommunen eller landstinget.

Beredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Regeringen föreslår dock vissa justeringar i förhållande till beredningens förslag vad gäller beräkning av kompensation för be­folkningsminskning, arbetslöshet och hälso- och sjukvård.

Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har kommenterat valet av metod för kostnadsutjämning tillstyrker be­redningens förslag att den s.k. standardkostnadsmetoden skall tillämpas. Många remissinstanser avstyrker dock denna metod, bl.a. med motive­ringen att helhetssynen på den kommunala verksamheten går förlorad. En

37

annan ofta förekommande motivering är att metoden med den föreslagna    Prop. 1994/95:150

tillämpningen iimebär alltför stora omfördelningseffekter.

Bilaga 7

Många remissinstanser har kommenterat valet av vilka verksamheter som skall omfattas av kostnadsutjämningen. Vissa remissinstanser anser att ytterligare verksamheter bör ingå i kostnadsutjämningen medan andra remissinstanser anser att verksamheter av mindre betydelse kostnads-mässigt inte bör ingå. Bl.a. kommuner och landsting i de södra delama av landet anser inte att regionalpolitiska eller arbetsmarknadspolitiska hänsyn skall tas inom ramen för kostnadsutjämningen. Andra remissin­stanser, framför allt kommuner och landsting i de norra delama av landet, redovisar en motsatt uppfattning.

När det gäller valet av faktorer i respektive verksamhet som omfattas av kostnadsutjämningen har remissinstansema främst kommenterat verksamhetema bamomsorg, individ- och familjeomsorg samt hälso- och sjukvård. Remissinstansemas synpunkter kommenteras närmare under respektive avsnitt.

Skälen för regeringens förslag

Utgångspunkter för en kostnadsutjämning mellan kommuner respektive landsting

Skillnadema i redovisade kostnader mellan kommuner respektive landsting kan vara stora för samma verksamhet. En del av kostnadsskill­naderna kan sannolikt hänföras till skillnader i servicenivå, grad av avgiftsfinansiering och effektivitet. En stor del av kostnadsskillnadema beror dock på skillnader i fråga om behov och stmkturella förhållanden, vilket i hög utsträckning är sådant som kommunen eller landstinget inte kan påverka. Det är de senare skillnadema som ett system för kostnads­utjämning bör ta sikte på, i syfte att skapa likvärdiga ekonomiska fömtsättningar.

De remissinstanser som är kritiska till beredningens förslag till kostnadsutjämning anför olika orsaker. En är att man inte delar synen på att målet skall vara att uppnå likvärdiga ekonomiska fömtsättningar, utan att systemet i stället skall bygga på en politiskt fastställd fördelning. En annan är att man inte anser att det är möjligt att mäta vad som ger likvärdiga fömtsättningar utan att helhetssynen på den kommunala verksamheten går förlorad.

Utgångspunktema för en utjämning för stmkturellt betingade kost­nadsskillnader mellan kommuner respektive landsting bör enligt regeringens mening vara:

att alla kommuner respektive landsting efter kostnads- och inkomst­utjämning har likvärdiga fömtsättningar att bedriva verksamheter ("samma standard till samma pris"),

att kostnadsutjämningen inte skall kompensera för skillnader i servicenivå, kvalitet, avgiftssättning och effektivitet,

38

   att kostnadsutjämningen skall baseras på mätbara och för kommuner    Prop. 1994/95:150 och landsting opåverkbara faktorer som mäter stmkturella skillnader.    Bilaga 7

Regeringen föreslår att en utjänming för stmkturellt betingade kost­nadsskillnader mellan kommuner respektive landsting sker genom tillägg till och avdrag från skatteinkomstema. De kommuner och landsting som har relativt sett ogynnsamma stmkturella förhållanden får ett tillägg, medan de som har en relativt sett gynnsam stmktur får ett avdrag.

Kostnadsutjänmingen mellan kommuner respektive landsting utformas som två delsystem, som binds samman för verksamheter med delat huvudmannaskap.

Totalt ska tilläggen och avdragen i kostnadsutjämningen ta ut varandra. Systemet kräver därmed i princip inget tillskott av statliga medel.

För att härleda stmkturella kostnadsskillnader finns i princip två metoder, som båda går ut på att med hjälp av statistiska analysmetoder försöka förklara i vilken utsträckning stmkturella faktorer påverkar faktiskt observerade kostnadsskillnader. Skillnaden mellan de båda metoderna är att i den ena metoden utgår analysen från kommunemas totala kostnader uttryckt i kronor per invånare (totalkostnadsmetoden) medan analysen i den andra metoden sker utifrån kostnadsskillnader för en verksamhet i taget (standardkostnadsmetoden).

Det har visat sig vara förenat med stora svårigheter att försöka förklara observerade skillnader i de totala kostnadema med hjälp av ett fåtal faktorer som skall spegla direkta eller indirekta orsakssamband, eftersom den kommunala verksamheten är alltför komplex. Det är ofta helt olika faktorer som styr kostnadema i de olika verksamhetema. Standardkost­nadsmetoden är därför bättre lämpad att använda i ett system för utjänming av kommunala kostnadsskillnader.

Ett annat skäl att välja standardkostnadsmetoden är att den möjliggör en mer korrekt ekonomisk reglering vid huvudmannaskapsförändringar mellan kommuner och landsting eller vid ändrad ansvarsfördelning mellan staten och kommunsektom.

Kostnadsutjämningen bör innefatta både obligatoriska och vissa frivilliga verksamheter. Beredningen har föreslagit en utvidgning av antalet verksamheter i förhållande till vad som föreslogs av Stmkturkost­nadsutredningen, och har därmed tillgodosett många remissinstansers i ett tidigare skede framförda synpunkter i denna fråga. Fortfarande anser dock vissa remissinstanser att systemet i högre grad borde kompensera frivilliga verksamheter. Regeringen anser emellertid att den avvägning som beredningen har gjort i huvudsak är riktig.

Många remissinstanser har haft synpunkter på de faktorer som läggs till gmnd för kostnadsutjämningen inom olika verksamheter. Många har t.ex. haft synpunkter på de faktorer som används inom bamomsorg, hälso- och sjukvård, näringsliv och sysselsättning och svagt befolkningsunderlag. Regeringen anser att en del av den kritik som framförts är berättigad, men att faktorerna i vissa fall har valts därför att bättre altemativ saknas för närvarande. Vissa faktorer är mer av "bedömningskaraktär" än andra, men har stor betydelse för att fånga upp vissa typer av stmkturella

39

skillnader. Det är också viktigt, inte minst för att öka modellens Prop. 1994/95:150 långsiktiga stabilitet, att den innehåller vissa faktorer med en regional- Bilaga 7 politisk inriktning. Regeringen har bedömt att vissa justeringar bör göras i det förslag till kostnadsutjämning som beredningen har presenterat, men har inte haft möjlighet att nu ta fram underlag för att göra mer om­fattande justeringar. Modellen för kostnadsutjänming får ändå anses så pass genomarbetad att den kan införas fr.o.m. år 1996. Det är emellertid viktigt att det sätts igång ett arbete med att förbättra modellen, vilket regeringen återkommer till i avsnitt 1.3.7. Förslaget i det följande bör ses mot denna bakgmnd.

Regeringen föreslår att en kommuns eller ett landstings kostnadsutjäm­ningstillägg eller avdrag utgörs av skillnaden mellan en för kommunen eller landstinget beräknad, invånarbaserad stmkturkostnadsersättning och en för landet genomsnittlig, invånarbaserad stmkturkostnadsersättning, multiplicerad med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjänmingsåret.

Om kommunens eller landstingets beräknade stmkturkostnadsersättning överstiger den genomsnittliga för landet får kommunen eller landstinget ett tillägg och om den understiger den genomsnittliga standardkostnadser­sättningen får kommunen eller landstinget ett avdrag. Totalt sett skall tilläggen och avdragen ta ut varandra för respektive kollektiv. Av beräkningstekniska skäl kan emellertid uppstå ett över- eller underskott, vilket bör regleras genom motsvarande justering av de generella bidragen.

En kommuns eller ett landstings stmkturkostnadsersättning beräknas som summan av en standardkostnadsersättning för vardera av de verksamheter och icke verksamhetsanknutna kostnader som redovisas i det följande.

Sammanlagt omfördelas i kostnadsutjänmingen ca 4,8 miljarder kronor mellan kommunema och ca 5,0 miljarder kronor mellan landstingen. Dessa belopp anger hur mycket som netto fördelas om i kostnadsutjäm­ningen. Omfördelningen inom enskilda verksamheter kan vara nästan lika stor, men när alla delar vägs samman tar omfördelningama delvis ut varann.

40

Faktorer i kostnadsutjämningen

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens bedömning: Följande verksamheter och faktorer ligger till gmnd för kostnadsutjämningen för kommuner respektive landsting.

Verksamhet/kostnad

Faktorer

Kommuner

Barnomsorg

Åldersstruktur, föräldrarnas förvärvsfrekvens, skattekraft och befolkningstäthet

Äldreomsorg

Åldersstruktur, könsfördelning, yrkesbakgrund, samboendeför-hållanden- och glesbygd

Grundskola

Åldersstruktur, glesbygd och hemspråk m.m.

Gymnasieskola

Individ- och familjeomsorg

Vatten och avlopp

Gator och vägar

Näringslivs- och sysselsätmings-främjande åtgärder

Byggkostnader

Uppvärmnings­kostnader

Administration, resor och räddningstjänst

Befolknings­minskning

Svagt befolknings­underlag

Kallonstillägg

Åldersstruktur, inackordering och programval

Ensamstående kvinnor med bam upp till 15 år, flyttande över för­samlingsgräns, fmska och utom­nordiska medborgare, bebyggelse­täthet

Gleshet i bebyggelsen, geologiska förhållanden

Trafik- och klimatberoende slitage

Arbetslöshet

Index baserat på faktiska kostnader Index baserat på faktiska kostnader

Folkmängd, antal inv per km och tätortsgrad

Befolkningsminskningen under de senaste 10 åren

Befolkning inom 3 respektive 9 mils radie

Beräknade merkostnader

41

Verksamhet/kostnad

Faktorer

Landsting

Hälso- och sjukvård

Åldersstruktur, medellivslängd, ensamboende, glesbygd och tillägg till landsting med 

Högskoleutbildning

Inskrivna studenter

Kallortstillägg

Beräknade merkostnader

Verksamheter med delat huvudmannaskap

Kollektivtrafik

Bebyggelsetäthet, en arbetsplatslo­kalisering, gleshet och skärgård

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Skälen för regeringens bedömning

Bamomsorg

Tillägg/avdrag för bamomsorg föreslås beräknas dels efter andelen bam i åldersgmppema 1-2, 3-6 respektive 7-9 år och dels efter indikatorer på behovet av bamomsorg. Som indikatorer används föräldramas förvärvs­frekvens, kommunens skattekraft och ett befolkningstäthetsindex.

Det är av stor vikt att en långtgående inkomstutjämning kombineras med en långtgående kostnadsutjämning i bamomsorgen, eftersom denna verksamhet har stor betydelse för förvärvsfrekvensen och därmed skatteinkomstemas storlek.

Som gmnd för modellen ligger antalet bam i de olika åldersgmppema. Det är det faktiska behovet av, dvs. efterfrågan på, barnomsorg som bör ligga till gmnd för kostnadsutjämningen. Som indikator på behovet används föräldramas förvärvsfrekvens, kommunens skattekraft och ett befolkningstäthetsindex. Hittills genomförda studier indikerar att bamens vistelsetid i bamomsorg bäst mäts med dessa variabler.

Faktorerna täthet och skattekraft har kritiserats av många remissinstan­ser. Av de faktorer som för närvarande är möjliga att använda är det emellertid dessa som bäst speglar vistelsetider m.m. I arbetet med att utveckla kostnadsutjänmingen bör en strävan vara att finna andra faktorer.

Den genomsnittliga kostnaden för bamomsorg uppgick år 1993 till 3 542 kronor per invånare. Med den föreslagna kostnadsutjämningen uppgår det största tillägget till 2 035 kronor per invånare och det största avdraget till  1  537 kronor per invånare.  Totalt omfördelas ca 2,4 miljarder kronor.

42

Äldreomsorg

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Tillägg/avdrag för äldreomsorg föreslås beräknas utifrån andelen män och kvinnor i åldersgmppema 65-74, 75-84 respektive 85 år och äldre, samt deras fördelning på ensam/samboende och yrkesbakgmnd. Dessutom föreslås att hänsyn tas till att glesbygd medför dyrare hemtjänst och större behov av institutionsboende.

Den kritik som framfördes vid remissbehandlingen av Stmkturkost-nadsutredningens förslag gällde i huvudsak att underlaget för den föreslagna modellen inte ansågs vara representativt för landet. Detta har beaktats i det fortsatta arbetet i beredningen. För att bredda det underlag som visar sambandet mellan vårdbehov och vårdkonsumtion har inom ramen för beredningens arbete genomförts en fältstudie i elva kommuner, geografiskt spridda och representerande olika kommuntyper. Modellen har därmed givits en fastare gmnd och bör därför ligga till gmnd för utjämningen av kostnader för äldreomsorgen.

Den genomsnittliga kostnaden för äldre- och handikappomsorg uppgick år 1993 till 5 254 kronor per invånare. Med den föreslagna kostnadsut­jämningen uppgår det största tillägget till 4 576 kronor per invånare och det största avdraget till 3 490 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 4,6 miljarder kronor.

Grundskolan

Tillägg/avdrag för gmndskolan föreslås beräknas utifrån andelen bam i åldern 7-15 år i befolkningen, andelen utomnordiska och finska med­borgare i åldersgmppen 7-15 år samt kommunens bebyggelsestmktur.

Den viktigaste faktom när det gäller att förklara kostnadsskillnader för gmndskolan är andelen bam i skolåldem 7-15 år.

Andelen utomnordiska och finska medborgare speglar behovet av undervisning i hemspråk och svenska som andraspråk.

Konmiuner med gles bebyggelsestmktur har ett behov av fler skolor och mer omfattande skolskjutsverksamhet. Merkostnadema för detta beräknas i en modell, som simulerar en skolorganisation och beräknar merkost­nader efter antalet elever per skola, resväg till skolan etc. Modellen överenstämmer relativt väl med verkliga kostnader för skolor i glesbygd.

Jämförelsevis få remissinstanser har kommenterat den föreslagna kostnadsutjämningen för gmndskolan. Skolverket tillstyrker förslaget till beräkning av stmkturella skillnader i kommunemas kostnader för gmndskolan mot bakgmnd av egna analyser och studier. Bl.a. Skolverket anser även att gmndläggande vuxenutbildning bör ingå i kostnadsutjäm­ningen.

Den genomsnittliga kostnaden för gmndskolan uppgick år 1993 till 4 925 kronor per invånare. Den föreslagna kostnadsutjänmingen innebär att det största tillägget blir 2 415 kronor per invånare och det största avdraget 1 883 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 2,6 miljarder kronor.

43

Gymnasieskolan

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Tillägg/avdrag för gynmasieskolan föreslås beräknas utifrån andelen ungdomar i åldern 16-18 år, andelen elever med inackorderingstillägg och en programvalsfaktor.

Även inom gymnasieskolan förklarar åldersfaktom, i det här fallet andelen ungdomar i åldern 16-18 år, till stor del kostnadsskillnadema mellan kommunema.

Det finns även stora kostnadsskillnader mellan de olika programmen inom gymnasieskolan. För att kunna ta hänsyn till variationer i elevemas programval i olika kommuner har en programvalsfaktor beräknats med hjälp av genomsnittspriset för de olika programmen i gymnasieskolan.

Små kommuner och kommuner med stora avstånd och gles bebyggelse kan inte alltid anordna gynmasieutbildning så att eleverna kan bo hemma. Eleverna från dessa kommuner får därför ett inackorderingstillägg. Även om elevema kan bo hemma, kan de ha långa resvägar. För detta utgår resekostnadstillägg. Dessa ersättningar betalas ut av hemortskommunen.

Skolverket har inte något att erinra mot valet av faktorer, men delar beredningens uppfattning att en modifiering av programvalsfaktom bör ske innan systemet träder i kraft år 1996. Andra remissinstanser har bl.a. framfört att en social stmkturvariabel bör ingå i kostnadsutjämningen för såväl gmndskolan som för gymnasieskolan.

Den genomsnittliga kostnaden för gynmasieskolan uppgick år 1993 till 1 713 kronor per invånare. Med den föreslagna kostnadsutjänmingen uppgår det största tillägget till 889 kronor per invånare och det största avdraget till 718 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 1 miljard kronor.

Individ- och familjeomsorg

Tillägg/avdrag för individ- och familjeomsorg föreslås beräknas utifrån indikatorer som samvarierar med kostnaderna. De variabler som bäst samvarierar med kostnadema för individ- och familjeomsorg är andelen finska medborgare, andelen utonmordiska medborgare, andelen ensamstå­ende kvinnor med bam i åldem 0.-15 år, andelen personer i åldrarna 18-39 år flyttande över församlingsgräns samt bebyggelsetäthet.

Kostnadema för individ- och familjeomsorg består av dels kostnader för socialbidrag, dels kostnader för missbmkarvård och vård av unga och dels vissa kostnader för flyktingar (sociala kostnader). Dessa kostnader är betydligt högre i storstädema än i andra kommuner. Ytterst handlar en utjämning för dessa kostnader om solidaritet mellan kommuner och med vissa gmpper i storstädema som lever under klart sämre villkor än vad som är fallet i övriga landet.

Remissinstansema har bl.a. fört fram att de valda faktorema samvar­ierar med kommunemas faktiska kostnader för individ- och familjeom­sorg, utan hänsyn till om kommunen har andra kostnader för före­byggande   insatser,   t.ex.   att   åtgärda   arbetslösheten   i   kommunen.

44

Beredningen har emellertid under det fortsatta utredningsarbetet inte    Prop. 1994/95:150

kuimat hitta något bra altemativ till den föreslagna modellen.

Bilaga 7

Regeringen anser att individ- och familjeomsorgen är ett område där det är särskilt viktigt att kontinuerligt se över kostnadsutjänmingen eftersom kostnadema påverkas starkt av övriga samhällsförändringar, t.ex. arbetslöshet. Andelen arbetslösa samvarierar emellertid inte med kost­nadema för socialbidrag eller övrig individ- och familjeomsorg. Däremot samvarierar dessa kostnader med andelen arbetslösa utan arbetslöshetsför­säkring. En tänkbar modifiering av modellen skulle därför kunna vara att lägga till denna variabel. Man bör dock först analysera hur arbetslöshets­försäkringen på sikt kan komma att påverka socialbidragsbehovet.

Modellen beaktar antalet finska och utomnordiska medborgare i kommunen, eftersom det finns starka samband mellan denna variabel och kostnader för individ- och familjeomsorg. Kommuner med en extremt hög andel utländska medborgare har betydande merkostnader. Ett särskilt bidrag utges emellertid till de kommuner som tar emot flyktingar. Två utredningar har tillsatts (dir. 1994:129, 1994:130) med uppgift att se över invandrings- och flyktingpolitiken. Utredningama skall bl.a. analysera nuvarande och förväntade kostnader för flyktingmottagande och övrig invandring och i samband med detta överväga om kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna respektive mellan olika kommuner är rimlig.

Den genomsnittliga kostnaden för individ- och familjeomsorg uppgick år 1993 till 1 748 kronor per invånare. Med den föreslagna kostnadsu­tjänmingen uppgår det största tillägget till 2 178 kronor per invånare och det största avdraget till 1418 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 3,8 miljarder kronor.

\btten

och avlopp

Tillägg/avdrag  för vatten och avlopp  föreslås beräknas utifrån be­byggelsestmktur och geotekniska förhållanden.

Den genomsnittliga nettokostnaden för vatten och avlopp uppgår år 1992 till 96 kronor per invånare. Med den föreslagna kostnadsutjäm­ningen uppgår det största tillägget till 459 kronor per invånare och det största avdraget till 41 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 300 miljoner kronor.

Gator och vägar

Tillägg/avdrag för gator och vägar föreslås beräknas utifrån ett ortstillägg (trafikberoende slitage på vägarna) och ett klimattillägg för vinterväg­hållning efter klimatzon (klimatberoende slitage på vägama). Kompensa­tionen begränsas till renodlade drift- och underhållskostnader.

Den genomsnittliga kostnaden för gator och vägar uppgick år 1992 till 743 kronor per invånare.  Med den föreslagna kostnadsutjämningen

45

uppgår det största tillägget till 375 kronor per invånare och det största    Prop. 1994/95:150 avdraget till 95 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 370 miljoner    Bilaga 7 kronor.

Näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder

Tillägg/avdrag för näringslivs- och sysselsättningsbefrämjande åtgärder föreslås beräknas utifrån den andel av befolkningen i åldrama 16-64 år som varit öppet arbetslösa, i beredskapsåtgärder eller i arbetsmarknads­utbildning (AMU) under den senaste femårsperioden.

Beredningen föreslår att behovet av näringslivs- och sysselsättningsbe­främjande åtgärder bör kompenseras för kommuner med hög arbetslöshet och att detta sker genom ett tillägg med 100 kronor per invånare för varje procentenhet som andelen arbetslösa överstiger riksgenomsnittet plus en procentenhet under den senaste femårsperioden.

Regeringen delar beredningens bedömning av behovet av en kompensa­tion till kommuner med hög arbetslöshet. Mot bakgmnd av vissa regionalpolitiska hänsyn föreslås emellertid att tillägget fördubblas till 200 kronor per invånare för varje procentenhet som andelen arbetslösa överstiger riksgenomsnittet plus en procentenhet under den senaste femårsperioden.

Med den föreslagna utformningen innebär förslaget att det största tillägget uppgår till 1 415 kronor per invånare. Tilläggen föreslås finansieras genom ett generellt avdrag på 21 kronor per invånare. Totalt uppgår därmed tilläggen till ca 330 miljoner kronor. Den förändringen som regeringen föreslår i förhållande till beredningen innebär en ökad kostnad för systemet om 180 miljoner kronor. Denna kostnad föreslås täckas genom att motsvarande medel skjuts till det generella statsbidraget till kommuner.

Byggkostnader

Tillägg/avdrag för byggkostnader föreslås beräknas utifrån ett byggkost­nadsindex för olika regioner som baseras på den faktiska byggkostnaden för gmppbyggda småhus under perioden 1985-1992 och det riksgenom­snittliga återinvesteringsbehovet, som beräknas uppgå till 2 500 kronor per invånare.

En differentiering av byggkostnadsindex föreslås inom länsregion 1 (Y, Z, AC och BD län). Differentieringen består i att inlandskommunema erhåller index 105 och kustkommunema index 99.

Med den föreslagna utformningen av kostnadsutjänmingen uppgår det största tillägget till 176 kronor per invånare och det största avdraget till 172 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 390 miljoner kronor.

46

Uppvärmning

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Tillägg/avdrag  för uppvärmning  föreslås  beräknas  utifrån  ett upp-värmningsindex som speglar klimatets inverkan på energiförbmkningen i kommunägda fastigheter och den riksgenomsnittliga uppvärmningskost­naden.

Med detta förslag uppgår det största tillägget till 166 kronor per invånare och det största avdraget till 35 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 110 miljoner kronor.

Administration, resor och räddningstjänst

Tillägg/avdrag för administration, resor och räddningstjänst föreslås beräknas utifrån antalet invånare per km, folkmängden och tätortsgrad. Tilläggen skall täcka glesbygdsspecifika kostnader för dessa kostnader och verksamheter.

Med detta förslag uppgår det största tillägget till 824 kronor per invånare och det största avdraget till 26 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 240 miljoner kronor.

Befolkningsminskning

Tillägg/avdrag för befolkningsminskning föreslås beräknas utifrån befolkningsminskningen den senaste tioårsperioden. Ersättningen föreslås uppgå till 100 kronor per invånare för varje procentenhet med vilken befolkningsminskningen överstiger två procent under den senaste 10-års perioden.

Befolkningsminskning påverkar både intäkter och kostnader i en kommun. Effekten på intäkterna är relativt enkel att beräkna. Det är däremot svårare att bedöma hur kostnadema påverkas.

I det statliga utjänmingsbidraget finns ett särskilt tillägg för befolknings­minskning, som främst avser att kompensera för inkomstbortfall. Med en långtgående inkomstutjämning minskar dock inte skatteintäktema per invånare även om befolkningen minskar. Den del av den ökade kostnaden som beror på förändringar i åldersstmkturen kompenseras genom kost­nadsutjämningen. Därtill kommer emellertid en högre kostnad per invånare som beror på högre styckkostnader. Det är denna kostnad som ersättningen för befolkningsminskning bör kompensera. Beredningen föreslog att tillägget för befolkningsminskning beräknas med 50 kronor per invånare för varje procentenhet som befolknings­minskningen under den senaste tioårsperioden överstiger två procent. Beloppet beräknades under fömtsättning att glesbygdsmodellen för gmndskolan uppdateras regelbundet.

1 syfte att dämpa de största omfördelningseffektema och förstärka modellens regionalpolitiska profil föreslår nu regeringen att tillägget för befolkningsminskning fördubblas till 100 kronor per invånare för varje

47

procentenhet som befolkningsminskningen under den senaste tioårsperio-    Prop. 1994/95:150

den överstiger två procent.

Bilaga 7

Med den föreslagna utformningen blir det största tillägget 994 kronor per invånare. Tilläggen finansieras genom ett generellt avdrag på 16 kronor per invånare. Totalt uppgår tilläggen för befolkningsminskning därmed till 270 miljoner kronor. Den förändring som regeringen föreslår i förhållande till beredningen innebär en ökad kostnad med ca 140 miljoner kronor. Den ökade kostnaden föreslås kompenseras genom att motsvarande medel skjuts till det generella statsbidraget till kommuner.

Svagt befolkningsunderlag

Tillägg/avdrag för svagt befolkningsunderlag föreslås beräknas utifrån det regionala och lokala befolkningsunderlaget. Med ett regionalt be­folkningsunderlag avses befolkningen inom en 9-milsradie från kommu­nens centralort. Med lokalt befolkningsunderlag avses befolkningen inom en 3-milsradie från kommunens centmm.

Kommuner med ett litet regionalt befolkningsunderlag kan tvingas att ta på sig ansvaret för vissa servicenäringar som i befolkningstäta områden sköts av det privata näringslivet på kommersiella gmnder. Med en liten marknad (befolkningsunderlag) ställer det privata näringslivet större anspråk på kommunen för att överhuvudtaget etablera sig på orten. Fömtsättningama för mellankommunalt samarbete försämras också med ett svagare regionalt befolkningsunderlag.

Beredningen bedömde att en gräns för det regionala befolknings­underlaget på 250 000 invånare var rimlig. Tillägg för litet regionalt befolkningsunderlag utgår om det regionala befolkningsunderlaget understiger 250 000 invånare. Ett avdrag görs om det lokala befolknings­underlaget överstiger 100 000 invånare. Avdraget korrigeras för kommunstorleken.

Med den föreslagna utformningen uppgår det största tillägget till 2 266 kronor per invånare. Tilläggen finansieras genom att alla övriga kommuner får ett generellt avdrag om 71 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 600 miljoner kronor.

Kallonstillägg

Tillägg/avdrag för kallortstillägg föreslås beräknas utifrån kommunens genomsnittliga procentsats för de tidigare kallortstilläggen vilken relateras till den sammanlagda stmkturkostnadsersättning som kommunen erhåller i kostnadsutjämningen i övrigt.

Avtalet om kallortstillägg har upphört fr.o.m. år 1994. Merkostnaden för kallortstillägg har emellertid inte försvunnit eftersom tilläggen har omvandlats till normal lön. På kort sikt kan denna merkostnad betraktas som opåverkbar. Frågan om berörda kommuner även i framtiden ska

48

kompenseras för ett högre löneläge eller om kompensationen ska trappas    Prop. 1994/95:150

av bör bli föremål bör överväganden vid en översyn av systemet.

Bilaga 7

Med den föreslagna utformningen uppgår det största tillägget till 1 646 kronor per invånare. Tilläggen finansieras genom att alla kommu­ner får ett generellt avdrag om 41 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 350 miljoner kronor

Hälso- och sjukvård

Vad som i det följande sägs om landsting omfattar även de kommuner som inte ingår i ett landsting.

Landstingens kostnader för hälso- och sjukvård bestäms i stor utsträck­ning av åldersstmkturen, av ohälsan i befolkningen samt av bebyggelse-stmkturen. Ohälsan i befolkningen påverkas i sin tur av en mängd faktorer. De faktorer som bäst visat sig fimgera som indikatorer på hälsoläget är andelen ensamboende över 16 år samt medellivslängden. Dessa faktorer föreslås därför tillsammans med åldersstmkturen ligga till gmnd för en utjämning av hälso- och sjukvårdskostnader. Landsting med en ogynnsam bebyggelsestmktur, främst glesbygd, bör erhålla ett särskilt tillägg. Regeringens förslag i denna del överensstämmer med bered­ningens.

Den föreslagna modellen utarbetades av Landstingsekonomiska utredningen (LEU). LEU redovisade, som gmnd för modellen, ett omfattande underlag från studier av orsaker till kostnadsskillnader inom hälso- och sjukvården samt olika resursfördelningsmodeller som ett antal landsting tillämpar för sin intema resursfördelning. Redan vid remissbe­handlingen av LEU framfördes kritik mot såväl underlaget för modellen, som i huvudsak hämtats från Malmöhus läns landsting, som mot valet av förklaringsvariabler.

Beredningen har hämtat in ett liknande dataunderlag från ytterligare ett antal landsting. Resultatet från analysema av detta underlag styrker enligt beredningen slutsatsen om att kostnadema ökar med åldem, men att variationema i åldersstmkturen endast marginellt kan förklara kost­nadsskillnadema mellan landstingen. Den av beredningen föreslagna modellen för kostnadsutjämning inom hälso- och sjukvården är den som för närvarande bedöms bäst fånga orsakema till kostnadsvariationema. Det finns emellertid ett stort behov av att ytterligare studera modellens stabilitet över tiden samt effektema av de senaste årens kostnadsför­ändringar.

Några remissinstanser, bl.a. Landstingsförbundet, har framhållit att små landsting kan ha fasta kostnader som är relativt sett högre än i stora landsting eftersom befolkningsunderlaget är mindre. Regeringen föreslår att detta beaktas genom att landsting med färre invånare än 200 000 får ett särskilt tillägg. Tillägget föreslås utgå med 100 kronor per invånare för varje tiotusental som landstingets befolkning understiger 200 000 invånare. För Gotlands kommun iimebär detta tillägg ett stort tillskott i förhållande till den av beredningen föreslagna modellen för hälso- och

9 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14.

49

sjukvård. I denna ingår bl.a. ett tillägg till Gotiand inom ramen för    Prop. 1994/95:150 glesbygdsmodellen. Eftersom detta tillägg avsåg att fånga samma problem    Bilaga 7 som det nu föreslagna tillägget till små landsting, föreslås det senare tas bort för Gotland. Genomsnittskostnaden för hälso- och sjukvård var 10 206 kronor per invånare år 1992. Med den föreslagna kostnadsutjäm­ningen uppgår det största tillägget till 1 821 kronor per invånare och största avdraget till 1 540 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 4 miljarder kronor. Den ökade kostnaden för tilläggen till små landsting uppgår till ca 220 miljoner kronor, och föreslås kompenseras genom att motsvarande medel skjuts till det generella bidraget till landsting.

Högskoleutbildning

Tillägg/avdrag  för vårdhögskoleutbildning  föreslås  beräknas utifrån antalet inskrivna studenter i landstingets utbildning. Vårdhögskolor finns i samtliga landsting men verksamhetens omfattning varierar. En del av vårdhögskolekostnadema finansieras med statsbidrag.

Regeringens förslag bygger på de fömtsättningar som nu gäller, nämligen ett landstingskommunalt huvudmannaskap. Eftersom kostnads­ansvaret för utbildning vid vårdhögskoloma i huvudsak åvilar det landsting som svarar för utbildningen är det viktigt att det finns in­citament för att anordna utbildningsplatser. Studenter måste numera skriva sig på studieorten. Tilläggen och avdragen baseras på antalet inskrivna studenter i respektive landsting.

Den genomsnittliga kostnaden för landstingen uppgick år 1992 till 123 kronor per invånare. Med den föreslagna utformningen uppgår det största tillägget till 160 kronor per invånare och det största avdraget till 135 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 160 miljoner kronor.

Kallortstillägg

Tillägg/avdrag för kallortstillägg i landsting föreslås beräknas på basis av faktiskt utbetalda kallortstillägg. I övrigt hänvisas till vad som i det föregående har sagts om kallortstillägg för kommuner.

Med den föreslagna utformningen uppgår det största tillägget till 480 kronor per invånare. Tilläggen finansieras genom att alla landsting får ett generellt avdrag om 22 kronor per invånare. Totalt omfördelas ca 170 miljoner kronor.

Kostnadsutjämning i verksamheter med delat huvudmannaskap.

Förslaget till konstmktion av kostnadsutjämningen iimebär att denna byggs upp per verksamhet och inte per huvudman. För vissa verksam­heter kan huvudmaimaskapsfördelningen variera mellan länen.

50

Om en verksamhet bedrivs av landstinget i ett län, och av kommunema Prop. 1994/95:150 i ett annat län, är det i princip landstinget som skall få tillägg eller Bilaga 7 avdrag i kostnadsutjämningen i det första fallet, medan det är kommuner­na som ska få motsvarande tillägg eller avdrag i det andra fallet. Detta fömtsätter emellertid att kommunema, om de har stmkturella merkost­nader, inte har fått kompensation för stmktur i annan form, t.ex. genom skatteväxling om verksamheten har övertagits av ett landsting.

För att undvika en dubbelkompensation kan tillägget eller avdraget i kostnadsutjänmingen göras för det landsting som var huvudman i utgångsläget. Alternativt kan skattesatsen i det län som ändrat huvud­mannaskap justeras, så att den del av kostnaden som till följd av stmkturella förhållanden avviker från genomsnittet i en redan gjord skatteväxling återställs.

Ett nytt system för inkomst- och kostnadsutjämning skulle i princip behöva kombineras med en översyn av alla skatteväxlingar som gjorts vid tidigare huvudmannaskapsförändringar, eftersom fömtsättningama för växlingama ändras. Det är emellertid inte rimligt att riva upp tidigare överenskommelser om inte de berörda huvudmännen önskar detta. Med förslaget skapas emellertid inför framtiden riktiga fömtsättningar för skatteväxlingar både i kostnads- och inkomstutjänmingen.

För närvarande är huvudmannaskapet delat mellan kommuner och landsting inom följande verksamheter: kollektivtrafik, geriatrik och hemsjukvård, färdtjänst, omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. Vid utfommingen av en kostnadsutjämning för dessa verksamheter bör hänsyn tas till om skillnadema i huvudmannaskap är permanenta eller inte.

Kollektivtrafik, geriatrik och hemsjukvård samt färdtjänst är verksam­heter där skillnadema i huvudmannaskap kan betraktas som permanenta. Detta innebär att kostnadsutjämningen bör utformas utifrån de fömt­sättningar som nu gäller. Beträffande geriatrik och hemsjukvård föreslår regeringen ingen specifik kostnadsutjämning, utan den ingår i den allmänna kostnadsutjämningen för hälso- och sjukvård respektive äldreomsorg. Regeringen föreslår inte heller någon kostnadsutjänming för färdtjänst eftersom det för närvarande saknas underlag för att bedöma eventuella stmkturellt betingade kostnadsskillnader.

När det gäller omsorger om psykiskt utvecklingsstörda samt vård av vissa psykiskt störda är de nuvarande skillnadema i huvudmaimskap tillfälliga, eftersom kommunerna i samtliga län skall ha övertagit huvudmannaskapet senast den 1 januari 1996. En kostnadsutjämning bör därför utformas utifrån de fömtsättningar som konmier att gälla fr.o.m. den 1 januari 1996.

Kostnadsutjämningen för verksamheter med delat huvudmannaskap och i verksamheter där det finns permanenta skillnader mellan länen i fördelningen av huvudmannaskapet, bör beräknas med utgångspunkt i den för riket normala (genomsnittliga) huvudmaimaskapsfördelningen mellan kommuner och landsting.

51

Kollektivtrafik

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Tillägg/avdrag för kollektivtrafik föreslås beräknas utifrån variablema gleshet,  bebyggelsetäthet,  arbetsplatslokalisering och förekomsten av bebodda öar utan broförbindelse. De beräknade tilläggen och avdragen föreslås reduceras med 25 procent.

Fördelningen av tillägg eller avdrag mellan kommunema och lands­tinget i respektive län sker efter den normala huvudmannaskapsför­delningen i riket, dvs. hälften-hälften. För Malmö och Göteborgs kommuner gäller att de får tillägg eller avdrag i den utsträckning som svarar mot kommunens andel av länets totala kostnader för kollektivtra­fik.

Fördelningen av tillägg eller avdrag mellan kommunema i ett län sker enligt samma gmnder som den faktiska fördelningen mellan kommunema av kostnadema för kollektivtrafik.

Beräkningen utgår från den genomsnittliga kostnaden per invånare för kollektivtrafik och baseras på variabler som fångar såväl glesbygds­problem som trängselproblem i storstadsområdena. Vidare beaktas det resebehov som finns i s.k. enkämiga arbetsmarknadsregioner där bostäder och arbetsplatser ligger långt ifrån varandra. Dessutom beaktas de problem som finns i skärgårdskommuner med många öar. Med dessa faktorer kan en stor del av nuvarande kostnadsskillnader i kollektivtrafi­ken förklaras.

Modellen för kostnadsutjänming för kollektivtrafik togs fram av Landstingsekonomiska utredningen. Vid remissbehandligen av denna framkom en del kritik främst mot att man valt faktorer som förklarar faktiska kostnadsskillnader utan att ta hänsyn till om dessa beror på skillnader i servicenivå eller på stmkturella skillnader. Eftersom det i dag inte går att fastställa hur stor del av kostnadsskillnadema som beror på skillnader i servicenivå föreslog beredningen att tilläggen och avdragen skulle reduceras med 25 procent. Liksom beredningen anser regeringen att det är angeläget att följa kostnadsutvecklingen och att försöka förbättra underlaget när det gäller stmkturellt betingade kostnadsvariationer inom kollektivtrafiken.

Några remissinstanser har framfört att fördelningen av tillägg och avdrag mellan kommunema och landstinget i ett län skall ske utifrån den faktiska kostnadsfördelningen, i stället för den normala (genomsnittliga) fördelningen. Det skulle bl.a. innebära en viss omfördelning av skattein­täktema i länet. Vidare skulle kostnadsutjänmingen för kommuner respektive landsting inte längre gå jämt upp. Frågan bör behandlas inom ramen för det fortsatta arbetet med att utveckla kostnadsutjämningen.

Insatser för personer med funktionshinder

En kostnadsutjämning för insatser för personer med funktionshinder, vari ingår omsorger om psykiskt utvecklingsstörda, kan utformas först när ett

52

bättre underlag om kostnadsskillnader finns tillgängligt och bör även    Prop. 1994/95:150 kopplas till frågan om betalningsansvaret för den berörda målgmppen.      Bilaga 7

Senast den 1 januari 1996 skall huvudmannaskapet för omsorgema om psykiskt utvecklingsstörda vara överfört från landstingen till kommuner­na. Det innebär att en kostnadsutjänming då kan behöva ske mellan kommunema.

Det finns två problem när det gäller kostnadsfördelningen. Den ena gäller snedfördelningen av kostnadema mellan kommunerna inom ett län. Detta problem har övergångsvis kunnat lösas genom mellankommunal utjämning inom länet. Det andra gäller snedfördelningar av kostnader mellan länen, i första hand avseende s.k. utomlänspatienter som övergått från vårdhemsvistelse till särskilt boende i vårdhemskommuner. Efter huvudmannaskapsförändringen konmier vårdhemskommunema att själva få bära det ekonomiska ansvaret för dessa patienter. Genom en ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) kan emellertid landsting och kommuner i vissa fall avtala om kost­nadsansvaret. Detta gäller vid flyttningar som ägt mm före den 1 januari 1976.

Landstingsekonomiska utredningen behandlade frågan om kostnadsut­jämning inom omsorgema för psykiskt utvecklingsstörda. Man kunde inte finna några större stmkturella behovsskillnader mellan län eller kommu­ner om man ser till var omsorgstagama är födda. Däremot konstaterade man att det finns stora kostnadsskillnader som bl.a. beror på var omsorgstagama faktiskt är bosatta, vilket i sin tur har ett samband med utbudet av vårdresurser.

Beredningen bedömde att fömtsättningama för att föreslå en metod för kostnadsutjämning i verksamhet enligt LSS inom ramen för bidrags- och utjämningssystemet för närviirande är begränsade. De främsta skälen är dels att de viktigaste orsakerna till kostnadsskillnadema inte är tillräckligt kartlagda och dels att överföringarna av huvudmannaskapet inte är slutförda och reglerade. Socialdepartementet avser att inleda ett arbete som syftar till att kartlägga behovet av en utjänming för kostnadsskillna­der mellan kommuner i verksamhet enligt LSS.

Vård av vissa psykiskt störda

En eventuell kostnadsutjämning för vård av vissa psykiskt störda bör utredas när den pågående huvudmannaskapsförändringen från landsting till kommuner är fullt genomförd.

Varken Landstingsekonomiska utredningen eller beredningen har kunnat bedöma om det finns stmkturella kostnadsskillnader i den verksamhet som övertas av kommunema. Utformningen av en kostnadsutjämning beror också på hur de ekonomiska regleringama görs.

Frågan om en eventuell kostnadsutjämning för vård av vissa psykiskt störda bör därför behandlas när regleringen av huvudmaimaskapsföränd-ringen är slutförd.

53

Utjämning inom länen

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Det finns för närvarande olika former för inomregional eller mellankom­munal utjänming inom ett län, vilka regleras genom olika lagar.

I Stockholms län finns en inomregional utjänming av skatteinkomster som regleras i lagen (1982:1070) om skatteutjämning i Stockholms läns landstingskommun, enligt vilken landstinget har rätt att länrna bidrag och lån till kommunerna inom landstinget i syfte att främja skatteutjämningen.

Mellankommunala system för kostnadsutjämning finns inom verksam­hetsområdena särskola och omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. De speciallagar som reglerar dessa verksamheter innehåller också en särskild bestämmelse som ger kommunema inom ett län rätt att länrna bidrag till varandra om det behövs för kostnadsutjänming.

Inomregionalt samarbete kring kollektivtrafiken regleras i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik, enligt vilken kommuner och landsting har gemensamt ansvar för kollektivtrafi­ken och kan göra upp mellan sig om fördelningen av kostnadema.

Inomregional samverkan kan även ske i form av kommunalförbund.

Ett nationellt system som innebär en långtgående utjänming av inkomster och stmkturellt betingade kostnadsskillnader skulle i princip inte behöva kompletteras med särskilda regionala system med delvis samma syfte.

Med det föreslagna systemet kvarstår emellertid vissa olösta problem. För vissa verksamheter är det svårt att i ett nationellt system för kostnadsutjämning fånga upp de inom en region varierande behoven. I verksamheter där huvudmannaskapets fördelning skiljer sig mellan länen blir därför kostnadsutjämningen sned.

Frågan om behovet av och formema för inomregional och mellankom­munal utjämning bör övervägas ytterligare. Detta bör lämpligen ske i samband med beredningen av Regionberedningens betänkande.

54

Preliminärt utfall av den föreslagna kostnadsutjämningen

I följande tabell redovisas ett preliminärt utfall  av den föreslagna kostnadsutjämningen för år 1995 för kommuner respektive landsting.

TahtVL 1.11 Kostnadsutjämning mellan kommuner respektive landsting. Tillägg och avdrag länsvis i 1995 ärs nivå

Kronor per invånare, exkl. införanderegler

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Län

Kommuner

Landsting

Stockholm

Uppsala

Södermanland

Östergötland

Jönköping

Kronoberg

Kalmar

Gotland

Blekinge

Kristianstad

Malmöhus

Halland

Göteborgs och Bohus län

Älvsborg

Skaraborg

Värmland

Örebro

Västmanland

Kopparberg

Gävleborg

Västernorrland

Jämtland

Västerbotten

Norrbotten

1 099

1 361

-538

-1 067

-736

-760

-579

-908

-773

-1 082

-612

-1 139

-702

-650

752

1 017

1 057

-471

1 077

-1 209

-296

-284

1 377

-1 830

-53

565

-525

-1 341

-835

-1 414

-425

101

63

-506

-831

-647

53

-143

-370

560

-123

34

2 846

1 715

1 161

1087

2 025

2 097

55

1.3.5  Generellt statsbidrag till kommuner och landsting

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Från och med år 1996 avskaffas det statliga utjämningsbidraget till kommuner samt skatteutjänmingsbidraget till landsting.

Från och med år 1996 avskaffas den del av ersättningama till sjukvårdshuvudmännen m.m. som avser ersättning för sjukresor.

Från och med år 1996 avskaffas statsbidraget till missbmkarvård och ungdomsvård.

Från och med år 1996 avskaffas det nuvarande generella avdraget från skatteinkomstema för såväl kommuner som landsting

Två nya statsbidrag införs år 1996: generellt statsbidrag till kommuner respektive generellt statsbidrag till landsting. Bidragen fördelas med ett för kommuner respektive ett för landsting enhetligt belopp per invånare i november året före bidragsåret.

De kommuner som inte ingår i landsting betraktas i bidragshän­seende som både kommun och landsting.

En överföring av bidrag mellan kommuner och landsting får ske för att reglera över- och underskott i inkomst- och kostnadsutjäm­ningen.

Beredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Förslaget om att inordna en del av vissa ersättningar till sjukvårdshu­vudmän m.m. i det generella statsbidraget framfördes av Landstingseko­nomiska utredningen, och har bekräftats av beredningen.

Förslaget om att avskaffa statsbidraget till missbmkarvård och ungdomsvård framfördes redan år 1991 av kommunalekonomiska kommittén, och har aktualiserats i 1995 års budgetproposition.

Remissinstanserna: Av de remissinstanser som kommenterar förslaget om ett generellt statsbidrag finns en kraftig majoritet som förespråkar förslaget.

Vissa remissinstanser föreslår i stället ett statsbidrag som är differentie­rat mellan kommuner respektive landsting, och där fördelningskriteriema gmndas på regionalpolitiska hänsyn.

Ett fåtal remissinstanser anser att statsbidragen i större utsträckning borde ges direkt till hushållen för att dessa skall kunna köpa de aktuella tjänstema.

Ingen remissinstans har motsatt sig förslaget att inordna delar av ersättningama till sjukvårdshuvudmäimen i det generella bidraget.

Många remissinstanser tar i anslutning till frågan om statsbidragets konstmktion också upp den bredare frågan om statsbidragens totala nivå och finansieringsprincipens tillämpning. En synpunkt som många kommuner och Svenska Kommunförbundet har framfört är risken för att statsbidragen med den föreslagna konstmktionen blir lättare att dra ner eftersom det slår lika för alla. Man anser därför att införandet av ett

56

generellt, invånarbaserat statsbidrag måste kombineras med ökad respekt    Prop. 1994/95:150 för finansieringsprincipen och för kommunsektoms finansiella utrymme.    Bilaga 7

Kommunförbundet anser också att ett extra skatteutjämningsbidrag bör övervägas.

Skälen för regeringens förslag: Utjänmingen av kostnader och intäkter mellan kommuner respektive mellan landsting skall enligt regeringens förslag fr.o.m. år 1996 ske genom en omfördelning av skatteinkomster och inte genom statliga tillskott. Statsbidragen bör därför fördelas som ett generellt bidrag. Regeringen föreslår att två nya statsbidrag inrättas, ett generellt statsbidrag till landsting och ett generellt statsbidrag till kommuner. De landstingsfria kommunerna betraktas i detta sammanhang som både kommun och landsting, dvs. de erhåller bidrag i båda delsystemen. Statsbidragen bör fördelas med ett fast belopp per invånare för kommuner och ett fast belopp per invånare för landsting. Beloppen fastställs årligen utifrån de bidragsmedel som anslås av riksdagen och utifrån antalet invånare den 1 november året före bidragsåret. Det nuvarande utjämningsbidraget till kommuner och skatteutjäm-ningsbidraget till landsting kan därmed upphöra. Utjänmingsbidraget uppgår år 1995 till ca 38 miljarder kronor. Skatteutjänmingsbidraget uppgår till ca 7,5 miljarder kronor. Motsvarande medel bör tillföras det föreslagna generella bidraget till kommuner respektive landsting.

Det ersättnings- och bidragssystem som nu gäller för hälso- och sjukvården infördes år 1985 genom den s.k. Dagmarreformen. Efter olika justeringar och förändringar har det samlade beloppet successivt reducerats och uppgår år 1995 till 2 698 miljoner kronor. Årliga överenskommelser om ersättningamas ändamål och fördelning träffas mellan regeringen (Socialdepartementet) och Landstingsförbundet, och ges riksdagen tillkänna genom en särskild skrivelse. Den senaste redovisades i regeringens skrivelse 1994/95:141 med redogörelse för en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för år 1995.

Delar av ersättningama till sjukvårdshuvudmännen fördelas enligt likartade kriterier och med likartat syfte som den kostnadsutjämning för hälso- och sjukvård som regeringen föreslår. Det gäller främst ersätt­ningen för sjukresor. Övriga delar av ersättningama är i stor utsräckning knutna till vissa särskilda åtgärder eller ändamål, och berörs inte i detta sammanhang. Ersättningen för sjukresor fördelas utifrån en historisk fördelning av kostnadema för sjukresor och har bl.a. samband med stmkturella faktorer som avstånd m.m. Ersättningen uppgår år 1995 till 1 344 miljoner kronor. Eftersom behovsskillnader på gmnd av glesbygds­förhållanden beaktas i den föreslagna kostnadsutjänmingen för hälso- och sjukvård föreslås ersättningen för sjukresor avvecklas fr.o.m. år 1996 och motsvarande medel tillföras det föreslagna generella bidraget till landsting.

Statsbidraget till missbmkarvård och ungdomsvård är ett riktat bidrag till kommunemas kostnader för öppenvård inom missbmks- och ungdomsområdet. Dämtöver svarar staten för viss institutionsvård inom området. Det riktade bidraget fördelas enligt kriterier som gmndar sig på

57

ett genomsnitt av nyttjade vårdagar inom den slutna missbmkar- och Prop. 1994/95:150 ungdomsvården. Bidraget avseende år 1996 uppgår till 430 miljoner Bilaga 7 kronor. I den föreslagna kostnadsutjämningen för individ- och familjeom­sorg beaktas kommunemas sociala stmktur, vilken fångas med ett antal indikatorer på sociala problem. Eftersom dessa indikatorer även samvarierar med kostnadema för missbmkarvård bör det riktade statsbidraget avvecklas fr.o.m. år 1996. Motsvarande medel bör tillföras det generella bidraget till kommuner.

Ar 1993 infördes ett invånarbaserat avdrag från kommunemas och landstingens skattemedel. Bakgmnden till avdragen var följande. Det nya bidragssystem som infördes för kommuner år 1993 byggde på tanken att penningströmmen mellan staten och kommunsektom skulle vara en "nettoström", och att ekonomiska regleringar skulle kunna göras genom en anpassning av bidragsnivån. Bidragssystemet var ett tillskottssystem, dvs. alla kommuner garanterades en så hög skattekraft som bidragsramen tillät. Den garanterade nivå som medgavs med tillgängliga bidrag år 1993 omfattade inte de kommuner som har de högst skattekraft, vilka således inte heller skulle omfattas om ekonomiska regleringar gjordes genom anpassning av bidragsnivån. Motsvarande problem fanns för landstingen. Därför infördes år 1993 ett avdrag i kronor per invånare från skattemed­len i syfte att göra generella regleringar av de ekonomiska effektema mellan staten och kommuner respektive landsting av vissa förändringar, i första hand rörande det kommunala skatteunderlaget och arbetsgivarav­giftema (prop. 1992/93:123, bet. 1992/93:FiU2, rskr. 1992/93:119). Avdragsbeloppen har därefter ändrats vid flera tillfällen för att anpassas till nya förändringar som vidtagits och som påverkat kommunsektom. För år 1995 uppgår avdraget från kommunemas skattemedel till 1 025 kronor per invånare i kommunen. Avdraget från landstingens skattemedel uppgår till 311 kronor per invånare i landstinget. För de landstingsfria kommu­nema uppgår avdraget till 1 336 kronor per invånare. I avsnitt 1.2.5 föreslår regeringen en ändring av avdragen för andra halvåret 1995. Totalt uppgår summan av avdragen för kommunerna till 8 269 miljoner kronor och för landstingen till 2 478 miljoner kronor år 1995.

I samband med den nu föreslagna omläggningen av bidrags- och utjämningssystemet bör avdragen från skatteinkomstema inte längre göras utan bör för såväl kommuner som landsting kvittas bort genom en motsvarande minskning av statsbidragen.

I avsnitt 1.3.3 och 1.3.4 har redovisats att det inledningsvis kan uppstå över- eller underskott i inkomst- och kostnadsutjämningen för kommuner respektive landsting. För att åstadkomma en oförändrad ekonomisk ram för respektive kollektiv föreslås att över- och underskotten regleras genom en motsvarande justering av de generella bidragen. Beloppen kan fastställas först under hösten 1995.

58

1.3.6 Införandet av det nya bidrags- och utjämningssystemet

Begränsning av bidragsförändringar

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Bidrags- och utjämningssystemet införs successivt fr.o.m. år 1996. Systemet har tekniskt utformats utifrån en införandetid om åtta år. De beloppsgränser som anges nedan bygger på denna fömtsättning. Systemet följs upp parallellt med införandet i en sådan takt att förändringar skall kunna göras efter två år.

Under införandetiden begränsas bidragsökningama och -minsk­ningarna enligt följande. Med bidragsökningen eller -minskningen avses skillnaden mellan ett referensbidrag och det bidrags- och utjämningsnetto som kommunen eller landstinget skulle få år 1995 om det föreslagna systemet hade gällt detta år.

Kommuner

För kommuner begränsas den sammanlagda bidragsminskningen för hela perioden till 2 000 kronor per invånare. För de kommuner vars uppräknade skattekraft för år 1993 översteg garantinivån i det statliga utjänmingsbidraget samma år, begränsas den totala bidrags-minskningen till högst 4000 kronor per invånare.

Den sammanlagda bidragsminskningen begränsas årligen genom ett fast införandetillägg som betalas ut till de kommuner som får beräknade sammanlagda bidragsminskningar överstigande ovan nämnda beloppsgränser. Det fasta införandetillägget motsvarar skillnaden mellan beloppsgränsema och den beräknade sammanlagda bidragsminskningen.

En årlig begränsning görs dessutom för de kommuner vars beräknade bidragsminskning överstiger 250 kronor per invånare. Dessa kommuner får ett rörligt införandetillägg som uppgår till ett belopp som för år 1996 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminskningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 250 kronor. År 1997 uppgår motsvarande beloppsgräns till 500 kronor per invånare, år 1998 till 750 kronor per invånare, år 1999 till 1 000 kronor per invånare, år 2000 till 1 250 kronor per invånare, år 2001 till 1 500 kronor per invånare och år 2002 till 1 750 kronor per invånare.

För de kommuner vars uppräknade skattekraft år 1993 översteg garantinivån i statliga inkomstutjämningen samma år görs en årlig begränsning av bidragsminskningen för de kommuner vars beräknade bidragsminskning överstiger 500 kronor per invånare. Dessa

59

kommuner får ett rörligt införandetillägg som för år 1996 motsva­rar skillnaden mellan den beräknade bidragsminskningen minskad, med det fasta införandetillägget, och 500 kronor per invånare. Motsvarande beloppsgränsen uppgår för år 1997 till 1 000 kronor per invånare, för år 1998 till 1 500 kronor per invånare, år 1999 till 2 000 kronor per invånare, år 2000 till 2 500 kronor per invånare, år 2001 till 3 000 kronor per invånare och år 2002 till 3 500 kronor per invånare.

En årlig begränsning av bidragsökningen görs åren 1996 -1998 för de kommuner som får en beräknad bidragsökning. Dessa kommuner får ett rörligt införandeavdrag, som för år 1996 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsökningen och 704 kronor per invånare eller, om bidragsökningen är mindre, den faktiskt beräknade ökningen. Motsvarande beloppsgränser är 304 kronor per invånare för år 1997 och 112 kronor per invånare för år 1998.

Landsting

För landstingen begränsas den sammanlagda bidragsminskningen för hela perioden till 1 200 kronor per invånare. Landsting vars sammanlagda bidragsminskning överstiger detta belopp får ett fast införande tillägg som motsvarar skillnaden mellan beloppet och den faktiska bidragsminskningen.

En årlig begränsning görs dessutom för de landsting vars be­räknade bidragsminskningar överstiger 150 kronor per invånare. Dessa landsting får ett rörligt införandetillägg som för år 1996 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminskningen minskad, med det fasta införandetillägget, och 150 kronor per invånare. Motsvarande beloppsgränser uppgår för år 1997 till 300 kronor per invånare, för år 1998 till 450 kronor per invånare, för år 1999 till 600 kronor per invånare, för år 2000 till 750 kronor per invånare, för år 2001 till 900 kronor per invånare och för år 2002 till 1 050 kronor per invånare.

För de kommuner som inte ingår i landsting tillämpas införande­reglema för landsting på motsvarande sätt.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Beredningens förslag: Beredningen föreslog att bidragsminskningen för kommunema skulle begränsas till högst 500 kronor per invånare år 1996 i förhållande till utgångsläget. Motsvarande belopp för år 1997 föreslogs bli 1 000 kronor per invånare och 1 500 kronor per invånare för år 1998. För landsting föreslogs den högsta tillåtna bidragsminsk­ningen för år 1996 uppgå till 500 kronor per invånare, för år 1997 till 750 kronor per invånare och för år 1998 till 1 000 kronor per invånare. Vidare föreslogs att den sammantagna bidragsminskningen skulle begränsas till högst 2 000 kronor per invånare för kommuner och till högst 1 250 kronor per invånare för landsting under en femårsperiod.

60

För de kommuner som inte omfattades av det statliga utjämnings-    Prop. 1994/95:150 bidraget föreslogs särskilda övergångsregler. Bidragsminskningen för år    Bilaga 7 1996 föreslogs för dessa konununer begränsas till 1 000 kronor per invånare, för år 1997 till 2 000 kronor per invånare och för år 1998 till

3

000 kronor per invånare. Den sammanlagda bidragsminskningen för hela femårsperioden föreslogs för dessa kommuner få uppgå till högst

4

000 kronor per invånare.

Remissinstansema: Bland de remissinstanser som kommenterat beredningens förslag till införanderegler finns det ingen klar majoritet för eller emot förslaget, varken när det gäller konstmktionen eller tids­periodens längd. Vissa remissinstanser förordar en kortare införande­period, och/eller att intäktsförändringama direkt skall få slå igenom fullt ut. Andra remissinstanser vill ha en längre införandeperiod och/eller att intäktsförändringar skall begränsas ytterligare.

Skälen för regeringens förslag: Det föreslagna bidrags- och ut­jämningssystemet bör träda i kraft den 1 januari 1996 och införas successivt.

För att undvika drastiska effekter för enskilda kommuner och landsting vid införandet av ett nytt bidrags- och utjämningssystem är det nöd­vändigt att det nya systemet införs successivt under en längre period. Regeringen har i föregående avsnitt föreslagit vissa ändringar i kost­nadsutjämningen i syfte att minska omfördelningseffektema. För att ytterligare dämpa genomslaget i förhållande till beredningens förslag för de kommuner och landsting som drabbas av stora inkomstförluster föreslår regeringen att systemet tekniskt konstmeras utifrån en tänkt införandeperiod om åtta år, dvs. en förlängning med ytterligare tre år i förhållande till beredningens förslag. De beloppsgränser som anges i det följande bygger på denna fömtsättning.

Regeringen har tidigare pekat på behovet av att följa upp och utvärdera det föreslagna utjämnings- och bidragssystemet och aviserar i avsnitt 1.3.7 att en parlamentarisk beredning skall tillsättas för detta arbete. Resultatet bör föreläggas riksdagen. En första kontrollstation för systemet läggs in två år efter ikraftträdandet.

Vidare föreslår regeringen att de årliga bidragsminskningama begränsas ytterligare jämfört med beredningens förslag. För kommuner begränsas bidragsminskningen år 1996 till 250 kronor per invånare, för år 1997 till 500 kronor per invånare, för år 1998 till 750 kronor per invånare, för år 1999 till 1 000 kronor per invånare, för år 2000 till 1 250 kronor per invånare, för år 2001 till 1 500 kronor per invånare och för år 2002 till 1 750 kronor per invånare. För landsting begränsas bidragsminskningen till 150 kronor per invånare år 1996, till 300 kronor per invånare år 1997, till 450 kronor per invånare är 1998, till 600 kronor per invånare år 1999, till 750 kronor per invånare år 2000, till 900 kronor per invånare år 2001 och till 1 050 kronor per invånare år 2002.

För de tre kommuner vars uppräknade skattekraft år 1993 översteg garantinivån i det statliga utjämningsbidraget samma år begränsas bidragsminskningen år 1996 till 500 kronor per invånare, för år 1997 till 1 000 kronor per invånare, för år 1998 till 1 500 kronor per invånare,

61

för år 1999 till 2 000 kronor per invånare, för år 2000 till 2 500 kronor    Prop. 1994/95:150

per invånare, för år 2001 till 3 000 per invånare och för år 2002 till    Bilaga 7

3 500 kronor per invånare. Det iimebär en dämpning av genomslaget för

dessa kommuner jämfört med beredningens förslag. Dämpningen skall

ses mot bakgmnd av de drastiska ekonomiska effekter som annars skulle

kunna uppstå för invånarna i dessa kommuner.

När det gäller den totala bidragsminskningen för hela perioden föreslår regeringen liksom beredningen att den begränsas till 2 000 kronor per invånare för kommuner. För de tre kommuner vars uppräknade skatte­kraft år 1993 översteg garantinivån i det statliga utjämningsbidraget sätts motsvarande gräns till 4 000 kronor per invånare. För landsting föreslås den totala bidragsminskningen begränsas till 1 200 kronor per invånare.

Vad som här sägs om landsting tillämpas på motsvarande sätt för kommuner som inte ingår i landsting. Dessa kommuner betraktas således i detta sammanhang som både kommun och landsting.

Begränsningen av den totala bidragsminskningen för hela perioden för kommuner och landsting sker genom att ett fast införandetillägg årligen utbetalas till de kommuner och landsting som får beräknade totala bidragsminskningar överstigande de angivna beloppsgränsema. Det fasta införandetillägget motsvarar skillnaden mellan ovan nämnda belopps­gränser och den beräknade totala bidragsminskningen.

På motsvarande sätt begränsas de årliga bidragsminskningama för kommuner och landsting genom att berättigade kommuner och landsting erhåller ett rörligt införandetillägg för respektive år som motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminskningen minskad, med det fasta införandetillägget, och den högsta tillåtna bidragsminskningen respektive år.

För kommuner föreslår regeringen på samma sätt som beredningen att bidragsökningama begränsas de tre första åren. De kommuner som år

1996

får en bidragsökning överstigande 704 kronor per invånare får ut den del av ökningen som överstiger 704 kronor per invånare. För åren

1997

och 1998 uppgår motsvarande beloppsgränser till 304 kronor per invånare respektive 112 kronor per invånare. Därefter sker inte längre några begränsningar av bidragsökningama. Begränsningama av bidrag­sökningama görs genom att ett rörligt införandeavdrag införs. År 1996 uppgår detta till 704 kronor per invånare, eller om bidragsökningen understiger 704 kronor per invånare den faktiska bidragsökningen. För åren 1997 och 1998 uppgår motsvarande belopp till 304 kronor per invånare respektive 112 kronor per invånare.

För landstingen sker ingen begränsning av bidragsökningama, eftersom de som får stora ökningar har en mycket svår ekonomisk situation. Det gäller främst Göteborgs och Malmö kommuner, som omfattas även av landstingens bidrags- och utjänmingssystem.

Bidragsförändringarna mäts som skillnaden mellan ett referensbidrag som regeringen fastställer för varje kommun och landsting och det bidrag i 1995 års nivå som det föreslagna bidrags- och utjämningssystemet skulle ge för varje kommun och landsting.  Därigenom kan såväl

62

införandetilläggen som -avdragen fastställas redan under år 1995 för hela införandeperioden.

Referensbidraget för kommuner utgörs av det statliga utjänmings­bidraget till kommuner för år 1995 och bidraget år 1995 för att mildra skattereformens effekter, minskade med för år 1995 beslutade avdrag från kommunemas skatteinkomster.

Referensbidraget för landsting utgörs av skatteutjänmingsbidraget för år 1995 minskat med för år 1995 beslutade avdrag från landstingens skatteinkomster.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Finansiering av införande

Regeringens förslag: 2 035 miljoner kronor tillförs det generella statsbidraget för kommuner respektive landsting för att finansiera kostnadema för de föreslagna justeringarna i kostnadsutjämningen samt införandereglema i förhållande till utredningsförslaget.

Dämtöver avsätts högst 400 miljoner kronor för särskilda insatser för vissa kommuner och landsting.

De medel som skall återföras till kommunsektom som kom­pensation för införandet av en allmän löneavgift samt höjningen av de särskilda löneskattema i syfte att bidra till finansieringen av EU-avgiften används på detta sätt för att finansiera införandet av bidrags- och utjänmingssystemet.

Beredningens förslag: Begränsningen av bidragsminskningama för kommuner föreslogs finansieras genom dels begränsningar av bidrags­ökningar för kommuner, dels genom en minskning av det generella statsbidraget till kommunema. För landstingen föreslogs ingen be­gränsning av bidragsökningama, utan begränsningen av bidragsminsk­ningama skulle i stället helt fmansieras genom en minskning av det generella statsbidraget till landstingen.

Skälen för regeringen förslag: Regeringens förslag iimebär en ytterligare begränsning av de årliga bidragsminskningama för kommuner och landsting och en förlängd införandeperiod i förhållande till be­redningens förslag. Däremot föreslår regeringen ingen förändring när det gäller begränsningen av bidragsökningar för kommuner. Detta innebär ökade kostnader för införandet av systemet.

Regeringen föreslår även för landstingen en ytterligare begränsning av de årliga bidragsminskningama och en förlängd införandeperiod i förhållande till beredningens förslag.

Sammantaget har de ökade kostnadema för regeringens förslag till införanderegler beräknats till ca 1 500 miljoner kronor jämfört med beredningens förslag. Som tidigare har redovisats föreslår regeringen också vissa förstärkningar i kostnadsutjämningen som beräknas iimebära ökade kostnader om drygt 500 miljoner kronor.

63

Regeringen föreslår att de ökade kostnadema för år 1996 skall finansieras ur de medel som fr.o.m. år 1996 skall återföras till kommun­sektom till följd av införandet av en allmän löneavgift samt höjningen av de särskilda löneskattema för att finansiera EU-avgiften. Dessa medel uppgår till 2 435 miljoner kronor. Av dessa bör 2 035 miljoner kronor tillföras det generella bidraget för kommuner respektive landsting med en fördelning som baseras på de beräknade kostnadema för respektive kollektiv för justeringama i införanderegler och kostnadsutjämning.

Vissa kommuner och landsting som har en särskilt svår ekonomisk situation kan komma att få problem vid införandet av det nya utjämnings­systemet trots att införandereglema har mildrats ytterligare. För att skapa möjligheter att i rekonstmktivt syfte tillfälligt bistå sådana kommuner och landsting föreslås att vissa medel ställs till regeringens disposition. Medlen bör uppgå till 400 miljoner kronor för år 1996.

De kostnader som beräknats för de ändrade införandereglema kan visa sig bli högre än vad som nu beräknats. En slutlig beräkning kan dock inte göras förrän senare.

Om kostnadema visar sig bli högre än beräknat, bör merkostnaden finansieras av de 400 miljoner kronor som avsatts för särskilda åtgärder.

Kostnadema för de föreslagna övergångsreglema kan beräknas öka något åren 1997 och 1998, för att därefter successivt minska.

Frågan om övergångsreglemas finansiering och dispositionen av de återförda medlen för kompensation för löneavgifter m.m. bör tas upp till ny prövning inför år 1997.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

1.3.7 Bidrags- och utjämningssystemets fortlevnad m.m.

Uppföljning och utvärdering av systemet

Regeringens bedömning: Utjänmingssystemet skall bli föremål för en löpande uppföljning, utvärdering och utveckling.

En parlamentariskt sammansatt beredning tillsätts med uppdrag att följa upp och utvärdera systemet. Till gmppen knyts experter och företrädare för berörda myndigheter och organisationer.

Systemet följs upp i sådan takt att förändringar kan göras efter två år.

Beredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag.

Remissinstansema: Många remissinstanser understryker behovet av uppföljning och utveckling av systemet.

Skälen för regeringens bedömning: Enligt regeringens mening innebär det föreslagna systemet för utjämning av kostnader och intäkter mer likvärdiga fömtsättningar för kommuner och landsting att bedriva sin verksamhet.

64

Systemet för kostnadsutjämning måste emellertid bli föremål för en löpande uppföljning och utvärdering. Systemet måste också utvecklas, särskilt i de delar där det redan vid införandet står klart att modellen eller faktorema behöver förbättras. Det gäller t.ex. för hälso- och sjukvården och bamomsorgen.

En parlamentarisk beredning tillsätts, vars uppgift bör vara att dels se över ett antal faktorer i kostnadsutjämningen, dels beakta helheten samt utvärdera reformen.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Inkomstutjämningens anpassning till förändringar i det kommunala skatteunderlaget

Regeringens förslag: Beräkningen av tillägg och avdrag i in­komstutjämningen baseras på de beskattningsbara inkomstema i kommuner och landsting enligt taxeringen året före utjämningsåret, uppräknade till utjänmingsårets nivå med den av Riksrevisionsverket (RRV) beräknade ökningen av de beskattningsbara inkomstema för riket som helhet.

De sålunda beräknade tilläggen och avdragen är slutliga. Någon del- eller slutavräkning görs inte.

Den för varje kommun och landsting individuella del- och slutav-räkningen i nuvarande system för utbetalning av kommunalskatteme­del slopas fr.o.m. taxeringsåret 1997. Såväl del- som slutavräkning skall ske enligt tidigare regler för åren till och med beskattningsåret 1995.

En kollektiv avräkning av kommunalskattemedlen mellan staten och kommuner respektive landsting görs fr.o.m. taxeringsåret 1997.

Beredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Beredningen föreslår dock att den kollektiva avräkningen sker både som en del- och en slutavräkning.

Remissinstansema: Få remissinstanser har uttalat sig i denna fråga.

Skälen för regeringens förslag: Tilläggen och avdragen i den föreslagna inkomstutjämningen bör beräknas utifrån motsvarande uppräknade skatteunderlag som används för beräkning av det nuvarande utjänmingsbidraget till kommuner och för utbetalning av kommunal­skattemedel. Tilläggen och avdragen bör således beräknas utifrån beskattningsbara inkomster i kommunen eller landstinget enligt taxeringen året före utjänmingsåret, vilket är de inkomster som intjänas två år före utjänmingsåret. Dessa inkomster räknas upp till utjämningsårets nivå med uppräkningsfaktorer som fastställs av RRV och som gmndas på vissa antaganden om den ekonomiska utvecklingen samt effektema av sådana av riksdagen fattade beslut som får betydelse för inkomstemas storlek.

I nuvarande system är alla beräkningar för bidrags-Zbeskattningsåret, både   i   fråga  om   kommunalskattemedel   och   utjämningsbidrag   för

JO Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14.

65

konmiuner, preliminära fram till dess de slutliga beskattningsbara inkomstema för detta år är kända. Två individuella avräkningar, del- och slutavräkning, görs därför med hänsyn till nya prognoser samt den faktiska utvecklingen av de beskattningsbara inkomstema. De slutliga inkomsterna för ett visst år är således inte kända förrän två år i efter­skott.

För de nuvarande skatteutjänmingsbidragen till landsting görs ingen del- eller slutavräkning. När det gäller skattemedlen gäller samma förfarande för landsting som för kommuner.

Med det system för inkomstutjämning som regeringen föreslår skulle ett individuellt avräkningsförfarande i såväl utjämnings- som utbetalnings­systemet fylla en mycket begränsad funktion. Det skulle enbart åstad­komma marginella förändringar som beror på skillnader mellan den egna skattesatsen och den skattesats som tillämpas för att beräkna tillägg och avdrag. Regeringen föreslår därför att det nuvarande avräkningsför-farandet mot varje enskild konunun och varje enskilt landsting slopas och ersätts med ett kollektivt avräkningsförfarande för kommuner respektive för landsting. Detta syftar till att totalt sett tillförsäkra kommunsektom dess verkliga skatteinkomster. Ett slutavräkningsförfarande föreslås därför mellan staten och konununer respektive landsting, varvid en återbetalning sker från staten om de utbetalda, preliminära kommunalskattemedlen har understigit de slutligt beräknade, och en återbetalning sker från kommu­ner respektive landsting om de utbetalda preliminära medlen har överstigit de slutliga. Slutavräkningen görs efter två år, när de verkliga skatteinkomstema för beskattningsåret är kända. Till skillnad från beredningen föreslår regeringen ingen delavräkning. Regleringen av avräkningsbeloppen bör ske genom ökning eller minskning av det generella bidraget för kommuner respektive landsting två år efter beskatt­ningssåret

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Kostnadsutjämningens anpassning till verksamhetsförändringar m.m.

Regeringens bedömning: Betydande förändringar i kommunemas eller landstingens åtaganden bör föranleda motsvarande förändringar i kostnadsutjänmingen.

Förändring av huvudmannaskapet för en verksamhet mellan kommuner och landsting skall föranleda motsvarande förändring i kostnadsutjämningen om verksamheten omfattas av denna. För­ändringen i kostnadsutjämningen görs det år då huvudmannaskaps­förändringen är genomförd i hela riket.

Beredningens  bedömning:  Överensstämmer med  regeringens  be­dönming. Remissinstanserna: Få remissinstanser har uttalat sig i denna fråga.

66

Skälen för regeringens bedömning: Den föreslagna kostnadsutjäm­ningen syftar till att skapa likvärdiga fömtsättningar för kommuner respektive landsting att bedriva de verksamheter man är ålagda samt vissa s.k. frivilliga verksamheter.

Förändringar i kommunemas eller landstingens åtaganden bör också föranleda motsvarande ändring i kostnadsutjämningen om förändringen gäller en verksamhet som omfettas av denna. Om förändringen t.ex. innebär ett ökat kommunalt ansvar för en verksamhet bör verksamhetens tyngd i kostnadsutjänmingen öka på motsvarande sätt. En fömtsättning för att göra sådana förändringar i kostnadsutjämningen som här avses bör emellertid vara att förändringen är betydande. De främsta skälen till detta är dels administrativa och dels att systemet måste ha en rimlig stabilitet.

Kostnadsutjämningen baseras bl.a. på den genomsnittliga kostnaden för olika verksamheter som bedrivs av kommuner respektive av landsting. När huvudmannaskapet för en verksamhet som ingår i kostnadsutjäm­ningen flyttas mellan kommuner och landsting bör kostnadsutjämningen också ändras på motsvarande sätt. Detta bör ske samtidigt som själva huvudmannaskapsförändringen. Om förändringen av huvudmannaskapet för en verksamhet sker successivt, så som skett t.ex. när det gäller omsorgsverksamheten, bör kostnadsutjämningen ändras vid det tillfälle då alla län har genomfört förändringen. Fram till denna tidpunkt bör en tillfällig kostnadsutjänming kunna ske inom de län som gjort förändring­en.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Kostnadsutjämningens aktualitet

Regeringens bedömning: Kostnadsutjämningen baseras på kommu­nemas respektive landstingens genomsnittskostnader för de i kostnadsutjämningen ingående verksamhetema två år före ut­jänmingsåret. En framskrivning till utjämningsårets nivå görs av beräknade tillägg och avdrag i kostnadsutjämningen utifrån den beräknade utvecklingen av nettoprisema enligt nettoprisindex, NPI. De kommun- och landstingsvisa faktorema i kostnadsutjämningen bör dateras upp årligen när det gäller åldersstmktur. Övriga faktorer bör uppdateras med rimliga tidsintervall och efter vad omständig-hetema medger.

Beredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning

Remissinstanserna: Remissinstansema har inte framfört några in­vändningar mot förslaget.

Skälen för regeringens bedömning: Prisnivån i kostnadsutjänmingen bör anpassas till utjänmingsårets nivå enligt samma modell som i det nuvarande statliga utjänmingsbidraget till kommuner. Det innebär att kostnadsutjämningen baseras på genomsnittliga kostnader för de i

67

kostnadsutjämningen ingående verksamhetema två år tidigare, vilka sedan skrivs fram två år utifrån den prognostiserade utvecklingen av nettopri­sema.

Beräkningen av de genomsnittskostnader som skall ligga till gmnd för kostnadsutjämningen för såväl kommuner som landsting bör dateras upp årligen utifrån de senast tillgängliga kostnadsunderlagen. Därmed kommer såväl kostnadsutvecklingen totalt som utvecklingen när det gäller fördelningen av kostnader mellan olika verksamheter att successivt påverka systemet. Därigenom slår såväl demografiska som andra förändringar igenom i kostnadsutjämningen även om det sker med två års eftersläpning. Även de skillnader som finns mellan olika verksamheter när det gäller volym- och produktivitetsutveckling m.m. fångas upp, om än med viss eftersläpning, genom den årliga uppdateringen av genom-snittskostnadema.

De kommun- och landstingsvisa faktorer som ligger till gmnd för beräkningen av tillägg och avdrag i kostnadsutjänmingen bör vara så aktuella som möjligt. En balans bör dock eftersträvas mellan aktualitet och stabilitet. För vissa faktorer, främst åldersstmkturen, bör en årlig uppdatering ske. För andra faktorer bör en bedömning göras av hur ofta en uppdatering bör ske, vilken bör gmndas dels på tillgången till akttiell statistik, dels på hur snabbt förändringar sker av respektive faktors värde.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Administration av systemet

Regeringens förslag: Bidrags- och utjänmingssystemet för kom­muner och landsting administreras av Statistiska centralbyrån och Riksskatteverket.

Skälen för regeringens förslag: På samma sätt som för det nuvarande systemet bör det nu föreslagna systemet för statsbidrag och utjänming administreras av Statistiska centralbyrån och Riksskatteverket.

68

1.4 Ändrat system för återbetalning av mervärdesskatt till kommuner och landsting

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Ett nytt system för konkurrenskorrigering avseende kommunernas och landstingens kostnader för ingående mervärdesskatt införs fr.o.m. år 1996. Systemet skall bygga på kommunal självfmansiering.

En ekonomisk reglering görs genom att kommunema och lands­tingen tillförs medel via de generella statsbidragen.

Bakgrunden till regeringens förslag: I samband med 1991 års skattereform infördes särskilda regler för hantering av kommuners och landstings kostnader för mervärdesskatt. Kommuner och landsting fick då rätt att göra avdrag för all ingående mervärdesskatt oavsett om verksam­heten medför skattskyldighet eller inte. Anledningen till att denna generella avdragsrätt infördes var att en utjämning skulle ske av mervärdesskattens konkurrenssnedvridande effekter vid val mellan arbete i egen regi och i extem regi.

För att niinska konkurrenssnedvridningen inom de mervärdesskattefria områdena infördes också ett särskilt statsbidrag genom lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner m.fl. för att täcka de indirekta kostnadema för mervärdesskatt som uppkommer vid upphandling och bidragsgivning. Bidraget utgår till kommuner och landsting vid upp­handling från eller bidragsgivning till näringsidkare inom områdena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Bidraget bygger på en uppskattning av den dolda kostnaden för mervärdesskatt och uppgår till sex procent av den kostnad kommunen eller landstinget betalar.

Fr.o.m. år 1995 har vissa ändringar gjorts i den tidigare gällande kompensationsordningen (prop. 1994/95:57, bet. 1994/95:SkU7, rskr. 1994/95:151). Anledningen till ändringama är att en i mervärdesskatte­systemet oinskränkt avdragsrätt för ingående mervärdesskatt inte är förenlig med EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv.

Med anledning av detta har kommunemas och landstingens rätt att inom mervärdesskattesystemet få återbetalning av ingående skatt i verksamhet som inte medför skattskyldighet till mervärdesskatt slopats fr.o.m. år 1995. Återbetalning av den ingående skatten i skattefri verksamhet sker i stället i särskild ordning enligt lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995. Med stöd av samma lag får kommuner och landsting också ansöka om det ovan nänmda särskilda bidraget. Förfarandet skall enligt vad regeringen uttalade i prop. 1994/95:57 ses som en övergångslösning eftersom ett system för konkurrenskorrigering enligt regeringens uppfattning bör bygga på kommunal självfinansiering. Ett sådant system bedömdes emellertid i propositionen inte kunna införas förrän fr.o.m. år 1996, eftersom ytterligare överväganden borde göras. Regeringen anmälde därför avsikten att återkomma till riksdagen med förslag i denna fråga.

69

Skälen för regeringens förslag

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Inomkommunalt system för konkurrenskorrigering

Vad regeringen nu föreslår och anför i det följande innebär inte någon ändring av mervärdesskattelagens nuvarande bestämmelser om vad som skall anses vara skattepliktig verksamhet m.m. Det nu föreliggande förslaget till ny kompensationsordning utgår i huvudsak från hittills vidtagna åtgärder för konkurrenskorrigering, men med den skillnaden att återbetalningarna för ingående mervärdesskatt i verksamheter som inte medför skattskyldighet skall ske inom ett av kommunema respektive landstingen självfinansierat system. Systemet föreslås dock även fortsättningsvis administreras av staten genom Skattemyndigheten i Kopparbergs län. Systemets tänkta utformning redovisas i det följande.

Fr.o.m. år 1996 föreslås ett system för konkurrenskorrigering införas som bygger på kommunal självfmansiering. Ett konto läggs upp för vardera kommun- resp. landstingskollektivet. Kommuner, landsting, kommunalförbund och beställarförbund skall från dessa konton erhålla utbetalningar motsvarande den ingående mervärdesskatt som inte omfattas av mervärdesskattelagens bestämmelser och det s.k. särskilda bidraget vid upphandling av eller bidragsgivning till tjänster producerade inom de mervärdesskattefria områdena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning (jfr lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995). Utbetalningama avses ske i huvudsak enligt de mtiner som gäller år 1995. Utbetalningama till de landstingsfria kommunema skall i sin helhet regleras mot kommunkollektivets konto. Utbetalningama till kommunalförbund eller beställarförbund, som bedriver försöksverksamhet enligt lagen (1994:566) om lokal försöks­verksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst, skall regleras mot landstingskollektivets konto. Beträffande kommunalförbunden i övrigt föreslås, till skillnad mot vad som nu gäller, att förbunden själva får ansöka om utbetalning av ingående skatt i skattefri verksamhet från både kommun- och landstings­kontot i proportion till medlemmamas - kommunemas resp. landstingens - deltagande i kostnadema för förbundets verksamhet.

Utbetalningama från kontona skall finansieras genom tillskott från kommuner och landsting. De totala utbetalningama av ersättning från kontona skall över tiden motsvaras av lika stora tillskott. På så sätt skapas ett stabilt system som inte ger upphov till kostnadsökningar för staten. Tillskotten bör utformas så att de inte är kopplade till den enskilda kommunens eller det enskilda landstingets faktiska kostnader för ingående mervärdesskatt. I annat fall uppnås inte den avsedda konkurrens­neutraliteten.

Tillskotten till kommunkontot föreslås ske med ett årligen fastställt belopp per invånare som är lika för alla kommuner. För landstingen fastställs årligen ett motsvarande belopp per invånare, som skall tillföras landstingskontot. De landstingsfria kommunema skall erlägga båda beloppen till kommunkontot. Beloppen fastställs av Riksskatteverket

70

senast den 10 september året före uppbördsåret. Betalning skall ske    Prop. 1994/95:150 genom  avdrag  vid  skattemedelsutbetalningama  till  kommuner resp.    Bilaga 7 landsting. Avdragen görs varje månad med en tolftedel av de fastställda årsbeloppen.

Kontona skall göras räntebärande i form av särskilda hos Riksgälds­kontoret imättade räntekonton med kredit. Såväl fordrings- som skuldränta skall regleras mot kontona. Administrationen skall skötas av Skattemyndigheten i Kopparbergs län.

Vid fastställandet av beloppen för det kommande året skall hänsyn tas till såväl upplupna som prognostiserade över- och underskott. Därvid skall framgå kontonas ställning avseende det avslutade verksamhetsåret och vilka prognosantaganden som har gjorts.

Revision av kontona utförs av Riksrevisionsverket.

Ekonomisk reglering

När den generella avdragsrätten för kommuner och landsting infördes år 1991 uppskattades värdet av den ingående mervärdesskatt som kom­muner och landsting tidigare inte hade haft avdragsrätt för till 9,8 miljarder kronor. I beloppet ingick också det särskilda bidraget. Med detta belopp bedömdes alltså kommunemas och landstingens finansiella utrymme öka varför en neutralisering skulle göras genom att återföra motsvarande medel från kommunema och landstingen till staten. Detta gjordes genom en ökning av den dåvarande avräkningsskatten (prop. 1989/90:150 bil. 4).

Samtidigt genomfördes också basbreddningar av skatteunderlaget för mervärdesskatt. Värdet av avdragsrätten för dessa basbreddningar uppskattades till 5 miljarder kronor. Eftersom kommuner och landsting inte skulle drabbas av merkostnader till följd av basbreddningama ingick inte dessa i underlaget för avräkningsskatten.

Sammantaget bedömdes således summan av den ingående mervärdes­skatt som kommuner och landsting tidigare inte hade haft avdragsrätt för och den tillkommande ingående mervärdesskatten med anledning av basbreddningen till 14,8 miljarder kronor.

Vid omläggningen av statsbidragssystemet år 1993 kvittades avräk­ningsskatten bort genom att statsbidragsramen för kommuner respektive landsting minskades.

I det kompensationssystem som har gäUt under åren 1991-1994 har kommuner och landsting inte gjort någon åtskillnad på skatt som är hänförlig till skattepliktig respektive skattefri verksamhet eftersom all ingående mervärdesskatt har varit avdragsgill och deklarerats i ett sammanhang. Uppgifter om den ingående mervärdesskatt som under dessa år har dragits av kan således inte delas upp på mervärdesskatte-pliktig respektive mervärdesskattefri verksamhet. För det särskilda bidraget finns uppgifter totalt, men däremot saknas fördelning på kommuner respektive landsting.

71

Om man antar att den ingående mervärdesskatten i skattepliktig Prop. 1994/95:150 verksamhet utgör 60 % av den utgående mervärdesskatten och lägger till Bilaga 7 det särskilda bidraget kan en uppskattning av statens kostnad för den omläggning av kompensationsordningen som genomfördes år 1991 göras. Utifrån denna uppskattning kan konstateras att den bedönming om 14,8 miljarder kronor som gjordes inför den ekonomiska regleringen år 1991 och följande år var för låg. Differensen kan bero på en underskattning av värdet av den generella avdragsrätten och att den ekonomiska reglering (avräkningsskatten) som därmed gjordes från kommunema och lands­tingen till staten var för lågt beräknad. Det kan också vara så att basbreddningens effekter var mer omfattande än vad som fömtsågs. Det sistnämnda skulle som tidigare nämnts inte drabba kommunema och landstingen. Underlag saknas för att göra en närmare analys, men såvitt kan bedömas har staten inte kompenserats fullt ut för den generella avdragsrätten.

En övergång till ett av kommunema och landstingen självfinansierat system för konkurrenskorrigering bör på motsvarande sätt som när den generella avdragsrätten infördes medföra en ekonomisk reglering, men denna gång från staten till kommunema respektive landstingen. En utgångspunkt kan vara att göra en återreglering för att återskapa de förhållanden som rådde före införandet av den generella avdragsrätten. Återregleringen skulle då göras genom en framskrivning av den motsvarande reglering om 14,8 miljarder kronor som gjordes år 1991. Regeringen anser dock att regleringen bör göras så att kommunernas och landstingens kostnader för att finansiera systemet täcks. Reglerings­beloppen bör därför avse de motsvarande kostnader som i dag åvilar staten enligt 1-2 §§ lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995, dvs. återbetalning av ingående mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt mervärdesskattelagen och det s.k. särskilda bidraget. Avsikten är att regleringen i utgångsläget, dvs. vid ingången av år 1996, skall vara statsfmansiellt neutral. Mot bakgmnd av dels de beskrivna och dels vissa andra osäkerheter i underlaget är det för närvarande svårt att bedöma nivån på den reglering som bör göras för att uppnå den avsedda neutraliteten. Därför bör en uppföljning göras av den reglering som nu föreslås när säkrare uppgifter finns att tillgå.

Mot bakgmnd av det redovisade gör regeringen bedömningen att kommunerna bör tillföras 14 250 miljoner kronor och landstingen 4 750 miljoner kronor. Vid fördelningen på kommuner och landsting har antagits att det särskilda bidraget fördelar sig på respektive kollektiv på samma sätt som fördelningen beträffande den ingående mervärdesskatten, efter avdrag för den ingående mervärdesskatt som bedömts vara hänförlig till skattepliktig verksamhet. Vid fördelningen har vidare hänsyn tagits till de huvudmaimaskapsförändringar som är genomförda eller, avses att genomföras år 1996. Regleringen föreslås ske via de generella stats­bidragen (se avsnitt 1.2.4).

72

1.5  Vissa frågor om statens relationer till kommuner och      Prop. 1994/95:150

landsting

Bilaga 7

1.5.1  Inledning

Som tidigare sagts kommer det att ställas ntycket stora krav på kommu­ner och landsting de närmaste åren för att de skall kunna möta de ökade behoven inom olika verksamheter bl.a. till följd av den demografiska ut­vecklingen samtidigt som kraven på hushållning med resurser skärps. För att underlätta för kommunema och landstingen att hantera situationen föreslår regeringen i denna proposition förändringar i de övergripande fömtsättningama, främst genom införandet av ett nytt bidrags- och ut­jämningssystem.

Ett generellt bidragssystem ger de enskilda kommunema och lands­tingen stora möjligheter att själva prioritera mellan olika verksamheter. Å andra sidan ger ett sådant system inga garantier för att dessa priorite­ringar står i överensstämmelse med nationellt formulerade mål för olika verksamheter. Därför har staten ett intresse av att följa utvecklingen inom olika verksamheter. Det är också ett nationellt intresse att följa upp om det finns en rimlig balans mellan krav och resurser och att kvaliteten i kämverksamhetema upprätthålls. Under de närmaste åren avser regeringen att öka sina insatser för att fortlöpande följa upp och utvärdera verksamheten inom den kommunala sektom.

För att kommuner och landsting skall kunna bedriva en ansvarsfull verksamhet är det nödvändigt att de ftillt ut kan ta det ekonomiska ansvaret för sina beslut. Trots att det har skett en betydande avreglering av den kommunala verksamheten under senare år finns det fortfarande lagstiftnmg som i alltför stor utsträckning inskränker den kommunala självstyrelsen. För att ytterligare underlätta för kommunema och landstingen att göra lokala avvägningar och fatta ekonomiskt ansvarsftilla beslut avser regeringen att senare återkomma till riksdagen med förslag om minskad statlig detaljreglering.

Under de närmaste åren kommer kommuner och landsting att behöva bedriva ett fortsatt intensivt effektiviseringsarbete. Det är angeläget att staten och kommunerna kan samarbeta när det gäller att utveckla bra organisations- och styrformer i den kommunala verksamheten. Fömt­sättningama för detta skapas bl.a. i kommunallagen och därför kommer regeringen att ta initiativ till en översyn av kommunallagens bestämmel­ser om ekonomisk förvaltning. Regeringen har också tillsatt en parlamen­tarisk kommitté med uppgift att bl.a. göra en utvärdering av det kommunala fömyelsearbetet.

Regeringen föreslår i det följande särskilda insatser för två kommuner, Haninge och Göteborg.

73

1.5.2 Uppföljning och utvärdering av den kommunala verksamheten    Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Betydelsen av en bättre uppföljning av kommunsektoms ekonomi och verksamhet ökade när de generella statsbidragen infördes. Uppföljningen är också av stor betydelse för att regering och riksdag skall få underlag för att göra bedönmingar av det skattefinansierade utrymmet och ta ställning till statsbidragen till kommuner och landsting. Regeringen gav i budgetpropositionen (prop. 1994/95:100 bilaga 8, s. 31) en översiktiig redovisning av det påbörjade arbetet för att förbättra uppföljningen och utvärderingen av den kommunala verksamheten. Detta arbete fortsätter.

Regeringen redogör varje år i budgetpropositionen för utvecklingen inom olika delar av den offentliga sektom. När det gäller kommunal verksamhet har redovisningar hittills främst återfunnits i respektive departements bilagor till budgetpropositionen. Någon samlad överblick över de frågor som berör kommunema har därför varit svår att få. I år gör regeringen därför en första samlad redovisning av den kommunala verksamheten i en särskild skrivelse till riksdagen. Skrivelsen lämnas samtidigt med denna propositionen. Avsikten är att en sådan redovisning skall lämnas varje år, och att dess innehåll skall utvecklas i olika avseenden.

Underlaget för redovisningen av den kommunala verksamheten utgörs i huvudsak av uppgifter från den sektorsvisa uppföljningen, av offentlig statistik och nationalräkenskaper samt av uppgifter som samlats in av de båda kommunförbunden.

Den sektorsvisa uppföljnings- och utvärderingsverksamheten är under utveckling. Inom olika områden pågår ett arbete med att förbättra informationen om verksamhetens kostnader, prestationer och kvalitet så att den skall kunna relateras till de mål för verksamheten som stats­maktema har satt upp. Uppgiftsinsamling och datafångst kan behöva samordnas för att ge en aktuell och samlad överblick.

Den ekonomiska redovisningen har förbättrats under senare år men det finns fortfarande problem med en bristande enhetlighet som försvårar jämförelser mellan kommuner respektive landsting och även mellan olika tidsperioder. Denna fråga kommer att ägnas särskild uppmärksamhet, bl.a. mot bakgrund av den översyn som regeringen aviserar nedan av kommunallagens bestämmelser om ekonomisk förvaltning.

1.5.3  Den statliga revisionens roll avseende verksamhet med kommunal anknytning

I Riksdagsutredningens betänkande Reformera riksdagsarbetet! från juni 1993 fömtsattes att regeringen skulle återkomma till riksdagen med en närmare analys av den statliga revisionens roll rörande den kommunala sektom. Redan under år 1992, i samband med beslutet om ett förändrat statsbidragssystem, tog Finansutskottet upp frågan om den statliga revisionen, och hur utvecklingen mot ett ökat inslag av uppföljning och utvärdering hos de statliga sektorsorganen påverkar Riksrevisionsverkets

74

(RRV) roll (bet. 1991/92:FiU29). Senare har även Konstitutionsutskottet    Prop. 1994/95:150 efterlyst en analys från regeringen av revisionens roll rörande den    Bilaga 7 kommunala sektom (bet.l993/94:KU18).

Staten behöver en stark och oberoende revision som självständigt kan granska att den offentliga verksamheten bedrivs på ett tillfredsställande sätt. För att fullgöra denna uppgift måste revisionen ha tillgång till in­formation om den granskade verksamheten.

RRV har till uppgift att på regeringens uppdrag ansvara för statlig revision. Revisionen har till syfte att granska ändamålsenlighet, redovis­ning av ekonomi och resultat samt att främja effektiviteten i den statliga verksamheten. Verket skall uppmärksamma riksdagen, regeringen och myndighetema på förekommande brister och hinder för en effektiv resursanvändning samt ge underlag för beslut om förändringar.

Revisionen av kommunal verksamhet utövas enligt kommunallagen av förtroendevalda revisorer som utses i varje kommun respektive landsting och vilka svarar inför fullmäktige. De kommunala revisoremas uppgift är att granska redovisningen i kommunema samt verksamhet som bedrivs inom nämndemas verksamhetsområden. De skall bl.a. pröva om verksamheten bedrivs på ett ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt. De förtroendevalda revisorema har regelmässigt hjälp av tjänstemän för att utföra sitt granskningsuppdrag.

Den fråga som regeringen blivit ombedd att analysera gäller den statliga revisionens roll rörande kommunala sektom. Det bör därvid konstateras att RRV inte har till uppgift att bedriva revision av kommuner eller landsting i sig. RRV:s uppgifter skall i stället betraktas utifrån det övergripande ansvar som staten har för hela den offentliga verksamheten och dess fimktionssätt.

RRV:s roll vad gäller verksamhet som har kommunal anknytning kan betraktas från olika utgångspunkter.

En utgångspunkt är att RRV enligt sin instmktion skall "granska hur statsbidrag används av mottagaren i den mån det föreligger särskild redovisningsskyldighet för bidragen gentemot staten eller särskilda föreskrifter meddelats om bidragens användning". Denna utgångspunkt är tillämplig för verksamhet som t.ex. bedrivs av en kommun och för vilken kommunen erhåller någon form av specialdestinerat statsbidrag med reglerade bidragsvillkor. Den synes däremot inte vara tillämplig för kommunal verksamhet i allmänhet efter övergången till generella stats­bidrag, som i huvudsak skall utgöra ett finansiellt stöd, eftersom själva gmndtanken bakom denna förändring är att ge kommuner och landsting större frihet att avgöra hur pengama skall användas.

En annan utgångspunkt är att RRV granskar statlig verksamhet eller statliga styrmedel eller åtaganden i övrigt där kommunema utgör en av flera aktörer. Det är i dessa fall inte fråga om revision av enskilda kommuner utan av verksamhet som bedrivs av kommuner och som utgör en del av ett statligt beslutat offentligt åtagande, där revisionen för att kunna uttala sig om måluppfyllelse m.m. i det offentliga åtagandet i många fall behöver inhämta uppgifter om förhållanden i kommuner eller landsting. Denna typ av övergripande granskningar har ett stort värde och

75

faller inte naturligen på någon annan myndighet att genomföra. Gransk-    Prop. 1994/95:150 ningar som avser mer övergripande system som innefattar såväl statlig    Bilaga 7 som kommunal verksamhet bedrivs i vissa fall också av RRV på uppdrag av regeringen.

I 1992 års kompletteringsproposition behandlades frågan om statlig målstyrning, uppföljning och utvärdering av den kommunala verksam­heten. Det betonades att betydelsen av uppföljning och utvärdering ökar vid övergången till generella statsbidrag för att statsmaktema skall få erforderlig information om utvecklingen inom olika verksamheter och om måluppfyllelsen. Detta fömtsätter bl.a. att det finns en väl fungerande uppföljning hos sektorsmyndighetema. Frågan om den statliga revisionens roll behandlades dock inte i detta sammanhang.

Det är av stor betydelse att det finns en väl fungerande revision av de statliga nndigheter som ansvarar för tillsyn, uppföljning och utvärdering av kommunal verksamhet. Sådana granskningar kan också iimebära ett behov för RRV att hämta in underlag direkt från kommuner och landsting.

En formellt reglerad uppgiftsskyldighet för kommuner och landsting finns främst i fråga om viss statistik som Statistiska centralbyrån (SCB) svarar för samt gentemot vissa sektorsmyndigheter, t.ex. Skolverket. RRV:s rätt att inhämta uppgifter är inte formellt reglerad på alla områden, exempelvis inte det kommunala området. RRV synes dock inte ha haft några praktiska problem att få in för revisionen nödvändiga uppgifter från kommuner eller landsting.

Inom Finansdepartementet pågår ett bredare arbete med att undersöka formema för en stärkt rättslig reglering av statens budgetprocess och även av den statliga revisionen. Bl.a. bereds för närvarande ett lagförslag rörande revisionens tillgång till ADB-baserad information. Vidare har ett arbete inletts med ett lagförslag som gäller revisionens möjligheter att granska medelsanvändningen när det gäller bidrag från EU. Detta arbete kan även komma att beröra frågan om uppgiftsinsamling från kommuner och landsting.

Regeringen fömtsätter att RRV även fortsättningsvis, oberoende av lagstiftningsfrågan, får tillgång till den information som man behöver för att fullgöra sina uppgifter, antingen via sektorsmyndighetema eller direkt från kommuner och landsting.

1.5.4 Minskad statlig styrning

Under senare år har det skett en betydande avreglering av den kommuna­la verksamheten. Samtidigt har utvecklingen av kommunsektoms intäkter varit måttlig till följd av lågkonjunkturen och skattestoppet. Det är mycket som tyder på att den ökade kommunala självbestämmanderätten och det ekonomiska läget har lett till ett effektivare resursutnyttjande inom den kommunala sektom. Det kommer att ställas mycket stora krav på kommuner och landsting de närmaste åren för att de skall kunna möta de ökade anspråken på verksamheten bl.a. till följd av den demografiska

76

utvecklingen och den oroande ökningen av socialbidragskostnadema.    Prop. 1994/95:150

Samtidigt skärps kraven på hushållning med resursema. Det fömtsätter    Bilaga 7

ett fortsatt arbete med att effektivisera verksamheten. Det fömtsätter

också att kommuner och landsting kan ta det ekonmiska ansvaret för sin

verksamhet samt får större möjligheter att göra avvägningar mellan olika

utgiftsområden.

Företrädare för kommuner och landsting framför ofta krav på förändringar i det statliga regelverket. Kritiken mot statliga regler fokuseras på att de är omfattande, svåröverblickbara, onödigt detaljsty­rande och därmed också kostnadshöjande. Regeringen har för avsikt att inom kort ta initiativ till en genomgång av det statliga regelverket som berör kommunal verksamhet. Syftet bör vara att mönstra ut sådana regler som är svåra att motivera med hänsyn till det ansträngda ekonomiska läget i kommuner och landsting. Företrädare för kommuner och landsting kommer att inbjudas till överläggningar om behovet av sådana för­ändringar.

1.5.5 Översyn av kommunallagens ekonomikapitel

Gmnden för kommunernas ekonomiska förvaltning anges i kommunalla­gen (8 kap.). Denna trädde i kraft år 1992 varvid en rad principiella nyheter infördes. De tidigare reglema om förmögenhetsskydd och krav på balanserad budget togs inte med i den nya kommunallagen. I stället infördes en mer allmän bestämmelse om att kommuner och landsting "skall ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet". Vidare infördes bestämmelser om medelsförvaltning och krav på ekonomisk planering. Kraven på kommunemas årsredovisningar skärptes samtidigt som det infördes ett krav på att årsredovisningen skall upprättas med iakttagande av god redovisningssed. Dessutom skall i årsredovisningen uppgift lämnas om borgensförbindelser och övriga ansvarsförbindelser.

Den nya kommunallagens ekonomikapitel iimebär att kommuner och landsting har fått en betydande frihet, men också ökat ansvar, i ekono­miska frågor.

I förarbetena till kommunallagen sägs att statsmaktema bör följa upp hur kommuner och landsting använder den ökade friheten på det ekonomiska området. Skulle det visa sig att derma frihet leder till oönskade konsekvenser bör, enligt propositionen (prop. 1990/91:117), en stramare reglering av kommunemas ekonomiska förvaltning på nytt övervägs.

Den nya kommunallagen har nu varit i kraft i drygt tre år och en uppföljning av hur den nya lagens bestämmelser om ekonomisk för­valtning har tillämpats bör nu ske. Det finns inget som tyder på att den ökade friheten för kommuner och landsting på det ekonomiska området har lett till några mer betydande problem för den kommunala ekonomin. Däremot har en rad kommunalekonomiska frågeställningar med an­knytning till kommunallagen aktualiserats under senare år. Det gäller bl.a. kommunemas och landstingens hantering av sina pensionsåtaganden,

77

borgensåtaganden och upplåning, utförsäljningen av kommunal egendom    Prop. 1994/95:150 samt de allmänt ökade svårighetema att åstadkomma balans mellan    Bilaga 7 inkomster och utgifter.

Regeringen har för avsikt att skyndsamt göra en översyn av kommunal­lagens bestämmelser om ekonomisk förvaltning. Översynen skall syfta till att skapa ännu bättre fömtsättningar för kommuner och landsting att åstadkomma en god ekonomisk hushållning. Det skall därför utarbetas ett förslag om hur kravet på balanserad budget skall uttryckas i kommunalla­gen och vilka krav på den kommunala redovisningen som ett sådant balanskrav ger upphov till. Vidare skall utarbetas förslag om en lagregle­ring av kommunemas låneverksamhet. Utgångspunkten bör därvid vara att rätten att ta upp lån i huvudsak begränsas till investeringsverksamhet.

Den svenska kommunallagstiftningen innehåller inga bestämmelser om hur man hanterar problem som uppstår när kommuner eller landsting inte kan fullgöra sina betalningsförpliktelser. Sådan lagstiftning finns bl.a. i Norge och Finland. Regeringen har för avsikt att utarbeta ett förslag till lagstiftning som syftar till att hantera det nu nämnda problemet. Genom en sådan lagstiftning skapas en ökad klarhet om hur problem med bl.a. lånebetalningar och borgensförbindelser skall lösas om de faktiskt uppkommer.

1.5.6 Möjligheter att effektivisera den kommunala verksamheten

De undersökningar som expertgmppen för studier i offentlig ekonomi (ESO) har utfört (Ds 1994:24) visar att en tidigare negativ utveckling av produktiviteten inom den kommunala sektom har vänts till en positiv utveckling de senaste åren. Inom vissa verksamhetsområden, bl.a. bamomsorgen, har produktivitetsförbättringen varit mycket påtaglig. Detta visar att det är möjligt att öka nyttan av de resurser som sätts in i offentlig verksamhet. Det finns mycket som tyder på att möjlighetema att öka produktiviteten inom den kommunala sektom ännu inte är uttömda. För att kommuner och landsting skall kunna hålla konsumtionsvolymen på en konstant nivå inom ramen för det angivna skattefinansierade utrymmet kan produktiviteten inom den kommunala sektom behöva öka med upp till fiera procent om året. En sådan produktivitetsförbättring kan inte enbart uppnås genom organisatoriska och andra förändringar inom den enskilda kommunen eller landstinget. Det krävs också, som ESO har påpekat i den ovan nänmda rapporten, förändringar på systenmivå, dvs. i sättet att bedriva en verksamhet. Det finns indikationer på att de förändringar som har skett inom sjukvården under senare år, med bl.a. övergång från sluten vård till öppen vård, har iimeburit att vården har blivit billigare utan att kvaliteten har försämrats. Äldre-reformen har också skapat fömtsättningar för kommunema att effektivisera äldreom­sorgen. Regeringen avser att ta initiativ till olika studier kring möjlig­hetema att sänka kostnadema för den offentliga verksamheten. I det sammanhanget finns det anledning att uppmärksamma vilka möjligheter den nya informationstekniken kan erbjuda.

78

Att öka produktiviteten kan även kräva samverkan mellan staten och    Prop. 1994/95:150 kommuner och landsting. I årets budgetproposition redovisades vissa    Bilaga 7 statliga initiativ som nu konkretiseras. Således har den parlamentariska kommitté som ska utvärdera och föreslå åtgärder för att vidareutveckla det kommunala fömyelsearbetet inlett sitt arbete (dir. 1994:515).

Finansdepartementet har också inlett ett samarbete med Svenska Kommunförbundet när det gäller att utnyttja den nya informations­teknikens möjligheter inom såväl administration, vård och utbildning som samhällsinformation och demokratisk dialog.

Det är regeringens ambition att göra den offentliga verksamheten effektivare genom att stimulera samverkan över sektorsgränser. Under senare år har det startats försök med samordning av det finansiella ansvaret för vården, sjukförsäkringen och socialtjänsten. Regeringen ser positivt på ytterligare initiativ att pröva en ökad samverkan mellan kommuner, landsting och statliga myndigheter.

Den femåriga försöksverksamhet med s.k. medborgarkontor som inleddes den 1 juli 1994 är ett annat exempel på samordning av statlig och kommunal verksamhet. En särskild utredare kommer under våren 1995 att lägga fram förslag som ytterligare underlättar en samverkan mellan kommuner, försäkringskassa och statliga myndigheter. En sådan samverkan innebär både att samhällsservicen blir mer tillgänglig och att resursema utnyttjas effektivare.

Medborgamas aktiva medverkan i den pågående omvandlingen av den kommunala verksamheten har en avgörande betydelse för tilltron till välfärdspolitiken. Den kommitté som har till uppgift att utvärdera det kommunala fömyelsearbetet har därför också fått uppdraget att föreslå åtgärder som utvecklar och stärker medborgamas inflytande över det fortsatta fömyelsearbetet i kommuner och landsting. Kommittén skall bl.a. redovisa idéer och förslag om hur medborgama får tillgång till information om den kommunala verksamhetens kvalitet och kostnader. Vidare ska kommittén lämna förslag om ökad insyn i den kommunala verksamheten.

79

1.5.7 Haninge kommun

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Staten tillskjuter ca 850 miljoner kronor till Haninge kommun för att lösa kvarvarande skulder i Bostadsstiftelsen Haningehem.

Lånevillkoren för ett befintligt statligt lån till kommunen ändras och statsbudgeten belastas därmed med ca 55 miljoner kronor.

Insatsema finansieras med medel som på annat sätt skulle ha ställts till kommunsektoms förfogande.

Alla aktier utom en i Haninge Bostäder AB överlåts av kommunen till ett för ändamålet bildat holdingbolag. Staten beviljar holding-bolaget förlagslån på totalt 600 miljoner kronor. Staten refmansierar sig genom upplåning.

Bakgrunden till regeringens förslag: I samband med 1993 års kompletteringsproposition bemyndigade riksdagen regeringen (prop. 1992/93:150 bil. 6, bet. 1992/93:FiU29, rskr. 1992/93:430) att bevilja Haninge kommun ett statligt lån på 350 miljoner kronor för att sanera kommunens ekonomi. Bakgmnden till kommunens anhållan om lån var att Bostadsstiftelsen Haningehem inte kunde fullgöra sina betal­ningsförpliktelser. Kommunen ansåg sig inte till fullo kunna infria de ekonomiska åtaganden man iklätt sig genom ingångna borgensförbindelser för stiftelsen. De åtaganden som kommunen vid den tidpunkten hade att reglera uppgick till ca 1 300 miljoner kronor.

Löptiden för det beviljade lånet är tio år med början den 1 juli 1993 och räntan motsvarar statens upplåningskostnader. Under de tre första åren får den årliga räntan läggas till kapitalet. Återbetalning av lånet skall ske med årlig rak amortering i efterskott fr.o.m. sjätte året av lånets löptid.

Vid riksdagsbehandlingen uttalade Finansutskottet att regeringen inom ramen för sitt bemyndigande noga bör följa kommunens ekonomiska situation och inför utgången av den treårsperiod under vilken räntan visserligen debiteras men inte behöver erläggas, ånyo överväga lånevill­koren och vid behov återkomma till riksdagen.

Haninge kommun har därefter i en skrivelse till regeringen den 29 mars 1994 (dnr Fi94/569) hemställt att staten medverkar till att ytterligare erforderliga åtgärder kan vidtas, som ger kommunen fömtsättningar för en självständig utveckling och en stabil framtid. Till skrivelsen har bilagts av kommunen initierade utredningar. Hemställan föranleddes bl.a. av tillkommande nedskrivningsbehov i Haningehem och därmed krav på ytterligare kapitaltillskott från kommunen.

Dåvarande finansministem uppdrog åt generaldirektören Ingemar[REDACTED_EFTERNAMN] att tillsammans med landshövdingarna Ulf[REDACTED_EFTERNAMN] och Lars Eric[REDACTED_EFTERNAMN] ("Mundebokommissionen") göra en oberoende granskning och bedönming av kommunens ekonomiska situation. I den av Mundebo­kommissionen den 21 juni 1994 avlämnade rapporten bedöms kommunen

80

inte på egen hand kunna klara den uppkonma situationen. Merkostna-    Prop. 1994/95:150 dema på gmnd av Haningehem har försatt kommunen i en exceptionell    Bilaga 7 situation.

Kommissionen konstaterade att de ovan nämnda åtagandena om 1 300 miljoner kronor finansierats genom försäljning av tillgångar (Drefvikens Energi AB), vilket gav kommunen drygt 300 miljoner kronor. Resten finansierades med banklån och det statliga lånet. Dessutom höjdes skattesatsen med en krona. Det tillkommande behovet av kapitaltillskott till Haningehem bedömdes vid tidpunkten för rapporten till drygt 700 miljoner kronor.

I korthet föreslog kommissionen att kommunens intressen i såväl Haningehem som i det andra av kommunen ägda bostadsföretaget, Haninge Bostäder AB, borde avvecklas. Mot bakgmnd av att det inte bedömdes realistiskt att kommunen själv kunde avyttra fastighetsbeståndet på marknaden, föreslogs att staten tills vidare skulle engagera sig som ägare. Någon närmare precisering av hur det statliga ägandet borde verkställas gavs inte. Det fömtsattes emellertid att ett statligt övertagande skulle leda till att kommunen inte skulle behöva utge ytterligare kapitaltillskott utöver de 1 300 miljoner kronor som redan var beslutade. Kommunens ansträngningar för att rätta till den ekonomiska situationen skulle därmed kunna koncentreras på att i övrigt få kontroll på ekonomin.

I augusti förra året uppdrog regeringen åt advokaten Biöm Riese att i samråd med generaldirektören Ingemar[REDACTED_EFTERNAMN] vidta nödvändiga förberedelser för åtgärder av den innebörd som framgår av Mundebo-kommissionens rapport, innefattande förhandlingar med berörda parter. Arbetet med uppdraget har under hand stämts av med Finansdepartemen­tet och resultatet har nyligen redovisats i en rapport till regeringen. Rapportens förslag överensstämmer i berörda delar med regeringens förslag och de överväganden som redovisas i det nedanstående.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen gör inledningsvis, i likhet med vad som uttalats av Mundebokommissionen och de av kommunen initierade utredningama, bedömningen att särskilda insatser måste vidtas för att Haninge kommun skall klara det uppkomna ekonomiska läget. Kommunens situation är exceptionell. De insatser regeringen nu föreslår i samförstånd med kommunen bedöms vara tillräckliga för att kommunen, på samma yttre villkor som gäller för andra kommuner, skall kunna ut­vecklas inom de ramar som de samhällsekonomiska fömtsättningama medger.

Regeringen vill i detta sammanhang betona det ansvar som är förenat med den långtgående kommunala självstyrelsen. Kommuner och landsting har givits stor ekonomisk frihet att ta ansvar för de resurser som ställs till varje kommuns och landstings förfogande. En ekonomisk rekonstmktion av Haninge kommun fömtsatts vara till gagn för hela kommunsektom. Mot denna bakgmnd anser regeringen det vara naturligt, att en sådan rekonstmktion i första hand bör finansieras med medel som på annat sätt skulle ha ställts till kommunsektoms förfogande. Detta åstadkoms genom att delvis ta i anspråk den för år 1995 fömtskickade kompensationen (prop. 1994/95:122) avseende den allmänna löneavgift som tas ut för att finansiera medlemskapet i EU.

11 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bit 2-14.

81

Avsikten med det förslag beträffande Haninge kommun som regeringen Prop. 1994/95:150 nu lägger fram är, att inom rimliga gränser med särskilda insatser uppnå Bilaga 7 en för kommunen långsiktig lösning utan att frånta kommunen ansvaret att själv klara den ytterligare sanering som den ekonomiska situationen kräver. De av förslaget berörda partema har under hand förklarat sig vara villiga att, under fömtsättning av erforderliga formella beslut, genomföra de transaktioner och att träffa de avtal som följer av de åtgärder som föreslås. Samtliga transaktioner avses ske per den 1 juli 1995.

Förslaget innebär i korthet att Haningehem överlåter sin fas­tighetsrörelse till Haninge Bostäder för ca 1 175 miljoner kronor. Köpeskillingen motsvarar, utifrån gjorda oberoende värderingar, ett försiktigt bedömt marknadsvärde. Köpeskillingen regleras genom att Haningehem lyfts av skulder med motsvarande belopp. I samband med avlyftet sker en refmansiering med Haninge Bostäder som låntagare. Haningehems totala låneskuld uppgår till ca 2 300 miljoner kronor. Samtliga lån har konununal borgen som säkerhet. Med hänsyn tagen till vissa andra balansposter överstiger Haningehems sammanlagda skulder köpeskillingen för inkråmsöverlåtelsen med ca 1 150 miljoner kronor. Hur denna mellanskillnad skall hanteras behandlas i det följande.

1 ett andra steg överlåter kommunen alla aktier i Haninge Bostäder, utom en, till ett för ändamålet tillskapat holdingbolag som skall ägas av en stiftelse stiftad av Svenska Kommunförbundet. Genom detta erhålls en ägare utan intresse av kommersiellt utnyttjande av den uppkomna situationen. Kommunförbundets ekonomiska ansvar begränsas till vad som krävs för bildandet av stiftelsen. Avsikten är att en vidareförsäljning av Haninge Bostäder skall ske vid en tidpunkt som kan bedömas lämplig utifrån fastighetsmarknadens framtida utveckling. Överskott som uppstår vid en vidareförsäljning skall tillfalla staten. Stiftelsen skall ha rätt att kräva att staten, eller den staten anvisar, efter femton år förvärvar stiftelsens aktier.

Genom kommunens återstående innehav av en aktie i Haninge Bostäder avses bli säkerställt att kommunen får utse en styrelseledamot och att kommunen erhåller en hembudsrätt vid en framtida överlåtelse till annan än staten av aktiema i Haninge Bostäder. Kommunen ges därmed en möjlighet att till då rådande marknadspris återförvärva Haninge Bostäder när en framtida försäljning väl skall ske.

Haninge Bostäders verksamhet avses alltjämt bedrivas enligt de principer som gäller för allmännyttiga bostadsföretag. Sveriges Allmän­nyttiga Bostadsföretag (SABO) skall genom avtal åta sig att administrera och utöva ägarfunktionerna i såväl holdingbolaget som Haninge Bostäder.

Köpeskillingen för överlåtelsen av aktiema från kommunen till holdingbolaget har bestämts till 300 miljoner kronor utifrån föreliggande värderingar och Haninge Bostäders substansvärde. Genom överlåtelsen tillförs således kommunen 300 miljoner kronor, som skall användas för att nedbringa den efter fastighetsöverlåtelsen till Haninge Bostäder resterande låneskulden i Haningehem. Den kvarvarande skulden uppgår därmed till ca 850 miljoner kronor. Hänsyn har då inte tagits till en

82

reversfordran på 217 miljoner kronor som Haningehem har på kom-    Prop. 1994/95:150 munen. Regeringen återkommer i det nedanstående till hur denna fordran    Bilaga 7 bör hanteras.

Finansieringen av holdingbolagets förvärv av aktiema och den nya koncernens erforderliga kapitalbehov avses bli säkerställt genom förlagslån från staten till holdingbolaget på totalt 600 miljoner kronor. Av förlagslånen skall 300 miljoner kronor användas till ätt betala aktiema i Haninge Bostäder, medan 300 miljoner kronor skall utgöra en kapital­reserv för holdingbolagets och därigenom Haninge Bostäders fortsatta verksamhet. Kapitalreserven skall placeras på ett särskilt för ändamålet öppnat konto hos Riksgäldskontoret och får endast tas i anspråk under särskilt angivna fömtsättningar. Förlagslånen skall handhas av Riksgälds­kontoret

De tillhandahållna föriagslånen skall löpa med en ranta som motsvarar statens upplåningskostnad inkl. hanteringskostnader. Löptiden bör vara högst 15 år. Lånen skall vara efterställda holdingbolagets övriga skulder. Staten skall tillförsäkras rätten att omvandla förlagslånen till aktier i holdingbolaget när staten så begär. Staten skall vidare ges en rätt att på begäran förvärva stiftelsens aktier i holdingbolaget och en hembudsrätt vid överiåtelse av aktier i holdingbolaget.

Som ovan redovisats uppgår restskulden i Haningehem efter avlyft av lån med avseende på aktielikviden om 300 miljoner kronor till ca 850 miljoner kronor. Haningehem har dock som nämnts en reversfordran om 217 miljoner kronor på kommunen. Kommunen bedöms emellertid inte ha finansiella möjligheter att vare sig reglera reversskulden eller lösa kvarstående skulder i Haningehem. Således fattas, såvitt nu går att bedöma, ca 850 miljoner kronor för att nollställa Haningehems balansräk­ning. Regeringens förslag är att staten tillskjuter dessa medel till kommunen för att användas till att lösa kvarvarande skulder i Ha­ningehem.

Genom det beskrivna förfarandet avlyfts kommunen samtidigt bor­gensåtaganden om totalt 2 250 miljoner kronor.

Som tidigare nänmts erhöll kommunen år 1993 ett statligt lån på 350 miljoner kronor. För att ge ytterligare fömtsättningar för en återhämtning av kommunens ekonomi föreslår regeringen att de fastställda lånevill­koren ändras på så sätt att kommunen inte behöver erlägga den t.o.m. den 30 juni 1995 upplupna och kapitaliserade räntan om ca 55 miljoner kronor och att den årliga räntan därefter under tre år om kommunen så önskar kan läggas till kapitalet. Den under dessa tre år upplupna räntan beläggs i så fall med ränta på samma sätt som skulden i övrigt. I andra delar skall de urspmngliga lånevillkoren vara oförändrade.

De föreslagna statliga insatsema vad gäller de kvarstående skuldema i Haningehem och de ändrade lånevillkoren beräknas därmed uppgå till ca 900 miljoner kronor. Beloppet ingår i regeringens beräkning av anslaget Särskilda insatser för vissa kommuner och landsting.

1 det föregående har nänmts att finansieringen föreslås ske genom att delvis ta i anspråk den för år 1995 fömtskickade kompensationen till kommunsektom avseende den allmänna löneutgift som tas ut för att

83

fmansiera medlemskapet i EU. Mot bakgmnd av detta anser regeringen att när en vidareförsäljning av Haninge Bostäder sker, skall det överskott som må uppstå för staten tillföras till kommunsektom.

Beträffande förlagslånen bör staten refinansiera sig genom att Riks­gäldskontoret gör en upplåning. Detta kapital skall således inte finansieras av kommunsektom.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

1.5.8 Malmö och Göteborgs kommuner

Regeringens förslag: Göteborgs kommun erhåller år 1995 ett särskilt bidrag om 505 miljoner kronor.

Skälen för regeringens förslag: Malmö kommun har den 14 december 1994 och den 17 febmari 1995 inkommit med skrivelser (dnr Fi94/4379) där man ansöker om extra statsbidrag för år 1995. För år 1994 visar det preliminära bokslutet för konununen på ett stort underskott. Det nya utjämningssystemet som regeringen föreslår kommer dock att ge Malmö och flera andra kommuner med stora underskott ett betydande inkomst­tillskott. Från och med år 1996 bör deras fömtsättningar för en balanse­rad ekonomi därför vara väsentligt bättre. Regeringen anser att de medel som skall tillföras kommunsektom i första hand bör användas för införande av det nya bidrags- och utjänmingssystemet vilket även gagnar Malmö kommun. Malmö kommuns skrivelse föranleder därför ingen åtgärd.

Göteborgs kommun har under flera år haft en ekonomisk situation som lett till en mycket stor upplåning, ca 8 miljarder kronor En av flera orsaker till detta är att det nuvarande utjämningssystemet ger en otillräcklig utjänming av de stora kostnadsskillnader som finns mellan sjukvårdshuvudmäimen. Regeringen gör bedönmingen att den ekonomiska situationen i Göteborgs kommun är sådan att kommunen bör tillföras ytterligare statliga medel redan år 1995. Ett särskilt engångsbidrag till Göteborgs kommun om 505 miljoner kronor föreslås därför. Finansie­ringen av detta bidrag sker med en del av de medel som skall återföras till kommunsektom som kompensation för den allmänna löneavgift och den särskilda löneskatt som tas ut för täckande av EU-avgiften.

84

1.6  Vissa anslagsfrågor

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Anslagskonsekvenser av framlagda förslag

De generella statsbidragen till kommuner respektive landsting upptas för närvarande på anslagen Gl Statligt utjänmingsbidrag till kommuner och G2 Skatteutjänmingsbidrag till landsting. I budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bilaga 8) föreslogs bidragsramen för anslaget Gl budgetåret 1995/96 (18 mån.) uppgå till 57 109 miljoner kronor, varav 19 036 miljoner kronor avser andra halvåret 1995 och 38 073 miljoner kronor avser år 1996. För anslaget G2 föreslogs bidragsramen till 11 304 miljoner kronor budgetåret 1995/96 (18 mån.) varav 3 768 miljoner kronor faller på andra halvåret 1995 och 7 536 miljoner kronor på år 1996.

Regeringen föreslår i avsnitt 1.3 att ett nytt bidrags- och utjämnings­system för kommuner och landsting införs år 1996. Förslaget innebär bl.a. att ett nytt generellt statsbidrag för kommuner respektive landsting inrättas och att de ekonomiska regleringar som idag sker genom avdrag från skatteutbetalningama till kommuner respektive landsting i stället fr.o.m. år 1996 sker via statsbidragen.

De nuvarande anslagen Gl Statligt utjämningsbidrag till konmiuner och G2 Skatteutjänmingsbidrag till landsting föreslås minskas och endast avse perioden fram t.o.m. den 31 december 1995. Det statliga utjänmings­bidraget till kommuner, Gl, föreslås därför sänkas med 38 073 miljoner kronor förhållande till vad regeringen föreslog i budgetpropositionen. Skatteutjänmingsbidraget till landsting, G2, föreslås på motsvarande sätt sänkas med 7 536 miljoner kronor. Två nya anslag, G3 Generellt statsbidrag till kommuner och G4 Generellt statsbidrag till landsting föreslås införas för budgetåret 1995/96. Anslaget G3, Generellt stats­bidrag till kommuner, föreslås uppgå till 44 740 miljoner kronor avseende är 1996. Anslaget G4, Generellt statsbidrag till landsting, föreslås för år 1996 uppgå till 12 048 miljoner kronor. Beräkningama av dessa anslag framgår av tabell 1.9.

Dämtöver föreslår regeringen att ett nytt anslag G5 Särskilda insatser för vissa kommuner och landsting, införs fr.o.m. den 1 juli 1995. Anslaget föreslås uppgå till totalt 1 820 miljoner kronor, varav 1 420 miljoner kronor avser andra halvåret 1995 och 400 miljoner kronor avser kalenderåret 1996. Anslaget avser särskilda insatser för Haninge och Göteborgs kommuner år 1995 och vissa insatser i samband med införan­det av det nya statsbidragssystemet år 1996. Regeringens förslag och överväganden i dessa delar redovisas i avsnitten 1.3.6, 1.5.7 och 1.5.8.

Generella statsbidrag år 1996

I följande tabell redovisas en beräkning av de nya statsbidragsramaraa för kommuner respektive landsting till följd av omläggningen år 1996.

85

Tabell 1.12 GenereUa statsbidrag är 1996

Totalt

Kommuner

L.andsting

(G3)

(G4)

Statsbidrag 1995

45 609

38 073

7 536

Regleringar avseende 1995

enligt prop. 1994/95:25 '

-11 670

-8 955

-2 715

Verksamhetsförändringar m.m.

40

120

-80

Kompensation för allmän löneavgift

och särskild löneskatt (EU)

2 435

1 102

1 333

Avgår till särskilt statsbidrag 1996

-400

-280

-120

Nytt mervärdesskattesystem

19 000

14 250

4 750

Ersättningar för sjukresor

1 344

1 344

Bidrag till missbrukarvård och

vård av ungdomar

430

430

Summa

56 788

44 740

12 048

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Nuvarande avdrag från skatteinkomsterna

I årets budgetproposition (prop. 1994/95:100) angavs den totala bidragsramen för år 1995 till 38 073 miljoner kronor på anslaget Gl Statligt utjämningsbidrag till kommuner och 7 536 miljoner kronor på anslaget 02 Skatteutjänmingsbidrag till landsting. Vidare angav regering­en sin avsikt att återkomma i kompletteringspropositionen med en närmare bedönming av bl.a. hur de ekonomiska regleringama till följd av verksamhetförändringar bör behandlas. 1 avsnitt 1.2.4 redovisas de verksamhetsförändringar m.m som skall regleras mot kommunsektom år 1996. De uppgår år 1996 sammanlagt till 40 miljoner kronor som skall återföras till kommunsektom.

Den 1 januari infördes en allmän löneavgift på 1,5 % och de särskilda löneskattema höjdes med 1,5 %. Åtgärden var ett led i finansieringen av medlemsavgiften i EU. Kommunsektom skall kompenseras för de ökade kostnader som detta innebär. År 1996 skall 2 435 miljoner kronor återföras till sektom. Återföringen skall användas för införandet av det nya bidrags- och utjämningssystemet, dels för förstärkningar av kost­nadsutjänmingen dels för en förlängd införandetid. För år 1996 föreslås också vissa särskilda insatser med anledning av införandet av det nya statsbidragssystemet. För detta ändamål föreslås att 400 miljoner kronor avsätts, se avsnitt 1.3.6.

Kommunemas och landstingens mervärdesskattesystem föreslås i föreliggande proposition ändras fr.o.m. år 1996 (avsnitt 1.4). Ändringen medför att 19 000 miljoner kronor förs över till statsbidragsramen och att saldot på inkomsttiteln mervärdesskatt därmed ökar med motsvarande belopp. 1 avsnitt 1.3.5. föreslås att en del av vissa ersättningar till sjuk­vårdshuvudmän m.m (sjukreseersättningama) samt bidrag till missbmkar­vård och vård av ungdomar inordnas i det generella statsbidraget.

86

1.7  Upprättade lagförslag

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Inom Finansdepartementet har upprättats förslag till

1. lag om generellt statsbidrag till kommuner och landsting,

2.

lag om utjänming av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting,

3.

lag om mförande av lagen (1995:000) om utjämning av skattein­komster och kostnader i kommuner och landsting,

4.

lag med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1996,

5.

lag om mervärdesskattekonton för konununer och landsting,

6.

lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och aiman menighets utdebitermg av skatt, m.m,

7.

lag om ändring i lagen (1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting och församlingar,

8.

lag om ändring i lagen (1994:961) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1995,

Lagförslagen finns i bilaga 7.1.3

87

1.8  Författningskommentarer

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 1.8.1  Lagen om generellt statsbidrag till kommuner och landsting

1 och 2 §§

Paragraferna innehåller bestämmelser om att generellt statsbidrag till kommuner och landsting fördelas mellan kommuner respektive landsting med ett fast belopp per invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före bidragsåret. Beloppet bestäms årligen av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utifrån de medel som riks­dagen har anslagit för generellt statsbidrag till kommuner respektive landsting och antalet invånare den 1 november året före bidragsåret.

Enligt paragrafen skall de landstingsfria kommimema betraktas som både kommuner och landsting och de får därför bidrag enligt denna lag både som kommun och landsting.

4

§

De närmare bestämmelser om fördelning av statsbidrag meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer.

5§

Paragrafen anger hur bidraget betalas ut och motsvarar 14 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 10 § i lagen om skatteutjänmingsbidrag till landsting.

Ikraftträdandebestämmelse

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas första gången i fråga om bidragsåret 1996.

88

1,8.2 Lagen om utjämning av skatteinkomster och kostnader i

Prop. 1994/95:150

kommuner och landsting

Bilaga 7

Allmänna bestämmelser

n

Paragrafen innehåller den gmndläggande bestämmelsen om att kommuner och landsting för utjämning av skatteinkomster och stmkturellt betingade kostnader mellan kommuner respektive mellan landsting skall få ett tillägg till eller avdrag från skatteinkomstema.

2

§

Paragrafen innehåller definitioner av vissa termer som används i lagen: Utjämningsår,   garanterat   skatteunderlag,   uppräknat   skatteunderlag, uppräknad medelskattekraft, stmkturkostnadsersättning och landsting.

Med utjämningsår avses det år för vilket inkomst- och kostnads­utjämning görs.

Garanterat skatteunderlag är de beskattningsbara inkomster som mot­svarar den uppräknade medelskattekraften för kommunen eller lands­tinget, multiplicerad med antalet folkbokförda invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjänmingsåret.

Med uppräknat skatteunderlag menas de sammanlagda beskattningsbara inkomsterna enligt skattemyndighetens årliga taxeringsbeslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) om taxering till kommunal inkomstskatt året före utjämningsåret för en kommun eller ett landsting. Summan skall sedan räknas upp med uppräkningsfaktorema enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebi­tering av skatt, m.m.

Med uppräknad medelskattekraft avses totalsumman av uppräknade skatteunderlag för hela landet, dividerad med antalet invånare i landet.

Uttrycket strukturkostnadsersättning avser summan av standard-kostnadsersättningarna för kommunen respektive landstinget.

Med landsting menas i tillämpliga delar också de kommuner som inte ingår i ett landsting men som skall betraktas som såväl kommun som landsting.

Inkomstutjämning

i

§

Enligt denna paragraf får en kommun eller ett landsting som har ett garanterat skatteunderlag som överstiger det uppräknade skatteunderlaget ett tillägg. Tillägget motsvarar skillnaden mellan skatteunderlagen, multiplicerad med skattesatsen enligt 10 §.

89

4§

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Enligt denna paragraf får en kommun eller ett landsting som har ett garanterat skatteunderlag som understiger det uppräknade skatteunderlaget vidkännas    ett    avdrag.    Avdraget    motsvarar    skillnaden    mellan skatteunderlagen, multiplicerad med skattesatsen enligt 10 §.

Kostnadsutjämning

5§

Om en kommuns eller ett landstings beräknade invånarbaserade stmktur­kostnadsersättning överstiger den för hela landet genomsnittliga, invånar­baserade stmkturkostnadsersättningen har de rätt till ett tillägg. Tillägget multipliceras med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjänmingsåret.

6§

Om en kommuns eller ett landstings beräknade invånarbaserade stmktur­kostnadsersättning understiger den för hela landet genomsnittliga, invånarbaserade stmkturkostnadsersättningen skall de vidkännas ett avdrag enligt denna paragraf. Avdraget multipliceras med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjänmingsåret.

7

§

Enligt denna paragraf beräknas en kommuns eller ett landstings stmktur­kostnadsersättning som summan av en teoretiskt beräknad standard­kostnadsersättning för vardera av följande verksamheter och icke verksam­hetsanknutna kostnader:

För kommuner beaktas följande verksamheter: Bamomsorg, äldre­omsorg, individ- och familjeomsorg, gmndskola, gymnasieskola, vatten och avlopp, gator och vägar, näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder, byggkostnader, uppvärnmingskostnader, administration, resor och räddningstjänst, befolkningsminskning, svagt befolkningsunderlag och kallortstillägg.

För landsting beaktas följande verksamheter: Hälso- och sjukvård, hög­skoleutbildning och kallortstillägg.

Delat huvudmannaskap: Kollektivtrafik.

90

5§

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 För kollektivtrafik gäller enligt denna paragraf att fördelningen av tillägg eller avdrag mellan kommuner och landsting i ett län skall ske efter den normala huvudmannaskapsfördeningen. Det innebär att de skall ansvara för hälften vardera.

Gemensamma bestämmelser

9§

Paragrafen motsvarar 10 § i den nuvarande lagen om statligt utjämnings­bidrag till konununer och 7 § i lagen om skatteutjänmingsbidrag till landsting.

70 

§

De närmare bestämmelsema om beräkningen av tillägg och avdrag bör enligt första stycket överlåtas till regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer.

Enligt andra stycket skall regeringen besluta om de skattesatser som skall tillämpas enligt 3 och 4 §§. Regeringen skall då ta hänsyn till överenskommelser om ändrad fördelning av uppgiftema inom området med åtföljande skatteväxling mellan kommuner och landsting.

m

Kommunerna och landstingen skall enligt deima paragraf senast den 10 september året före utjämningsåret av Statistiska centralbyrån få uppgift om de preliminära tilläggen och avdragen enligt bestämmelsema i denna lag.

72 

§

Första stycket motsvarar 13 § första stycket i den nuvarande lagen om statiigt utjänmingsbidrag till konununer och 9 § första stycket i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting med den skillnaden att medelskatte­kraften fastställs året före utjämningsåret i stället för bidragsåret.

Enligt andra stycket skall skattemyndigheten fastställa tilläggens och avdragens storlek samt lämna kommunema och landstingen uppgift om detta senast den 25 januari utjänmingsåret.

91

13 §

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Paragrafen motsvarar 14 § i den nuvarande lagen om statligt utjämnings­bidrag till kommuner och 10 § i lagen om skatteutjänmingsbidrag till landsting.

14 §

Paragrafen motsvarar 15 § i den nuvarande lagen om statligt utjämnings­bidrag till kommuner och 11 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting.

Ikraftträdandebestämmelse

Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (1995:000) om införande av lagen (1995:000) om utjänming av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting.

1.8.3 Förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting

Allmänna bestämmelser

Paragrafen innehåller bestämmelse om att lagen (1995:000) om utjänming av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting och lagen om införande av denna lag skall träda i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas första gången i fråga om utjämningsåret 1996.

2

§

Enligt denna paragaraf upphävs dels nuvarande lagen (1992:670) om statligt utjänmingsbidrag till kommuner dels nuvarande lagen (1992:671) om skatteututjämningsbidrag till landsting.

Enligt denna paragraf gäller att i fråga om statligt utjämningsbidrag och skatteutjämningsbidrag för år 1995 och tidigare år skall de upphävda lagama fortfarande tillämpas.

92

4§

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 I denna paragraf erinras om att hänvisningar i lag eller någon annan författning till föreskrift som ersatts genom bestämmelser i lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting och införandelagen skall i stället den nya bestämmelsen gälla.

5§

Enligt denna paragraf skall regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, fastställa ett referensbidrag för varje kommun respektive för varje landstmg. Referensbidraget för en kommun utgörs av det statliga utjämningsbidraget till kommunen för år 1995 samt bidraget för år 1995 med anledning av skattereformens effekter (prop. 1993/94:150, bil. 7) minskat med för år 1995 beslutade avdrag från kommunens skatte­inkomster. Ett landstings referensbidrag utgörs av skatteutjänmings­bidraget för år 1995 minskat med för år 1995 beslutade avdrag från landstingets skatteinkomster.

6§

Paragrafen anger att vad som senare i lagen benämns bidragsminskning eller bidragsökning är skillnaden mellan en kommuns eller ett landstings referensbidrag och det bidrag samt tillägg eller avdrag som kommunen eller landstinget skulle fått om lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämning av skatte­inkomster och kostnader hade gällt redan under år 1995.

7

§

Enligt denna paragraf skall vad som sägs i denna lag om landsting också tillämpas i fråga om kommuner som inte ingår i något landsting.

Kommuner

S

§

Enligt/örito stycket begränsas den sammanlagda bidragsminskningen för åren 1996-2003 till 2 000 kr per invånare i en kommun den 1 november 1994.

För de kommuner vars uppräknade skattekraft för år 1993 översteg garantinivån i det statliga utjämningsbidraget år 1993 enligt lagen (1992:670) om statligt utjämningsbidrag till kommuner gäller enligt arulra

93

stycket att den sammanlagda bidragsminskningen för hela införande-    Prop. 1994/95:150 perioden får uppgå till högst 4 000 kr per invånare i en kommun den    Bilaga 7 1 november 1994.

9§

Paragrafen innehåller en bestämmelse om att den sammanlagda bidrags­minskningen också begränsas årligen genom att de kommuner som får beräknade sammanlagda bidragsminskningar som överstiger 2 000 kr eller 4 000 kr får ett fast införandetillägg.

Enligt andra stycket motsvarar det fasta införandetillägget skillnaden mellan beloppsgränsema enligt första stycket och en kommuns samman­lagda beräknade bidragsminskning.

/0

§

Enligt denna paragraf begränsas bidragsminskningen ytterligare på så sätt att för de kommuner vars beräknade bidragsminskningar årligen överstiger 250 kr per invånare i kommunen införs ett rörligt införande­tillägg. Den beräknade bidragsminskningen skall dock först minskas med det fasta införandetillägget. Införandetillägget beräknas enligt följande:

-

för år 1996 skillnaden mellan den beräknade bidragsminskningen och 250 kronor,

-

för år  1997 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 500 kronor,

-

för år  1998 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 750 kronor,

-

för år  1999 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags-minskningenoch 1 000 kronor,

-

för år 2000 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 1 250 kronor,

-

för år 2001   motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 1 500 kronor och

-

för år 2002 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 1 750 kronor.

m

Enligt denna paragraf begränsas bidragsminskningen för de kommuner vars uppräknade skattekraft för år 1993 översteg garantinivån i det statiiga utjänmingsbidraget år 1993 enligt lagen (1992:670) om statiigt utjänmingsbidrag till kommuner. Dessa kommuner får ett rörligt införandetillägg. Den beräknade bidragsminskningen skall dock först

94

minskas med det fasta införandetillägget.

Prop. 1994/95:150

Det rörliga införandetillägget beräknas enligt följande:

Bilaga 7

-

för år 1996 skillnaden mellan den beräknade bidragsminskningen och 500 kronor,

-

för år 1997 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 1 000 kronor,

-

för år 1998 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 1 500 kronor,

-

för år  1999 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 2 000 kronor,

-

för år 2000 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 2 500 kronor,

-

för år 2001  motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 3 000 kronor och

-

för år 2002 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidrags­minskningen och 3 500 kronor.

72 

§

Enligt denna paragraf begränsas bidragsökningen för åren 1996-1998 på så sätt att för de kommuner som får beräknade bidragsökningar införs ett rörligt införandeavdrag. Införandeavdraget för år 1996 är 704 kronor eller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp, den faktiskt beräknade ökningen. För år 1997 är avdraget 304 kronor eller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp den faktiskt beräknade ökningen. För år 1998 är avdraget 112 kronor eller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp den faktiskt beräknade ökningen.

Landsting

/3

§

Denna paragraf iimebär att den sammanlagda bidragsminskningen för åren 1996-2003 begränsas för ett landsting till 1 200 kr per invånare i landstinget den 1 november 1994.

14%

Enligt första stycket begränsas bidragsminskningen på så sätt att de landsting som får sammanlagda bidragsminskningar som överstiger 1 200 kronor får ett fast införandetillägg.

Enligt andra stycket motsvarar det fasta införandetillägget skillnaden mellan beloppsgränsen enligt första stycket och en kommuns samman­lagda beräknade bidragsminskning.

95

75 §

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Enligt denna paragraf införs en årlig begränsning av bidragsminskningen som innebär att minskningen inte fär överstiga 150 kr per invånare. Om bidragsminskningen överstiger detta belopp så får landstinget ett rörligt införandetillägg. Den beräknade bidragsminskningen skall dock först minskas med det fasta införandetillägget. Införandetillägget beräknas enligt följande:

-

skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 150 kr per invånare för år 1996,

-

för år 1997 skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 300 kr per invånare,

-

för år 1998 skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 450 kr per invånare,

-

för år 1999 skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 600 kr per invånare,

-

för år 2000 skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 750 kr per invånare,

-

för år 2001 skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 900 kr per invånare och

-

för år 2002 skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningen och 1 050 kr per invånare.

1.8.4 Lag om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting

Förslaget har behandlats under avsnitt 1.4

Inledande bestämmelser

7

§

Enligt denna paragraf skall det för reglering av kommuners och landstings kostnader för viss mervärdesskatt hos Riksgäldskontoret finnas två räntebärande konton (räntekonton med kredit). Ett konto för kommunerna (kommunkonto) och ett för landstingen (landstingskonto).

Inbetalningar till kontona

2§

Enligt denna paragraf skall kommuner och landsting betala in medel till kommunkontot respektive landstingskontot.

96

j§

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Inbetalningarna till respektive konto skall för ett år motsvara ett av Riksskatteverket fastställt tillskott enligt 5 §. Tillskottet skall multipliceras med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före inbetalningsåret.

§

När Riksskatteverket fastställt tillskottet skall det multipliceras med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före inbetalningsåret. Inbetalning till respektive konto görs genom att beloppet dras av i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

5§

Riksskatteverket skall enligt/öwfa stycket senast den 10 september varje år fastställa ett belopp per invånare för kommuner respektive ett belopp per invånare för landsting (tillskott) avseende nästkommande år. Beloppen är således lika för alla kommuner respektive lika för alla landsting.

För de kommuner som inte ingår i ett landsting gäller enligt andra stycket att tillskottet utgörs av summan av de för övriga kommuner och för landstingen fastställda tillskotten.

6§

Riksskatteverket skall beräkna tillskotten så att kommunemas och landstingens inbetalningar till respektive konto med hänsyn tagen till räntan på kontot så nära som möjligt motsvarar utbetalningama från kontot. Inbetalningama skall över tiden motsvara utbetalningama. Systemet skall således bygga på kommunal självfmansiering.

Utbetalningar från kontona

7§

Av första stycket framgår att kommuner och landsting kan ansöka om utbetalning från kontona för den ingående mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt mervärdesskattelagen (1994:200). Enligt andra stycket får kommunalförbund ansöka om utbetalning från både kommun- och landstingskontot för ingående mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt mervärdesskattelagen. Fördelningen mellan kommun-

12 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14.

97

respektive landstingskontot görs i förhållande till kommunemas och    Prop. 1994/95:150 landstingens deltagande i kostnadema för förbundets verksamhet. Detta   Bilaga 7 är en ändring jämfört med den nuvarande lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdeskatt för år 1995.

Enligt denna paragraf skall bestänunelsema i 8 kap. 9 och 10 §§ mervärdesskattelagen (1994:200) gälla i tillämpliga delar vid utbetalning.

9§

Enligt första stycket får kommuner och landsting ansöka om utbetalning från kontona för de ökade kostnader som till följd av bestämmelsema om mervärdesskatt uppkommer vid upphandling avseende egen verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Utbetalning till kommun och landsting skall ske även då kommunen och landstinget länmar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet inom nämnda områden. Första stycket överensstämmer i princip med 2 § i den nuvarande lagen om kommuners och landstings hantering av mervärdeskatt för år 1995.

Av andra stycket framgår att utbetalning görs på motsvarande sätt till kommunalförbund och sådant beställarförbund som bedriver försöks­verksamhet enligt lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst.

70 

§

Paragrafen motsvarar 3 § i den nuvarande lagen om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995.

77 

§

Skattemyndigheten i Kopparbergs län skall enligt denna paragraf, även fortsättningsvis som enligt nuvarande system administrera systemet och besluta om utbetalning från kontona.

98

överklagande

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 12 §

Skattemyndighetens eller Riksskatteverkets beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen.

Ikraftträdandebestämmelse

Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1996. Lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995 gäller dock fortfarande i fråga om särskilt bidrag för tiden fram till den nya lagens ikraftträdande.

1.8.5 Övriga lagförslag

Övriga lagförslag har kommenterats i den allmäima motiveringen.

99

1.9 Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Regeringen föreslår att riksdagen

1.

antar regeringens förslag till lag om generellt statsbidrag till kommuner och landsting,

2.

antar regeringens förslag till lag om utjämning av skatteinkomster och kosmader i kommuner och landsting,

3.

antar regeringens förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting,

4.

antar regeringens förslag till lag med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1996,

5.

antar regeringens förslag till lag om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting,

6.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets ut­debitering av skatt, m.m,

7.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting och församlingar,

8.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:961) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1995,

9.

godkänner regeringens riktlinjer när det gäller statsbidragsutveck­lingen för de närmaste åren (avsnitt 1.2.4),

10.

godkänner regeringens riktlinjer för ett nytt bidrags- och ut­jämningssystem (avsnitt 1.3),

11.

bemyndigar regeringen att utge bidrag för särskilda insatser för vissa kommuner och landsting i enlighet med vad regeringen förordar (avsnitten 1.3.6, 1.5.7 och 1.5.8),

12.

bemyndigar regeringen att uppta lån på 600 000 000 kronor och ge ut motsvarande belopp som förlagslån och även i övrigt ingå de avtal som är erforderliga för saneringen av Haninge kommuns ekonomi enligt de riktlinjer regeringen föreslagit (avsnitt 1.5.7),

100

13.

bemyndigar regeringen att ändra villkoren för det statliga lån som    Prop. 1994/95:150 år 1993 beviljats Haninge kommun enligt de riktlinjer regeringen    Bilaga 7 föreslagit (avsnitt 1.5.7),

14.

till Generellt statsbidrag till kommuner för budgetåret 1995/96 under sjunde huvudtiteln anvisar ett förslagsanslag på 44 740 000 000 kronor,

15.

till Generellt statsbidrag till landsting föv huågeei 1995/96 under sjunde huvudtiteln anvisar ett förslagsanslag på 12 048 000 000 kronor,

16.

till Särskilda insatser för vissa kommuner och landsting för budget­året 1995/96 under sjunde huvudtiteln anvisar ett reservations­anslag på 1 820 000 000 kronor,

17.

under sjunde huvudtitelns förslagsanslag Gl Statligt utjämnings­bidrag för kommuner för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 38 073 500 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 8,

18.

under sjunde huvudtitelns förslagsanslag G2 Skatteutjämnings­bidrag till landsting för budgetåret 1995/96 anvisas ett belopp som är 7 536 000 000 kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 8.

101

2  Förbud mot monetär finansiering m.m.

'op- 1994/95:150

Bilaga 7 2.1   Inledning

Monetär finansiering, även benämnt sedelpressfmansiering, är liktydigt med att staten finansierar utgifter i statsbudgeten genom att låna i Riksbanken. En sådan finansieringsform kan - om den blir bestående över en längre tid - uppfattas som att sedelpressama utnyttjas för att betala statens utgifter. Vid ett sådant förfarande är risken betydande för ökad inflation i ekonomin. Normalt förekommer inte statlig upplåning i centralbanken i välutvecklade marknadsekonomier, annat än för att hantera statens kortfristiga likviditetsbehov. Men flertalet länder har under senare år valt att reducera även denna möjlighet, för att därigenom säkerställa att det inte förekommer någon form av offentiig finansiering i centralbanken. Ett förbud mot monetär finansiering verkar förtroende-skapande på de finansiella marknadema och bidrar även till en klarare ansvarsfördelning mellan penning- och statsskuldspolitiken. Inom EU har ett förbud mot statliga kreditmöjligheter i centralbankema trätt i kraft.

Regeringen föreslår därför i denna proposition ett explicit förbud för Riksbanken att bevilja staten kredit. I ett första avsnitt lämnas en redogörelse för statens kortfristiga likviditetshantering och regeringens förslag att införa ett förbud för staten att låna i Riksbanken. I avsnittet ingår även förslag om hur särskilda rekvisitioner av valutalån i syfte att förstärka valutareserven skall hanteras. Därefter följer ett avsnitt om Riksbankens kapitalinsatser i intemationella finansorgan och regeringens förslag om begränsningar av Riksbankens behörighet att göra sådana insatser. Avslutningsvis föreslår regeringen en anpassning av lagstift­ningen till Riksbankens nya räntestymingssystem.

2.2 Statens kortfristiga likviditetshantering

2.2.1  Bakgrund

1 23 § lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank anges att Riksbanken får bevilja staten kredit för att tillgodose statens kortfristiga likviditetsbehov. Regeringen beslöt hösten 1993 att ersätta denna kreditform med ett sys­tem där Riksgäldskontoret, som regeringen har bemyndigat att ansvara för statens upplåning, sköter sin likviditetshantering utanför Riksbanken. Någon förändring i lagstiftningen gjordes emellertid inte.

I det tidigare systemet kunde Riksgäldskontoret utnyttja en kreditmöjlig­het på kontorets konto i Riksbanken. Denna kreditmöjlighet utnyttjades normalt endast för att hantera dagliga fluktuationer i saldot på statens checkräkning och inte för att finansiera statens budgetunderskott. Såväl tillfälliga underskott som överskott på statens checkräkning kunde fman­sieras respektive placeras på nämnda konto. Fluktuationer på kontot på­verkade likviditeten i banksystemet vilket medförde ett penningpolitiskt

102

betingat behov av att prognostisera det dagliga saldot på statens checkräk- Prop. 1994/95:150 ning. Förändringar i likviditeten parerades av Riksbanken, främst genom Bilaga 7 s.k. återköpsavtal (repor). Vid exempelvis ett likviditetsöverskott i bank­systemet som orsakats av statliga utbetalningar neutraliserade Riksbanken detta genom att sälja statspapper med avtal om återköp vid en framtida tidpunkt. Hur väl Riksbanken lyckades styra likviditeten avgjordes till stor del av tillförlitiigheten i prognosema för de statliga betalningarna.

Regeringens beslut hösten 1993 innebar att Riksgäldskontoret fick ett fullständigt ansvar för att hantera statens kortfristiga finansiering. Stegvis under våren och sommaren 1994 ersattes kontokrediten med finansiering på den öppna marknaden. Kontokrediten avvecklades den 1 juli 1994. För Riksgäldskontoret medförde förändringen att den sedvanliga upp­låningen på penning- och obligationsmarknaden i statsskuldväxlar och statsobligationer kompletterades med kort marknadsfinansiering eller lik­viditetshantering i form av återköpsavtal, emission av statsskuldväxlar med kort löptid och transaktioner på den s.k. dagslånemarknaden. Det faktum att Riksgäldskontorets upplåning numera sker utanför Riksbanken innebär att statens betalningar inte längre påverkar likviditeten i bank­systemet. Detta har effektiviserat det statliga betalningssystemet och bid­ragit till att niinska Riksbankens behov av att genomföra likviditetsstyran­de operationer.

Omläggningen av Riksgäldskontorets kortfristiga likviditetsförvaltning innebar dock inte att alla möjligheter till statlig finansiering i Riksbanken avskaffades. Riksbanken kunde låna medel till staten genom att köpa statspapper från Riksgäldskontoret. Direktköpen eller rekvisitionerna ut­nyttjades i penningpolitiskt syfte, dels för att kunna ge Riksbankens mot­parter på den svenska penningmarknaden, s.k. primary dealers, möjlighet att låna värdepapper i repotransaktioner för att därigenom förbättra likvi­diteten och de peimingpolitiska kanalema, dels för att via interventioner kunna påverka räntoma för statsskuldväxlar.

Dämtöver ger gällande lagstiftning Riksbanken möjlighet att vid sär­skilda tillfällen rekvirera statspapper för att kraftigt öka storleken på det värdepappersinnehav som behövs för marknadsoperationer. Likaså kan Riksbanken begära att Riksgäldskontoret tar upp lån i utländsk valuta för att tillgodose Riksbankens behov av ökad valutareserv. Behovet av sär­skilda rekvisitioner av statspapper och utländsk valuta har dock minskat sedan övergången till rörlig växelkurs. I samband med valutaoron 1992 rekvirerade Riksbanken stora volymer statspapper och utländsk valuta från Riksgäldskontoret för att kunna intervenera på penning- och valuta­marknaden och därigenom påverka korta räntor och försvara den fasta växelkursen.

Likviden för de valutalån som Riksgäldskontoret tog upp hösten 1992 för Riksbankens räkning bokfördes som en valutatillgång i bankens balans­räkning, dvs i valutareserven. Samtidigt betalade Riksbanken ersättning till Riksgäldskontoret i svenska kronor till kontorets kontokredit i Riks­banken. Skulle ett sådant förfarande genomföras i dag betalar Riksbanken direkt till ett särskilt konto i banksystemet. Oavsett betalningsförfarande

103

innebär systemet att Riksgäldskontoret bär risken för växelkursför-    Prop. 1994/95:150

ändringar när valutalån tas upp på begäran av Riksbanken.

Bilaga 7

De medel som Riksgäldskontoret erhållit vid såväl större rekvisitioner av statspapper som vid valutalån för Riksbankens räkning har normalt inte fått användas för att täcka underskott i statens finanser. Efter valuta-lånenormens avskaffande i december 1992 kunde emellertid Riksgälds­kontoret, efter regeringens godkännande, under 1993 och första halvåret 1994 utnyttja ca 160 miljarder kronor för reguljär finansiering av statliga utgifter. De medel som Riksgäldskontoret erhöll från Riksbanken bokför­des på den då gällande kontokrediten i Riksbanken.

Beslut om att ta upp lån för att förse Riksbanken med statspapper för marknadsoperationer eller valutareserv fattas, enligt lagen (1988:1387) om statens upplåning, av regeringen. Regeringen har dock benryndigat Riksgäldskontoret att ansvara för statens upplåning, vilket innebär att beslutet fattas av Riksgäldskontoret efter framställan från Riksbanken. Enligt nuvarande ordning skall statsskuldspolitiken bedrivas under de restriktioner som penningpolitiken sätter. För att undvika konflikt mellan penning- och statsskuldspolitiska mål eftersträvas ett fungerande samråd mellan Riksgäldskontoret och Riksbanken. Av förordningen (1989:248) med instmktion för Riksgäldskontoret framgår de föreskrifter som skall gälla för detta samråd. På motsvarande sätt föreskrivs i 42 § riksbanks­lagen att innan Riksbanken fattar beslut av större penningpolitisk vikt skall samråd ske med det statsråd som regeringen bestämmer. Därmed är behovet av samråd tillgodosett.

Riksbanksutredningen

Regeringen tillsatte hösten 1990 en kommitté med uppgift att analysera Riksbankens ställning och att lämna förslag om mål och former för Riks­bankens verksamhet i syfte att skapa en klar och ändamålsenlig ram för penningpolitiken. Utredningsuppdraget omfattade även att beakta vidare­utvecklingen av det monetära samarbetet inom EU. Våren 1993 överläm­nade kommittén betänkandet Riksbanken och prisstabiliteten (SOU 1993:20) till regeringen. Betänkandet har remissbehandlats.

104

2.2.2  Ställningstaganden för ny lagstiftning

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Staten skall inte få låna i Riksbanken. Riks­banken får inte heller köpa eller rekvirera statspapper direkt från Riksgäldskontoret. Riksbankens möjlighet att i penningpolitiskt syfte ge ut egna skuldebrev utvidgas.

Riksgäldskontoret skall även fortsättningsvis kunna tillgodose Riks­bankens behov att förstärka valutareserven. Medel som Riksgälds­kontoret erhåller från Riksbanken vid upplåning för att förstärka valutareserven skall inte få användas för att finansiera statliga utgifter, om inte regeringen i samråd med Riksbanken bestämmer annat. Riksbanken skall ersätta Riksgäldskontoret för de kostnader upplåningen medför. För att säkerställa detta förfarande föreslår regeringen som huvudregel ett system med utbyte av skuldebrev, vilket fömtsätter att Riksbanken ges möjlighet att ge ut egna skuldebrev i utländsk valuta.

Riksbanksutredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har emellertid föreslagit en särskild nödfallskredit i Riksbanken för att säkerställa statens behov av kortfristig likviditet i exceptionella situationer. Dessutom föreslår utredningen att regeringen skall fatta beslut i varje enskilt fall om Riks­gäldskontorets upplåning för Riksbankens räkning eftersom sådan upp­låning berör statens riskhantering och har betydelse för frågor utanför det penningpolitiska kompetensområdet.

Remissinstansema: Utredningens förslag tillstyrks i huvudsak av remissinstanserna. Riksbanksfullmäktige ställer sig dock tveksam till den föreslagna beslutsordningen där regeringen skall fatta beslut i varje en­skilt fall i samband med upplåning för Riksbankens räkning. Fullmäktige anser att ett formellt regeringsbeslut är praktiskt olämpligt och inte till­räckligt flexibelt, eftersom upplåning endast skall tillgripas om Riksban­kens behov av utländsk valuta och statspapper inte kan tillgodoses på annat sätt. Detta är att betrakta som kritiska och exceptionella simationer. Därför anser fullmäktige att nuvarande system bör bibehållas, dvs ett generellt bentyndigande till Riksgäldskontoret att ta upp lån för att till­godose Riksbankens behov av statspapper och valutalån.

Riksbanksfullmäktige föreslår en ändring av riksbankslagen som skapar symmetri mellan regler som gäller för interventioner på den inhemska marknaden och på valutamarknaden. Detta berör 12 och 19 §§ riksbanks­lagen. Fullmäktige påpekar att om Riksbanken skall betala Riksgälds­kontoret med utgivning av egna skuldebrev vid förvärv av statspapper med längre löptid, måste Riksbanken ges rätten att emittera skuldebrev med lång löptid. Därför föreslår fullmäktige att orden "med kort löptid" utgår i 19 § riksbankslagen. Dessutom påpekar fullmäktige att om samma regler skall gälla vid upplåning i utländsk valuta för att förstärka

105

valutareserven måste Riksbanken ges rätten att emittera skuldebrev i    Prop. 1994/95:150 utländsk valuta, vilket i så fall iimebär ett tillägg i 12 § riksbankslagen.    Bilaga 7

Skälen för regeringens förslag: Ett avskaffande av alla möjligheter till monetär finansiering av offentliga budgetunderskott bidrar till att öka penningpolitikens trovärdighet och därmed möjlighetema att uppnå varak­tigt låg och stabil prisutveckling samt låga räntor. Den föreslagna lagänd­ringen bidrar även till att skapa en tydligare institutionell ram för penning- och statsskuldspolitiken och är en naturlig följd av regeringens beslut hösten 1993 om att Riksgäldskontorets kortfristiga likviditetsför­valtning skall ske utanför Riksbanken. Förslaget tillgodoser vidare de krav det svenska medlemskapet i EU ställer på en anpassning av svensk författning till EU:s lagstiftning. Nuvarande svenska regler för statens upplåning i Riksbanken är inte förenliga med artikel 104 i EG-fördraget.

Fördraget om en ekonomisk och monetär union (EMU) trädde i kraft den 1 november 1993. EMU skall enligt fördraget förverkligas i tre etapper där etapp två inleddes den 1 januari 1994. För svensk del inled­des etapp två när Sverige blev medlem i EU den 1 januari 1995. Under denna etapp skall medlemsländerna förbereda övergången till den tredje etappen då den europeiska centralbanken (ECB) skall inrättas och even­tuellt samtidigt en gemensam valuta införas. Denna process fömtsätter att de deltagande ländema har en gemensam syn på målen för den ekonomi­ska politiken samtidigt som de åtar sig att följa de regler som skall säker­ställa måluppfyllelsen under etapp två. Fördraget innebär att övervak­ningen och samordningen av medlemsländemas ekonomiska politik för­stärks under denna period.

EG-fördragets artikel 104 stipulerar ett uttryckligt förbud för ECB och medlemsstatemas centralbanker att ställa krediter och övertrasseringsmöj-ligheter till förfogande för gemenskapsinstitutioner eller gemenskapsor­gan, centrala, regionala, lokala eller andra myndigheter eller andra organ eller företag inom den offentliga sektom i medlemsstatema. Därtill får ECB och centralbankema inte köpa skuldförbindelser direkt från dessa. Det är dock tillåtet för centralbankema att bevilja kredit till eller förvärva skuldförbindelser från statligt ägda kreditinstitut inom ramen för den nor­mala tillförseln av likviditet till banksystemet. Förbuden gäller fr.o.m. etapp två. Bestämmelserna syftar till att underkasta den offentliga sektom strikta finansieringsvillkor. 1 en rådsförordning (EG 3603/93) preciseras tillämpningen av bestämmelsema i artikel 104. För att inte hindra central­bankema att ha en central roll i det statiiga betalningssystemet tillåts genom rådsförordningen statliga krediter under loppet av en dag, s.k. "intra-day credits". Centralbankemas köp av statspapper på andrahands-marknaden är tillåtna under fömtsättning att de genomförs i penning­politiskt syfte. Anledningen till att köp på andrahandsmarknaden inte tillåts generellt är att förbudet mot direktköp av statspapper lätt kan kringgås. I dagsläget företar inte någon centralbank inom EU direktköp av statspapper. Dessutom har ett flertal länder infört ett explicit förbud mot direktköp i sin nationella lagstiftning.

Det svenska medlemskapet i EU har således väsentligt ändrat fömtsätt­ningama för Riksbankens direktköp av statspapper från Riksgäldskon-

106

toret. Även det fakmm att Riksbanken numera inte använder statsskulds-    Prop. 1994/95:150

växlar som instmment i sin likviditetshantering har ändrat fömtsatt-    Bilaga 7

ningama för direktköp. Riksbanken har sedan den 20 oktober 1993 enbart

använt riksbankscertifikat i syfte att förändra likviditeten i bankssystemet.

Mot denna bakgmnd fattade riksbanksfullmäktige i mars 1995 beslut om

att Riksbanken inte längre skall ta del i Riksgäldskontorets emissioner av

statspapper. Riksbankens beslut att inte längre ta del i primärmarknaden

för statspapper är i enlighet med EU:s regler om förbud mot monetär

finansiering.

Genom att Riksbanken i sina regelbundna likviditetsstyrande operatio­ner använder sig av riksbankscertifikat har bankens behov av statspapper reducerats. Visserligen kvarstår ett behov för Riksbanken att upprätthålla en portfölj med statsobligationer och statsskuldväxlar, delvis eftersom statspapper har den högsta likviditeten på den svenska penning- och obligationsmarknaden. Riksbanken kan dock tillgodose detta behov genom transaktioner på andrahandsmarknaden. Riksbanken anser därför att beslutet att upphöra med köp av statspapper på primärmarknaden har liten betydelse för penningpolitikens operationalisering.

Mot denna bakgmnd föreslår regeringen således att Riksbankens möjlighet enligt § 23 i lagen (1988:1385) om Sveriges Riksbank att bevilja staten kredit för att täcka statens kortfristiga medelsbehov tas bort. Det bör istället uttryckligen stadgas att Riksbanken inte får bevilja kredit till staten, annat offentligt organ eller institution inom Europeiska Unionen, och inte heller förvärva skuldförbindelser direkt från dessa.

Regeringen delar Riksbankens bedömning att beslutet att upphöra med direkta köp av statspapper inte påverkar operationaliseringen av penning­politiken nämnvärt. Fömtom att använda riksbankscertifikat i likvidi­tetshanteringen kan Riksbanken intervenera med riksbankscertifikat i syfte att påverka de längre penningmarknadsräntoma. Detta fömtsätter emellertid att Riksbanken kan emittera riksbankscertifikat med längre löp­tid. Därför föreslår regeringen en ändring i 19 § riksbankslagen. Den tidigare begränsningen om löptid och att det krävs särskilda skäl för Riks­bankens emissioner tas bort. Därmed föreligger inga begränsningar vad gäller konstmktionen av de skuldebrev Riksbanken väljer att emittera.

Vad gäller bestämmelsema i EG:s rådsförordning om köp på andra­handsmarknaden behövs inga lagändringar. Av 19 och 23 §§ riks­bankslagen följer att Riksbanken enbart får agera på andrahandsmarkna­den i penningpolitiskt syfte.

Ett införande av en nödfallskredit i svensk lagstiftning, enligt riks­banksutredningens förslag, skulle kunna motverka syftet med ett förbud mot monetär finansiering. Dessutom riskerar en nödfallskredit att redu­cera de förtroendeskapande effektema av föreslagna lagändringar. Riks­banksutredningens förslag om nödfallskredit bör därför inte genomföras.

1 41 § i riksbankslagen föreslås en följdändring till 23 § där statens kontokredit i Riksbanken ersätts med en möjlighet till inlåning. Riks­banksfullmäktige bestämmer om räntevillkoren för sådan inlåning.

107

Rekvisitioner av valutalån för att förstärka valutareserven

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Begreppet monetär finansiering är inte tillämpbart när det gäller upp­tagande av valutalån för att tillgodose Riksbankens behov av valutareserv. De likvida medel som staten i ett sådant sammanhang erhåller från Riks­banken utgör betalning för valuta som staten lånat upp på marknads-mässiga villkor. Ett sådant förfarande kan, om det skulle bli aktuellt, till-lämpas utan hinder av förbudet mot monetär fianansiering. Att det är Riksgäldskontoret som åläggs uppgiften att låna på den intemationella kapitalmarknaden och inte Riksbanken förklaras av att Riksbanken saknar resurser för ett sådant förfarande samtidigt som Riksgäldskontoret har värdefulla kunskaper på området och därigenom kan tillförskaffa sig goda upplåningsvillkor.

Vid upptagande av valutalån för att förstärka valutareserven bör Riks­banken bära hela kostnadsansvaret för upplåningen. Därför föreslås ett system där Riksbanken länmar skuldebrev utgivna i utländsk valuta till Riksgäldskontoret i utbyte mot erhållna valutalikvider. Skuldebreven bör utformas så att de överensstämmer med Riksgäldskontorets valutalån vad gäller ränta, löptid och valutafördelning. Systemet kräver att Riksbanken ges möjlighet att utfärda skuldebrev i utländsk valuta samt skuldebrev utan begränsningar vad gäller löptid. Även andra tekniska utformningar skall kunna tillämpas om de uppfyller samma villkor, dvs att ersättningen för statens upplåningskostnader skall täcka statens totala kostnader, inklu­sive räntekostnader och kostnader för valutakursförändringar. I undan­tagsfall bör dock regeringen i samråd med Riksbanken kunna besluta om annan kostnadsfördelning, fömtsatt att det skulle medföra betydande olägenhet för Riksbanken att täcka statens totala kostnader för upp­låningen.

De medel som Riksgäldskontoret tillgodogörs vid upplåning för att för­stärka valutareserven får enligt den huvudregel som regeringen föreslår inte användas för andra ändamål än återbetalning av de upptagna valuta­lånen. Det innebär att staten inte får använda sådana medel för att finan­siera statliga utgifter eller andra ändamål som anges i 1 § lagen om sta­tens upplåning. Erhåller Riksgäldskontoret skuldebrev från Riksbanken iimebär det att skuldebreven inte får avyttras under den utestående löp­tiden. Regeringen bör dock i samråd med Riksbanken kunna besluta om undantag från denna huvudregel om det föreligger särskilda skäl. Detta iimebär att regeringen i samråd med Riksbanken kan besluta att de upp­tagna valutalånen får tas i anspråk i finansieringen av statsbudgeten och ingå som en ordinarie del av statens valutaskuld. Som exempel på när särskilda skäl får anses föreligga är situationer där den genomförda valutaupplåningen i syfte att förstärka valutareserven avsevärt fördyrar eller på annat sätt försvårar den valutaupplåning regeringen beslutar för finansiering av statsbudgeten.

I övrigt får det anses att nuvarande samrådsformer inom det penning-och statsskuldspolitiska området är väl utformade för att hantera de av­vägningar som kan uppkomma mellan penning- och statsskuldspolitiken vid upplåning för Riksbankens räkning. Att kräva regeringsbeslut i

108

enskilda fall, enligt riksbanksutredningens förslag, kan lätt hämma den    Prop. 1994/95:150

flexibilitet som situationen kräver.

Bilaga 7

2.3 Riksbankens kapitalinsatser i internationella finansorgan

2.3.1  Bakgrund

EU:s regler om monetär finansiering inskränker även centralbankemas möjligheter att svara för kapitalinsatser i intemationella finansorgan. Vid sidan av kreditgivning inom ramen för EU:s medelfristiga finansiella stöd är centralbanksfinansiering tillåten endast för inbetalningar till Intema­tionella valutafonden (IMF). Kapitalinsatser till andra intemationella insti­tutioner skall inte belasta centralbanken. Bakgmnden till att ett förbud har införts inom EU på denna punkt är att finansiering av andra intemationel­la finansorgans verksamhet, t.ex. investerings- och utvecklingsbanker, inte kan anses vara en penning- och valutapolitisk uppgift.

För Sveriges del påverkar det formema för kapitalinbetalningar till Världsbanken. Riksbanken har hittills svarat för Sveriges kapitalinbetal­ningar till Intemational Bank for Reconstmction and Development (IBRD), i enlighet med 13 § riksbankslagen. IBRD är den urspmngliga delen av Världsbanken som numera ägnar sig åt utlåning till medelin­komstländer på marknadsmässiga villkor. Den andra huvudgrenen av Världsbanken är International Development Association (IDA) som ger lån på mjuka villkor till låginkomstländer och som finansieras med biståndsmedel.

De samlade svenska inbetalningama till IBRD upptas till 593 miljoner kronor i Riksbankens balansräkning. Parallellt med inbetalningama, som avser en mindre del av insatsen, har Sverige tecknat kapital i IBRD som inte har inbetalats (s.k. garantikapital eller "callable capital"). Detta garantiåtagande uppgår för närvarande till 1 696 miljoner dollar (ca 12 300 miljoner kronor).

Såväl vid Sveriges inträde i IBRD som vid samtliga höjningar av kapi­talinsatsen har regeringen, med riksdagens bemyndigande, lämnat Riks­banken garanti för täckning av eventuella förluster som kan uppkomma på kapitalinsatsen. Denna garanti har aldrig behövt utnyttjas.

EU:s medelfristiga finansiella stöd är avsett att utgå till medlemsländer med allvarliga betalningsbalansproblem. Kreditemas rättsliga gmnd åter­finns i EG-fördragets artikel 109h samt rådsförordning EEG nr 1969/88. Om en medlemsstat har svårigheter eller allvarligt hotas av svårigheter i sin betalningsbalans skall kommissionen, efter att ha hört monetära kommittén, rekommendera rådet att bevilja ömsesidigt bistånd och lämp­liga former för detta. De medel som beviljas i sådant stöd lånas upp av kommissionen med garantier mot EU:s budget. Medlemsländema bidrar i normalfallet inte med några krediter Den totala kreditramen för dessa betalningsbalanslån är för närvarande 16 miljarder ecu. Enligt bestämmel­sema kan kommissionen maximalt låna 14 miljarder ecu och resterande

109

2 miljarder ecu ges som direkta krediter till mottagarlandet från de övriga medlemsländerna.

Om förhållandena på kapitalmarknaden är sådan att det är svårt för kommissionen att på vanligt sätt låna upp kapital, eller om kreditramen är otillräcklig, skall medlemsländema bidra direkt med medel som anges i en fördelningsnyckel. Denna fördelningsnyckel regleras i rådsförordning 1969/88. Någon exakt formel finns inte för beräkningen av denna fördel­ningsnyckel utan medlemsländemas andel bestäms med utgångspunkt från bl.a. bmttonationalinkomsten, export av varor och tjänster, befolkning, antal röster i rådet samt ländemas andel av insatskapitalet i Intemationella valutafonden. I samband med EU-medlemskapet fastslogs den svenska andelen till 4,93 procent av den totala kreditgivningen. Medelfristiga betalningsbalanslån enligt derma procedur har beviljats vid fem tillfällen; till Frankrike 1983, Portugal 1985, Grekland 1985 och 1991 samt till Italien 1993.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

2.3.2 Ställningstaganden för ny lagstiftning

Regeringens förslag: Riksbankens möjligheter att göra kapitalinsat­ser i de intemationella finansorgan som Sverige är medlem i begrän­sas till insatser i Intemationella valutafonden. Riksbanken skall utan vederlag överlåta Sveriges inbetalade kapitalinsats i Världsban­ken/IBRD om totalt 593 miljoner kronor till regeringen. Dessutom skall regeringen överta samtliga förpliktelser som följer med Sveri­ges kapitalinsats i Världsbanken/IBRD.

Vidare skall Riksbanken få möjlighet att i valutapolitiskt syfte ge kredit inom ramen för EU:s medelfristiga finansiella stöd.

Skälen för regeringens förlag: I en skrivelse till regeringen den 2 mars 1995 har fullmäktige i Riksbanken, mot bakgmnd av EU:s regler, tagit upp frågan om överföring av den svenska inbetalda andelen i Världs­banken/IBRD till regeringen. Riksbanksfullmäktige hemställer att rege­ringen av riksdagen utverkar ett bemyndigande för Riksbanken att utan vederlag överlåta den svenska inbetalda andelen i Världsbanken/IBRD om totalt 593 miljoner kronor till regeringen. Enligt fullmäktiges mening framstår det inte som motiverat att i detta mycket speciella fall av till­gångsöverföring mellan två myndigheter skapa statsbudgetmässiga effek­ter. Detta undviks genom att i Riksbankens balansräkning motsvarande minskning sker av dispositionsfonden.

1 fullmäktiges skrivelse behandlas även en teknisk fråga som kan få effekter på Sveriges kapitalinbetalningar till IBRD. I samband med att banken 1987 fattade beslut om en ny värdeenhet återinfördes en förplik­telse för medlemsländerna att upprätthålla värdet på inbetalningar i egen valuta. Förpliktelsen innebär att ett medlemsland kan tvingas göra kom-

110

pletterande inbetalningar om dess valuta avsevärt deprecierar gentemot Prop. 1994/95:150 den särskilda dragningsrätten (SDR) enligt en särskild värderingsmetod. Bilaga 7 Omvänt kan en medlem vars valuta apprecierar erhålla återbetalning från IBRD. I Sveriges fall har 1987 års regler hittills inte medfört någon efter­handsjustering av kapitalinbetalningama. Det kan dock inte uteslutas att sådana justeringar kan komma att ske i framtiden. Detta kan t.ex. betyda att regeringen tvingas göra kompletterande betalningar på redan gjorda kapitalinsatser.

Regeringen instämmer i riksbanksfullmäktiges uppfattning att ansvaret för inbetalningama till IBRD bör överföras från Riksbanken till regering­en. Regeringen anser att denna ändring, helt oavsett EU:s bestämmelser, kan ses som en anpassning till internationell praxis. Det är numera mycket ovanligt att en centralbank står för inbetalningama till Världs­banken och liknande finansiella institutioner.

När det gäller formema för denna ändring föreslår fullmäktige i Riks­banken att banken bemyndigas överföra den inbetalda andelen i IBRD till regeringen utan vederlag. Regeringen delar derma bedömning varför Sve­riges inbetalade kapitalinsats i Världsbanken/IBRD om totalt 593 miljoner kronor bör överlåtas till regeringen utan vederlag.

Den föreslagna överföringen innebär också att regeringen övertar samt­liga förpliktelser som följer med den svenska kapitalinsatsen i IBRD, i första hand det direkta ansvaret för Sveriges bidrag till bankens garanti­kapital. Dessutom kommer regeringen att svara för Sveriges insatser vid framtida kapitalhöjningar. Eftersom Finansdepartementet har huvudansva­ret för IBRD kommer de inbetalningar som därvid blir nödvändiga att finansieras över sjunde huvudtiteln. Regeringen bedömer att en kapital­höjning inte blir akttiell inom de närmaste åren.

Utöver förslaget att begränsa Riksbankens inbetalningsskyldighet till enbart Världsbanken/IBRD föreslår regeringen att Riksbanken även ges möjlighet att ge kredit inom ramen för EU:s medelfristiga assistans till medlemsländer med allvarliga betalningsbalansproblem enligt de villkor som stipuleras i rådsförordningen EEG m 1969/88 av den 24 juni 1988 (EGT nr L 178, 8.7. 1988, s 1). Riksbankens andel i denna kreditgivning baseras på den fördelningsnyckel som finns angiven i rådsförordningen.

2.4 Begreppet marginalränta i lagstiftningen

2.4.1  Bakgrund

Riksbanksfullmäktige beslutade om ett nytt räntestymingssystem från den 1 juni 1994 som innebar att begreppet marginalränta inte längre blev till-lämpligt. Begreppet finns dock fortfarande kvar i 52 § riksbankslagen. Enligt 51 § riksbankslagen skall ett kreditinstitut som inte uppfyller upp­ställda kassakrav betala särskild avgift till staten. Den särskilda avgiften bestäms i 52 § och skall svara mot en ränta på underskottet i kassakravet för varje dag som uppgår till två gånger diskontot vid varje tid. Denna räntesats justeras dock om motsvarande högsta räntesats till banksystemet

111

som helhet (tidigare marginalräntan) överstiger den angivna räntan mins­kad med tre procentenheter. I så fall skall avgiften svara mot en ränta på underskottet som överstiger marginalräntan med tre procentenheter, om det inte finns särskilda skäl för att sätta ned avgiften. För närvarande är dock kassakravet satt till noll procent.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

2.4.2  Ställningstaganden för ny lagstiftning

Regeringens förslag: Begreppet marginalränta i 52 § riksbankslagen skall ersättas med utlåningsränta.

Skälen för regeringens förslag: Det tidigare begreppet marginalränta bör utgå och ersättas med utiåningsränta för att bättre överensstämma med Riksbankens nya räntestymingssystem. Dessutom bör särskilda avgift som följer av 51 § riksbankslagen inte längre som huvudregel uppgå till två gånger diskontot. Under vissa perioder av stor ränterörlig­het har denna huvudregel kunnat medföra att den särskilda avgiften blivit alltför låg jämfört med dagslåneräntan, som nära anslöt sig till marginal­räntan, vilket riskerade att ge incitament till bankema att felaktigt utnyttja systemet. Med det nya räntestymingssystemet kan denna risk undanröjas om huvudregeln i stället blir två gånger utlåningsräntan. Därmed undviks även de eftersläpningsproblem som uppstår när diskontot skall fastställas.

2.5  Upprättade lagförslag

Inom Finansdepartementet har upprättats förslag till

1.

lag om ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank

2.

lag om ändring i lagen (1988:1387) om statens upplåning Lagförslagen finns i bilaga 7.1.3.

2.6 Förslag till riksdagsbeslut 

Regeringen föreslår att riksdagen

1.  antar regeringens förslag till

-

lag om ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank,

-

lag om ändring i lagen (1988:1387) om statens upplåning,

2.  bemyndigar Riksbanken att utan vederlag överlåta Sveriges inbetalade

kapitalinsats i Världsbanken/IBRD om totalt 593 miljoner kronor till

regeringen.

112

3.   bemyndigar regeringen att överta samtliga förpliktelser som följer    Prop. 1994/95:150 med Sveriges kapitalinsats i Världsbanken/IBRD, inklusive ansvaret    Bilaga 7 för ett bidrag till bankens garantikapital om totalt 1 696 miljoner dollar (ca 12 300 miljoner kionor).

13 Riksdagen 1994/95. 1 samt Nr 150. Bit 2-14.

3     Förvaltningsmyndigheternas ledning

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Verksamhetens art och regeringens behov av att styra myndigheten på visst sätt skall vara utgångspunkten vid val av ledningsform.

Som ledningsform för centrala förvaltningsmyndigheter skall rege­ringen välja enrådighetsverk eller styrelse.

Såväl enrådighets- som styrelsemodellen bör vid behov anpassas till de särskilda fömtsättningar som råder för den enskilda myn­digheten.

En styrelse kan ha ett helt eller ett med myndighetschefen delat ansvar för verksamheten inför regeringen.

Riktlinjerna för val av ledningsform skall i princip tillämpas även på länsmyndigheter under en central chefsmyndighet.

3.1   Bakgrund

Riksdagen har godkänt nya riktiinjer för förvaltningsmyndighetemas ledningsformer enligt förslag i propositionen Förvaltningsntyndighetemas lednmg (prop. 1993/94:185, bet. 1993/94:KU42, rskr. 1993/94:381). 1 propositionen anmälde regeringen att den hade för avsikt att i 1995 och 1996 års budgetpropositioner låta riksdagen ta del av hur regeringen avsåg att ändra ledningsformen för olika myndigheter.

Regeringen meddelade i 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 8 s. 11) vilka ledningsformer som den bedömde bli aktuella att tillämpa. Dessa var enrådighetsverk med eller utan råd med insyns­uppgift, styrelse med fullt ansvar för verksamheten och även styrelse enligt hittillsvarande modell. Regeringen meddelade också att den övervägde behovet av någon form av partssammansatt styrelse för vissa myndigheter inom arbetsmarknadsområdet.

I budgetpropositionen anmälde regeringen att den behövde ytterligare tid för att pröva dessa frågor och att den avsåg att återkomma till riksdagen med en redovisning av planerade ändringar i förvaltnings­myndighetemas ledningsform sedan en genomgång gjorts av myndigheter­na inom varje departementsområde. Regeringen aviserade vidare att den mot bakgrund av redovisningen kunde komma att föreslå en omprövning av de ovan nänmda riktlinjerna i något avseende.

Regeringen har därefter gått igenom och prövat ledningsformen för drygt 110 centrala förvaltningsmyndigheter vilka redovisas i det följande.

114

3.2  Utgångspunkter och allmänna överväganden

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Vid genomgången av myndigheterna har verksamhetens art och regering­ens behov av att styra myndigheten på ett visst sätt varit den grund­läggande utgångspunkten. En annan utgångspunkt har varit att det alltid bör stå klart var det samlade ansvaret inför regeringen för ntyndighetens lednmg ligger.

De allmäima principer som i övrigt har varit vägledande vid prövningen av lämplig ledningsform är följande.

Ledningsformen enrådighetsverk bör övervägas där det finns behov av en mer direkt och tydlig styming av ntyndigheten och där politiska beslut måste genomföras utan fördröjning. Detta bör särskilt beaktas mot bak­grund av de ökade krav på styming och samordning som medlemskapet i EU ställer på regeringen. För en del myndigheter med hög grad av mtinärenden eller uppgifter av servicekaraktär kan också enrådighets-modellen komma ifråga.

Modellen med enrådighetsverk bör kompletterats med ett av regeringen tillsatt insynsråd med demokratisk insyn som främsta uppgift i de fall ett sådant råd bedömts vara av allmänt intresse.

Ledningsformen styrelse med fiillt ansvar för verksamheten bör främst övervägas för ntyndigheter som arbetar under affarsverksliknande för­hållanden eller har en verksamhet som innebär stort finansiellt och själv­ständigt ansvar.

Ett bibehållande av nuvarande styrelsemodell med ett delat ansvar mellan styrelsen och ntyndighetschefen bör övervägas för ntyndigheter där en viss bredd och mångfald är önskvärd i verksamheten och det därför inte finns skäl för regeringen att närmare styra den. Modellen kan även väljas för myndigheter där insyn, råd och stöd har stor betydelse.

Regeringen anser det också vara värdefullt om någon form av intres­serepresentation i styrelserna för vissa myndigheter främst inom arbets­marknadsområdet åter kan införas i syfte att främja intresseavvägning och samförstånd mellan arbetsmarknadens parter (jfr prop. 1991/92:123, bet. 1991/92:KU36, rskr 1991/92:305). Fömtsättningama för en sådan ordning behöver dock utredas ytterligare. Något förslag i denna del läggs därför inte nu fram av regeringen.

3.3   Redovisning

I det följande lämnas en redovisning departementsvis av vilka nttyndig-heter som regeringen avser att ge ny ledningsform under år 1995 genom ändringar i myndighetens instmktion.

Undantag har gjorts för domstolar, länsstyrelser, universitet och hög­skolor, samt små niyndigheter som nämnder och råd, där nämnden eller rådet har verkställighetsuppgifter och i princip beslutar i alla viktigare ärenden. Affärsverken, niyndigheter under riksdagen eller under kyrko­mötet berörs inte heller av reformen.

115

Inom parentes anges myndigheter som redan har ledningsform i linje    Prop. 1994/95:150 med riksdagens beslut år 1994 och myndigheter med oförändrad lednings-    Bilaga 7 form, dvs. myndigheter med styrelser enligt riksdagens s.k. verksled­ningsbeslut år 1987.

Justitiedepartementet Brottsförebyggande rådet

Enrådighetsverk med insynsråd

(Enrådighetsverk: Justitiekanslem, Riksåklagaren. Nuvarande styrelse­modell: Datainspektionen, Domstolsverket, Kriminalvårdsstyrelsen, Riks­polisstyrelsen)

Utrikesdepartementet Nordiska afrikainstitutet

Enrådighetsverk med insynsråd

(Emådighetsverk: Kommerskollegium. Nuvarande styrelsemodell: Ex-portkreditiiänmden, den nya biståndsnndigheten som från och med den 1 juli 1995 föreslås ersätta BITS, SAREC, SIDA, SwedeCorp m.fl., jfr prop. 1994/95:100 bil. 4 s. 62)

Försvarsdepartementet

Fortifikationsverket Försvarets materielverk Statens försvarshistoriska museer Styrelsen för psykologiskt försvar Flygtekniska försöksanstalten Totalförsvarets pliktverk (inrättas den 1 juli 1995)

Styrelse med fullt ansvar Styrelse med fullt ansvar Enrådighetsverk Enrådighetsverk med insynsråd Styrelse med fullt ansvar Emådighetsverk med insynsråd

(Emådighetsverk: Försvarets radioanstalt. Emådighetsverk med insyns­råd: Förvarsmakten. Nuvarande styrelsemodell: Kustbevakningen, Över­styrelsen för civil beredskap. Statens räddningsverk. Försvarets forsk­ningsanstalt)

Socialdepartementet

Läkemedelsverket

Rättsmedicinalverket

Smittskyddsinstitutet

Statens institut för psykosocial

miljömedicin

Emådighetsverk med insynsråd Enrådighetsverk med insynsråd Enrådighetsverk Enrådighetsverk med insynsråd

116

(Enrådighetsverk:   Barnombudsmannen,   Jämställdhetsombudsmannen,    Prop. 1994/95:150 Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Enrådighetsverk med insynsråd:    Bilaga 7 Handikappombudsmannen, Alkoholinspektionen.  Nuvarande styrelse­modell: Riksförsäkringsverket - i avvaktan på översyn av socialförsäk­ringsadministrationen, jfr prop. 1994/95:100 bil. 6 s. 221, Statens insti­tutionsstyrelse. Socialstyrelsen, Folkhälsoinstimtet)

Kommunikationsdepartementet

Post- och telestyrelsen

Emådighetsverk med insynsråd

Banverket

Styrelse med fullt ansvar

Vägverket

Styrelse med fullt ansvar

Statens väg- och

Enrådighetsverk

transportfbrskningsinstitut

Kommunikationsforsknings-

Styrelse med fiillt ansvar

beredningen

Statens geotekniska institut

Enrådighetsverk

(Enrådighetsverk: Statens haverikommission. Nuvarande styrelsemodell: SMHI - i avvaktan på resultat av pågående verksamhetsutredning. Han­delsflottans kultur- och fritidsråd - i avvaktan på riksdagens ställnings­tagande till förslag i prop. 1994/95:100 bil. 7 s. 65 om att niyndigheten inordnas i Sjöfartsverket)

Finansdepartementet

Statistiska centralbyrån

Emådighetsverk med insynsråd

Statens löne- och pensionsverk

Styrelse med fullt ansvar

(Enrådighetsverk: Statskontoret, Riksrevisionsverket, Statens lokalförsörj­ningsverk. Konjunkturinstitutet. Nuvarande styrelsemodell: Riksgäldskon­toret, Generaltullstyrelsen, Statens fastighetsverk, Finansinspektionen, Riksskatteverket, skattenndighetema och kronofogdemyndigheterna, Bankstödsnänmden)

Utbildningsdepartementet

(Enrådighetsverk: Statens skolverk. Statens institut för handikappfrågor. Nuvarande styrelsemodell: Högskoleverket - ny myndighet fr.o.m. den 1 juli 1995 som bl.a. ersätter Kanslersämbetet, jfr prop. 1994/95: 165 s. 27, Kungliga biblioteket. Statens psykologisk-pedagogiska bibliotek. Arkivet för ljud och bild. Centrala smdiestödsnämnden)

117

Jordbruksdepartementet

Statens jordbruksverk Statens utsädeskontroll Statens maskinprovningar Statens veterinärmedicinska anstalt Statens livsmedelsverk Fiskeriverket

Emådighetsverk med insynsråd Enrådighetsverk Emådighetsverk Emådighetsverk med insynsråd Enrådighetsverk med insynsråd Enrådighetsverk med insynsråd

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Arbetsmarknadsdepartementet

Arbetsmarknadsstyrelsen och länsarbetsnämnderna Arbetarskyddsstyrelsen

Institutet för forskning

och utveckling (jfr prop.

1994/95:158)

Rådet för forskning

och utveckling (jfr prop.

1994/95:158)

Glesbygdsverket

Expertgmppen för forskning om

regional utveckling

Statens invandrarverk

Styrelser med fullt ansvar

Enrådighetsverk med insynsråd (med särskilt beslutsorgan för den normerande verksamheten och i förvaltningsärenden) Enrådighetsverk med insynsråd

Styrelse med fiillt ansvar

Emådighetsverk med insynsråd Enrådighetsverk

Emådighetsverk med insynsråd

(Emådighetsverk: Ombudsmannen mot etnisk diskriminering. Utlännings­nämnden)

Kulturdepartementet Statens biografbyrå

Enrådighetsverk med insynsråd

En parlamentarisk kommitté (Ku 1993:01) om kulturpolitikens inriktning som inom kort kommer att slutföra sitt arbete har i uppdrag att även lämna förslag till ledningsformer. I avvaktan på utredningens förslag föreslås inga ändringar nu för de ca 12 myndigheter inom kulturdepar­tementets område som berörs av utredningen.

(Emådighetsverk med insynsråd: Radio- och TV-verket. Nuvarande sty­relsemodell: Riksarkivet)

118

Näringsdepartementet

ProP- 1994/95:150

Bilaga 7

Statens bostadskreditnämnd

Emådighetsverk med insynsråd

Patent och registreringsverket

Enrådighetsverk med insynsråd

Sveriges geologiska undersöknmg

Enrådighetsverk

(Enrådighetsverk: Konkurrensverket, Elsäkerhetsverket, Statens oljelager. Nuvarande styrelsemodell: Boverket, Statens råd för byggnadsforskning, Sprängänmesinspektionen, Skogsstyrelsen, Styrelsen för teknisk ackredi-tering. Rymdstyrelsen, NUTEK)

Civildepartementet

Kammarkollegiet

Emådighetsverk (med särskilt

av regeringen imättat beslutsor­gan för fond- och förmögenhets­förvaltningen)

(Styrelse med fullt ansvar: Lotteriinspektionen. Nuvarande styrelsemo­dell: Konsumentverket, Ungdomsstyrelsen)

Miljödepartementet

Kemikalieinspektionen

Enrådighetsverk

Vad gäller Statens lantmäteriverk och Centralnämnden för fastighetsdata hänvisas till riksdagens beslut om en ny myndighet för lantmäteri- och fastighetsdataverksamheten fr.o.m. den 1 januari 1996. Regeringen avser att redovisa ledningsformen för den nya ntyndigheten i en proposition om författningsfrågor rörande lantmäteri- och fastighetsverksamheten senare i år.

(Nuvarande styrelsemodell: Statens naturvårdsverk, Statens strålskyddsin-stimt. Statens kämkraftinspektion)

Sammanfattning: Totalt har 114 centrala förvaltningsmyndigheter gåtts igenom.

Av dessa avser regeringen att göra 30 ntyndigheter till enrådighetsverk varav 20 med insynsråd. Styrelse med fullt ansvar för verksamheten be­döms vara lämplig för ett 10-tal ntyndigheter.

Redan i dag är drygt 20 myndigheter enrådighetsverk varav flera med rådgivande organ knutna till sig. En myndighet har styrelse med fullt ansvar. I dessa fall är således förändring av ledningsformen inte aktuell.

Nuvarande styrelsemodell bibehålls tills vidare för ca 35 niyndigheter.

119

Vad gäller ledningsformen för de återstående ntyndighetema avvaktar    Prop. 1994/95:150 regeringen resultatet av pågående utredningar och översyner innan slutiig    Bilaga 7 ställning tas.

3.4   Skälen för regeringens förslag

Redovisningen i det föregående visar att regeringens förslag till reforme­ring av ledningsformen inte fiillt ut stämmer med de riktlinjer för förvalt-ningsntyndighetemas ledning som riksdagen godkände förra året. Enligt dessa skall regeringen i första hand välja formen enrådighetsverk, och endast om vägande skäl motiverar det, bör en myndighet ledas på annat sätt, och då närmast av en styrelse med fullt ansvar för verksamheten.

Av redovisningen framgår det att relativt många myndigheter görs om till enrådighetsverk. Regeringen anser dock att nuvarande ledningsform, där en myndighetschef och en lekmannastyrelse delar på ansvaret för verksamheten, bör bibehållas för en rad myndigheter. En samlad bedöm­ning av verksamhetens art, behovet av insyn, råd och stöd har lett till att regeringen finner den nuvarande formen av styrelse för närvarande vara mest ändamålsenlig i dessa fall. Vi finner inte heller att det delade ansvaret inför regeringen i myndighetemas ledning skulle utgöra ett hinder för den av regeringen önskade stymingen av dem.

Riksdagens riktlinjer ansluter sig till vad som sägs i den dåvarande regeringens proposition Förvaltningsmyndigheternas ledning (prop. 1993/ 94:185). Vi delar propositionens grundtanke ätt myndighetema skall ha en klar och tydlig ledningsfunktion, där det inte råder någon tvekan om var det yttersta ansvaret inför regeringen ligger.

Regeringen delar dock inte helt propositionens slutsatser beträffande val av ledningsform. Propositionen framhåller med rätta att statsförvalt­ningens uppgifter spänner över ett brett falt av skiftande verksamheter och att myndighetema har olika karaktär och fömtsättningar. Vidare sägs det att statsförvaltningen ständigt är föremål för olika stmkturella och organisatoriska förändringar. Just mot den bakgrunden bör enligt vår mening den naturliga konsekvensen bli en mer flexibel tillämpning av olika ledningsformer än vad nu är fallet, då emådighetsverk skall väljas "i första hand".

Utgångspunkten bör i stället vara att regeringen vid val av lednmgs-form utgår från myndighetens verksamhet och mål sådana de är fastlagda av riksdagen och regeringen och därefter väljer en ledningsform med den grad av styming som bäst bedöms gagna verksamheten och de uppställda målen.

Vid val av ledningsform bör inte ett statiskt synsätt tillämpas. Vi måste i dag vara beredda på att imiktningen av de enskilda ntyndighetemas verksamhet kan behöva ändras relativt snabbt - inte minst med tanke på intemationaliseringen och medlemskapet i EU. Ändrade fömtsättningar kan medföra att även ledningsformen behöver ändras. En myndighet kan således ha olika ledningsform under olika perioder av sin utveckling. Växling av ledningsform bör naturligtvis inte ske ofta och utan väl-

120

gmndade orsaker. Det bör ske när det finns vägande skäl för en för-    Prop. 1994/95:150

ändring ur ett effektivitets- och stymingsperspektiv.

Bilaga 7

Enrådighetsverk - med eller utan ett av regeringen tillsatt råd med insyn som främsta uppgift - och styrelse bör vara de två huvudalternativ som regeringen väljer mellan. Dessa bör emellertid också kunna modi­fieras och anpassas till skilda fömtsättningar. Nämnda proposition pekar t.ex. på att enrådighetsmodellen kan kompletteras med att regeringen vid behov kan inrätta ett särskilt beslutsorgan för beslut i vissa avgränsade frågor. Denna modell avser vi införa t.ex. vid Kammarkollegiet.

Enligt vår mening bör även styrelsemodellen kunna anpassas till olika fömtsättningar, så att styrelse med fullt ansvar för verksamheten inte blir den enda formen av styrelse. Som redan nämnts har vi funnit skäl att behålla nuvarande styrelseform i en del fall. Att statliga myndigheter leds av en myndighetschef tillsammans med en lekmannastyrelse garanterar både den samhälleliga insynen och det medborgerliga inflytandet. Användningen av en sådan form av styrelse bör därför inte vara ute­sluten. Modellen kan t.ex. vara att föredra där bredd och mångfald är önskvärd i verksamheten eller där samordning med andra ntyndigheter och organisationer är viktig. Vi vill dock framhålla att där denna styrelse­modell väljs skall ansvarsfördelningen mellan myndighetens chef och styrelsen göras tydlig i myndighetens instmktion.

Av redovisningen framgår slutligen att regeringen även har tagit ställ­ning till ledningsformen för vissa länsmyndigheter under en central chefs­myndighet. Regeringen anser att samma riktlinjer som har förordats ovan skall tillämpas också på denna typ av myndigheter. Dit hör länsarbets-nämndema, skattemyndighetema, kronofogdemyndighetema och skogs-vårdsstyrelsema.

3.5   Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen godkänner regeringens riktlinjer för förvaltningsmyndighetemas ledningsformer.

121

4  Allmänna pensionsfonden 4.1  Avvecklingsstyrelsen m.m.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Vissa av de tillgångar som omfattas av riks­dagens tidigare beslut om utskiftning av löntagarfondsmedlen har ännu inte förts över till de tänkta mottagama, nämligen ett antal stiftelser och statsverket. Det föreslås att dessa tillgångar skall sammanföras i Allmäima pensionsfonden och där förvaltas av av­vecklingsstyrelsen. De aktuella tillgångamas sammanlagda värde uppgår för närvarande till ca 290 miljoner kronor. Den lagreglering som ligger till gmnd för avvecklingsstyrelsens inom Allmänna pensionsfonden verksamhet skall inte, såsom tidigare bestämts, upp­höra att gälla vid utgången av juni 1995.

Bakgrund: Löntagarfondema infördes på socialdemokratiskt initiativ. Lagtekniskt skedde detta genom att det inom ramen för Allmänna pen­sionsfonden imättades fem nya fondstyrelser benämnda första-femte lön-tagarfondstyrelsema. Lagstiftnmgen trädde i kraft den 1 januari 1984 och uppgiften för styrelsema var att förvalta en del av den Allmänna pen­sionsfondens medel.

I samband med att den borgerliga regeringen vid årsskiftet 1991/92 av­vecklade löntagarfondstyrelsema överfördes de tillgångar och skulder som farms hos dessa till en nyimättad avvecklingsstyrelse (prop. 1991/92:36, bet. 1991/92:FiU9, rskr. 1991/92:91, SFS 1991:1857). Avvecklings­styrelsens uppgift var att förvalta samtliga löntagarfondstyrelsers medel i avvaktan på en total utskiftning av tillgångarna under år 1994. Det bokförda värdet av den samlade fondförmögenheten uppgick vid över­föringstillfället till 22 miljarder kronor.

Avvecklingsstyrelsen intar samma rättsliga ställning som övriga fond­styrelser inom Allmänna pensionsfonden och regleras i övergångsbestäm-melsema till lagen (1991:1857) om ändring i lagen (1983:1092) med reg­lemente för Allmänna pensionsfonden.

I propositionen 1991/92:92 Utskiftning av löntagarfondemas tillgångar m.m. föreslogs bl.a. att tillgångama skulle användas till forskning och till sparpremier åt dem som sparade i allemansfonder inom ramen för den särskilt tillskapade sparformen premiegrundande allemanssparande. Efter den borgerliga regeringens förhandlingar med ny demokrati ändrade riks­dagen förslaget så att en betydande del delades ut till näringslivet via aktier i nybildade s.k. riskkapitalbolag. Som en del i krisuppgörelsen mellan den dåvarande borgerliga regeringen och socialdemokratema under hösten 1992 om åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin träffades överenskommelse om att det premiegmndande allemans-sparandet skulle avbrytas.

I propositionen 1993/94:177 Utbildning och forskning presenterade den borgerliga regeringen sina slutliga förslag till användningsområden

122

för löntagarfondsmedlen och föreslog samtidigt att avvecklingsstyrelsen    Prop. 1994/95:150 skall läggas ned vid utgången av juni 1995. Medel som vid denna    Bilaga 7 tidpunkt kan finnas kvar av dem som reserverats för det premiegmndande allemanssparandet resp. avvecklingsstyrelsens verksamhet skall tillfalla statsverket.  Riksdagen anslöt sig till regeringens bedönmingar (bet. 1993/94:UbU12, rskr. 1993/94:399, SFS 1994:1078).

Efter sistnänmda riksdagsbeslut och därpå följande regeringsbeslut verk­ställdes utskiftningen av löntagarfondsmedel den 1 augusti 1994 till sju av den borgerliga regeringen nybildade stiftelser. Vid samma tidpunkt överfördes, från avvecklingsstyrelsen till Kammarkollegiet, förvaltnmgen av en aktiepost i Svenska Handelsbanken som undantagits från utskiftning för att täcka en under år 1987 av tredje löntagarfondstyrelsen (Trefbnd Invest) utställd köpoption rörande dessa aktier. Uppdraget innebar att Kammarkollegiet skulle förvara aktiema i avvaktan på optionens förfallo­dag den 20 febmari 1995. Till Kammarkollegiet överfördes även 7 miljo­ner kronor vilka avsågs täcka avvecklingsstyrelsens behov av medel för verksamheten t.o.m. juni 1995.

Till Riksgäldskontoret överfördes, i enlighet med riksdagens beslut, 350 miljoner kronor vilka reserverats som premier till dem som deltagit i det premiegrundande allemanssparandet.

Kammarkollegiet har den 21 febmari 1995 till regeringen redovisat att optionsavtalet delvis lett till lösen och inbringat en löseskilling om 97,6 miljoner kronor. Den aktiepost som inte lösts förvaras alltjämt hos Kam­markollegiet. Marknadsvärdet av aktieposten uppgår i dagsläget till ca 100 miljoner kronor. Kammarkollegiet har vidare den 3 april 1995 till regeringen redovisat att en kvarstående fordran som avvecklingsstyrelsen haft på Finansor AB slutligen reglerats i samband med en ackordsupp­görelse och att en likvid erhållits på drygt 738 000 kronor.

Från Riksgäldskontoret har inhämtats att av de medel som reserverats för utbetalning av sparpremier inom det premiegmndande allemans­sparandet finns kvar ca 90 miljoner kronor. Utbetalningen av premier är i huvudsak slutförd. Från Kammarkollegiet har inhämtats att ca 3 miljon­er kronor kvarstår av de medel som reserverats för avvecklingsstyrelsens verksamhet.

Sammanfattningsvis finns således tillgångar till ett totalt värde av drygt 290 miljoner kronor, som omfattas av riksdagens tidigare utskiftnings-beslut men som ännu inte förts över till de av den borgerliga regeringen bildade stiftelsema eller till statsverket.

Skälen för regeringens förslag: Underskottet i de offentliga finansema gör det angeläget att utnyttja befintliga möjligheter till förstärkning av den offentliga ekonomin. Några ytterligare utdelningar av medel ur Allmänna pensionsfonden till andra ändamål än pension bör inte komma i fråga. Regeringen föreslår därför att de tillgångar om drygt 290 miljon­er kronor som inte har blivit slutligt utskiftade behålls i Allmänna pensionsfonden och förvaltas av avvecklingsstyrelsen. Förslaget innebär att riksdagens tidigare beslut om utskiftning ändras i fråga om de aktuella tillgångama.

123

Enligt det riksdagsbeslut som för närvarande gäller skall avvecklings-    Prop. 1994/95:150 styrelsens verksamhet upphöra vid utgången av juni 1995. Eftersom av-    Bilaga 7 vecklingsstyrelsen på grund av vad som sagts kommer att ha förvaltnings­uppgifter även efter den tidpunkten, bör upphörandebeslutet ändras.

Avvecklingsstyrelsen skall liksom tidigare förvalta medlen på ett sådant sätt att möjlighetema till god avkastning på dessa tillvaratas.

Avvecklingsstyrelsens förvaltnmg av de nu ifrågavarande tillgångama är att se som en temporär lösning. Regeringen ämnar senare återkomma till riksdagen med förslag om hur en mer bestående förvaltning av till­gångama bör ordnas.

4.2  Upprättade lagförslag

Inom Finansdepartementet har upprättats förslag till

1.

lag om fortsatt giltighet av vissa övergångsbestämmelser till lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden,

2.

lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden.

Lagförslagen fmns i bilaga 7.1.3.

4.3 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

antar regeringens förslag till lag om fortsatt giltighet av vissa övergångsbestämmelser till lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden,

2.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden,

3.

godkänner vad regeringen förordar om ändrad användning av kontan­ta medel och aktier som ännu inte har skiftats ut från avvecklings­styrelsen,

4.

godkänner vad regeringen förordar om ändrad användning av de till­gångar som återstår av det som reserverats för det premie­gmndande allemanssparandet och avvecklingsstyrelsens verksamhet.

124

5 Sänkning av mervärdesskatten på livsmedel

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

Regeringens förslag: Skattesatsen vid omsättning av livsmedel sänks från 21 till 12 procent av beskattningsunderlaget.

Bakgrunden till regeringens förslag: Mervärdesskatten på omsättning och import av livsmedel och livsmedelstillsatser sänktes den 1 januari 1992 från normalskattesatsen 25 procent till 18 procent (prop. 1991/92:50, bet. 1991/92:SkU5, rskr 50, SFS 1991:1755). Genom lagändring den 1 januari 1993 höjdes skatten till nuvarande 21 procent (prop. 1992/93:50 (bil.5), bet. 1992/93:FiUl och 1992/93:SkU 18, rskr 158, SFS 1992:1477).

Med livsmedel avses enligt 7 kap. 1 § mervärdesskattelagen (1994:200) sådana livsmedel och livsmedelstillsatser som avses i 1 § livsmedelslagen (1971:511). Den lägre skattesatsen omfattar dock inte vatten från vattenverk, spritdrycker, vin och starköl i vissa fall och inte heller tobaksvaror.

Av skäl som anförs i finansplanen bör skattesatsen för livsmedel sänkas till 12 procent av beskattningsunderlaget. Den nya skattesatsen skall tillämpas fr.o.m. den 1 januari 1996.

Förslaget föranleder ändringar i 7 kap. 1 och 2 §§ mervärdesskattela­gen (1994:200). I den nu gällande lydelsen anges i fråga om vin, sprit och starköl att den lägre skattesatsen inte gäller för varor av detta slag som tillhandahålls av det detaljhandelsbolag som avses i 15 § andra stycket lagen (1977:293) om handel med drycker. Drycker av detta slag som tillhandahålls i serveringsverksamhet beskattas således med den skattesats som gäller för serveringstjänster. Genom att skattesatsen för serveringstjänster den 1 januari 1995 höjdes från 21 procent till normal­skattesatsen på 25 procent, fyller begränsningen av i vilka fall den lägre skatten för dessa drycker inte är tillämplig inte längre någon funktion. Enligt regeringens uppfattning bör vin, sprit och starköl alltid omfattas av normalskattesatsen.

Förslaget innebär en budgetförsvagning för offentlig sektor på 7,7 miljarder kronor.

5.1 Upprättade lagförslag

Inom Finansdepartementet har upprättats förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200).

Lagförslaget finns i bilaga 7.1.3.

Förslaget är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Yttrande från Lagrådet bör därför inte inhämtas.

125

5.2 Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 Regeringen föreslår att riksdagen

antar regeringens förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200).

126

6 Anslagsfrågor

6.1 Fastighetsförvaltning och statlig lokalförsörjning

B 5. Byggnadsstyrelsen; Avvecklingskostnader

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7

1993/94 1994/95 1995/96

1 000 1 000 1 000

Utredningen för Byggnadsstyrelsens avveckling upphörde den 28 febmari 1995. Utredningen har redogjort för ett antal åtaganden som inte kunnat regleras innan avvecklingstidens utgång.

Regeringen beslutade den 23 febmari 1995 att Statens lokalförsörj­ningsverk skall per den 1 mars 1995 ta över ansvaret för slutreglering och administration av ekonomiska och övriga åtaganden samt arbets­givaransvaret för kvarvarande personal med anledning av Byggnadsstyrel­sens avveckling. Statens lokalförsörjningsverk får disponera ett belopp om högst 28,5 miljoner kronor för åtagandena genom att kostnadema skall belasta sjunde huvudtiteln, förslagsanslaget B 5. Byggnadsstyrelsen; Avvecklingskostnader under budgetåret 1994/95. Lokalförsörjningsverket skall varje kvartal redovisa kostnadema för åtagandena till Finans­departementet.

Vissa åtaganden återstår även efter den 30 juni 1995.

Regeringen föreslår därför att anslaget tas upp med oförändrat belopp för budgetåret 1995/96 eftersom de kostnader som har samband med åtagandet av avvecklingen kvarstår även under nästa budgetår.

6.2 Vissa centrala myndigheter D 1. Tbllverket

Regeringens förslag: Förseningsavgiften höjs till 400 kr för den som inte avlämnat kompletterande tulldeklaration i rätt tid och till 800 kr för den som, trots anmanmg, inte avlämnat tulldeklarationen inom den bestämda tiden.

Bakgrund

Regeringen har i 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 8) föreslagit att Tullverkets anslag minskas med 363 mkr under budgetperioden 1995/96 - 1998. För budgetåret 1995/96 har regeringen föreslagit att riksdagen anvisar ett ramanslag på 1 667 380 00 kr.

Riksdagen   har   beslutat   (bet.    1994/95 :SkU23   och   33,    rskr. 1994/95:240) att Tillverkets anslagnivå på helårsbasis skall uppgå till 75

127

mkr över den nivå som regeringen föreslagit i budgetpropositionen, dvs Prop. 1994/95:150 Tullverkets anslag skall minska med 288 mkr under budgetperioden Bilaga 7 1995/96 - 1998. Riksdagen har vidare beslutat att takten i besparingsplanen ändras så att tyngdpunkten i besparingen förläggs till budgetåret 1995/96. Enligt riksdagsbeslutet skall den besparing som genomförs budgetåret 1995/96 öka med 50 mkr. Detta innebär att Tullverkets ramanslag för budgetåret 1995/96 skall uppgå till 1 617 380 000.

1 syfte att undvika att statsbudgeten försvagas har skatteutskottet vidare pekat på att vissa offentligrättsliga avgifter kan höjas. Utskottet har emellertid betonat att utgångspunkten för sådana höjningar är att avgiftema inte har höjts på flera år. De avgifter som kan vara motiverade att räkna upp är, enligt utskottet, tullförättningsavgiften, tullräkningsavgiften, förseningsavgiften. Dessa avgifter beslutas med undantag för förseningsavgiften av regeringen med stöd av bemyndiganden i tullagen. Beslutanderätten rörande nivåema på tullförättningsavgiftema har av regeringen delegerats till General­tullstyrelsen.

Inom Generaltullstyrelsen har gjorts en översiktlig genomgång av nivåema för vissa offentligrättsliga avgifter. Generaltullstyrelsen har härvidlag redovisat att det i fråga om tullförättningsavgift, tullräkningsavgift och förseningsavgift kan vara motiverat med höjningar motsvarande ca 33 mkr. Därtill kommer att Generaltullstyrelsen efter påpekande från Riksrevisionsverket (RRV) redan har minskat fristen för dröjsmålsavgift för ej inbetald tullräkning.

Regeringens överväganden

Enligt 87 § tullagen (1994:1550) uppgår förseningsavgiften för den som inte har kommit in med kompletterande tulldeklaration i rätt tid till 300 kr och till 600 kr för den som, trots anmaning, inte avlämnat tulldeklarationen inom den bestämda tiden. Regeringen föreslår att förseningsavgiften i de nämnda fallen höjs till 400 kr respektive 800 kr.

6.3  Statliga arbetsgivarfrågor

E 6. Bidrag till fömyelsefonder på det statligt reglerade området

1995/96 Nytt anslag (förslag)

I 000

Nänmden för statliga fömyelsefonder finansieras med bidrag som avsätts efter förhandlingar mellan Arbetsgivarverket och de centrala arbetstagarorganisationema på det statliga förhandlingsområdet. Senast anslogs på detta  sätt 50  miljoner kr under trettonde huvudtitelns

128

reservationsanslag B  10.  Bidrag till  fömyelsefonder på det statligt    Prop. 1994/95:150 reglerade området (prop. 1989/90:100 bil. 15, bet. 1989/90: AU18, rskr.    Bilaga 7 1989/90:213).

Den 1 juli 1994 fanns det 115 174 518 miljoner kr oförbmkade på detta anslag. Enligt uppgift från Nämnden för statliga fömyelsefonder, som enligt regermgens beslut disponerar anslaget, kommer medel fortferande att finnas kvar vid utgången av budgetåret 1994/95. Eftersom det kommer att finnas ett behov av att disponera anslagsmedlen även efter utgången av budgetåret 1994/95 bör anslaget på nytt föras upp på statsbudgeten. Detta kan ske med endast ett formellt belopp eftersom någon ytterligare medelsanvisning inte behövs.

6.4 Upprättade lagförslag

Inom Finansdepartementet har upprättats förslag till

1. lag om ändring i tullagen (1994:1550). Lagförslaget fmns i bilaga 7.1.3.

6.5 Förslag till riksdagsbeslut 

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

till Byggnadsstyrelsen; Awecklingskostnader för budgetåret 1995/96 anvisar ett förslaganslag på 1 000 kr,

2.

antar regeringens förslag till ändring i milagen (1994:1550),

3.

till Bidrag till fömyelsefonder på det statligt reglerade området för budgetåret 1995/96 anvisar ett reservationsanslag på 1 000 kr.

129

14 Riksdagen 1994/95. 1 samt Nr 150. Bit 2-14.

Rättelse: S. 141 rad 3 Står: landstinget Rättat till: konununen

Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över      Prop. 1994/95:150

(SOU 1994:144) Utjämning av kostnader och intäkter i

Bilaga 7.1.1

kommuner och landsting

Remissinstanser m.m.

Efter remiss har yttrande över mbricerade betänkande avgetts av Konjunkturinstitutet, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Statistiska centralbyrån, Statskontoret, Arbetsmarknadsstyrelsen, Socialstyrelsen, Skolverket, Kanslerämbetet, Vägverket, Boverket, Statens institut för handikappfrågor i skolan, Nutek, Spri, Statens väg- och trafikinstitut, Statens kulturråd. Länsstyrelsen i samtliga län utom Kronobergs län, Expertgmppen för regional utveckling. Universitetet i Göteborg, Universitetet i[REDACTED_EFTERNAMN], Universitetet i Stockholm, Universitetet i Uppsala, Universitetet i Umeå, Kammarrätten i Jönköping;

samtiiga kommuner utom Bollebygds kommun, Ekerö kommun, Finspångs kommun, Gnesta kommun, Hörby kommun, Nyköpings kommun, Skumps kommun, Skövde kommun, Tjöms kommun, Trelleborgs kommun, Vänersborgs kommun;

samtliga landsting;

Svenska Kommunförbundet, Landstingsförbundet, Svenska kyrkans centralstyrelse, Svenska kyrkans församlings- och pastoratsförbund, Sveriges industriförbund. Tjänstemännens centralorganisation, Sveriges akademikers centralorganisation, Landsoiganisationen i Sverige, Svenska arbetsgivareföreningen och Föreningen Sveriges kommunalekonomer.

På eget initiativ har följande instanser avgivit yttrande: Socialdemokrater­na i Västerbotten, Pensionäremas Riksoiganisation, Svenska Träindustri­arbetarförbundet, Väg- och transportforskningsinstitutet, LO-distriktet i Norrbottens län, Kommimförbunden i Norrbotten, Västerbotten, Gävleborg, Dalarna och Värmland, Civilekonomemas Riksförbund, Kommunfiallmäktiges partier i Fagersta, Kommunförbundet i Kalmar län, Kommunförbundet i Malmöhus län, Sveriges Kommunaltjänsteman­naförbund, Göteborgs Regionens Kommunalförbund, Kommunförbundet i Stockholms län, Norrlandsförbundet, Kommunförbundet i Örebro län. Kommunförbundet i Jämtlands län. Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation. Kommunförbundet i Västemorrland, Härnösands stift. Vänsterpartiets landstingsgmpp i Norrbotten, Kalix Socialdemokratiska Arbetarekommun, Kommunal Norrbotten S-Fack­klubb, SKTF Gävleboigsavdelningen, SKTF Luleåavdelningen, Lidingö Villaägareföreningars Samarbetsnämnd, Lidingö Villaägareförening, LO-distriktet i Västerbotten, Villaägamas Riksförbund, upprop från Små­land/Östergötland kommuner.

130

Sammanfattning av betänkandet Utjämning av kostnader och   Prop. 1994/95:150

intakter i kommuner och landsting (SOU 1994:144)

Bilaga 7.1.2

Översikt

Beredningen har haft i uppdrag att utarbeta ett förslag till nytt stats­bidrags- och utjämningssystem för kommimer och landsting. Systemet skall kunna träda i kraft är 1996.

Till gmnd för beredningens arbete har bl.a. legat tre tidigare ut­redningar: Stmkturkostnadsutredningen, Konununal inkomstutjämnmg och Landstingsekonomiska utredningen.

Det system som beredningen föreslår löser ett antal problem som finns i nuvarande statsbidragssystem. Systemet avser att ge kommuner och landsting ekonomiska fömtsättningar att bedriva sin verksamhet på lik­värdiga villkor. Utjämningen är inte beroende av en viss nivå på de statiiga bidragen. Systemet blir därigenom hållbart. Ekonomiska regleringar mellan staten och kommuner eller landsting kan göras så att alla omfattas och utan att några omfördelningseffekter uppstår.

Beredningen föreslår att både inkomst- och kostnadsutjämningen sker genom en omfördelning av inkomster inom kommim- respektive landstingskollektivet. Systemet är därmed inte beroende av statiiga tillskott och riskerar därigenom inte heller att urholkas om statsbidragen skulle minska i omfattning.

Berednmgen föreslår att statsbidraget omvandlas till ett generellt, invånarbaserat bidrag.

Beredningen föreslår särskilda införanderegler för att begränsa omfördelningseffektema. Reglema skall gälla en femårsperiod.

Beredningens förslag till bidrags- och utjämningssystem kan samman­fattas i följande punkter.

Inkomsmtj amning som innebär omfördelning av skattekraft mot en genomsnittlig nivå för alla kommimer och landsting.

Utjämning av stmkturella kostnadsskillnader, med en behovsdel som uppdaters årligen och en stmkturdel som uppdateras vart femte år.

Generellt invånarbaserat statsbidrag.

Införanderegler som begränsar bidragsförändringarna.

Likvärdiga ekonomiska fömtsättningar

Det system som föreslås syftar till att skapa likvärdiga ekonomiska fömtsättningar för alla kommuner respektive landsting. Det innebär att alla skall ges ekonomiska möjligheter att, med en genomsnittlig skatte­sats, bedriva en verksamhet av normal omfattning och med en genom­snittlig standard oberoende av sina behov och stmkturella förhållanden i övrigt. Detta föreslås ske dels genom en långtgående utjämning av

131

skatteinkomster mellan kommuner respektive landsting, och dels genom    Prop. 1994/95:150 en utjänming för behovs- och andra stmkturella konstadsskillnader. Om    Bilaga 7.1.2 kommunen eller landstinget i sin verksamhet vill hålla en högre am­bitionsnivå eller en lägre avgiftsnivå än genomsnittet, eller om effektivi­teten i den bedrivna verksamheten är lägre än i genomsnittskommunen eller - landstinget, få detta ta sig uttryck i en högre skattesats.

Utjämning av skatteinkomster

Förslaget till utjämning av skatteinkomster beskrivs i avsnitt 4.1. Förslaget innebär att alla kommuner och landsting som har en relativ skattekraft som är högre än den genomsnittliga får avstå skatteinkomster till dem med en relativ skattekraft som är lägre än den genomsnittliga skattekraften. Alla kommuner och landsting garanteras således en skattekraft motsvarande genomsnittet för riket. Inkomstutjämningen konstmeras som tillägg till eller avdrag från skatteinkomstema. Summan av tilläggen respektive avdragen blir i huvudsak lika stora, varför utjänmingen i princip inte kräver något statligt tillskott och därigenom blir långsiktigt hållbar.

Till grund för beräkningen av tillägget eller avdraget för en kommun eller ett landsting läggs en länsvis genomsnittlig skattesats. Denna utgörs av den genomsnittiiga skattesatsen för kommun- respektive lands­tingskollektivet år 1995, minskad med fem procent och justerad för de länsvisa skillnadema i skatteväxlingar för äldreomsorg och omsorgsvård.

Genom kompensationsgraden på 95 % iimebär förslaget en långtgående utjämning av inkomster. Utjänmingsgraden, dvs. sununan av skatte- och bidragsintäkter efter utjämning, ligger för flertalet kommuner och landstmg på mellan 99% och 101%.

Summan av de skatteinkomster som omfördelas genom inkomstutjäm­ningen uppgår för kommunema till ca 6,5 miljarder kronor och för landstingen till ca 3,6 miljarder kronor.

Utjämning för stmkturellt betingade kostnadsskillnader

Förslaget till utjänming för stmkturellt betingade kostnadsskillnader beskrivs i avsnitt 4.2. Förslaget innebär att en utjämning för stmkturellt betingade kostnadsskillnader görs för både kommuner och landsting för i huvudsak obligatoriska verksamhter. För kommunema utjämnas dessutom för kostnadsskillnader i vissa frivilliga verksamheter och för vissa kostnader som inte är hänförliga till någon specifik verksamhet.

Metoden för att beräkna kostnadsutjämningen är den s.k. standardkost­nadsmetoden, som innebär att varje verksamhet och kostnad i utjäm­ningen behandlas var för sig och baseras på för respektive verksamhet relevanta faktorer som skall uttrycka behov och stmktur. Rent tekniskt konstmeras även kostnadsutjämningen som tillägg till eller avdrag från skatteinkomstema. De kommuner och landsting som har gynnsamma

132

stmkturella förhållanden för avdrag medan de som har en ogynnsam    Prop. 1994/95:150

stmktur får tillägg.

Bilaga 7.1.2

De verksamheter som ingår i kostnadsutjämningen för kommuner är följande: gmndskola, äldreomsorg, barnomsorg, gymnasieskola, individ-och familjeomsorg, administration och räddningstjänst, näringslivs- och sysselsättningsåtgärder, vatten och avlopp samt gator och vägar. Dämtöver görs en kostnadsutjämnmg för befolkningsminskning, svagt befolkningsunderlag, byggkostnader, uppvärmningskostnader och kallortstillägg.

I de för kommunerna obligatoriska basverksamhetema skola samt äldre-och bamomsorg utgör åldersstmkturen en viktig faktor i utjämnmgen. För äldreomsorgen beaktas också viktiga behovsfaktorer, främst de äldres kön, samboendeförhållanden och yrkesbakgmnd. Även för bamomsorgen beaktas viktiga behovsfaktorer, främst omfattningen av föräldramas förvärvsarbete samt krav på längre vistelser till följd av långa resor m.m. För gmndskolan och äldreomsorgen beaktas dessutom de merkostnader som det innebär att bedriva dessa verksamheter i glesbygd. För gym­nasieskolan beaktas bl.a. elevemas val av program. För individ- och familjeomsorgen beaktas ett antal s.k. sociala indikatorer, främst andelen ensamstående kvinnor med bam och andelen utonmordiska medborgare.

Utjänmingen för näringsliv och sysselsättning baseras på arbetslösheten i kommunen. Utjämningen för långvarig befolkningsminskning baseras på beräknade merkostnader vid en minskning under en tioårsperiod. Beräkningen av kompensationen för svagt befolkningsunderlag görs med utgångspunkt i befolkningsunderlaget inom en 3-niils respektive 9-milsradie.

För övriga verksamheter föreslås ingen kostnadsutjämning eftersom det för närvarande saknas underlag som visar på stmkturella kostnadsskillna­der för dessa verksamheter. För omsorger om psykiskt utvecklingsstörda samt vissa psykiskt störda kan en kostnadsutjänming övervägas först när verksamheten helt övertagits av kommunema.

Kostnadsutjämningen för kommuner omfattar ca 4,4 miljarder kronor. De högsta tilläggen går främst till glesbygdskommuner i norra Sverige samt till storstadskommunerna. De största avdragen görs från industri­kommuner och medelstora städer. De lägsta avdragen har landsbygds-kommunema.

För landstingen avser huvuddelen av kostnadsutjämningen häslo- och sjukvård. I utjämningen för denna verksamhet beakts landstingets åldersstmkmr. Dämtöver beaktas medellivslängden och andelen ensamboende i landstinget. De senare uttrycker ohälsan i befolkningen, vilken har avgörande betydelse för kostnadsskillnadema mellan landsting. En ytterligare utveckling av modellen för kostnadsutjämning i hälso- och sjukvården föreslås. Dämtöver föreslås en utjämning för landstingens vårdhögskoleutbildning, baserad på det faktiska antalet studenter. Vidare föreslås en utjämning för kallortstillägg.

För övriga verksamheter i landstmgen föreslås ingen kostnadsutjäm­ning.

133

Kosmadsutjänmingen för landsting omfattar knappt 5 miljarder kronor.    Prop. 1994/95:150 De största tilläggen ges till glesbygdslandstingen i norra Sverige samt till    Bilaga 7.1.2 storstadslandstingen  (landstingsfria kommunema).   Störst  avdrag  har Halland, Kronoberg, Älvsborg och Skaraborg.

En kostnadsutjämning föreslås också för kollektivtrafik, för vilken huvudmannaskapet är delat mellan kommuner och landsting. Utjämningen baseras på faktorer som möter både täthet och gleshet och som har samband med kostnadsvariationema. Modellen för beräkning av utjänming i kollektivtrafikföreslås få slå igenom till endast 75 % till följd av en viss osäkerhet kring vilka kostnader som beror på stmkturella skillnader respektive skillnader i service. Kosmadsutjänmingen för kollektivtrafik föreslås delas lika mellan kommuner och landsting, eftersom huvudmannaskapet för riket som helhet fördelas så.

För omsorgsverksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade samt vård av vissa psykiskt störda föreslås nu ingen kostnadsutjämning, eftersom verksamheten förfarande inte är heU överförd till kommunema och eftersom det saknas underlag för att bedöma kostnadsskillnader. Det senare gäller också färdtjänsten.

Frågan om mellankommunal och inomregional utjämning bör övervägas ytterligare, bl.a. för att möta den utveckling som sker när det gäller versamhet på regional nivå.

Statsbidragen

Beredningen föreslår i avsnitt 4.3 att huvuddelen av nuvarande statsbidrag utges i form av ett genrellt, invånarbaserat bidrag till såväl kommuner som landsting. Eknomiska regleringar mellan staten och kommuner eller landsting kan därigenom göras genom en anpassning av bidragsnivån utan att några negativa fördelningseffekter uppstår. Sådana regleringar kan föranledas t.ex. av en ändrad ansvarsfördelning mellan staten och kommuner eller landsting.

Statsbidragen uppgår, netto efter avdragen från skatteinkomstema, till knappt 29 miljarder för kommunema och 6,5 miljarder för landstingen år 1994.

Utfallet av beredningens förslag

Utfallet av förslaget beskrivs i kapitel 5. Ett omedelbart genomförande av beredningens förslag skulle ge en relativt stor omfördelning av bidrag jämfört med nuvarande bidragsfördelning, både för kommuner och landsting.

För kommunema skulle de största bidragsminskningama framför allt uppstå för kommuner i norra Sverige, vilka bl.a. genom det tidigare skatteutjämningssystemet har haft relativt sett höga bidrag. Ökade bidrag går i stället till storstadskommunema och större städer, där inte minst de sociala kostnadema är höga.

134

Även för landstingen skulle det  förslagna, systemet innebära en    Prop. 1994/95:150 minskning av bidragen i norra Sverige till förmån för storstadslands-    Bilaga 7.1.2 tingen.

För att undvika en drastisk förändring av bidragen till kommuner och landsting föreslår beredningen att bidrags- och utjämningssystemet införs successivt.

Införande av ett nytt system

För att underlätta införandet av ett nytt system och att möjliggöra en successiv anpassning av kostnader och intäkter föresläs i kapitel 6 särskilda införanderegler för en femårsperiod. För ett 20-tal kommuner, som får de största bidragsminskningama i förhållande till nuvarande bidrag, föreslås en absolut begränsning av bidragsminskningen för hela perioden. För övriga kommuner föreslås att såväl bidragsökningar som -minskningar begränsas under de tre första åren, med fallande belopp. För landstingen föreslås att enbart bidragsminskningama begränsas på motsvarande sätt. Under det första året skall ingen kommun och inget landsting få en bidragsminskning som överstiger 500 kronor per invånare, vilket motsvarar ca 50 öre i skatt vid genomsnittlig skattekraft. Av de kommuner som får bidragsöknmgar det första året bör endast de, vars ökning överstiger drygt 700 kronor per invånare, få ut den ökningen som överstiger detta belopp. De landsting som får bidragsökningar, vilket främst är Malmö och Göteborg, föreslås få ut hela ökningen redan första året. Under de påföljande två åren föreslås minskningar och ökningar få slå igenom i allt större grad. Det fjärde året är systemet därmed infört, utom för de kommuner som får de största minskningarna. För de tre kommuner som inte omfattas av inkomstutjämningen i nuvarande system (Danderyd, Lidingö och Täby) föreslås särskilda införanderegler, som innebär att bidragsmiskningen för dessa slår igenom snabbare.

Uppföljning av systemet

Beredningen föreslår att en parlamentariskt sammansatt gmpp ges i uppdrag att fortlöpande följa systemet och redovisa underlag för beslut om eventuella förändringar i systemet efter den föreslagna femårsperio­den.

135

Författningsförslag

p°p- 

1994/95: 150

*

Bilaga 7.1.3

1 Förslag till lag om generellt statsbidrag till kommuner och landsting

Härigenom föreskrivs följande.

1

§ Generellt statsbidrag till kommuner fördelas med ett enhetiigt belopp per invånare i kommunen den 1 november året före det år bidraget betalas ut.

2

§ Generellt statsbidrag till landsting fördelas med ett enhetiigt belopp per invånare i landstinget den 1 november året före det år bidraget betalas ut.

3

§ De kommuner som inte ingår i ett landsting får statsbidrag enligt 1 och 2 §§.

4

§ Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om fördelning av statsbidrag.

5

§ Statsbidrag enligt denna lag skall betalas ut i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas första gången i fråga om bidragsåret 1996.

136

2      Förslag till lag om utjämning av skatteinkomster och      Prop. 1994/95:150

kosmader i kommuner och landsting

Bilaga 7.1.3

Härigenom föreskrivs följande.

Allmänna bestämmelser

1 § Kommuner och landsting skall för utjänming av skatteinkomster och

stmkturellt betingade kostnadsskillnader mellan kommunema respektive

landstingen få tillägg till eller avdrag från skatteinkomstema enligt denna

lag.

2     § I denna lag används följande termer i den betydelse som här anges:

Utjämningsår: Det år då inkomst- och kostnadsutjämning görs.

Garanterat skatteunderlag:  De beskattningsbara inkomster för en

kommun eller ett landsting som motsvarar den uppräknade medelskattekraften, multiplicerad med antalet folkbokförda invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjämningsåret.

Uppräknat skatteunderlag: De sammanlagda beskattningsbara inkomst­ema enligt skattemyndighetens årliga taxermgsbeslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) om taxering till kommunal inkomstskatt året före utjänmingsåret för en konimun eller ett landsting, uppräknad med uppräkningsfaktorema enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestäm­melser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

Uppräknad medelskattekraft: Totalsumman av uppräknade skatteunder­lag för hela landet, dividerad med antalet invånare i landet den 1 november året före utjänmingsåret.

Stmkturkostnadsersättning: Summan av standardkostnadsersättningama för kommunen respektive landstinget.

Med landsting avses i denna lag i tillämpliga delar också kommuner som inte ingår i ett landsting.

Inkomstutjämning

3

§ En kommun eller ett landsting vars garanterade skatteunderlag överstiger det uppräknade skatteunderiaget har rätt till ett tillägg som motsvarar skillnaden mellan skatteunderiagen, multiplicerad med den skattesats som årligen fastställs enligt 10 §.

4

§ En konimun eller ett landsting vars garanterade skatteunderlag understiger det uppräknade skatteunderiaget skall vidkännas ett avdrag som motsvarar skillnaden mellan skatteunderiagen, multiplicerad med den skattesats som årligen fastställs enligt 10 §.

137

Kostnadsutjämning

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7.1.3

5

§ En konimun eller ett landsting vars invånarbaserade stmkturkostnads­ersättning överstiger den för landet genomsnittliga invånarbaserade stmkturkostnadsersättningen har rätt till ett tillägg som motsvarar mellanskillnaden multiplicerad med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjämningsåret.

6

§ En konimun eller ett landsting vars invånarbaserade strukturkostnads­ersättning understiger den för landet genomsnittliga invånarbaserade stmkturkostnadsersättningen skall vidkännas ett avdrag som motsvarar mellanskillnaden multiplicerad med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före utjämningsåret.

7

§ En kommuns eller ett landstings stmkturkostnadsersättning utgörs av summan av en teoretiskt beräknad standardkostnadsersättning för var och en av följande verksamheter och icke verksamhetsanknutna kostnadsslag:

För kommuner: Bamomsorg, äldreomsorg, individ- och familjeomsorg, gmndskola, gynmasieskola, vatten och avlopp, gator och vägar, näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder, byggkostnader, uppvärmningskostnader, administration, resor och räddningstjänst, befolkningsminskning, svagt befolkningsunderlag och kallortstillägg.

För landsting: Hälso- och sjukvård, högskoleutbildning och kallorts­tillägg.

Delat huvudmannaskap: Kollektivtrafik.

8 § Vid fördelning inom ett län av tillägg eller avdrag för kollektivtrafik

mellan kommuner och landsting skall kommuner respektive landsting

ansvara för hälften vardera.

Gemensamma bestämmelser

9 § Ändras Sveriges indelning i kommuner eller landsting, beräknas

inkomst- och kostnadsutjämningen på gmndval av den indelning som

gäller vid utjänmingsårets ingång.

10 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela

föreskrifter om beräkningen av tillägg och avdrag enligt 3-6 §§.

Regeringen skall fastställa de skattesatser som skall tillämpas enligt 3 och 4 §§. När regeringen fastställer skattesatsema skall hänsyn tas till överenskommelser mellan landstinget och kommunema inom landstingsområdet om en ändrad fördelning av uppgiftema inom området och den förändrade fördelning av den sammanlagda landstings- och kommunalskatten som följer av överenskommelserna.

138

n § Statistiska centralbyrån skall senast den 10 september året före    Prop. 1994/95:150 utjämningsåret lämna uppgift till varje kommun och landsting om    Bilaga 7.1.3 preliminära tillägg och avdrag enligt 3-6 §§.

12   § Statistiska centralbyrån fastställer den uppräknade

medelskattekraften senast den 31 december året före utjämningsåret.

Skattemyndigheten fastställer tilläggens och avdragens storlek samt länmar senast den 25 januari utjänmingsåret uppgift till varje konimun och landsting om tillägg och avdrag.

13

§ Tillägg och avdrag skall under utjämningsåret betalas ut eller dras av i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetalningen av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

14

§ Statistiska centralbyråns eller skattemyndighetens beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen.

Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (1995:000) om införande av lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting.

139

3      Förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om     Prop. 1994/95:150 utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner        Bilaga 7.1.3 och landsting

Härigenom föreskrivs följande.

Allmänna bestämmelser

1

§ Lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting och denna lag träder i kraft den 1 juli 1995 och tillämpas första gången i fråga om utjänmingsåret 1996.

2

§ Genom lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting upphävs

1.

lagen (1992:670) om statiigt utjämningsbidrag till kommuner,

2.

lagen (1992:671) om skatteutjämningsbidrag till landsting.

3

§ De upphävda lagama enligt 2 § gäller dock fortfarande i fråga om statiigt utjänmingsbidrag och skatteutjänmingsbidrag för år 1995 och tidigare år.

4

§ Om det i lag eller någon annan författning hänvisas till föreskrifter som har ersatts genom föreskrifter i lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting, tillämpas i stället de nya föreskrifterna.

5

§ Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer ett referensbidrag för varje kommun och landstmg.

6

§ Vad som i denna lag benämns bidragsminskning eller bidragsökning utgörs av skillnaden mellan referensbidraget enligt 5 § och summan av kommunens eller landstingets statsbidrag enligt lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting och tillägg eller avdrag enligt lagen (1995:000) om utjänming av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting, om dessa lagar skulle ha gällt år 1995.

7

§ Vad som i denna lag sägs om landsting tillämpas också i fråga om kommuner som inte ingår i ett landsting.

Kommuner

8 § Den sammanlagda bidragsminskningen för åren 1996-2003 får uppgå till högst 2 000 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994. För de kommuner vars uppräknade skattekraft för år 1993 översteg garantinivån i det statiiga utjämningsbidraget år  1993  enligt lagen

140

(1992:670) om statiigt utjämningsbidrag till kommuner gäller att den    Prop. 1994/95:150 sammanlagda bidragsminskningen för åren 1996-2003 fär uppgå till högst    Bilaga 7.1.3 4 000 kronor per invånare i kommunen den I november 1994.

9 § Den sammanlagda bidragsminskningen begränsas årligen genom att

ett fast infbrandetillägg betalas ut till de kommuner som får beräknade

sammanlagda bidragsminskningar som överstiger beloppsgränsema enligt

8§.

Ett fast införandetillägg motsvarar skillnaden mellan beloppsgränsema enligt 8 § och den beräknade totala bidragsminskningen.

10      § En årlig begränsning av bidragsminskningen görs for de kommuner

vars beräknade bidragsminskning överstiger 250 kronor per invånare.

Dessa kommuner fär ett rörligt införandetillägg, som uppgår till ett belopp

som

-

för år 1996 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 250 kronor,

-

för år 1997 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 500 kronor,

-

för år 1998 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 750 kronor,

-

för år 1999 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och I 000 kronor,

-

för år 2000 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 1 250 kronor,

-

för år 2001 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 1 500 kronor, och

-

för år 2002 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och I 750 kronor

11      § En årlig begränsning av bidragsminskningen görs for de kommuner

vars uppräknade skattekraft fÖr år 1993 översteg garantinivån i det statliga

utjämningsbidraget år 1993 enligt lagen (1992:670) om statligt

utjämningsbidrag till kommuner. Dessa kommuner fär ett rörligt

infbrandetillägg, som uppgår till ett belopp som

-

for år 1996 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 500 kronor,

-

för år 1997 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 1 000 kronor,

-

för år 1998 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och I 500 kronor,

-

for år 1999 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 2 000 kronor,

-

for år 2000 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 2 500 kronor,

-

för år 2001 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 3 000 kronor, och

141

- för år 2002 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk-    Prop. 1994/95:150

ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 3 500 kronor.

Bilaga 7.1.3

12 § En begränsning av bidragsökningen görs från och med år 1996 till och med år 1998 för de konmiuner som får en beräknad bidragsökning genom att dessa kommuner får ett rörligt införandeavdrag. Det rörliga införandeavdraget uppgår till ett belopp som

-

för år 1996 är 704 kronor eller, om bidragsökningen är mindre än 704 kronor, den faktiskt beräknade ökningen,

-

för år 1997 är 304 kronor eller, om bidragsökningen är mindre än 304 kronor, den faktiskt beräknade ökningen, och

-

för år 1998 är 112 kronor eller, om bidragsökningen är mindre än 112 kronor, den faktiskt beräknade ökningen.

Landsting

13 § Den sammanlagda bidragsminskningen för åren 1996-2003 får

uppgå till högst 1 200 kronor per invånare i landstinget den 1 november

1994.

14 § Den sammanlagda bidragsminskningen begränsas årligen genom att

ett fast införandetillägg betalas ut till de landsting som får beräknade

sammanlagda bidragsminskningar som överstiger beloppsgränsen enligt

13 §.

Ett fast införandetillägg motsvarar skillnaden mellan beloppsgränsen enligt 13 § och den beräknade totala bidragsminskningen.

15 § En årlig begränsning görs för de landsting vars beräknade

bidragsminskning överstiger 150 kronor per invånare i landstinget. Dessa

landsting får ett rörligt införandetillägg, som uppgår till ett belopp som

-

för år 1996 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 150 kronor,

-

för år 1997 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 300 kronor,

-

för år 1998 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 450 kronor,

-

för år 1999 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 600 kronor,

-

för år 2000 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 750 kronor,

-

för år 2001 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 900 kronor, och

-

för år 2002 motsvarar skillnaden mellan den beräknade bidragsminsk­ningen, minskad med det fasta införandetillägget, och 1 050 kronor.

142

4     Förslag till lag med särskilda bestämmelser om

Prop. 1994/95:150

utbetalning av skattemedel år 1996

Bilaga 7.1.3

Härigenom föreskrivs följande.

Vid utbetalning av en församlings eller en kyrklig samfällighets fordran enligt 4 a § Qärde stycket lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., skall fordran vid ingången av år 1996 minskas med 7,6 procent.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

143

5      Förslag till lag om mervärdesskattekonton för

Prop. 1994/95:150

kommuner och landsting

Bilaga 7.1.3

Härigenom föreskrivs följande.

Inledande bestämmelser

1 § För reglering av kommuners och landstings kostnader för viss mervärdesskatt skall det hos Riksgäldskontoret finnas två räntebärande konton, ett för kommunemas räkning (kommunkontot) och ett för lands­tingens räkning (landstingskontot).

Inbetalningar till kontona

2

§ Varje kommun och landsting skall göra inbetalningar till kommun­kontot respektive landstingskontot.

3

§ En kommun eller ett landstings inbetalningar för ett år skall motsvara ett av Riksskatteverket fastställt tillskott enligt 5 § multiplicerat med antalet invånare i kommunen eller landstinget den 1 november året före inbetalningsåret.

4

§ Inbetalning till ett konto skall göras genom att ett belopp enligt 3 § dras av i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetal­ning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

5 § Riksskatteverket skall senast den 10 september varje år fastställa ett

belopp för kommunema och ett belopp för landstingen (tillskott), som

skall ligga till grund för kommunemas och landstingens inbetalningar till

kontona för närmast följande år.

För kommuner som inte ingår i något landsting utgörs tillskottet av summan av de för övriga kommuner och för landstingen fastställda till­skotten.

6 § Riksskatteverket skall beräkna tillskotten så att inbetalningama till ett

konto med hänsyn tagen till räntan på kontot så nära som möjligt mot­

svarar utbetalningama från kontot. Inbetalningama skall över tiden mot­

svara utbetalningama.

144

utbetalningar från kontona

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7.1.3

7 § Kommuner och landsting får ansöka om utbetalning från kontona för

ingående mervärdesskatt som inte dragits av enligt mervärdesskattelagen

(1994:200).

Kommunalförbund får ansöka om utbetalning från kommunkontot och landstingskontot för ingående mervärdesskatt som inte dragits av enligt mervärdesskattelagen. Fördelningen mellan kontona görs i förhållande till kommunemas och landstingens deltagande i kostnadema för förbundets verksamhet.

8

§ Vid utbetalning enligt 7 § gäller bestämmelsema i 8 kap. 9 och 10 §§ mervärdesskattelagen (1994:200) i tillämpliga delar.

9

§ Kommuner och landsting får ansöka om utbetalning från kontona för de ökade kostnader som till följd av bestämmelsema om mervärdesskatt uppkommer vid upphandling avseende verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Utbetalning till kommun och landsting skall ske även då kommunen och landstinget lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet inom nänmda områden.

Utbetalning enligt första stycket får på motsvarande sätt lämnas till kommunalförbund och sådant beställarförbund som bedriver försöks­verksamhet enligt lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst.

10     § Utbetalningsbeloppet enligt 9 § beräknas enligt schablon.

Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddelar

föreskrifter om schablonberäkningen och om förfarandet vid ansökan om utbetalning.

11 § Skattemyndigheten i Kopparbergs län beslutar om utbetalning från

kontona.

Överklagande

12 § Skattemyndighetens eller Riksskatteverkets beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen.

1.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

2.

Lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för år 1995 gäller fortfarande i fråga om särskilt bidrag för tiden fram till den nya lagens ikraftträdande.

15 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit. 2-14.

Rättelse: S. 153 rad 6, Rad 2 nedifrån S. 154 rad 3 S. 155 rad 21 samt i övrigt vissa ändringar av kursivering, kommatecken och punkt

145

6      Förslag till lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.

Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m.' skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

4§ Vad som i denna paragraf sägs om kommun och kommunalskattemedel tillämpas också i fråga om landsting och landstingsskattemedel.

året.

I december varje år skall regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, fastställa två uppräkningsfaktorer som skall svara mot den uppskattade procentuella förändringen av skatteunderlaget i riket. Den ena skall avse förändringen mellan andra och första året före beskattningsåret. Den andra skall avse förändringen mellan året före beskatmingsåret och beskattningsåret.

Vad som återstår, sedan avräk- Vad som återstår, sedan avräk­ning har skett enligt 52 § upp-    ning har skett enligt 52 § upp-

En kommun har rätt att under visst år (beskatmingsåret) av staten uppbära preliminära kommunal­skattemedel med ett belopp som motsvarar produkten av antalet skattekronor i kommunen enligt skattemyndighetens beslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) om taxering till kommunal inkomstskatt (skatte­underiaget) året före beskatt­ningsåret, den skattesats som har beslutats för beskattningsåret och de uppräkningsfaktorer enligt tredje stycket som har fastställts i december året före beskattnings­året.

bördslagen (1953:272), 12 § lagen (1984:668) om uppbörd av social­avgifter från arbetsgivare och 8 § lagen (1987:560) om skatte-utjämningsavgifi, skall skatte­myndigheten fördelat per månad utanordna till kommunen den tredje

En konimun har rätt att under visst år (beskattningsåret) av staten uppbära preliminära kommunal­skattemedel med ett belopp som motsvarar produkten av de sammanlagda beskattningsbara inkomstema i kommunen enligt skattemyndighetens beslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) om taxering till kommunal inkomstskatt (skatte­underlaget) året före beskatt­ningsåret, den skattesats som har beslutats för beskattningsåret och de uppräkningsfaktorer enligt tredje stycket som har fastställts i december året före beskattnings-

bördslagen (1953:272), 12 § lagen (1984:668) om uppbörd av social­avgifter från arbetsgivare och 4 § lagen (1995:000) om mervärdes-skattekonton för kommuner och landsting, skall skattemyndigheten fördelat per månad utanordna till

' Lagen omtryckt 1973:437.  Senaste lydelse 1994:314.

146

Nuvarande lydelse

vardagen räknat från den 17 i månaden, varvid dag som enligt 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid jämställs med allmän helgdag inte skall medräknas. Är kommunens fordran inte uträknad vid utbetalnings­tillfällena i månadema januari och febmari, skall utbetalningama dessa månader gmndas på samma belopp som utbetalningen i december månad det föregående året. När särskilda skäl föranleder det får skattemyndigheten dock förordna att utbetalningen skall gmndas på ett annat belopp. Om något av de belopp som utbetal­ningen i månadema januari och febmari gmndats på inte motsvarar en tolftedel av kommunens fordran, skall den jämkning som föranleds av detta ske i fråga om utbetalningen i mars månad.

En delavräkning av de preli­minära kommunalskattemedlen skall ske när den årliga taxeringen under beskattningsåret har avslutats. Delavråkningen sker med utgångspunkt i ett belopp mot­svarande produkten av skatte­underlaget enligt nämnda taxering, den skattesats som har beslutats för beskattningsåret och uppräknings­faktorn för beskattningsåret (omräknade preliminära kom­munalskattemedel). Om detta belopp överstiger det belopp som kommunen har uppburit enligt andra stycket, skall skatte­myndigheten betala ut överskjut­ande belopp till kommunen. 1 mot­satt fall skall kommunen återbetala mellanskillnaden. Utbetalning eller återbetalning skall göras i januari året efter beskattningsåret.

En slutavräkning av kommunal­skattemedlen skall ske när den årliga taxeringen under året efter beskattningsåret har avslutats. Produkten av skatteunderlaget enligt   den   taxeringen   och   den

Föreslagen lydelse

kommunen den tredje vardagen räknat från den 17 i månaden, varvid dag som enligt 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid jämställs med allmän helgdag inte skall medräknas. Är kommunens fordran inte uträknad vid utbetalningstillfällena i månadema januari och febmari, skall utbetalningarna dessa månader gmndas på samma belopp som utbetalningen i december månad det föregående året. När särskilda skäl föranleder det får skattemyndigheten dock förordna att utbetalningen skall gmndas på ett annat belopp. Om något av de belopp som utbetalningen i månadema januari och febmari gmndats på inte motsvarar en tolftedel av kommunens fordran, skall den jämknmg som föranleds av detta ske i fråga om utbetalningen i mars månad.

En slutavräkning av kommunal­skattemedlen skall ske när den årliga taxeringen under året efter beskattningsåret har avslutats. Produkten av skatteunderlaget enligt   den   taxeringen   och   den

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

147

Nuvarande lydelse

skattesats som har beslutats för beskattningsåret utgör de slutliga kommunalskattemedlen. Om dessa överstiger de omräknade preli­minära kommunalskattemedlen enligt femte stycket skall skattemyndigheten betala ut överskjutande belopp till kommunen. I motsatt fjdl skall kommunen återbetala mellan­skillnaden. Utbetalning eller återbetalning skall göras i januari andra året efter beskattningsåret.

Föreslagen lydelse

skattesats som har beslutats för beskattningsåret utgör de slutliga kommunalskattemedlen, Om sum­man av dessa överstiger summan av de preliminära kommunalskatte­medlen enligt andra stycket skall överskjutande belopp betalas ut till kommuner. I motsatt fall skall kommuner återbetala mellan­skillnaden. Utbetalning eller återbetalning skall ske genom ökning eller minskning av det generella statsbidraget till kommuner enligt lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting andra året efter beskattningsåret.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om utbetalning av kommunalskattemedel för år 1995 och tidigare år.

148

7 Förslag till lag om ändring i lagen (1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting och församlingar

Härigenom föreskrivs att 2 4 §§ lagen (1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting och församlingar' skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 

§

2

Om en kommuns område har ändrats eller en ny kommim bildats skall från och med det beskatt­ningsår då indelningsändringen träder i kraft preliminära kommunalskattemedel och omräk­nade preliminära kommunal­skattemedel enligt 4 § andra och sjätte styckena lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., när det är möjligt, beräknas med hänsyn tagen till den förändring av skatteunderlaget i kommunen som indelningsändringen medfört. I andra fall skall medlen beräknas med hänsyn tagen till den förändring av invånarantalet i kommunen som indelningsänd­ringen medfört.

Om en kommuns område har ändrats eller en ny kommun bildats skall från och med det beskatt­ningsår då indelningsändringen träder i kraft preliminära kommunalskattemedel enligt 4 § andia stycket lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., när det är möjligt, beräknas med hänsyn tagen till den förändring av skatteunderlaget i kommunen som indelningsändringen medfört. I andra fall skall medlen beräknas med hänsyn tagen till den förändring av invånarantalet i kommunen som indelningsänd­ringen medfört.

3 

§

'

I fråga om ett område som har överförts från en kommun till en annan skall vid avräkning av preliminära kommunalskattemedel som beräknats på gmndval av taxeringarna under året innan indelningsändringen träder i kraft och det följande året fordran hos eller skuld till staten påföras den kommun till vilken området har hört enligt den äldre indelningen.

I fråga om ett område som har överförts från en konimun till en annan skall vid avräkning av preliminära kommunalskattemedel och omräknade preliminära kom­munalskattemedel som beräknats på grundval av taxeringarna under året innan indelningsändringen träder i kraft och det följande året fordran hos eller skuld till staten påföras den kommun till vilken området har hört enligt den äldre indelningen.

Om en kommun har delats, skall en sådan fordran eller skuld påföras kommunema enligt den nya indelningen i förhållande till de olika delamas andel av skatteunderlaget i den odelade kommunen under det år taxeringen avser.

149

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7.1.3 En fordran eller skuld, som avser en kommun som har lagts samman med en aiman kommun, skall påföras den kommun som bildats genom sammanläggningen.

4§''

Vad som har sagts i denna lag om

Vad som har sagts i denna lag om

kommim och kommunalskatt skall

kommun och kommunalskatt skall

gälla   också   för   landsting   och

gälla   också   för   landsting   och

landstingsskatt. Bestämmelsema i

landstingsskatt. Bestämmelsema i

1 och 3 §§ skall gälla också för

1 § skall gälla också för församling

församling och församlingsskatt.

och församlingsskatt.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996. Äldre bestämmelser skall fortfarande tillämpas i fråga om slutavräkning av kommunalskattemedel för år 1995 och tidigare år samt i fråga om församlmgsskatt.

' Senaste lydelse av lagens rubrik 1992:1588.  Senaste lydelse 1994:1985. ' Senaste lydelse 1992:1588. * Senaste lydelse 1992:1588,

150

8      Förslag till lagom ändring i lagen (1994:961) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1995

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

Härigenom  föreskrivs   att   1   §   lagen  (1994:961)   med   särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel år 1995 skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§'

Vid utbetalning av kommunal- eller landstingsskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om konununs och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., skall för inkomståret 1995 kommunalskattemedlen mins­kas med / 025 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994 och landstingsskattemedlen med 311 kronor per invånare i lands­tinget den 1 november 1994.

För en kommun som inte ingår i ett landsting skall kommunalskatte­medlen minskas med 1 336 kronor per invånare i konununen den 1 november 1994.

Vid utbetalning av kommunal- eller landstingsskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., skall för inkomståret 1995 kommunalskattemedlen mins­kas med 557 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994 och landstingsskattemedlen med 252 kronor per invånare i lands­tinget den 1 november 1994.

För en kommun som inte ingår i ett landsting skall kommunalskatte­medlen minskas med 1 103 kronor per invånare i kommunen den 1 november 1994.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Senaste lydelse 1994:1965,

151

9   Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

Härigenom föreskrivs att 12,  13,  19, 23, 41  och    52 §§ i lagen (1988:1385) om Sveriges riksbank skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

12 

§

Riksbanken får i valutapolitiskt syfte köpa, sälja och förmedla utländsk valuta, utländska stats­papper, andra lätt omsättningsbara skuidelsrev i utländsk valuta och guld samt rättigheter och skyldig­heter som anknyter till nämnda tillgångar.

/ valutapolitiskt syfte får Riksban­ken

1.

köpa, sälja och förmedla ut­ländsk valuta, utländska statspap­per, andra lätt omsättningsbara skuldebrev i utländsk valuta och guld samt rättigheter och skyldig­heter som anknyter till nämnda till­gångar,

2.

ge ut egna skuldebrev i ut­ländsk valuta för de ändamål som avses i 1 § andra stycket lagen (1988:1387) om statens upplåning.

13 §

I valutapolitiskt syfte fär riksban­ken ta upp utländsk kredit och kredit i utiändsk valuta, bevilja kredit till annan centralbank och till Intemationella valutafonden samt bevilja kredit inom ramen fbr verksamheten i Banken för intema-tionell betalningsutjämning.

I valutapolitiskt syfte får Riksban­ken ta upp utländsk kredit och kredit i  utländsk valuta, bevilja kredit till annan centralbank och till   Intemationella   valutafonden, bevilja   kredit   inom   ramen   fÖr verksamheten i Banken for intema-tionell   betalningsutjämning  samt bevilja kredit för Europeiska unio­nens system för medelfristigt fi­nansiellt stöd. Efter medgivande av riksdagen får Riksbanken i valutapolitiskt syfte bevilja kredit till andra intemationella finansorgan som Sverige är medlem i och sluta avtal om långsiktiga intemationella låneåtaganden.

Riksbanken fär också efter med­givande av riksdagen av egna medel tillskjuta insatskapital i Internationella valutafonden.

Riksbanken får också efter med­givande   av   riksdagen   av   egna medel   tillskjuta   insatskapital   i internationella finansorgan som Sverige är medlem i.

19 §

/ syfte att påverka kreditmarknaden får riksbanken

I.   

köpa,   sälja  och  förmedla svenska   statspapper,   andra   lätt omsättningsbara skuldebrev samt rättigheter och  skyldigheter som anknyter till sådana tillgångar.

/ penningpolitiskt syfte får Riks­banken

I. köpa, sälja och förmedla sven­ska statspapper, andra lätt omsätt­ningsbara skuldebrev samt rättig­heter och skyldigheter som ankny­ter till sådana tillgångar,

152

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7.1.3 2. om särskilda skäl finns ge ut      2. ge ut egna skuldebrev, egna skuldebrev med kort löptid.

23 § Riksbanken skall ta emot betalningar till och göra utbetalningar för sta­ten.

För att täcka statens kortfristiga       Riksbanken får ta emot inlåning

medelsbehov får riksbanken bevilja   från staten,

staten kontokredit.

Riksbanken får inte bevilja kredit

till eller förvärva skuldförbindelse direkt från staten, annat offentligt organ eller institution inom Euro­peiska unionen.

Riksbanken får dock inom ramen för övriga bestämmelser i denna lag bevilja kredit till och förvärva skuldförbindelse från kreditinstitut som ägs av staten eller annat of­fentligt organ.

41.§' Av fullmäktige avgörs

1.     frågor om föreskrifter som riktar sig till enskilda,

2.

fi-ågan om fastställande av arbetsordning samt andra viktigare frågor om Riksbankens organisation och arbetsformer,

3.

frågor om systemet for att bestämma kronans värde i förhållande till andra valutor,

4.

frågor om riktlinjer för förvalmingen av de tillgångar som anges i

11 §,

5.

frågor om viktigare intemationella kreditavtal,

6.

frägor om diskonto och om räntevillkor vid ut- och inlåning enligt 18 § första stycket samt villkor vid utiåning enligt 18 § andra stycket,

7.

frågor om viktigare rekommendationer till eller överenskommelser med kreditinstitut,

8.

frågor om kassakrav och särskild avgift när kassakrav inte uppfylls,

9.

frågor om statens kontokredit,        9. frågor om räntevillkor på sta-

tens konto,

10.

frågor om förvärv av aktier eller andelar enligt 24 §,

11.

viktigare frågor om ackord, avskrivning, nedsättning eller eftergift av fordran,

12.

frågor om upprättande av personalförteckning, om beslut som avses i 37 § samt om tillsättande av tjänster som riksbanksdirektör, avdelnings­chef eller regionchef,

'Senaste lydelse 1991:1538.

153

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7.1.3

13.

frågor om skiljande från annan anställning än provanställning eller om skiljande från uppdrag eller om disciplinansvar, åtalsanmälan, avstäng­ning eller läkamndersökning,

14.

frågor om vilken personal och vilka uppdragstagare som skall åläg­gas anmälningsskyldighet enligt 38 § andra stycket,

15.

övriga frågor som enligt denna eller annan lag skall avgöras av full­mäktige, samt

16.

frågor som fiillmäktige finner vara av större vikt eller som riks­bankschefen hänskjuter till fullmäktige.

Ärenden som inte skall avgöras av fullmäktige avgörs av riksbanksche­fen. I den mån sådana ärenden inte är av det slag att de behöver prövas av riksbankschefen, fär de avgöras av arman tjänsteman enligt vad som anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut.

52 §

Den särskilda avgiften enligt 51 § Den särskilda avgiften enligt 51 §

skall svara mot en ränta på under- skall svara mot en ränta på under­

skottet för varje dag som uppgår skottet för varje dag som uppgår

till två gånger diskontot vid varje till två gånger den utlåningsränta

tid, om inte annat följer av andra som Riksbanken tillämpar vid

stycket.

beviljande av kredit till bankinstitut

Om riksbankens samlade kredit enligt 18 § första stycket enligt 18 § första stycket till bank­instituten är så stor att motsvaran­de högsta räntesats (marginalrän­tan) överstiger den i första stycket angivna räntan minskad med tre procentenheter, skall avgiften svara mot en ränta på underskottet för varje dag som överstiger marginal­räntan med tre procentenheter.

Om det finns särskilda skäl, fär avgiften sättas ned hett eller delvis.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Senaste lydelse 1990:1150.

154

10  Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1387) om

Prop. 1994/95:150

statens upplåning

B i laga 7.1.3

Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ i lagen (1988:1387) om statens upplåning skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1§ Efter särskilt bemyndigande som lämnas av riksdagen för ett budgetår i sänder fär regeringen eller efter regeringens bestämmande Riksgäldskon­toret ta upp lån till staten för att

1.  finansiera löpande underskott i statsbudgeten och andra utgifter som

gmndar sig på riksdagens beslut,

2.

tillhandahålla sådana krediter och fullgöra sådana garantier som riks­dagen beslutat om,

3.

amortera, lösa in och i samråd med Riksbanken köpa upp statslån, samt

4.

tillgodose riksbankens behov       4. tillgodose Riksbankens behov av valutareserv och av statspapper    av valutareserv.

för marknadsoperationer

Riksbanken skall betala full er-

sättning för statens kostnader för upplåning för att tillgodose Riks­bankens behov av valutareserv. Regeringen kan dock i samråd med Riksbanken, besluta annat om det finns särskilda skäl.

2§'

Lån som har tagits upp av staten enligt 1 § förvaltas av regeringen eller,

efter regeringens bemyndigande, av Riksgäldskontoret.

Om staten tar upp ett lån för att tillgodose Riksbankens behov av valutareserv, får de medel som Riksbanken tillför staten i utbyte mot de lånade medlen endast an­vändas för återbetalning av samma lån. Regeringen kan dock i samråd med Riksbanken, besluta annat om det finns särskilda skäl.

Denna lag fräder i kraft den 1 juli 1995.

'Senaste lydelse 1989:246,

155

11 Förslag till lag om fortsatt giltighet av vissa övergångsbe-   Prop. 1994/95:150 stämmelser  till  lagen  (1983:1092)  med  reglemente  för   Bilaga 7.1.3 Allmäima pensionsfonden

Härigenom föreskrivs följande i fråga om lagen (1983:1092) med regle­mente för Allmänna pensionsfonden'.

Punktema 2-4 i övergångsbestämmelserna till lagen (1991:1857) om änd­ring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, vilka gäller till utgången av juni 1995, skall fortsätta att gälla.

'Lagen omtryckt 1991:1857,

156

12  Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden'

dels att punkten 3 i övergångsbestämmelsema till lagen (1991:1857) om ändring i nänmda lag skall ha följande lydelse,

dels att övergångsbestämmelsema till lagen (1994:1078) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

Föreslagen lydelse

3. I fråga om placering av de medel som avvecklingsstyrelsen förvaltar gäller den upphävda 36 § lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden. Medlen skall placeras så att kraven på god avkastning tillgodoses. Till avvecklingsstyrelsens förvaltning skall hänföras avkastningen av de medel som styrelsen förvaltar.

Nuvarande lydelse

3. I fråga om placering av de medel som avvecklingsstyrelsen förvaltar gäller den upphävda 36 § lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden. Medlen skall med inriktning på en framtida utskiftning av dessa place­ras så att kraven på god avkastning och riskspridning tillgodoses. Till avvecklingsstyrelsens förvaltning skall hänföras avkastningen av de medel som styrelsen förvaltar.

Styrelsen får inte förvärva så många vid Stockholms fondbörs inregist­rerade aktier i ett aktiebolag att dessa uppgår till 30 procent eller mer av samtliga aktier i bolaget eller, om aktiema har olika röstvärde, att röste­talet för aktiema uppgår till 30 procent eller mer av röstetalet för samt­liga aktier i bolaget.

Om det vid utgången av juni 1995 återstår något av de medel som enligt punkt 12 reserverats för det premiegmndande allemans­sparandet eller avvecklingsstyrel­sens verksamhet, tillfaller dessa medel statsverket.

Om det vid utgången av juni 1995 återstår något av de medel som enligt punkt 12 reserverats för det premiegmndande allemans­sparandet eller avvecklingsstyrel­sens verksamhet, skall dessa medel tillfalla Allmänna pensionsfonden och förvaltas av awecklingsstyrel-sen.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

Lagen omtryckt 1991:1857,

157

13 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200)

Härigenom föreskrivs i fråga om mervärdesskattelagen (1994:200) att 7 kap. 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

1 kap.

Skatt enligt denna lag tas ut med 25 procent av beskattningsunderla­get om inte annat följer av andra stycket.

Skatt enligt denna lag tas ut med 25 procent av beskattningsunderla­get om inte annat följer av andra eller tredje stycket.

Skatten tas ut med 21 procent av beskattningsunderlaget för omsätt­ning, gemenskapsintemt förvärv och import av sådana livsmedel och livsmedelstillsatser som avses i 1 § livsmedelslagen (1971:511) med undantag för

a)

vatten från vattenverk,

b)

spritdrycker, vin och starköl som tillhandahålls av det detalj­handelsbolag som avses i 15 § arulra stycket lagen (1977:293) om handel med drycker, och

c)

tobaksvaror

Skatten tas ut med 12 procent av beskattningsunderlaget för

4.

omsättning av sådana konst­verk som avses 9 a kap. 5 §, och som ägs av upphovsmannen eller dennes dödsbo,

5.

import av sådana konstverk, samlarföremål och antikviteter som avses i 9 a kap. 5-7 §§,

6.   omsättning, gemenskapsintemt

 förvärv och import av sådana

 livsmedel och livsmedelstillsatser

 som avses i 1 § livsmedelslagen

 (1971:511) med undantag för

1.

mmsuthyming  i  hotellrörelse  eller liknande  verksamhet  samt upplåtelse av campingplatser och motsvarande i campingverksamhet,

2.

personbefordran utom sådan befordran där resemomentet är av underordnad betydelse,

3.

transport i skidliftar,

4.

omsättning av sådana konst­verk som avses 9 a kap. 5 §, och som ägs av upphovsmannen eller dennes dödsbo, och

5.

import av sådana konstverk, samlarföremål och antikviteter som avses i 9 a kap. 5-7 §§.

' Lydelse enligt prop, 1994/95:202.

158

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop, 1994/95:150

Bilaga 7.1.3

a)

vatten från vattenverk,

b)

spritdrycker, vin och starköl, och

c)       tobaksvaror.

2

§2

Vid omsättning som anges i 3

Vid omsättning som anges i 3

och 4 §§ beräknas beskattnings-

och 4 §§ beräknas beskattnings­

underlaget med utgångspunkt i det

underlaget med utgångspunkt i det

i nämnda paragrafer angiva värdet,

i nämnda paragrafer angiva värdet.

Beskattningsunderlaget utgörs av

Beskattningsunderlaget utgörs av

detta värde minskat med

detta värde minskat med

1.    20 procent när skattesatsen

1. 20 procent när skattesatsen

enligt 1 § är 25 procent,

enligt 1 § är 25 procent, och

2.

17,36 procent när skattesatsen år 21 procent, och

3.

10,71 procent när skattesatsen 2. 10,71 procent när skattesatsen är 12 procent.

är 12 procent.

Vid omsättning som medför skattskyldighet enligt 1 kap. 2 § första stycket 2-4 utgörs dock beskattningsunderlaget av det i 3 § angivna värdet utan sådan minskning som anges i första stycket.

I 9 a kap. finns särskilda bestämmelser om beräkning av beskatt­ningsunderlaget vid omsättning i vissa fall av begagnade varor, konst­verk, samlarföremål och antikviteter.

I 9 b kap. fmns särskilda bestämmelser om beräkning av beskatt­ningsunderlaget vid omsättning i viss resebyråverksamhet.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

 Lydelse enligt prop. 1994/95:202.

159

14  Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550)

Härigenom föreskrivs att tullagen (1994:1550) skall ha följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

Prop. 1994/95:150 Bilaga 7.1.3

87 §

Om den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat dekla­rationsförfarande eller lokalt klare-ringsförfarande inte har kommit in med kompletterande tulldeklaration vid den tidpunkt då denna senast skulle ha lämnats, påförs han en särskild avgift (förseningsavgift).

Förseningsavgiften är 300 kro­nor. Avgiften är dock 600 kronor, om den tullskyldige anmodats att länrna tulldeklarationen, men inte fullgjort skyldigheten inom den bestämda tiden.

Om den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat dekla­rationsförfarande eller lokalt klare-ringsförfarande inte har kommit in med kompletterande tulldeklaration vid den tidpunkt då denna senast skulle ha lämnats, påförs han en särskild avgift (förseningsavgift).

Förseningsavgiften är 400 kro­nor. Avgiften är dock 800 kronor, om den tullskyldige anmodats att lämna tulldeklarationen, men inte fullgjort skyldigheten inom den bestämda tiden.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

160

Innehållsförteckning

Prop. 1994/95:150

Bilaga 7 1    Den kommunala ekonomin m.m.

1.1

Inledning   .............................................. 1

1.2

Den kommunala sektoms ekonomiska utrymme     4

1.2.1

Utgångspunkter för en samhällsekonomisk bedömning   4

1.2.2

Kommunsektoms ekonomi de senaste åren     7

1.2.3

Bedömning av kommunsektorns ekonomi åren 1995-2000                                                       13

1.2.4

Riktlinjer för utvecklingen de närmaste åren samt förslag till statsbidrag för år 1996................... 14

1.2.5

Reviderad bedömning för år 1995.... 19

1.2.6

Ekonomiska regleringar år 1996 mellan staten och

de kyrkliga kommunema   .............. 20

1.3         Ett nytt bidrags- och utjämningssystem för kommuner

och landsting......................................... 22

1.3.1

Inledning    ..................................... 22

1.3.2

Principiella utgångspunkter för ett nytt bidrags-

och utjämningssystem   ................. 24

1.3.3

Utjämning av skatteinkomster mellan kommuner respektive landsting   ...................................... 29

1.3.4

Utjämmng för stmkturellt betingade kostnads­skillnader mellan kommuner respektive landstmg . 37

1.3.5

Generellt statsbidrag till kommuner och landsting   56

1.3.6

Införandet av det nya bidrags- och utjämningssystemet 59

1.3.7

Bidrags- och utjämningssystemets fortlevnad m.m. 64

1.4

Ändrat system för återbetalning av mervärdesskatt till kommuner och landsting......................................... 69

1.5

Vissa frågor om statens relationer till

kommuner och landsting....................... 73

1.5.1

Inledning    ..................................... 73

1.5.2

Uppföljning och utvärdering av den kommunala verksamheten                                                          74

1.5.3

Den statliga revisionens roll avseende verksamhet med kommunal anknytning..................... 74

1.5.4

Minskad statiig styming   ................ 76

1.5.5

Översyn av kommunallagens ekonomikapitel   ... 77

1.5.6

Möjligheter att effektivisera den kommunala verksamheten                                                          78

1.5.7

Haninge kommun   ......................... 80

1.5.8

Malmö och Göteborgs kommuner... 84

1.6

Vissa anslagsfrågor   ............................. 85

1.7

Upprättade lagförslag............................ 87

1.8

Författningskommentarer...................... 88

1.8.1 Lagen om generellt statsbidrag till

kommuner och landsting................ 88

16 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit 2-14. Omtryckt

161

1.8.2

Lagen om utjämning av skatteinkomster och

Prop. 1994/95:150 kostnader i kommuner och landsting................. 89

Bilaga 7

1.8.3

Förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om utjämning av skatteinkomster

och kostnader i konununer och landsting         92

1.8.4  Lag om mervärdesskattekonton för

kommuner och landsting................ 96

1.8.5.................................................... Övriga lagförslag 99

1.9 Förslag till riksdagsbeslut   ................. 

100

2   Förbud mot monetär fmansiering m.m...... 

102

2.1

Inledning   ........................................... 

102

2.2

Statens kortfristiga likviditetshantering.. 

102

2.2.1

Bakgnmd   ................................... 

102

2.2.2

Ställningstaganden för ny lagstiftning     

105

2.3          Riksbankens kapitalinsatser i

intemationella finansorgan.................... 

109

2.3.1

Bakgrund   ................................... 

109

2.3.2

Ställningstaganden för ny lagstiftning     

110

2.4.......................................................... Begreppet marginalränta i lagstiftningen       

111

2.4.1

Bakgnmd   ................................... 

111

2.4.2

Ställningstaganden för ny lagstiftning      

112

2.5

Upprättade lagförslag........................... 

112

2.6

Förslag till riksdagsbeslut   ................... 

112

3   Förvaltningsmyndighetemas ledning.......... 

114

3.1

Bakgnmd............................................ 

114

3.2

Utgångspunkter och allmänna överväganden 

115

3.3

Redovisning......................................... 

115

3.4

Skälen för regeringens förslag.............. 

120

3.5

Förslag till riksdagsbeslut   ................... 

121

4   Allmänna pensionsfonden.......................... 

122

4.1

Avvecklingsstyrelsen m.m.................... 

122

4.2

Upprättade lagförslag........................... 

124

4.3

Förslag till riksdagsbeslut   ................... 

124

5   Sänkning av mervärdesskatten på livsmedel      

125

5.1

Upprättade lagförslag........................... 

125

5.2

Förslag till riksdagsbeslut   ................... 

126

6   Anslagsfrågor   ........................................ 

127

6.1

Fastighetsförvaltning och statlig lokalförsörjning ....

127

6.2

Vissa centrala nndigheter...................... 

127

6.3

Statiiga arbetsgivarfrågor..................... 

128

6.4

Upprättade lagförslag........................... 

129

6.5

Förslag till riksdagsbeslut   ................... 

129

Bilaga 7.1       .............................................. 

130

7.1.1     Förteckning över remissinstanser som avgett

yttrande över (SOU 1994:144) Utjämning av

kostnader och intäkter i kommuner och landsting ...

130

162

7.1.2

Sanunanfattning av betänkandet Utjämning av

Prop. 1994/95:150 kostnader och intäkter i kommuner och                                     Bilaga 7 landsting (SOU 1994:144)   131

7.1.3

1    Förslag till lag om generellt statsbidrag

till kommuner och landsting..................    136

2  Förslag till lag om utjämning av skatteinkomster

och kostnader i kommuner och landsting             137

3    Förslag till lag om införande av lagen (1995:000)

om utjämning av skatteinkomster och kostnader

i kommuner och landsting   .................    140

4  Förslag till lag med särskilda bestämmelser

om utbetalning av skattemedel år 1996..    143

5  Förslag till lag om mervärdesskattekonton

för kommuner och landsting.................    144

6    Förslag till lag om ändring i lagen (1965:269)

med särskilda bestämmelser om kommuns och

annan menighets utdebitering av skatt, m.m.   . . .   146

7    Förslag till lag om ändring i lagen (1979:417)

om utdebitering och utbetalning av skatt vid

ändring i rikets indelning i kommuner, landsting

och församlingar................................    149

8    Förslag till lag om ändring i lagen (1994:961)

med särskilda bestämmelser om utbetalning

av skattemedel år 1995   ................... 151

9  Förslag till lag om ändring i lagen

(1988:1385) om Sveriges riksbank   .....    152

10 Förslag till lag om ändring i lagen

(1988:1387) om statens upplåning   .....    155

11 Förslag till lag om fortsatt giltighet

av vissa övergångsbestämmelser till lagen

(1983:1092) med reglemente för Allmänna

pensionsfonden.................................    156

12   Förslag till lag om ändring i lagen

(1983:1092) med reglemente för

Allmänna pensionsfonden.................... 157

13

Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200)          158

14

Förslag till lag om ändring i

tullagen (1994:1550)    ......................    160

163

Bilaga 8

Utbildningsdepartementet

Bilaga 8 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 8

Utbildningsdepartementet

(Åttonde huvudtiteln)

Engångsvisa besparingar

Med anledning av det ansträngda budgetläget gör regeringen bedömningen att engångsbesparingar behöver göras inom Utbildningsdepartementets område. Detta konmier att göras bl.a. genom indragning av reservationer från budgetåret 1993/94 och genom nedskämingar av vissa anslag för innevarande budgetår. En genomgång visar att det på anslagen för forskning och för universitet och högskolor finns vissa reservationer som inte redan är intecknade, och som skulle kunna dras in. Cirka 213 miljoner kronor sparas genom reservationsmedelsindragning och 86 miljoner genom neddragningar av innevarande års anslag. Sammanlagt sparas härigenom 300 miljoner kronor.

För budgetåret 1995/96 föreslås i det följande besparingar på samman­lagt ca 150 miljoner kronor. Dessutom föreslås en minskning av resursema för vuxensmdiestöd med 451 miljoner kronor på gmnd av ändrade villkor i arbetslöshetsförsäkringen och utbildningsbidragssystemet.

Åtgärder för att öka integrationen av invandrare

I enlighet med vad som redovisats under avsnittet D. Invandring m.m. i Arbetsmarknadsdepartementets bilaga följer här en redovisning av några av de akmella insatsema på Utbildningsdepartementets område.

Skolan har en viktig funktion att fylla när det gäller att underlätta invandrares integration. Den nyUgen tillsatta kommittén (Dir. 1995:19), med uppgift att belysa det inre arbetet i det offentUga skolväsendet för bam och ungdom, skall bl.a. överväga på vilket sätt skolan kan ta till vara det fakmm att vårt samhälle är mångkulturellt och använda detta som en resurs i sitt arbete.

I propositionen Vissa betygsfrågor m.m. (prop.l994/95:174) har rege­ringen föreslagit att svenska som andraspråk skall bettaktas som ett eget ämne i alla skolformer. Ämnet bör ha en egen kursplan för respektive skolform med en tydlig beskrivning av ämnets syfte, karaktär och stmkmr samt mål. Kursplanens krav skall särskilt inriktas på att elevema skall uppnå en god kommunikationsförmåga samt en begreppsbildning och en djupförståelse. I de frivilliga skolformerna är avsikten att svenska som andraspråk skall vara ett kärnämne.

Regeringen har i olika sammanhang uppmärksammat invandramas sima-    Prop. 1994/95:150 tion i det svenska samhället. I årets budgetproposition (prop. 1994/95:100    Bilaga 8 bil. 11) föreslog regeringen 125 miljoner kronor för särskilda insatser i invandrartäta storstadsområden. Syftet med insatsema är att stärka kompe­tensen och öka arbetskraftsdeltagandet samt att konkret bidra till en god social utveckling och hindra utanförskap.

Regeringen har uppdragit åt Skolverket att göra en översyn av hem­språksundervisningen. Bland annat skall forskningsresultat och erfaren­heter av språkutveckling och inlärningen av hemspråk och svenska tas fram. Uppdraget skall redovisas i mars 1996.

För vuxna invandrare utgör skolan genom sin förmedUng av svensk­undervisning en av de första och viktigaste kontakterna med det svenska samhället. Språkutbildningen och arman nödvändig kompletterande ut­bildning gör skolan tiU den förmedlande länken ut i det svenska samhälls-hvet och arbetsUvet. De vuxna invandramas simation i skolan kommer att beröras av den konunande uttedningen om ett nationellt kunskapslyft för vuxna.

Inom utbildningsområdet skall ytterUgare insatser göras för att underlätta invandrares integration i det svenska samhället. Vid för­delningen av de medel som föreslagits i årets budgetproposition för sysselsättaingsskapande åtgärder inom gymnasieskolan och komvux -samt på liknande sätt vad gäller folkhögskoloma och studieförbunden -prioriteras verksamheter i de fyra kommunema Stockholm, Göteborg, Malmö och Botkyrka.

C.    Universitet och högskolor m.m.

Vårdhögskoleutbildningen

Bakgrund

Regeringen anmälde i budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bil. 9) att förslag rörande höjd kvalitet i vårdutbildningen skulle presenteras i kompletteringspropositionen. Efter en bakgmndsteckning av vårdhögskole­området redovisar regeringen i det följande sina bedömningar.

Volym och kostnader

Vårdhögskolor finns i varje landsting samt Göteborgs och Malmö kom­muner, däremot inte på Gotiand. I Stockholm fmns dessutom tte enskilda vårdhögskolor, finansierade genom landstingsbidrag.

Antal umyttjade årsstudieplatser (uåp) läsåret 1993/94 samt vårdhögsko-    Prop. 1994/95:150

lomas kostaader år 1993 (miljoner kronor).

Bilaga 8

Anordnare

Uåp

Landstingens   Uppdrag Stats-   Total

Antal       %    nettokostnad     m.m.       bidrag kostnad

Totalt (exkl. en­

skilda vårdhögsk.)   17 138       100

725,8

96,2    201,7   1 023,7

Därav:

vårdhögskolor vid

universitet (6)

8 112

47

306,9

42,7      91,9      441,5

landsting med

ramavtal (6)

2 823

16

119,5

10,6      31,8      161,9

Budgetåret 1994/95 var Utbildningsdepartementets statsbidrag till ut­bildning för vårdyrken (nedan kallat det selektiva statsbidraget) 222 miljoner kr från anslaget C 43. Enskilda och kommunala högskoleut­bildningar m.m.

Antal nybörjarplatser vid vårdutbildningsprogram 1993/94 (exklusive enskilda vårdhögskolor).

Utbildningsprogram

Antal enheter

Nybörjarplatser

%

Totalt (exkl. enskilda

vårdhögskolor)

26

6 046

100

Sjuksköterskor

26

3 657

60

Sjukgymnaster

8

593

10

Arbetsterapeuter

8

443

7

Social omsorg

20

763

13

Tandhygienister

8

155

3

Laboratorieassistenter

ht-94

: 13

435

7

Härjämte finns utbildning av ett mindre antal hörselvårdsassistenter vid fyra enheter och ortopedingenjörer vid en enhet samt olika kurser eller påbyggnadsutbildningar.

Kostnader för olika utbildningar

I samband med förhandlingar med Landstingsförbundet gjorde Vårdut­bildningsförhandlaren (dir. 1994:76) beräkningar av kosmadema för vård­högskoleutbildning med en tillämpning av det statUga resurstilldelnings­systemet för gmndläggande högskoleutbildning med de priser som gäller för budgetåret 1994/95. Beräkningsunderlaget utgjordes av tio landsting med sammantaget 9 064 helårsstadenter, cirka 60% av alla stadenter i vårdutbildning.

Resultatet extrapolerat till att avse hela Sverige sammanfattas i följande    Prop. 1994/95:150

tabeU.

Bilaga 8

Utbildnings-

Helårsstudenter    Tilldelning        Helärsstud.     Kostnader

program

i riket

för riket

miljoner kr

Sjuksköterskor

5 758

392,4

9 589

653,5

Sjukgymnaster

627

41,2

1 532

100,7

Arbetsterapeuter

749

46,7

1 351

84,3

Laboratorieass i stenter

844

58,7

1 039

72,3

Social omsorg

806

31,4

1 417

55,3

Tandhygienister

193

12,8

205

13,6

Hörselassistenter

87

5,3

87

5,3

Fristående kurser

1 977

135,4

Totalt

9 064

588,6

17 197

1 120,3

Ramavtal

Regeringen har godkänt de ramavtal om vårdhögskoleutbildning som Vårdutbildningsförhandlaren på statens vägnar träffat med landstingen i Hallands län, Örebro län, Västmanlands och Sörmlands län samt Väster­norrlands och Jämtiands län. Regeringens godkännande föregicks av att Riksrevisionsverket (RRV) granskade avtalen. RRV:s påpekanden föran­leder dels regeringen att göra vissa inskränkningar i sitt godkätmande, dels åtgärder på den lokala nivån. Enhgt ramavtalen åtar sig respektive lands­ting att lämna utbildningsuppdrag till berörd statlig högskola. Avtalen skall gälla fr.o.m. den 1 juh 1995 till den 31 december 1999 och förlängs därefter med tre år i taget. I anslutning till ramavtalen har landstingen med respektive högskola, högskoloma i Halmstad och Örebro samt Mälar­dalens högskola och Mitthögskolan, ttäffat avtal om utbildningsuppdrag samt överflyttningsavtal.

Utvärdering

Regeringen gav i december 1994 Kanslersämbetet i uppdrag att utvärdera "de medellånga vårdutbildningarna". Resultatet av utvärderingsarbetet skall redovisas på sådant sätt att det bl.a. kan Ugga till gmnd för bedöm­ningar av lärosätenas rätt att utfärda examina. Uppdraget skall redovisas senast den 1 april 1996.

Pågående utvecklingsarbete

I såväl betänkandet Vårdhögskolor (SOU 1993:12) som propositionen Utbildning och forskning Kvahtet och konkurrenskraft (prop. 1993/94:177, bet. l993/94:UbU13, rskr. 1993/94:400) markerades behovet av ökad kvahtet och bättre forskningsanknytning i vårdutbildningen. Under senare

tid har vårdhögskoleutbildningama förlängts till 120 poäng (tandhygienist- Prop. 1994/95:150 utbildningen till 80 poäng) och utbildningsplanema har på många håll om- Bilaga 8 arbetats av högskoloma i syfte att därigenom nå ökad kvahtet. En rad lä­rartjänster på adjunktsnivå har ersatts eller kompletterats med högskole­lektorat. Vidare har ett flertal landsting inrättat centra (enheter) för vård­forskning och utvecklingsarbete. Likaså finns ett antal samarbetsavtal med främst medicinska fakulteter. Genom att bilda Hälsouniversitetet i Linkö­ping, som består av en integration mellan universitetet och landstingets vårdhögskola, har Östergötlands läns landsting och Linköpings universitet sökt stärka samverkan mellan vårdutbildningen och främst läkamtbild-ningen vid universitetet. Landstinget och universitetet har i syfte att nå längre i denna samverkan inlett förhandUngar om ett organisatoriskt sam­gående där vårdhögskolan blir en del av universitetet.

Även om allt detta har skett återstår ett betydande arbete med att för­stärka forskningsanknytningen av vårdhögskoleutbildningama.

Utvecklingsbehov

Kvalitetsfrågan

Ett genomgående tema för den akmella reformeringen av vårdhögskolan är att öka utbildningens kvalitet, bl.a. genom att förstärka dess forsknings­anknytning. Denna kan medföra:

-

modernare kurser i utbildningen med de senaste forskningsrönen,

-

mer högskolemässig uppläggning av undervisningen med mindre passivt mottagande av kunskap och mer aktivt eget arbete,

-

mer kvahficerade lärare med magister/doktorskompetens,

-

lättare och därigenom ökad övergång från gmndutbildning till forskar­utbildning.

Detta leder i sin tur till en långsiktig personalförstärkning av forsk­ningen och därigenom ökar vårdforskningen både inom och utanför uni­versiteten.

Landstingens önskemål

Göteborgs kommun har hemställt om förhandlingar i syfte att uppnå full­ständigt förstatiigande av Vårdhögskolan i Göteborg. Även Uppsala läns landsting och Västerbottens läns landsting har redovisat inttesse av full­ständigt förstatligande, dvs. statlig finansiering och statUgt utbildningsupp­drag för vårdhögskoleutbildningama i Uppsala respektive Umeå.

Även om det främst är landsting med universitetsorter som har uttryckt sådana önskemål, är också andra landsting intresserade av en sådan upp­läggning, bl.a, Örebro läns landsting.

Inom andra landsting debatteras fortfarande frågan om ändrat huvud­mannaskap. Det är t.ex. fallet i Kronobergs län.

Regeringens bedömning: Innan förhandlingar om ansvaret för utbildningsuppdrag tas upp med ett landsting som begär det bör sta­ten pröva hur respektive vårdhögskolas utbildningsutbud passar in i en nationell stmkmr.

Till dess resultaten av Kanslersämbetets utvärdering kunnat analy­seras bör därför förhandUngar med ytterUgare landsting påbörjas endast om det föreUgger särskilda skäl för det och om den aktueUa vårdhögskolans verksamhet kan ses som en självklar del i en fram­tida nationeU stmkmr.

Bestämmelsema för det selektiva statsbidraget för vårdhögskole­utbildning bör också ses över. Statsbidraget bör i framtiden kunna fördelas så att det främjar forskningsanknytning bättt-e än vad som är fallet i dag.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Skälen för regeringens bedömning:

En nationell struktur

Riksdagen beslutade våren 1994 - med anledning av propositionen Ut­bildning och forskning Kvalitet och konkurrenskraft (prop.l993/94:177, bet. 1993/94:UbU13, rskr. 1993/94:400) - att skapa utrymme för altemati­va samarbets- och huvudmannaskapsformer vid vårdhögskoloma. Att vårdhögskoleutbildning anordnas av staten, landsting och enskilda utbild-ningsanordnare kan aktivt bidra till utveckUngen av utbildning och forsk­ning inom vårdområdet. Statens engagemang måste dock avvägas så att det inte verkar konserverande på den nu existerande stmkmren. Många av vårdhögskoloma är små och olika möjligheter tiU samverkan och pro­filering måste kunna tas tiU vara i framtiden. En översyn av denna stmk­mr bör inte bara avse var staten skall ta ansvar för vårdhögskoleutbild­ningen, utan också hur ansvaret för dessa utbildningar i framtiden bör fördelas mellan staten och landstingen.

Olika skäl kan på sikt göra det nödvändigt att ompröva vårdhögskolor i ett nationellt perspektiv. Det kan gälla vårdhögskolor som Ugger nära en universitetsort, vårdhögskolor som har en relativt liten utbildningsvolym eller som inte har tillgång till tiUfredsställande praktikplatser.

Kanslersämbetets utvärdering kommer att belysa kvaUteten i de olika vårdhögskolomas utbildning. Innan resultaten av utvärderingen föreUgger är det för tidigt att ta ställning tiU vilka åtgärder som bör vidtas för att förbättta kvaliteten. Endast om det finns särskilda skäl kan det vara akm-ellt att innan ovanstående frågor klarlagts ta upp nya förhandUngar om att förändra ansvaret för vårdhögskoleutbildningar.

Det selektiva statsbidraget

Statsbidrag lämnas i dag tiU utbildning för vårdyrken med sammanlagt 222 miljoner kr. Statsbidraget motsvarar ca 20% av landstingens kost­nader för att bedriva denna utbildning. Bidraget fördelas efter hur många

studenter landstinget har och är inte beroende av vilka utbildningsprogram de genomför. Bidraget är alltså detsamma för smdenter i sjuksköterskeut­bildning och i laboratorieassistenmtbildning.

En översyn av bestämmelsema för statsbidraget bör syfta tiU att anpassa dessa till det resurstilldelningssystem som sedan 1993 gäUer för universi­tet och högskolor. Statsbidraget kan därmed bli starkare relaterat till den utbildning som de olika landstingen finansierar. I en budgetdialog av den typ som förs med universiteten och högskoloma skapas ett fomm där omfattningen och inriktningen av den utbildning som landstingen bedriver kan diskuteras.

Inom översynen bör också prövas om staten genom bidragets utform­ning kan bidra till framväxten av en mer rationeU stmkmr för vårdhög­skoleutbildningama. Den kan avse dels utbildningens fördelning på orter, dels möjUghetema att differentiera statsbidragets andel av totalkostnaden för olika utbildningar. Särskilt gäller det frågan om de utbildningar som i hög grad är regionalt eUer nationellt rekryterande skaU få högre bidrag.

Översynen bör också omfatta den ersättning som landstingen enligt hög­skolelagen (SFS 1992:1434) 5 kap. 4 § och förordningen (1989:26, om­tryck 1994:36) om ersättning för statUg högskoleutbildning skaU erlägga till staten för viss högskoleutbildning. Utgångspunkten bör vara att kost­nadsfördelningen mellan staten och landstingen skaU vara densamma för en vårdutbildning oavsett i vems regi den anordnas.

Det finns också skäl att pröva om det inom en för översynens område oförändrad ekonomisk ram går att lämna ekonomiska bidrag till en för­stärkt forskningsanknytning av vårdhögskoleutbildningama. Som rörUg resurs för forskning vid vårdhögskoloma anvisas medel till de medicinska och samhällsvetenskapliga fakulteterna. En förstärkning är angelägen bl.a. eftersom dessa medel framstår som alltmer otilhäckliga när antalet dis­puterade lärare vid vårdhögskoloma ökar.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Vissa anslagsfrågor

C 43. Enskilda och kommunala högskoleutbildningar m.m.

Regeringens förslag: Ytterligare medel för tillkommande kostnader för mervärdesskatt anvisas tiU Chalmers tekniska högskola AB och Stiftelsen Högskolan i Jönköping för budgetåret 1995/96,

Skälen för regeringens föislag: Enligt de ramavtal som slutits mellan staten och stiftelsehögskolorna skall stiftelsehögskolorna i jämförelse med de statliga universiteten och högskoloma på ett konkurrensneutralt sätt belastas med mervärdesskatt. Regeringen beräknade därför i årets budget­proposition (prop, 1993/94:100 bil. 9) medel med anledning av högre kostnader för mervärdesskatt för Chalmers tekniska högskola AB och Stiftelsen Högskolan i Jönköping under anslaget C 43. Enskilda och kommunala högskoleutbildningar m.m. Anslagspostens storlek är emeller­tid svår att fömtsäga. För innevarande budgetår kommer kostnadema att

överstiga det budgeterade beloppet. Medel under anslaget C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. kommer engångs­vis att anvisas stiftelsehögskolorna för att täcka tillkommande kostnader. För att undvika ett budgeterat underskott för budgetåret 1995/96 bör anslaget C 43, Enskilda och kommunala högskoleutbildningar m,m. till­föras 47 500 000 kr för att täcka tillkommande kostnader. Vissa medel har även beräknats under anslaget C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen 1.      under åttonde huvudtitelns reservationsanslag Enskilda och kom­munala högskoleutbildningar m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar 47 500 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 9.

C 44. Utvecklingsverksamhet och internationell samverkan

Regeringens föisIag: En besparing om 30 000 000 kr görs genom att det för nästa budgetår föreslagna beloppet minskas från 90 390 000 till 60 390 000 kr.

Skälen för regeringens föislag: Under detta anslag beräknas medel för utvecklingsverksamhet och intemationeU samverkan med anledning av Sveriges inträde i Europeiska unionen m.m.

För nästa budgetår har regeringen tidigare föreslagit att anslaget C 44. Utvecklingsverksamhet och internationell samverkan skaU uppgå till 90 390 000 kr. Regeringen föreslår nu en besparing om 30 000 000 kr under detta anslag för nästa budgetår. Regeringen beräknar att de svenska åtagandena i utvecklingsverksamhet och intemationeU samverkan ändå skall kunna upprättiiållas.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen 2.      under åttonde huvudtitelns reservationsanslag Utvecklingsverk­samhet och internationell samverkan för budgetåret 1995/96 an­visar ett belopp som är 30 000 000 kr lägre än vad som föresla­gits i prop. 1994/95:100 bil. 9.

c 45.  Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Regeringens föislag: Anslaget C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. minskas tiU följd av ökning av anslaget C 47. Övriga utgifter inom forskning och forskamtbildning enligt förslag i propositionen om jämställdhet mellan kvinnor och män inom utbildningsområdet (prop. 1994/95:164). Dämtöver görs en besparing på 22 500 000 kr.

Skälen för regeringens föislag: I budgetpropositionen (prop. 1994/95:100 bil. 9 s. 258) föreslog regeringen att riksdagen under anslaget C 45. Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m, skuUe anvisa 735 340 000 kr för nästa budgetår. Den beräkning som låg tiU gmnd för regeringens förslag byggde på att ett belopp om drygt 279 miljoner kronor skulle stå tiU regeringens disposition.

I propositionen om jämställdhet meUan kvinnor och män inom utbild­ningsområdet (prop. 1994/95:164) har regeringen föreslagit riksdagen att under anslaget C 47. Övriga utgifter inom forskning och forskamtbildning anvisa 37 500 000 kr utöver vad som begärdes för detta ändamål i bud­getpropositionen. Det ytterligare beloppet är avsett att bekosta de särskilda åtgärder som skall förstärka jämställdheten meUan män och kvinnor inom utbildningsområdet. Om riksdagen bifaller regeringens förslag i prop. 1994/95:164 bör - inte minst mot bakgmnd av det angelägna i att niinska statsbudgetens utgifter - de medel som är avsedda att stå tiU regeringens disposition under anslaget C 45, Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m,m. kunna begränsas i förhåUande tiU vad som bedömdes krävas när statsbudgetförslaget gjordes upp. Anslagsanvisningen kan begränsas till 697 840 000 kr. Det ankommer på regeringen att i regle­ringsbrev fördela anslagsmedlen anvisade tiU regeringens disposition på olika ändamål och mottagare.

Regeringen föreslår hämtöver en besparing på anslaget om 22 500 000 kr. Som en följd av detta föreslår regeringen att anslaget Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. budgetåret 1995/96 faststäUs till 675 340 000 kr.

Föislag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen 3. under åttonde huvudtitelns reservationsanslag Vissa särskilda ut­gifter inom universitet och högskolor m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 22 500 000 kr lägre än vad som före­slagits i prop. 1994/95:100 bil. 9. 4, under fömtsättning att riksdagen godkänner regeringens förslag i prop. 1994/95:164 om anslag tiU Övriga utgifter inom forskning och forskamtbildning under åttonde huvudtitelns reservationsan­slag Vissa särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är ytterligare

37 500 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop, 1994/95:100 bil. 9.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

D.  Nationella och intemationella forskningsresurser

Vissa anslagsfrågor

D 19. Europeisk forskningssamverkan

1994/95 1995/96

Anslag Förslag

477 355 000 560 033 000

Regeringens förslag: En besparing om 82 500 000 kr görs på anslaget genom att det för nästa budgetår föreslagna beloppet under anslagsposten 7. TiU regeringens disposition, minskas från 182 133 000 kr till 99 633 000 kr.

Skälen för regeringens förslag: Anslaget Europeisk forskningssamverkan omfattar medel för Sveriges deltagande i intemationeUa, främst europeis­ka, forskningsorganisationer. Även kostnader i samband med Sveriges deltagande i Europeiska unionens (EU:s) forskningsprogram bekostas med medel från anslaget, dock inte de kostnader som Sverige betalar genom sin medlemsavgift till EU.

Kostnadema för det svenska deltagandet i EU:s forskningsprogram är svåra att beräkna. Deltagandet kräver medfinansiering från svensk sida eftersom EG-kommissionen endast betalar en del av kostnadema. Ju fler svenska forskare och företag som medverkar i EU:s forskningsprogram desto större behov av nationeUa medel.

För nästa budgetår har regeringen tidigare föreslagit att anslaget D 19. Europeisk forskningssamverkan, skaU uppgå tiU 642 533 000 kr. Rege­ringen föreslår nu en besparing om 82 500 000 kr under detta anslag för nästa budgetår. Regeringen beräknar att de svenska åtagandena i det intemationella forskningssamarbetet ändå skall kunna fullgöras. Om så inte blir fallet får dessa finansieras inom ramen för ordinarie anslag.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

5. under åttonde huvudtitelns ramanslag Europeisk forsknings­samverkan för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 82 500 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100, bil. 9,

10

E.    Studiestöd m.m.

1.      Studiestöd till deltidsstuderande i komvux

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Regeringens föislag: För smderande i kommunal vuxenutbildning (komvux) och vid statens skolor för vuxna som inte bedriver smdier på heltid avpassas beloppet för smdiemedel, särskilt vuxensmdiestöd och särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa tiU stadiernas omfattning under terminen.

Skälen för regeringens förslag: Stadiemedel, särskilt vuxensmdiestöd (svux) samt särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (svuxa) lämnas för stadier på heltid eUer på minst halvtid. För närvarande uttrycks stadieom­fattningen i komvux när det gäller stadiestöd i s.k. stadiestödspoäng. Det är Centtala studiestödsnänmden (CSN) som fastställer stadiestödspoäng för varje kurs samt antalet poäng för heltid respektive deltid. Den som staderar på minst halvtid har rätt tiU deltidsstadiestöd, i princip hälften av ett helt stadiestöd. I de flesta utbildningar fungerar detta relativt väl, eftersom undervisningen i sådana fall som regel är upplagd för halvtids­studier. I komvux däremot, där utbildningen bygger på ett kurssystem, är reglema ofördelaktiga för dem som staderar på deltid. Den som t.ex. har en studieomfattning motsvarande 75 % av heltid får inte 75 % av ett helt studiestöd utan 50 %. Det har gjort att många lägger in kurser i sitt studieprogram som de egentiigen inte behöver för att komma upp till ett poängtal som ger helt stadiestöd. Problemet har förts fram i olika sam­manhang.

Frågan har beretts inom Utbildningsdepartementet. Efter samråd med bl.a. Skolverket och CSN föreslår regeringen att stadiestödet till deltids-staderande som läser på minst halvtid skall avpassas till stadiemas omfatt­ning. För att undvika omprövningar vid mindre förändringar i stadieåta­gandet är det emeUertid lämpligt att differentieringen görs så att beloppet i stadiestöd blir detsamma vid en stadieomfattning inom intervaU på t.ex. tio stadiestödspoäng.

Den föreslagna ändringen leder till förbättrade ekonomiska möjligheter vid deltidsstadier och större frihet att växla omfattning i stadiema. Ett antal staderande som med nuvarande regler åtar sig att stadera på heltid kommer sannolikt att välja en lägre studieomfattning, när de ekonomiska villkoren förbättras. Utflödet av bidrag i stadiemedelssystemet påverkas därmed och beräknas minska med 25 miljoner kronor. Ändringen kan också bidra till att stadieavbrotten minskar och att resursema i komvux kan utayttjas mer effektivt.

De ändrade reglema föreslås avse både stadiemedel, särskilt vuxen­studiestöd och särskilt vuxenstadiestöd för arbetslösa och ttäda i kraft den 1 januari 1996. Det bör ankomma på regeringen, eUer den myndighet som regeringen utser, att meddela närmare bestämmelser om stadieomfattning för rätt tiU studiestöd för deltids staderande som här avses. Den gmnd­läggande regeln om att storleken av stadiestödet skaU kunna bestämmas i förhållande tiU stadiemas omfattning bör dock tas in dels i en ny para-

11

17 Riksdagen 1994/95. 1 samt Nr 150. Bil. 2-14.

graf, 4 kap. 14 §, i studiestödslagen, dels i 7 kap. 7 § samma lag. Genom en ändring i 2 § lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstadiestöd för arbets­lösa blir regeln också tillämplig på särskilt vuxenstadiestöd för arbetslösa. I Stadiestödsuttedningens uppdrag (dir. 1994:148) ingår att pröva frågan om studiestöd vid deltidsstudier. Ställningstagande tiU behovet av andra förändringar rörande deltidsstudiestödet bör anstå till dess uttedningen lagt sitt förslag.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

2.      Sänkt ersättningsnivå i arbetslöshetsförsäkringen påverkar vuxenstudiestödet

Regeringens förslag: Medelstilldelningen under vissa vuxenstadie-stödsanslag minskas med sammanlagt 451,1 miljoner kronor som en följd av ändrade villkor i arbetslöshetsförsäkringen och utbildnings­bidragssystemet.

Skälen för regeringens föislag: Under tionde huvudtitelns anslag A 5. föreslås att kompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen skall sänkas från 80 till 75 % av den försäkrades dagsförtjänst från och med den 1 januari 1996. Vidare föreslås att miniminivån i försäkringen och i det kontanta arbetsmarknadsstödet sänks från 245 till 230 kr per dag. Dessa förändringar påverkar också vuxenstadiestödet. Utgiftema för vuxenstadie-bidrag beräknas minska med 132,1 miljoner kronor under budgetåret 1995/96, varav för tiden juU 1995 -juni 1996 med 112 miljoner kronor. En ytterligare minskning av medelsåtgången med 319 miljoner kronor beräknas till följd av att den nuvarande dagpenningen i utbildningsbi­dragssystemet, 338 kr, som gmndar miniminivån för vuxenstadiestöd sänks från och med den 1 juli 1995 (prop. 1994/95:100 bil. 11, bet. 1994/95:AU11, rskr. 1994/95:233). Det är i huvudsak de extta resurser som beräknats för särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa under perioden juli 1995 - juni 1996 som påverkas av denna ändring.

Minskningen av medelsåtgången fördelar sig på följande sätt.

12 mån. (Mkr)   18 mån. (Mkr)

Anslag E 5.

Särskilt vuxenstadiestöd

25,9

43,1

Särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa

403,4

405,0

Anslag E 8.

Särskilt vuxenstudiestöd till staderande

1,7

3,0

vid vissa läramtbildningar

Sammanlagt

431,0

451,1

12

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

6.

antar regeringens förslag till lag om ändring i stadiestödslagen (1973:349),

7.

antar regeringens förslag tiU lag om ändring i lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa,

8.

under åttonde huvudtitelns förslagsanslag Studiemedel m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 25 000 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100  bil. 9,

9.

under åttonde huvudtitelns reservationsanslag Vuxenstudiestöd m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 448 100 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 9,

10.

under åttonde huvudtitelns förslagsanslag Särskilt vuxenstudiestöd till studerande vid vissa lärarutbildningar för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 3 000 000 kr lägre än vad som före­slagits i prop. 1994/95:100 bil. 9.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

3.      Sammanläggning av svux och svuxa

Regeringens bedömning: Den av riksdagen begärda uttedningen om sammanläggning av olika former av vuxenstadiestöd kan inte slut­föras tiU den 1 juU 1995.

Skälen för regeringens bedömning: Studiestödsuttedningen skaU enligt sina direktiv (1994:148) med förtur behandla frågan om en samordning av det särskilda vuxenstudiestödet (svux) och det särskilda vuxenstadie­stödet för arbetslösa (svuxa). Inriktningen skaU vara att ett förslag läggs i sådan tid att ändrade bestämmelser kan ttäda i kraft den 1 juU 1995. Uppdraget har sin gmnd i socialförsäkringsutskottets av riksdagen god­kända uttalande i juni 1994 att denna fråga skall uttedas med förtar (bet. 1993/94:SfU25, rskr. 1993/94:438). Uttedningen, som nyUgen börjat sitt arbete, har i en skrivelse till Utbildningsdepartementet konstaterat att det inte är möjligt för uttedningen att lämna förslag i sådan tid att riksdagen kan fatta beslut om ett genomförande redan till den 1 juU 1995. Utredningen anser vidare att frågan om en sammanläggning av svux och svuxa är av sådan principiell karaktär att den inte bör behandlas särskilt, utan bör ingå i den samlade bedömningen av samordningsmöjligheter inom studiestödsområdet i dess helhet. Enligt uttedningens mening är det önskvärt att ett ställningstagande i saken får redovisas i uttedningens huvudbetänkande i april 1996.

I ett avseende anser emellertid utredningen att en samordning av regler­na mellan de båda stödformema bör komma tiU stånd snarast. Det gäUer bestämmelsema om för vilken tid svux och svuxa maximalt kan beviljas för studier på gymnasial nivå. Enligt svuxa-reglema kan stöd lämnas för studier på gmndskolenivå samt under högst två terminer för stadier på

13

gymnasieskolenivå. Svux och stadiemedel kan beviljas för gynmasiala    Prop. 1994/95:150 studier under tte år och för ytterligare tid om det finns särskilda skäl.    Bilaga 8 Uttedningen föreslår att reglema för svuxa ändras sä att stöd får beviljas för stadier på gynmasial nivå enUgt de bestämmelser som gäUer för svux och stadiemedel.

Regeringen delar utredningens uppfattaing att ett ställningstagande i frågan om en sammanläggning av svux och svuxa bör tas först när ut­redningens slutiiga bedömning rörande samordningsmöjUgheter föreUgger. Regeringen förordar därför att avgörandet i denna fråga får anstå tills vidare. Den största delen av resurserna för svuxa är beräknade för att motsvara arbetsmarknadspoUtiskt betingade utbildningsinsatser framför aUt i komvux. Dessa insatser läggs praktiskt taget alltid ut på högst ett år. EnUgt regeringens mening bör även frågan om den längsta tid för viUcen stadiestöd kan beviljas för stadier på gynmasial nivå ingå i de slutUga överväganden som skaU ske i anledning av uttedningens förslag.

14

2     Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

2.1    Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349)

Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödslagen (1973:349)' dels att 7 kap. 7 § skaU ha följande lydelse,

dels att det i lagen skaU införas en ny bestämmelse, 4 kap. 14 §, av följande lydelse.

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap. 14 §

När studerande i kommunal och statlig vuxenutbildning bedriver studier på mer än halvtid men mindre än heltid får studiemedlens storiek bestämmas iförhållande till studiemas omfattning.

Föreskrifter om tillämpningen av första stycket meddelas av regerin­gen eller den myndighet som rege­ringen bestämmer.

1 kap. 7§ Till en studerande som uppfyller villkoren för ersättaing från en arbetslöshetskassa eller som under den längsta tid som ersättning kan betalas ut har uppburit ersättning från någon arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd i form av dagpenning lämnas vuxenstadiestöd enligt 7 a, 7 b och 8 b §§.

TiU en annan staderande lämnas särskilt vuxenstadiestöd enUgt bestäm­melsema i 8, 8 a och 8 b §§.

När studerande i kommunal och statlig vuxenutbildning bedriver studier på mer än halvtid men mindre än heltid får storleken av det vuxenstudiestöd som annars skulle lämnas enligt föreskrifterna

' Lagen omttyckt 1987:303.

 Lydelse enligt prop. 1994/95:100 bU. 9.

15

i första och andra stycket, bestäm-    Prop. 1994/95:150 mas i förhållande till studiemas    Bilaga 8 omfattning.

Föreskrifter om tillämpningen av tredje stycket meddelas av regerin­gen eller den myndighet som rege­ringen bestämmer.

Denna lag ttäder i kraft den 1 januari 1996.

16

2.2    Förslag till lag om ändring i lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa

Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1983:1030) om särskilt vuxensta­diestöd för arbetslösa skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

2 

§

3

Särskilt vuxenstudiestöd för ar­betslösa lämnas enligt bestämmel­serna i 7 kap. 7 a och 7 b §§ sta­diestödslagen (1973:349) vare sig den studerande är medlem i en arbetslöshetskassa eller inte. I öv­rigt skall bestämmelsema i 1 kap, 5 och 8 §§, 7 kap. 1, 2, 4-5 a, 8 b, 9 och 17-20 §§ samt 9 kap. 1-3 och 7 §§ studiestödslagen till-lämpas på särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa.

Särskilt vuxenstudiestöd för ar­betslösa länmas enUgt bestämmel­sema i 7 kap. 7 a och 7 b §§ sta­diestödslagen (1973:349) vare sig den staderande är medlem i en arbetslöshetskassa eUer inte. I öv­rigt skaU bestämmelsema i 1 kap. 5 och 8 §§, 7 kap. 1, 2, 4-5 a §§, 7 § tredje och fjärde stycket, 8 b, 9 och 17-20 §§ samt 9 kap. 1-3 och 7 §§ stadiestödslagen tillämpas på särskilt vuxenstadiestöd för arbets­lösa.

Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.

Lydelse enUgt prop. 1994/95:100 bil 9.

17

F Övriga ändamål

F 2. Utvecklingsarbete inom Utbildningsdepartementets område

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Regeringens förslag: Statsbidrag för försöksverksamhet inom den mediebuma utbildningen skall ges tiU de utbildningsanordnare som regeringen eller - efter regeringens bemyndigande - en annan myn­dighet bestämmer. Sammanlagt beräknas 16 385 000 kr under budgetåret för detta ändamål under anslaget F 2. Utvecklingsarbete inom Utbildningsdepartementets område varmed anslaget beräknas till 41 616 000 kr varav 27 466 000 kr beräknats för juU 1995 -juni 1996.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen anmälde i budgetproposi­tionen (1994/95:100, bil. 9) sin avsikt att tiUsätta en kommitté för att analysera fömtsättningar för en samlad utveckling av den mediebuma utbildningen. I detta sammanhang skall också en försöksverksamhet inom den mediebuma utbildningen vad gäller skolväsendet bedrivas. Regeringen föreslår därför att 16 385 000 kr beräknas under anslaget F 2. Utveck­lingsarbete inom Utbildningsdepartementets område för detta ändamål. Regeringen avser att senare meddela närmare bestämmelser om använd­ningen av medlen. Försöksverksamhet med medieburen utbildning skaU också genomföras inom folkbildningen och den högre utbildningen med medel som anvisas särskilt.

FöRlag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen 11.     under åttonde huvudtitelns reservationsanslag Utvecklingsarbete inom Utbildningsdepartementets område för budgetåret 1995/96 anvisar   16 385 000 kr utöver  vad  som  föreslagits  i  prop. 1994/95:100 bil. 9.

18

Rättsdatablad

Prop. 1994/95:150 Bilaga 8

Författnings rubrik

Bestämmelser som inför, ändrar, upphäver eller upprepar ett nonngiv-ningsbemyndigande

Celexnummer för bak­omliggande EG-regler

Lag om ändring i studie­stödslagen (1973:349)

4 kap. 14 §, 7 kap. 7 §

19

Jordbruksdepartementet

Bilaga 9

Bilaga 9 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 9

Jordbruksdepartementet

(Nionde huvudtitehi)

B. Jordbruk och trädgårdsnäring 

B 1. Statens jordbruksverk

Under de närmaste budgetåren kommer tillfälliga ersättningar fi-ån EU att utbetalas till Sverige när olika regleringar uifÖrs, t.ex. bidrag fÖr att mfÖra vissa konttollsystem. Med hänsyn till dessa inkomsters karaktär och omfattning bör medlen tas upp som inkomst på ramanslaget B 1. Statens jordbruksverk och disponeras av verket för avsedda ändamål.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

godkänner vad regeringen anfört om dispositionen av ramanslaget Statens jordbruksverk.

B 10. Från EG-budgetens jordbruksfond finansierade regionala stöd

Under mbriken Från EG-budgeten fmansierade regionala stöd till jordbruket har i prop. 1994/95:100 bil. 10 föreslagits ett belopp på 284 miljoner kronor motsvarande den medfmansiering fi-ån EG-budgeten som beräknats för vissa regionala stöd till jordbruket under budgetåret 1995/96.

Det i budgetpropositionen föreslagna beloppet har beräknats motsvara EG:s jordbruksfonds kostaader för stöd till jordbruk i mindre gynnade områden inom ramen för det s.k. mål 5 a mkl. den del som avser mål 6-området. Regeringen har tidigare denna dag redovisat sitt ställningsta­gande vad gäller redovisningen av återflödet till Sverige fi-ån olika struk­turfonder. Enligt förslaget bör återflödet fi-ån jordbruksfonden i sin helhet redovisas under Jordbruksdepartementets huvudtitel. Detta medför att också den del av medfmansieringen fi-ån Jordbruksfonden som avser mål 5 b, mål 6 vad avser landsbygdsutvecklingsåtgärder samt de s.k. gemen-skapsmitiativen skall redovisas under denna huvudtitel. Totalt beräknas de ytterligare utbetalningama för dessa åtgärder under budgetåret 1995/96 till 60 miljoner kronor.

Mot bakgrund av regeringens ställningstagande bör förevarande anslag ökas med 60 miljoner kronor och därmed uppgå till 344 miljoner kronor, varav 192 miljoner kronor beräknat för juli 1995-juni 1996. Anslaget bör

i stället benämnas Från EG-budgetens jordbruksfond fmansierade regio-    Prop. 1994/95:150

nala stöd.

Bilaga 9

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under ett förslagsanslag på nionde huvudtitehi benämnt Från EG-budgetens jordbruksfond finansierade regionala stöd för budgetåret 1995/96 anvisar 60 000 000 kr utöver vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 10 under anslagsmbriken Från EG-budgeten fmansi­erade regionala stöd till jordbmket.

B 14. Intervention och exportbidrag för jordbruksprodukter

Regeringen föreslog i prop. 1994/95:100 att anslaget Intervention och ex­portbidrag för jordbruksprodukter skulle föras upp med 1 575 000 000 kr för budgetåret 1995/96. Anslaget finansieras helt från EG mom ramen för EG:s jordbmksfond (FEOGA). Anslaget disponeras av Statens jordbruks­verk.

Regeringen föreslog i prop. 1994/95:125 att Statens jordbruksverk skulle ansvara för utbetalning av stöd till producentorganisationema på fiskets område. Riksdagens godkännande bör inhämtas så att anslaget Interven­tion och exportbidrag för jordbmksprodukter för budgetåret 1995/96 far belastas med utgifter för överskottshantering av fisk motsvarande ca 6 miljoner kronor. Återflödet från EG bör inbetalas på inkomsttitel 6113 Interventioner.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

godkänner vad som förordas rörande finansieringen m.m. av statens utgifter för överskottshantering av fisk.

C. Fiske

I prop. 1994/95:100 bil. 10 har regeringen föreslagit riksdagen att, i av­vaktan på särskild proposition i ämnet, för budgetåret 1995/96 under angivna anslagsmbriker beräkna följande belopp.

C 5. Bidrag till fiskevård 5 418 000 kr

C 6. Ersättiimg för mttång i enskild fiskerätt m.m. 1 500 000 kr

Regeringen tar nu upp dessa frågor

c 5. Bidrag till fiskevård

Prop. 1994/95:150

1993/94 Utgift        3 609 200

Reservation 188 217

»aga 9

1994/95 Anslag      3 612 000 1995/96 Förslag      5 418 000 varav 3 612 000 beräknat för juli 1995-juni 1996

Från anslaget lämnas bidrag bl.a. till fiskevård och till kostaader för bil­dande av fiskevårdsområden enligt förordningen (1985:440) om stats­bidrag till fiitidsfiske.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

till Bidrag till fiskevård för budgetåret 1995/96 anvisar ett reserva­tionsanslag på 5 418 000 kr.

C 6. Ersätming för intrång i enskild fiskerätt m.m.

1993/94 Utgift        1 104 211 1994/95 Anslag       1 000 000 1995/96 Förslag      1 500 000 varav 1 000 000 beräknat för juli 1995-juni 1996

Från anslaget täcks kostaader för bl.a. ersättnmgar enligt lagen (1985:139) om ersättaing för mttång i enskild fiskerätt och för bidrag enligt förordningen (1985:145) om statsbidrag till fritidsfisket mom vissa områden.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

till Ersättning for intrång i enskild fiskerätt m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett förslagsanslag på 1 500 000 kr.

F. Växtskydd och jordbrukets miljöfrågor

I prop. 1994/95:100 bil. 10 har regeringen föreslagit riksdagen att, i avvaktan på särskild proposition i änmet, för budgetåret 1995/96 under angivna anslagsmbriker beräkna följande belopp.

F 4. Statens maskinprovningar: Uppdragsverksamhet 1 000 kr F 5. Bidrag tUl Statens maskmprovnmgar 8 106 000 kr

Regermgen tar nu upp dessa frågor

F 4. Statens maskinprovningar: Uppdragsverksamhet

Prop. 1994/95:150

Bilaga 9

1993/94 Utgift

-

1994/95 Anslag

1000

1995/96 Förslag

1000

Under anslaget tas upp ett formellt belopp på 1 000 kr tUl uppdragsverk­samheten.

Statens maskinprovningar bedriver verksamhet mom tvä affärsområden, SMP Besiktning och SMP Eurotest. SMP Besiktning besiktigar fordon, mobila maskiner och lyftanordningar. SMP Eurotest bedriver certifiering och provning för maskintillverkare.

Regeringens överväganden

I prop. 1994/95:5 föreslogs att Statens maskinprovningar skulle ombUdas tiU aktiebolag den 1 april 1995. Propositionen återkallades sedermera (skr. 1994/95:30). Regeringen överväger för närvarande frågan om Statens maskinprovningars framtida verksamhet. Riksdagen har i ett betänkande (1994/95 :TU8) gett regermgen tUlkänna att fömtsättningama för ett samgående mellan AB Svensk Bilprovning och Statens maskinprovningar bör prövas. Inom regermgskansliet avses frägan hanteras i en särskild tjänstemannagmpp. Arbetet skaU bedrivas med sikte på att en proposition i ämnet skall kunna föreläggas riksdagen under hösten 1995.

I avvaktan på att den pågående beredningen gällande Statens maskin-provmngars framtida organisation slutförs föreslår regeringen att tUl Statens maskinprovningar uppförs ett anslag på 1 000 kr för uppdragsverksamheten.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

tUl Statens maskinprovningar: Uppdragsverksamhet för budgetåret 1995/96 anvisar ett anslag på 1 000 kr.

F 5. Bidrag till Statens maskinprovningar

1993/94 Utgift

7 280 000

1994/95 Anslag        5 165 000 1995/96 Förslag       8 106 000 varav 5 375 000 beräknat för juli 1995-juni 1996

Anslaget disponeras för alhnännyttig verksamhet, awecklmgskostnader och regionalt stöd tUl provningsanläggningen i Umeå.

Regeringens överväganden

Med anledning av ovannämnda prop. 1994/95:5, som senare återkallades.

har Statens maskinprovnmgar omsttiikturerat sm verksamhet. Det har bl.a. Prop. 1994/95:150 inneburit att delar av den verksamhet som var beroende av driftbidrag Bilaga 9 avvecklats. Som konsekvens av detta har även administtationen minskats och en av provningsanläggningama lagts ned. Omstruktureringen har mneburit awecklmgskostnader, som kommer att belasta även kommande budgetår. I avvaktan på beredningen av frågan om Statens maskinprovningars framtida verksamhetsform föreslär regeringen att anslaget tas upp med 8 106 000 kr för budgetåret 1995/96 för att täcka omsttiiktarermgskostnader m.m.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

till Bidrag till Statens maskinprovningar för budgetåret 1995/96 anvisar ett förslagsanslag på 8 106 000 kr.

18 Riksdagen 1994195. 1 saml Nr 150. Bil. 2-14.

Arbetsmarknads­departementet

Bilaga 10

Bilaga 10 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 10

Arbetsmarknadsdepartementet (Tionde huvudtiteln)

hiledning

Som regeringen framhållit i proposition 1994/95:218 En effektivare ar­betsmarknadspolitik m.m. är den viktigaste uppgiften att skapa fömtsätt­ningar för näringslivet att expandera så att sysselsätöiingen kan öka och arbetslösheten pressas ned. Arbetsmarknadspolitiken spelar här en centtal roll för att främja ekonomisk tillväxt, stabilitet och en rättvis fördehiing. Genom en flexibel och väl fungerande arbetsmarknad undviks mflations-drivande flaskhalsar. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken måste också mriktas mot att motverka långtidsarbetslöshet och rundgång mellan öp­pen arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I nämnda proposi­tion presenteras flera förslag som mnebär en effektivare användning av resurserna, en ökad samverkan, färre regler och mindre detaljstyming och därmed en bättte uppföljning. Vidare föreslås åtgärder som motver­kar långtidsarbetslösheten och hävdar arbetslinjen. I föreliggande propo­sition föreslår regeringen ytterligare förändringar i samma riktning.

Under littera A. Arbetsmarknad m.m. föreslås att kompensations- och ersättningsnivåema i arbetslöshetsersättningarna sänks. Dessutom före­slås en skärpning av arbetsvillkoret i arbetslöshetsersättningen. Detta minskar belastaingen på statsbudgeten. Dessutom innebär det en harmo-nisering med övriga socialförsäkringar då regeringen tidigare i denna proposition föreslagit motsvarande sänkningar i sjukersättningssystemen och föräldraförsäkringen.

Vidare föreslås en begränsning för dem som erhåller arbetslöshetser­sättning vid sidan av tillsvidareanställning på deltid samt vissa föränd­ringar av teknisk natur.

Den reviderade finansplanen föranleder en ny anslagsberäkning för anslaget Bidrag till arbetslöshetsersättning m.m. I förhållande till 1995 års budgetproposition ökar anslaget ttots en lägre öppen arbetslöshet och ovan nämnda besparingar. Detta beror på ökade åtgärdsvolymer i form av arbetslivsutveckling och datortek samt störte räntebetalningar.

Lönegarantifonden avskaffas och ett nytt förslagsanslag, Bidrag till lönegarantiersättiiing, förs upp under tionde huvudtitehi. Utan att öka belastningen på statsbudgeten beräknas den skuld som kvarstår från lönegarantifonden kunna amorteras av till utgången av budgetåret 1997.

Under littera D. Invandring m.m. föreslår regeringen åtgärder som motverkar den ökande segregationen i invandrartäta bostadsområden. Vidare föreslås att medel avsätts för att underlätta bosniska flyktingars hemvändande samt för överföring av personer från Bosnien-Hercegovma till Sverige för medicinsk vård. Till sist föreslås mer rättvisa utbetal­ningsregler för ersättningen till kommunema för åtgärder för flyktmgar.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10

A. Arbetsmarknad m.m.

A 5. Bidrag till arbetslöshetsersättnmg m.m.

För budgetåret 1995/96 har riksdagen under anslaget Bidrag till arbets­löshetsersättning m.m. anvisat ett förslagsanslag på 59 765 000 000 kr (prop. 1994/95:100 bil. 11, bet. 1994/95:AU11, rskr. 1994/95:233).

Vissa förslag i denna proposition och nya prognoser över arbetslös­hetens utveckling m.m. föranleder justeringar av de beräknade kostaader-na.

Kompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen sänks från 80 till 75%

Regeringens förslag: Kompensationssnivån i arbetslöshetsförsäk­ringen sänks fr.o.m. den 1 januari 1996 från 80 till 75 % av dags­förtjänsten före arbetslösheten.

Skälen till regeringens fSrslag: Dagpenning lämnas i dag med 80 % av den försäkrades dagsförtjänst före arbetslösheten upp till högsta dag­penning. För den som har vissa pensionsförmåner är kompensationsgra­den lägre och avdrag görs för den pension som den arbetslöse uppbär. Regeringens förslag mnebär ingen förändring i pensionsreglema eller för de fall då den arbetslöse fär ersättning vid arbetslöshet från annan än arbetslöshetskassa.

Huvudsakligen två skäl ligger bakom regeringens förslag tiU en sänk­ning av kompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen. Det ena är det statsfinansiella läget. Arbetslöshetsförsäkringen går med stort underskott ttots den förstärkning av finansieringen som gjorts genom omläggningen av arbetsgivamas socialavgifter samt återinförandet av fmansieringsav-giften från arbetslöshetskassoma. För det andra mnebär en sänkning av kompensationsnivån en harmonisering i detta avseende av arbetslös­hetsförsäkringen och övriga socialförsäkringar. Även om det underlag på vilket dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen beräknas uite är detsam-

ma som det på vilket sjukersättning ocli föräldrapennmg beräknas bör    Prop. 1994/95:150

kompensationsgraden ändå vara densamma.

Bilaga 10

Regeringen föreslår i denna proposition att kompensationsnivån i sjuk­ersättningssystemen och föräldraförsäkringen ändras till 75 % av inkom­sten. Samma kompensationsnivå bör gälla i arbetslöshetsförsäkringen. Detta kommer att medföra en större likhet vad gäller dagpenningen från det olika försäkringsformema, vilket i sin tur leder till att det inte kom­mer att finnas något mttesse att välja den ena försäkringsformen före den andra av enbart ekonomiska skäl. Eftersom arbetslmjen också gäller mom sjukförsäkringsområdet där man verkar för rehabilitering förstärker likheten i kompensationsnivåema den försäkrades intresse att inte skjuta upp sin återgång till arbetsmarknaden.

Förslaget föranleder en ändring i 20 § lagen (1973:370) om arbetslös­hetsförsäkring och vad gäller mkomsttelaterad ersättning från KAS en ändring av övergångsbestämmelserna i lagen (1994:1674) om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Förslaget bör gälla fr.o.m. den 1 januari 1996.

Grundbeloppet i det kontanta arbetsmarknadsstödet sänks

Även de som erhåller kontant arbetsmarknadsstöd bör beröras av mot­svarande sänkning av kompensationsgraden. Regeringen avser därför, under fömtsättamg att riksdagen godkänner förslaget om kompensations­nivån mom arbetslöshetsförsäkringen, att fr.o.m. den 1 januari 1996 sänka grundbeloppet i det kontanta arbetsmarknadsstödet frän 245 till 230 kr per dag. Detta innebär att den lägsta ersättningsnivån i arbetslös­hetsförsäkringen och uikomsttelaterad KAS också sänks till 230 kr per dag.

Utbildningsbidragen

Den som är berättigad till dagpenning från arbetslöshetskassa och deltar i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd där utbildningsbidrag lämnas får ett utbildningsbidrag som motsvarar ersättamgen från arbetslöshetskassan. Motsvarande regler gäller för den som uppbär inkomsttelaterad KAS. En sänkning av ersätmingen i arbetslöshetsförsäkringen medför således mot­svarande sänkning av utbildnmgsbidragen. För de personer som mte är berättigade till inkomsttelaterad ersättiimg lämnas utbildnmgsbidrag motsvarande grundbeloppet i det kontanta arbetsmarknadsstödet. Ett sänkt grundbelopp påverkar således även dessa utbildningsbidrag.

Besparingens storlek

Prop. 1994/95:150

Den besparing som uppnås genom en sänkt ersättningsnivå till 75 % och

°

sänkt grundbelopp till 230 kr uppgår under tionde huvudtiteln till sam­manlagt 2,5 miljarder kronor för budgetåret 1995/96.

Ersättning vid sidan av deltidsarbete

I 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 11) föreslog rege­ringen en 20-årsgräns för rätten till ersättamg frän arbetslöshetsförsäk­ringen. Riksdagen godkände mte förslaget (bet. 1994/95 :AU11, rskr. 1994/95:233). För att ändå mmska utgiftema för arbetslöshetsförsäk­ringen förordade riksdagen att regeringen ändrar i förordningen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkring avseende ersättning vid sidan av deltidsarbete.

Dehidsarbetslösheten har i mänga är varit ett stort problem och utbu­det av deltidsanstälhimgar har ökat. Kvinnoma utgör större delen av de deltidsarbetslösa och det är ett genomgående mönster att deltidsarbets­löshet äterfinns mom kvinnodommerade branscher, dvs. anställda mom den offentiiga sektom och de delar mom den privata sektom som har många kvinnor anställda såsom handel, kontor, turism och övriga servi­cenäringar. Det fmns flera orsaker till deltidsproblematiken varav regler­na i arbetslöshetsersätmmgen är en icke oväsentlig sådan. Arbetsgivaren kan i och med reglema om utfylhiad frän arbetslöshetsförsäkringen vän­da sig till en störte krets arbetstagare än den som enbart önskar deltids­arbete. Arbetsgivaren kan också hålla ner sma kostaader genom att ha deltidsanställda som när arbetsgivaren så önskar tillfälligt erbjuds mertid. Genom generösa regler för utfyllnad med arbetslöshetsersättning saknar arbetsgivaren motiv att organisera arbetet så att arbetslöshet inte uppstår.

För de deltidsarbetslösa arbetstagarnas del innebär reglema om utfyll­nad med arbetslöshetsersättning att de kan få ekonomisk ersättning för den tid dä arbetsgivaren mte kan erbjuda arbete i den omfattning som arbetstagaren tidigare haft och även i fortsättningen önskar. Samtidigt kan det alltså fmnas risk för att arbetsgivarens mttesse för att mrätta heltidsarbeten inte är tilhäckligt starkt eftersom arbetstagaren ändå får ekonomisk kompensation, om än i mindre grad, för den arbetslösa tiden.

Större tyngd måste läggas på arbetsförmedlingens prövning av rätten till ersättnmg. Enligt 20 § förordnmgen (1988:1400) om arbetslöshetsför­säkring skall en sådan prövning göras var sjätte månad. I samband med denna prövning bör arbetsförmedlmgen ytterligare mventera möjligheter­na att erbjuda heltidsarbete hos annan arbetsgivare eller genom lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd stötta den deltidsarbetslöse i möjlighetema att byta arbete.

Regeringen avser att utfärda föreskrifter som fr.o.m. den 3 juli 1995 innebär uiskränkningar i ersättningsrätten för den som har en tillsvidare-

anstälhung på dehid men som tidigare haft en högre sysselsättningsgrad Prop. 1994/95:150 och som begär utfylhiad från arbetslöshetsersättningen. Den som har en Bilaga 10 tillsvidareanstälhiing pä deltid fär ersättning baserad på tidigare arbete ersättningsperioden ut. Kvalificerar sig den sökande till en ny ersätt­ningsperiod genom det fasta deltidsarbetet kommer detta att utgöra grun­den för ersättningen i den nya perioden. För budgetåret 1995/96 beräk­nas denna mskränkning mnebära en kostaadsmmskning pä 492 miljoner kronor.

Regeringen avser att inom kort tillsätta en utredning för översyn av arbetslöshetsersättningen. I uttedningen kommer bland annat frägor om arbetslöshetsersättning vid sidan av dehidsarbete att behandlas. Rätten till merarbete för deUidsarbetslösa skall med förtur uttedas mom ramen för arbetsrättskommissionens arbete.

Ytterligare forändringar

Med hänsyn till det statsfinansiella läget och som ett led i att stärka arbetslmjen kommer regeringen att föreslå ytterligare förändringar mom arbetslöshetsersättningens omräde.

Inttäde i arbetslöshetskassa beviljas efter ansökan den som arbetar i genomsnitt minst 17 timmar per vecka mom kassans verksamhetsområ­de. I det arbetsvillkor som uppställs för rätt till ersättning frin arbetslös­hetskassan kan mgä arbete eller med arbete jämställd tid exempelvis tid med föräldrapenning eller värnplikt eller arbetsmarknadsutbildning eller yrkesmriktad rehabitering för vilken statiigt utbildningbidrag utgått. Det är för närvarande alltså möjligt att få arbetslöshetsersättning utan att ha arbetat annat än under en mycket begränsad tid. Anknytmngen till ar­betsmarknaden kan alltså vara mycket svag. Regeringen anser att för att beviljas ersättning för en första ersättaingsperiod skall krävas att den arbetslöse uppfyllt ett arbetsvillkor som endast består av förvärvsarbete. Samma regler bör gälla för kontant arbetsmarknadsstöd, där dock rätt till ersättnmg grundad på avslutad utbildning bör kvarstå.

Nu finns regler om avstängning från rätten till ersättning som bland annat säger att den som fiivilligt lämnat sitt arbete utan giltig anledning skall avstängas från ersättiimg i 20 ersätttungsdagar. För att kraftfullt hävda arbetslinjen anser regeringen att denna avstängningstid bör utökas till 60 ersätttiingsdagar. Regeringen återkommer under hösten 1995 med närmare förslag inom båda dessa områden med ikraftträdande den 1 januari 1996. Förslagen avseende arbetsvillkoret och avstängningsregler-na skall utformas så att en besparingseffekt om sammanlagt minst 1300 miljoner kronor per är uppnås.

Plikttjänstgöring och arbetslöshetsersättning

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10

Regeringens förslag: Begreppet "värnpliktstjänstgöring" i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd ersätts fr.o.m. den 1 juli 1995 med begreppet "tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvar­splikt".

Skälen för regeringens forslag: I lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om kontant arbetsmarknadsstöd fär två månader av fullgjord värnplikt jämställas med förvärvsarbete vid uppfyllandet av arbetsvillko­ret. Övrig tid i värnplikt är överhoppningsbar vid ramtidsberäkningen. Med värnplikt likställs vapenfin tjänst.

Regler om vämpliktstjänstgöring finns nu i vämpliktslagen. Denna lag kommer, i och med att lagen om totalförsvarsplikt ttäder i kraft den 1 juli 1995, att upphävas. Bestämmelsema om plikttjänstgöring kommer att återfinnas i lagen om totalförsvarsplikt.

Genom lagen om totalförsvarsplikt införs en för totalförsvaret gemen­sam tjänstgöringsskyldighet. Denna tjänstgöringsskyldighet benämns totalförsvarsplikt. Enligt lagen är en totalförsvarspliktig skyldig att tjänstgöra inom totalförsvaret i den omfattning som hans eller hennes kroppskrafter och hälsotillstånd tillåter. Tjänstgöringen fullgörs som värnplikt, civilplikt eller allmän tjänsteplikt. Även den som skrivits ui för tjänstgöring och beviljats rätt att vara vapenfri fiillgör tjänstgöringen mom ramen för totalförsvarsplikten.

Kvinnor kan frivilligt ansöka om att få genomgå en antagningspröv­ning som motsvarar mönstring. Om en kvinna vid en sådan prövning uppfyller fömtsättaingama för tjänstgöringen kan hon, om hon samtyck­er till det, skrivas m för värnplikt eller för civilplikt med längre grundut­bildning (lagen [1994:1810] om möjlighet för kvinnor att fullgöra värn­plikt eller civilplikt med längre grundutbildning).

Vidare innebär den del av totalförsvarsplikten som mte kräver mön­string eller antagningsprövning för kvumor att alla som är bosatta i Sve­rige kan åläggas att tjänstgöra med civilplikt eller allmän tjänsteplikt. Den allmänna tjänsteplikten kommer i fråga endast när det råder höjd beredskap fömtsatt att regeringen föreskrivit att allmän tjänsteplikt skall gälla.

En av grundprincipema i lagen om totalförvarsplikt är att det krigsor­ganisatoriska behovet av pliktpersonal skall styra antalet inskrivna för vämplikt och civilplikt. Att kvinnor kan skrivas m för värnplikt eller civilplikt med längre gmndutbildnmg kommer därför mte att mnebära att det faktiska antalet personer som fullgör sådan tjänstgöring utvidgas.

Vad som blu- effekten av denna följdändring är en, som regermgen Prop. 1994/95:150 bedömer det, viss utöknmg av den personkrets som kan komma i åtaju- Bilaga 10 tände av vissa fördelar när det gäller uppfyllandet av arbetsvillkoret och beräkningen av ramtiden. I praktiken rör det sig endast om de personer som fullgör civilplikt med kort grundutbildning. Denna utbildning varar i regel ett fätal dagar och det är just dessa dagar som eventaellt kommer att mgä i arbetsvillkoret eller ramtidsberäkmngen. De eventaella kost­nader som denna begränsade utöknmg av personkretsen kan komma att medföra torde vara små. Vad det är figa om är, såsom framhållits i prop. 1994/95:6, i huvudsak tekniska anpassnmgar till lagen om totalför­svarsplikt.

Mot bakgrund av vad ovan anförts föreslår regeringen att begreppet "vämpliktstjänstgöring" i lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om kontant arbetsmarknadsstöd fr.o.m. den 1 juli 1995 ersätts med begrep­pet "tjänstgörmg enligt lagen om totalförsvarsplikt".

En mer rättvisande redovisning

När utbetalning av dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen skall ske re-kvu-erar AMS medel frän staten. Enligt 57 § lagen (1973:370) om ar­betslöshetsförsäkring skall för fmansiering av statens kostaader för ut­betalade arbetslöshetsersätmingar en arbetslöshetskassa till staten betala fmansieringsavgift. Enligt samma lagregel skall arbetslöshetskassan beta­la en utjämningsavgift för finansiering av ett för kassorna gemensamt utjämnmgsbidrag. I enlighet med 12 § förordnmgen (1988:1400) om arbetslöshetsförsäkring mbetalas fmansieringsavgift varje månad till AMS och avgiften avräknas det belopp som rekvheras. Statsbidraget speglar därför inte bmttokostaaden för ersättningen till arbetslöshetskas­sorna. Utjämningsavgiften är kopplad till ett utjämningsbidrag på så sätt att de tillsammans är avsedda att utjämna de olika arbetslöshetskassomas administrationskostaader och därigenom i viss mån minska de skilhiader i medlemsavgifter som annars skulle uppstå. I enlighet med principema om bmttobudgetering bör därför finansieringsavgiften och utjämmngsav-giften tas upp på inkomsttitel och utgiftema under ifrågavarande anslag öka i motsvarande mån.

Kostnader

Arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet

Budgetåret 1995/96 beräknas statsbidraget till ersättaing till medlemmar i arbetslöshetskassor uppgå till 40 miljarder kronor och utbetalnmgama från KAS att uppgå till 2,7 miljarder kronor. För samma tid beräknas utjämningsbidraget uppgå till 64 miljoner kronor.

Prop. 1994/95:150

Arbetslivsutvecklmg

Bilaga 10

För budgetåret 1995/96 bör, som regeringen nyligen anfört i proposition 1995/96:218 En effektivare arbetsmarknadspolitik m.m. under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, antalet platser i arbetslivsutvecklmg omfatta 30 000 personer i genomsnitt per månad. Kostaadema för ut­bildningsbidrag till deltagarna under budgetåret beräknas till 4,7 miljar­der kronor.

Datortek

För budgetåret 1995/96 bör, som regeringen också anfört i samma pro­position under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, omfattningen av antalet platser i datortek vara 20 000 personer i genomsnitt per må­nad. Kostaadema för utbildningsbidrag till deltagarna under budgetåret beräknas till 2,3 miljarder kronor.

Räntekostaader

Till och med mnevarande budgetår disponeras en kredit om högst 100 miljarder kronor hos Riksgäldskontoret för kostaadema för arbetslöshet-sersätttimg och permitteringslöneersättning. Vid utgången av budgetåret 1994/95 beräknas skulden som kvarstår pä kontot uppgå till knappt 84 miljarder kronor och räntor på detta belopp beräknas för budgetåret 1995/96 uppgå till drygt 11 miljarder kronor.

Sammanfattande medelsberäkning

Bidrag till arbetslöshetsförsäkringen

40 317 925 000 kr

Kontant arbetsmarknadsstöd

2 680 202 000 kr

Utbildningsbidrag vid

-ALU

4 711552 000 kr

- Datortek

2 306 690 000 kr

Räntekostaader

11 278 509 000 kr

Utjänmingsbidrag

63 704 000 fa-

Anslagsbehov under budgetåret 1995/96

61 358 582 000 kr

Härtill kommer kostaadema för utbildningsvikariat. För denna åtgärd utgår inte bidrag som belastar anslaget. I stället ges möjlighet tiU avdrag frän arbetsgivaravgiftema, vilket påverkar mkomsttitel 1254 Arbetsmark-

nadsavgift. För budgetåret 1995/96 beräknas dessa avdrag uppgå tiU    Prop. 1994/95:150

5 554 400 000 fa.

Bilaga 10

Lagförslag

Flera av förslagen under anslaget innebär ändringar i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagen (1993:371) om kontant arbetsmark­nadsstöd. Förslag till lagändringar har upprättats inom Arbetsmark­nadsdepartementet. Förslagen fmns i Bilaga 1. Förslagen faller mte mom Lagrådets granskningsområde.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring,

2.

antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd,

3.

med ändring av sitt beslut (bet. 1994/95:AU11, rsfa. 1994/95:233), till Bidrag till arbetslöshetsersättning m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett förslagsanslag pä 61 358 582 000 fa.

A 6. Bidrag till lönegarantiersättaing

Prop. 1994/95:150

Bilaga 10

Nytt anslag (förslag) 2 419 600 000

varav   1 600 200 000      är beräknat för juU 1995 -juni 1996

Från anslaget finansieras kostaader enligt lönegarantilagen. Dessa utgif­ter fmansieras t.o.m. mnevarande budgetår frän lönegarantifonden. Vid­are finansieras från anslaget avbetalningen av den skuld som kvarstår från lönegarantifonden.

Bakgrund

När en arbetsgivare har försatts i konkurs kan en arbetstagare under vissa omständigheter fä ersättning för sma lönefordringar genom den statiiga lönegarantin. Utbetalningama av lönegarantimedel handhas av länsstyrelsema som i sin tur rekvirerar medel från lönegarantifonden som förvaltas av Kammarkollegiet. Fondens mtäfaer består av influtaa arbets­givaravgifter i form av lönegarantiavgift. Dessutom återbetalas en del av redan utbetalda lönegarantimedel via utdehiing från konkurser till läns­styrelsema som vidarebefordrar dessa belopp till Kammarkollegiet. På grund av ett stort antal konkurser under senare år har utgiftema varit störte än intäktema och ett ackumulerat underskott har uppstått. För att täcka underskottet disponeras en rörlig faedit hos Riksgäldskontoret.

Lönegarantifonden avskaffas

I 1995 års budgetproposition anmälde regeringen att den avsåg att åter­komma i fi-åga om lönegarantifondens avskaffande i enlighet med prin­cipema om en ökad bmttobudgetering. Således bör ett anslag mrättas under denna huvudtitel varifrån ifrågavarande kostaader skall betalas. Utbetalningama av lönegarantimedel bör även fortsättningsvis handhas av länsstyrelsema. Lönegarantiavgiften förs m på statsbudgeten under en egen mkomsttitel. En särskild inkomsttitel bör också uirättas för åter-betahiingama frän länsstyrelsema. De medel som flyter m på dessa in­komsttitlar beräknas under nästa budgetår att vara störte än utgiftema för lönegarantm. Det överskott som härigenom uppstår bör användas till att betala av skulden hos Riksgäldskontoret.

Vid mgången av budgetåret 1995/96 beräknas skulden uppgå till drygt 2,5 miljarder faonor. Med hänsyn tagen till avbetalningen beräknas rän­toma för hela budgetåret uppgå till omkring 250 miljoner faonor. Med dessa fömtsättamgar kommer skulden att vara slutamorterad vid utgång­en av budgetåret 1997. Tills dess kvarstår behovet av den faedit som

10

enligt riksdagens medgivande fär disponeras i Riksgäldskontoret (bet. 1994/95:AU11, rsfa. 1994/95:233).

Den förändrade hanteringen av lönegarantiavgifter faäver en ändring av 4 kap. 10 § lagen (1981:691) om socialavgifter. Ett förslag till lag­ändring har upprättats mom Arbetsmarknadsdepartementet. Förslaget fmns i Bilaga 1.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10

Kostnader Lönegaranti

Budgetåret 1993/94 utbetalades knappt 2 miljarder faonor i garantibe­lopp. Under år 1993 skedde ett ttendbrott och antalet företagskonkur­ser minskade. Även storleken pä de konkursdrabbade företagen har mm-skat varför färre arbetstagare berörs. Utgiftema kan förväntas minska ytterligare på grund av de ändringar av villkoren i lönegarantheglema som började gälla fr.o.m. den 1 juli 1994 och för umevarande budgetär beräknas utbetahiingama av lönegaranti att uppgå till drygt 900 miljoner faonor. För budgetåret 1995/96 beräknas utbetahimgama uppgå till knappt 800 miljoner faonor.

Amorteringar

Under budgetåret 1995/96 beräknas drygt 1,6 miljarder faonor kunna avsättas till avbetalning av den kvarstående skulden hos Riksgäldskonto­ret.

Administrationen

Regeringens förslag: Ersättning till länsstyrelsema för deras kost­nader för utbetalning av lönegaranti skall länmas i efterhand och baseras pä en styckkostaad per handlagt lönegarantiärende.

Skälen för regeringens förslag: Regeringen föreslog i propositionen 1993/94:208 om förändringar i lönegarantisystemet att kostaadema för utbetahiing av lönegaranti skulle belasta lönegarantifonden. Regeringen tog dock inte stälhiing till hur ersättningen till länsstyrelsema skulle vara utformad i detalj. Riksdagen har godkänt förslaget (bet. 1993/94:LU34, rsfa. 1993/94:394). Regeringen uppdrog ät Riksrevisionsverket (RRV) att mkomma med förslag till hur ersättnmgen bör vara utformad. RRV före­slår i sm rapport (RRV 1995:14) att länsstyrelsema ersätts för arbetet

11

med utbetalnmg av lönegaranti med ett standardpris (250 fa) per hand- Prop. 1994/95:150 lagt lönegarantiärende. Betahiing föreslås ske i efterhand utifin hur Bilaga 10 många konttolluppgifter som länsstyrelsen har lämnat till skattemyndig­hetema. Även i de fall då tvä konttolluppgifter lämnats för samma per­son beroende på att lönegarantiersättning har lämnats på båda sidor om ett årsskifte bör ersättningen vara 250 fa för ett lönegarantiärende. Rege­ringen ansluter sig till detta förslag. Det bör ankomma pä regeringen att anpassa det nu föreslagna beloppet till pris- och löneutvecklingen.

Regeringen föreslår att den nya modellen skall gälla fr.o.m den 1 janu­ari 1996. Beloppet utbetalas en gäng per år efter ansökan frän länsstyrel­sema med redovisning av antalet handlagda ärenden. Ansökan görs lämpligen i början av året i anslutning till att konttolluppgiftema lämnas till skattemyndigheterna. Detta innebär att anslaget belastas med dessa kostaader först budgetåret 1997. En fömtsättnmg för den föreslagna finansieringen av länsstyrelsemas kostaader för administationen är att länsstyrelsemas förvaltningsanslag mmskas.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

antar regeringens förslag tiU lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,

2.

godkänner vad regeringen har förordat om administtationen av utbetalning av lönegarantiersättning,

3.

till Bidrag till lönegarantiersättning för budgetåret 1995/96 under tionde huvudtitehi anvisar ett förslagsanslag pä 2 419 600 000 fa.

12

D. Invandring m.m.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10

Redogörelse för inrikmingen på särskilda insatser i invandrar­täta bostadsområden

Regeringens bedömning: Det behövs en rad samverkande insatser i det lokala arbetet för att bryta utvecklingen mot ökande segrega­tion i mvandrartäta bostadsområden. En samlad redovisning läm­nas av de särskilda insatser som är aktaella inom olika departe­ments ansvarsområden.

Långsiktigt perspektiv

En rad rapporter har visat att sitaationen för mvandrare i många avseen­den är sämre än för befolkningen i övrigt. Det gäller särsfalt mom vissa bostadsområden, framförallt i storstadsregionema, där den starkt tillta­gande etnifieringen i vissa avseenden förstärker den negativa utvecklmg­en. Arbetet med att se över invandraipolitiken har bl.a. mot denna bak­grund intensifierats och bedrivs nu i en särskild kommitté (Ku 1994:11) om översyn av invandrarpolitiken. Kommittén (dir. 1994:130) skall bl.a. överväga särskilda åtgärder i invandrartäta bostadsområden och analysera drivfaaftema bakom och eventaella olägenheter med koncenttationen av invandringen till vissa kommuner samt överväga hur sådana olägenheter kan motverkas.

I slutet av mars 1995 fick dessutom uttedningen Levnadsvillkor i stor­stadsområden nya dhektiv (du-. 1995:35) mnehållande uppgift att föreslå och initiera åtgärder som syftar till att skapa bättte fömtsättningar för bostadsområdena i storstädema att ta tillvara de olika resurser och möj­ligheter som finns för en positiv utvecklmg, särsfalt vad bettäffar bam och ungdom med svåra uppväxtförhållanden. I mars 1995 tillsattes ut­redningen för översyn av bostadspolitiken (dh. 1995:20) som bl.a. ska överväga vilka bostadspolitiska medel som kan vara nödvändiga för kommunema för att motverka segregation och öka valfiiheten i boendet. Ufredningen skäll även överväga förändringar i fråga om statens stöd vid ombyggnader och andra åtgärder mom områden med särsfalda problem. Uppgiften pä bostadsförsörjningens område kommer i stor utsfräckning att gälla att tillföra de redan byggda områdena nya funktioner.

Vidare ska den nyligen tillsatta ufredningen (dfr. 1995:19) om det mre arbetet i skolan bl.a. överväga på vilket sätt vårt mångkulturella samhälle kan tas tillvara som en resurs i skolans arbete. Skolverket har därtill fatt i uppdrag att se över hemspråksundervisningen och de vuxna invandrar-

19 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bit 2-14.

13

nas situation i skolan kommer att uppmärksammas i en särsfald ufred-    Prop. 1994/95:150

nmg.

Bilaga 10

Omedelbara insatser

Det mer långsifaigt syftande arbetet måste kompletteras med omedelbara msatser. Regeringen har i budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 föreslagit ett nytt anslag under littera D. Invandring m.m. pä 125 miljo­ner faonor för särskilda msatser i mvandrartäta bostadsområden och då framförallt i storstadsområdena. Därtill avses medel från Europeiska socialfonden användas för åtgärder i mvandrartäta områden i storstads­regionerna. Syftet med de särskilda msatsema är huvudsakligen att öka arbetskraftsdeltagandet och stärka kompetensen hos de invandrare som bor i dessa områden, men även öka de vardagliga kontaktytorna mellan mvandrare och övriga svenskar för att underlätta inlärningen av svenska språket och förbättta möjlighetema till inttäde på arbetsmarknaden.

Arbetsmarknadsdepartementet har tagit fram riktlinjer för de särskilda msatsema, där berörda kommuner förväntas svara för sammanlagt minst 125 miljoner faonor. Rifalmjema anger att det ska finnas en övergripan­de och samordnad kommunal handlingsplan för de insatser som görs och som ska baseras på lokala initiativ och behov. Breda samverkansprojekt, nytänkande och metodutveckling kommer att prioriteras vid bedömning­en av kommunemas handlingsplaner.

I budgetpropositionen aviserades även att det uiom andra politikom-räden kommer att göras prioriteringar av särskilda åtgärder i segregerade storstadsområden och ske en viss omfördelnmg av medel för att ge ut­rymme för sådana insatser. Regeringen betonar att de prioriteringar som nu görs måste åtföljas av en bred och flexibel samverkan i det lokala arbetet i de aktaella bostadsområdena.

Bettäffande arbetsmarknadsområdet har regeringen i 1995 ärs budget­proposition föreslagit medel att disponera för tillfälliga personalförstärk­ningar. Riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 1994/95:AU11, rsfa 1994/95:233). Av dessa medel bör en stor andel an­vändas för personal pä arbetsförmedlingar i invandrartäta områden. Detta bör ske genom att AMS i sm fördehiing till länen avsätter en betydligt störte andel än hittills för personalmsatser i dessa områden.

Inom utbildningsområdet skall ytterligare insatser göras för att under­lätta mvandrares mtegration i det svenska samhället. Vid fördehiingen av de medel som föreslagits i årets budgetproposition för sysselsättnings­skapande åtgärder inom gymnasieskolan och komvux - samt pä liknande sätt vad gäller folkhögskoloma och stadieförbunden - prioriteras verk­samheter i de fyra kommunema - Stockholm, Göteborg, Malmö och Botkyrka. Av särskild betydelse är även förslaget (prop. 1994/95:174) att svenska som andra språk skall bettaktas som ett eget ämne i alla skolfor­mer.

14

Regeringen har vidare i en skrivelse till riksdagen (Sfa. 1994/95:138) redovisat mriktningen av stödet från Allmänna arvsfonden. Därvid fi-am-hålls att stöd även framdeles kommer att länmas till sådana projefa i specieUt utsatta bostadsområden som drivs i samverkan mellan före­ningsdriven och offentlig verksamhet enligt den modell som utvecklats i bl.a. Plus-projekten. Sedan våren 1994 bedrivs även ett tteårigt försök med föreningsbaserat flyktmgmottagande i Stockholm med fem fnvilli-gorganisationer i samverkan med Stockholms stad. Verksamheten stöds med projektmedel frän regeringen.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10

D 4. Överföring av och andra åtgärder för flyktingar m.m.

Regeringens förslag: Ändamålen under anslaget bör även kunna avse

-

bosniska flyktmgars förberedelser i Sverige mför ett framtida återvändande till Bosnien-Hercegovma,

-

överföring av personer från Bosnien-Hercegovina för medicinsk värd i Sverige.

Skälen for regeringens forslag

Bosniska flyktingars förberedelser i Sverige inför ett framtida återvän­dande till Bosnien-Hercegovina

Sverige har gett ca 60 000 personer från Bosnien-Hercegovma tillstånd att bosätta sig här. Många av dem vill återvända till sitt hemland när sä blir möjligt. Det finns ett allmänt behov i flylctinggmppen av förberedan­de information och utbildningar i Sverige. Förberedelsema i Sverige kommer att underlätta ett återvändande efter ett fredsavtal. Sverige har gjort omfattande msatser i form av katasttofbistånd och mer långsifaigt stöd inför ätemppbyggnad av Bosnien-Hercegovina. Den svenska rege­ringen har nyligen gett SIDA i uppdrag att genomföra ätemppbyggnads-projefa till en kostaad av 150 miljoner faonor. Detta långsifaiga stöd är ett första led i en åtemppbyggnadsprocess. Arbetet skall i görligaste mån bygga på lokal kompetens. En komplikation är att en stor del av den lokala kompetensen har tvingats fly till andra länder, däribland Sverige. Regeringen finner det angeläget att skapa möjligheter för att den speciel­la kompetens som finns bland de bosniska flyfauigama i Sverige kan komma till nytta i det framtida samhällsbygget och att den kompetens som fmns kan upprätthållas eller utvidgas under tiden i Sverige. När svenska organisationer deltar i genomförandet av åtemppbyggnaden bör

15

kompetens bland de bosniska flyfamgama i Sverige kunna tillvaratas,    Prop. 1994/95:150 vilket även kan skapa möjlighet för en framtida ätervandring för dem    Bilaga 10 som så önskar.

Centtala myndigheter i Sverige skall tillsammans med relevanta fiivil-ligorganisationer, infresseorganisationer och förettädare för näringslivet utgöra en samordningsgmpp. Denna skall fimgera som en länk mellan flyfamgama i Sverige och åtemppbyggnadsafaiviteter i hemlandet. De ensfalda organisationerna kommer att få en nyckeholl i förberedelsearbe­tet. Samordningsgmppen som leds av Statens Invandrarverk skall även vara styrande för vilken typ av förberedelser som kan göras i Sverige så att flyfaingars kompetens kan tillgodogöras i det framtida Bosnien-Her­cegovma. Förberedelsema i Sverige mför ett framtida återvändande skall i göriigaste män ske mom befmtliga utbildnmgs- och prafaikartange-mang inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema.

I budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 har regeringen föreslagit att åtgärder under anslaget - liksom tidigare - också skall kunna omfatta bidrag till lösnmgar av flyfamgsituationer utanför Sverige. Regeringen föreslår mot den bakgrunden att högst 5 miljoner faonor fär användas till förberedelsearbete i Sverige mför flyfaingars deltagande i åtemppbygg­naden av Bosnien-Hercegovina. Detta innebär ingen förändring av det i budgetpropositionen föreslagna anslagsbeloppet till D 4. Överföring av och andra åtgärder för flyfamgar m.m.

Medicinsk vård i Sverige

I krigets Bosnien-Hercegovma är möjligheter till medicinsk vård starfa begränsade. Ett program för medicinsk evakuering startade hösten 1992 och pågår fortfarande. Programmet leds av en kommitté "UN Medevac Committée" där FN:s flyfamgkommissarie (UNHCR), Intemational Or-ganization för Migration (lOM) m.fl. mgår. Under budgetåret 1993/94 tog Sverige emot ca 40 personer för medicmsk behandling här.

Möjligheter till medicmsk evakuering är fortfarande mycket angelägna. I årets budgetproposition har regeringen anfört att ändamålet för åtgärder under ifrågavarande anslag bör omfatta såväl bidrag till lösningar av flyktmgsituationer utanför Sverige som organiserad överföring hit. Rege­ringen gör bedömningen att en överföring hit av ca tio personer för vård här är i Imje med de ändamål som regeringen föreslog i budgetproposi­tionen för budgetåret 1995/96. Efter framstälhiing av lOM bör således överföring kunna ske av personer för vilka ingen möjlighet till behand-Img fmns i Bosnien-Hercegovuia.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslär att riksdagen

16

godkänner att ändamålen under förslagsanslaget Överföring av och    Prop. 1994/95:150

andra åtgärder för flyktingar m.m. även fär omfatta kostaader för

Bilaga 10

1.

bosniska flyktuigars förberedelser i Sverige inför ett framtida återvän­dande till Bosnien-Hercegovma och

2.

medicinsk evakuering.

D 5. Ersätming till kommunema för åtgärder för flyktingar m.m.

Regeringens forslag: Nya utbetalningsregler införs för schablo-nersättaingen till kommunerna för flyfaingmottagandet. Utbetal­ningama delas upp i flera delar än för närvarande och fördelas i tiden så att de mer ansluter till när kostaadema uppstår för kom­munen. Vid flyttaingar under de första 18 månadema får utflytt-ningskommunen totalt 0,1-0,3 schablonbelopp mindre jämfört med i dag. Inflyttningskommuner fär i stort sett samma ersättamg som i dag vid flyttaingar inom 18 månader och till skilhiad mot i dag viss ersättaing även vid flyttaingar som sker efter 18 månader men inom tvä år.

Bakgrunden till regeringens förslag

Nuvarande utbetalningsregler

I propositionen om samordnat flyfaingmottagande och nytt system för ersättnmg till kommunema m.m. (1989/90:105, SfU 21, rsfa.281) redovi­sades ett program för att underlätta för flyfamgar att snabbare fä en förankring i svensfa arbets- och samhällsliv. Samtidigt infördes ett nytt system för statlig ersättaing för flyfaingmottagandet. Huvudsyftet med förändringen av ersättaingssystemet var att stimulera kommunerna att vidta afaiva åtgärder för att flyfaingama snabbare skall kunna bli själv­försörjande. Vissa förändringar av ersättaingssystemet har därefter ge­nomförts den 1 juli 1994 efter riksdagens beslut (prop 1993/94:100, bil 12, bet. 1993/94:SflJ 14, rsfa. 1993/94:263).

Enligt nuvarande regler i förordningen (1990:927) om statiig ersättaing för flyfaingmottagande m.m. fär den kommun som först tar emot en flyfaing och som gör en plan för hans inttoduktion i det svenska samhäl­let alltid ett halvt schablonbelopp. Resterande del delas upp pä två ut-betahiingar. Om flyfaingen bor kvar i den första mottagnmgskommunen och efter sex månader fortfarande är folkbokförd där, utbetalas ytterliga­re ett fjärdedels schablonbelopp. Är flyfamgen fortfarande folkbokförd i denna kommun efter tolv månader har kommunen rätt till ytterligare ett

17

fjärdedels schablonbelopp. Flyttar flyfamgen från den första mottag-    Prop. 1994/95:150 ningskommimen till en annan, lämnas under vissa fömtsättningar ersätt-    Bilaga 10 ning också till denna kommun.

Regeringen bedömer att det finns vissa problem med nuvarande regler för utbetalning och fördelning av schablonersättaingen. Utbetalningeima och fördelningen av schablonersättaingen ansluter inte i tilhäcklig om­fattning till när kostaadema fafaiskt uppstår för kommimen. En urvals­undersökning med 41 kommuner som genomförts sommaren 1994 av en arbetsgmpp inom regeringskansliet visar bl.a. pä att små kommuner (25 000 mvånare eller färte) och landsbygds- och glesbygdskommuner har en låg förbrukning av schablonersättaingen i förhållande till många andra kommuner. Dessa kommuner har också en stor utflyttning av flyk­tingar. En omfördehimg bör, bl.a. med utgångspunfa från dessa resultat, ske av schablonersättningen från utflyttamgskommuner till kommuner med stor inflyttning så att ersättningen i högre grad sammanfaller med kommunemas kostaader.

Förslag om ändrade utbetalningsregler

Arbetsmarknadsdepartementet tillsatte den 23 januari 1995 en arbets­gmpp med uppgift att utforma nya utbetalningsregler för schablonersätt-ningama. Syftet var att bl.a. nå en rättvisare fördelning av schablonbidra­get mellan olika kommuner vid flyttaingar. I arbetsgmppen har ingått förettädare för Arbetsmarknadsdepartementet, Finansdepartementet, Riks­skatteverket, Statens invandrarverk och Svenska kommunförbundet. För­slagen har redovisats i departementspromemorian Översyn av utbetal­ningsregler för schablonersättaingen enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättaing för flyfaingmottagande m.m. (Ds 1995:20). I arbetet med promemorian har arbetsgmppen, genom Svenska kommunförbundet, inhämtat synpunfaer från ett antal kommimer.

I promemorian föresläs ett system där 0,2 schablonbelopp, som skall täcka de mitiala mottagningskostaadema under de första månaderna, betalas ut månaden efter det att flyfaingen första gången tagits emot i en kommun. Flyfaingar som tas emot från en förläggning bör, liksom för närvarande, räknas som mottagna när de flyttar frän förläggningen till kommunen. Flyfaingar som i övriga fall första gången tas emot i en kommun efter beviljat uppehållstillstånd för bosättaing, bör räknas som mottagna den dag de enligt skattemyndighetens register över befolkning­en i länet (personbanden) folkbokförts i en kommun.

Utbetalningar bör därefter göras med 0,1 schablonbelopp var ttedje månad t.o.m. den 24:e månaden efter det första mottagandet, till den konimun där flyktingen enligt skattemyndighetens personband är folk­bokförd vid utgången av respefaive ttemänadersperiod.

Om flyfaingen flyttar under denna ttemänadersperiod bör uiflyttaings-kommunen fä 0,2 schablonbelopp i extta ersättaing för att kompensera

18

för de hutialkostaader för inttodufaionen som den nya kommunen kan Prop. 1994/95:150 komma att fä. Den extta ersättningen bör utbetalas för flyttningar som Bilaga 10 sker to.m. den 18:e månaden efter det första mottagandet i en konimun. Därefter bör inte någon extta ersättning lämnas eftersom huvuddelen av de direkta mttodufaionsåtgärdema i form av t.ex. svenskundervisning då bör vara genomförda. Vid flyttaingar bör även utflyttningskommunen erhålla 0,1 schablonbelopp eftersom flyfaingen bott viss tid av ttemåna-dersperioden där, vilket mneburit vissa kostaader för kommunen. Dess­utom kan vissa fasta kostaader kvarstå en tid sedan flyfamgen lämnat kommunen.

Det nuvarande administtativa förfarandet - med förslagslistor fi-än Invandrarverket till kommunema där kommunema bl.a. skall mtyga att en mfrodufaionsplan har upprättats för flyfaingens mttodufaion i det svenska samhället - bör, enligt arbetsgmppen, ersättas med en automa­tisk utbetalning av schablonersättning till den kommun där flyfamgen enligt skattemyndighetens personband är folkbokförd. Detta bör kunna ske genom en sambearbetning av registemppgifter vid Statens mvandrar-verk och skattemyndighetens personband. Statens mvandrarverk bör ha rätt att äterfaäva utbetald schablonersättaing, eller minska framtida er­sättningar med motsvarande belopp, om det vid konfroll skulle visa sig att en mfrodufaionsplan enligt intentionema i prop (1989/90:105) om samordnat flyfamgmottagande och nytt system för ersättning till kommu­nema m.m. mte upprättats.

Regeringen har i prop. 1994/95:201 om avisering av folkbok­föringsuppgifter föreslagit att ett nytt register för tillhandahållande av folkbokföringsuppgifter (aviseringsregisttet) skall mrättas. Registtet före­släs ersätta bl.a. personbanden som därigenom kan avskaffas. Det nya registtet beräknas vara klart att tas i drift den 1 januari 1997. Uppgifter­na i detta aviseringsregister bör därefter ligga till grund för utbetalning av schablonersättaingen.

Skälen for regeringens forslag

Regeringen ansluter sig till arbetsgmppens förslag. Utbetalningen av ersättaingama kommer med de nya reglema att sträckas ut i tiden och ha bättte anknytning till när kostaadema uppstår för kommunema än för närvarande. Därigenom skapas ökad rättvisa när det gäller ersättningama mellan utflyttnings- och inflyttningskommunen när en flyfaing flyttar. Vidare överensstämmer detta med de allmänna principema för utbetal­ning av statliga ersättningar.

Den första mflyttaingskommunen och sådana kommuner dit flyttningar sker t.o.m. den 18:e månaden från det första mottagandet i en kommun, kommer med det föreslagna utbetalningssystemet alltid att vara garante­rade minst 0,3 schablonbelopp för att bl.a. täcka de mitiala mottagnings­kostaadema under de första månaderna. I dag är kommunen garanterad

19

0,5 schablonbelopp även i de fall flyfamgen mycket snart flyttar från    Prop. 1994/95:150

kommunen, vilket i mänga fall innebär en viss överkompensation.

Bilaga 10

Vid flyttningar under de första 18 månaderna fär utflyttningskommu-nen totalt 0,1 - 0,3 schablonbelopp mmdre jämfört med i dag. Hur mycket lägre ersättningen blir kommer att vara beroende av när under perioden flyttaingen sker. Inflyttningskommuner fär i stort sett samma ersättning som i dag vid flyttaingar mom 18 månader och till sfalhiad mot för närvarande också ersättning vid flyttningar som sker mellan den 18:e till 24:e månaden efter det första mottagandet i en konimun.

Varje flyttning som sker inom 18 månader efter det första mottagandet i en konimun kommer med det föreslagna utbetalningssystemet att kosta staten 1,3 schablonbelopp vilket jämfört med nuvarande utbetalningssys­tem (1,5 schablonbelopp) mnebär mmskade kostaader med 0,2 schablon­belopp. Vid flytttiingar som sker efter den 18:e månaden ökar däremot statens kostaader med 0,1 frän nuvarande 1,0 till 1,1 schablonbelopp i det nya systemet Sammantaget beräknas statens kostaader mmska något för flyfaingar som flyttar vidare till en annan konimun efter det första mottagandet.

Eftersom utbetalning i huvudsak bör kunna ske utan ansökan eller särsfalt uppgiftslämnande frän kommunen, bör såväl stat som konimun dessutom kunna minska sina administtationskostaader. Vidare bör den tätare utbetahiingen av schablonersättningen, dfrefa baserad på foUcbok-föringsuppgifter, innebära att kommunema snabbare än i dag fär vetskap om samtliga flyfaingar som bosatt sig i kommunen och folkbokfört sig där. Därmed ökar fömtsättningen för att kommunen skall kunna påbörja inttodufaionen av dessa flyfaingar utan onödigt glapp mellan olika åt­gärder till följd av flyttamgen. Från några kommuner har dock framförts farhågor om att kommunernas administtationskostaader möjligen kan komma att öka på grund av de tätare utbetahimgama. Regeringen har därför för avsifa att noga följa hur kommunemas administtation påverkas av det förändrade utbetalningssystemet. Om det skulle visa sig att sys­temförändringen sammantaget leder till ökad admmisttation, kommer åtgärder att vidtas för att komma till rätta med det

De nya utbetalningsreglema bör ttäda i faaft den 1 januari 1996 och gälla flyfamgar som tas emot fr.o.m. denna tidpunfa. För flyfaingar som tagits emot före den 1 januari 1996 kommer ersättningsutbetalnmgar enligt det gamla utbetahiingssystemet att ske lång tid efter denna tid­punfa. Särsfalda övergångsregler skulle kunna mmska tiden med två parallella system.

Omläggningen av schablonersättningssystemet - som innebär att ut­betalningama sker under en längre tidsperiod - kan dessutom göra det növändigt att ändra utbetalnmgsreglema på andra områden som omfattas av ersättningsförordningen (1990:927). Det kan gälla exempelvis sådan ersättamg för särsfalda kostaader för ekonomisk hjälp, kostaader för färdtjänst samt stöd och hjälp i boendet som en kommun har rätt till för

20

vissa gamla, sjuka och fimfaionshmdrade. Det bör därför ankomma pä    Prop. 1994/95:150 regeringen att, efter överläggningar med Svenska kommunförbundet.    Bilaga 10 fastställa de närmare utbetalnmgsregler, särsfalda övergångsregler samt ändringar i reglema för ersättning av särsfalda kostaader som kan bli nödvändiga.

Anslagsberäkning

I budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 har regeringen beräknat medelsbehovet för anslaget D 5. Ersättaing till kommunema för åtgärder för flyfamgar m.m. till 6 647 700 000 faonor, varav 5 033 700 000 faonor avser perioden juli 1995 -juni 1996.

De nu föreslagna ändringama i utbetahiingssystemet för schablonbidra­gen som avses ttäda i faaft den 1 januari 1996 medför förlängda utbetal­ningsperioder och därmed en tidsmässig förskjutning av anslagsbehovet För flyfaingar som flyttar till en annan kommun efter det första motta­gandet blfr det som tidigare nämnts också en viss varafaig minskning av statens kostaader. Tillsammans med justerade prognoser i fräga om kom-munmottagandet av flyfaingar m.fl. mmskar det nya utbetahiingssystemet anslagsbehovet budgetåret 1995/96 med 400 miljoner faonor. För perio­den juli 1995 - juni 1996 beräknas anslagsbehovet minska med 70 miljoner faonor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

godkänner de föreslagna rifalmjema för utbetalning av schablo-nersättamgar

2.

under tionde huvudtitelns förslagsanslag Ersättning till kommu­nerna for åtgärder för flyktingar m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar 400 000 000 fa. lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 11.

21

Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

L Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter

Härigenom föreskrivs att 4 kap. 10 § lagen (1981:691) om socialavgifter skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10 Underbilaga 10.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

4 kap. 10 §'

Lönegarantiavgifter förs till en fond, benämnd lönegarantifon­den, med vars tillgångar kost­nader enligt lönegarantilagen (1992:497) skall täckas.

Lönegarantiavgifter förs till sta­ten för finansiering av kostaader enligt lönegarantilagen (1992:497).

Denna lag ttäder i faaft den 1 juli 1995.

Senaste lydelse 1994:638.

22

2. Förslag till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbets­marknadsstöd

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1973:371) om kontant arbets­marknadsstöd'

dels att 7, 8 och 9 §§ skall ha följande lydelse,

dels att övergångsbestämmelsema till lagen (1994:1674) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10 Underbilaga 10.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

lf

Med tid under vilken sökanden enligt 6 § skall ha utfört förvärvsarbete jämställs tid då sökanden

1.  i ensfalt hem vårdat åldring eller handikappad i sådan utsttäckning

 att sökanden varit förhindrad att stå till arbetsmarknadens förfogande,

2.  deltagit i och, om mte särsfalda skäl hindrat det, fullföljt arbets­

 marknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering för vilken statligt

 utbildningsbidrag utgått.

3. fiillgjort värnplikt eller åtnjutit föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, i båda fallen dock tillsammans högst två månader,

4.

haft semester, eller

5.

eljest varit ledig av annan an­ledning än sjukdom, värnplikts­tjänstgöring eller bams födelse med helt eller delvis bibehållen lön.

3. fullgjort tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalför­svarsplikt eller fått föräldrapen­ningförmån enligt lagen (1962:381) om alhnän försäkring, i båda fallen dock tillsammans högst två månader,

5. eljest varit ledig av annan an­ledning än sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om total­försvarsplikt eller bams födelse med helt eller delvis bibehållen lön.

' Lagen omtrycfa 1994:929.  Senaste lydelse 1994:1674.

23

8 §3

Vid bestämmande av ramtid enligt 6 § räknas mte tid då sökanden varit hindrad att arbeta på grund av

1.

styrfa sjukdom,

2.

heltidsutbildnmg som den sökande har avslutat efter fyllda 25 är eller som har föregåtts av sammanhängande förvärvsarbete på heltid i mmst fem månader,

3.

tvångsvård enligt lagen (1988:870) om värd av missbrukare i vissa fall,

4.

fiihetsberövande pä kriminalvårdens område,

5.

värd av eget bam eller adoptivbam som inte har fyllt två år,

6.

beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511) eller föreskrifter som har meddelats med stöd av sistaämnda lag.

Detsamma gäller tid dä sökanden har åtnjutit föräldrapenningförmän enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller varit hindrad att arbeta pä grund av

1. värnpliktstjänstgöring.

Detsamma gäller tid dä sökanden har fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller varit hindrad att arbeta pä grund av

1. tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

2.

arbetsmarknadsutbildning,

3.

yrkesinriktad rehabilitering, i den mån sådan tid mte enligt 7 § jäm­ställs med tid under vilken förvärvsarbete har utförts.

Den tid som mte räknas in i ramtiden fär dock mte överstiga två år.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10 Underbilaga 10.1

Senaste lydelse 1994:1674.

24

9§*

fyllt tvä är. Arbetslös som avses i 1 § 3 skall vid tillämpning av första stycket anses ha fiillgjort arbetsvillkoret

Den som i mmst 90 kalenderda­gar under en ramtid av tio månader i anslutaing till att han avslutat utbildning pä heltid som omfattar mmst ett läsår och som berättigar till stadiesocialt stöd stått till arbetsmarknadens förfo­gande som arbetssökande genom den offentliga arbetsförmedlmgen eller förvärvsarbetat är berättigad till kontant arbetsmarknadsstöd utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret Vid bestämmande av ramtid mräk-nas mte tid dä sökanden har varit tundrad att stå till arbetsmarkna­dens förfogande på grund av sjuk­dom, värnpliktstjänstgöring, havandeskap eller värd av eget bam eller adoptivbam som mte har fyllt tvä år.

Den som i mmst 90 kalenderda­gar under en ramtid av tio månader i anslutning till att han avslutat utbildning pä heltid som omfattar minst ett läsår och som berättigar till stadiesocialt stöd stått till arbetsmarknadens förfo­gande som arbetssökande genom den offentliga arbetsförmedlmgen eller förvärvsarbetat är berättigad till kontant arbetsmarknadsstöd utan att ha uppfyllt arbetsvillkoret Vid bestämmande av ramtid mräk-nas inte tid då sökanden har varit hmdrad att stå till arbetsmarkna­dens förfogande på grund av sjuk­dom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, havandeskap eller vård av eget bam eller adoptivbam som mte har

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10 Underbilaga 10.1

1.

Denna lag ttäder i faaft den 1

2.

Den som före ifaaftträdandet påbörjat en ersättningsperiod med dagpenning har rätt till sådan er­sättning även efter ifaaftfrädandet, dock längst till och med den 30 juni 1996. Detta gäller inte om stödtagaren har uppfyllt villkoren för rätt till ersättaing enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäk­ring i dess nya lydelse.

januari 1995.

2. Den som före ikraftträdandet påbörjat en ersättningsperiod med dagpenning har rätt till sådan er­sättnmg även efter ikraftträdandet, dock längst till och med den 30 juni 1996. Ersättningen skall be­stämmas enligt 17, 20 och 21 §§ lagen (1973:370) om arbetslös­hetsförsäkring. Detta gäller inte om stödtagaren har uppfyllt villko­ren för rätt till ersättning enligt lagen (1973:370) om arbetslöshets­försäkring i dess nya lydelse.

* Senaste lydelse 1994:1674.

25

Den som blir arbetslös under tiden den 1 januari - den 30 juni 1995    Prop. 1994/95:150 och då uppfyller arbetsvillkoret enligt 6 § skall ha rätt till ersättnmg som    Bilaga 10 bestäms enligt 17, 20 och 21 §§ lagen (1973:370) om arbetslöshetsför-    Underbilaga 10.1 säkring i bestämmelsemas lydelse efter den 1 januari 1995, om den sökande  under   1994  varit  skyldig  att  betala  avgift  enligt  lagen (1993:1441) om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet eller sjömansskatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt under minst sju månader. Detta gäller endast om stödtagaren mte upp­fyller villkoren för rätt till ersättaing enligt lagen om arbetslöshetsförsäk­ring i dess lydelse från den 1 januari 1995. Ersättning som utges med stöd av denna regel fär uppbäras längst till och med den 30 juni 1996.

Denna lag ttäder i faaft i fräga om 7, 8 och 9 §§ den 1 juli 1995 och i övrigt den 1 januari 1996.

26

3.    Förslag till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslös­hetsförsäkring

Härigenom föreskrivs att 7, 8 och 20 §§ lagen (1973:370) om arbetslös­hetsförsäkring' skall ha följande lydelse.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10 Underbilaga 10.1

Nuvarande lydelse

Föreslagen lydelse

7

§

Med tid under vilken en försäfaad enligt 6 § skall ha utfört förvärvs­arbete jämställs tid då den försäfaade

1. deltagit i och, om mte särsfalda skäl hindrat det, ftillföljt arbets­marknadsutbildning eller yrkesinrifaad rehabilitering för vilken statligt utbildningsbidrag utgått,

2. fullgjort värnplikt eller åtnjutit föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, i båda fallen dock tillsammans högst två månader.

3.

haft semester, eller

4.

eljest varit ledig av annan an­ledning än sjukdom, värnplikts­tjänstgöring eller bams födelse med heh eller delvis bibehållen lön.

2. fullgjort tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalför­svarsplikt eller fått föräldrapen­ningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, i båda fallen dock tillsammans högst tvä månader,

4. eljest varit ledig av annan an­ledning än sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om total­försvarsplikt eller bams födelse med helt eller delvis bibehållen lön.

sr

Vid bestämmande av ramtid enligt 6 § räknas mte tid dä försäfaad varit hmdrad att arbeta på grund av 1. styrfa sjukdom.

' Lagen omtryckt 1991:1334. ' Senaste lydelse 1994:1673. ' Senaste lydelse 1994:1673.

27

2.

hehidsutbildnmg som den försäfaade har avslutat efter fyllda 25 år eller som har föregåtts av sammanhängande förvärvsarbete pä hehid i minst fem månader,

3.

tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall,

4.

fiihetsberövande på kriminalvårdens område,

5.

värd av eget bam eller adoptivbam som inte har fyllt tvä är,

6.

beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511) eller föreskrifter som har meddelats med stöd av sistaämnda lag.

Detsamma gäller tid dä försäfaad har åtnjutit föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om alhnän försäkring eller varit hindrad att arbeta pä grund av

1. värnpliktstjänstgöring,

Detsamma gäller tid dä försäfaad har fått föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller varit hindrad att arbeta på grund av

1. tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt,

2.

arbetsmarknadsutbildning,

3.

yrkesinriktad rehabilitering, i den mån sådan tid inte enligt 7 § jäm­ställs med tid under vilken förvärvsarbete har utförts.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 10 Underbilaga 10.1

20

§

'

Med dagsförtjänst avses en femtedel av den veckomkomst eller, i fråga om försäfaad med månadslön, en tjugotvåendel av den månadsinkomst, som den försäfaade före arbetslöshetens inttäde vanligen åtajöt under arbetstid som var normal för den försäfaade.

Som normalarbetstid skall gälla den genomsnittliga arbetstiden anting­en i det förvärvsarbete som innebär att arbetsvillkoret uppfylldes, eller,

* Senaste lydelse 1994:1673.

Dagpenning länmas med 80 pro­cent av den försäfaades dagsför­tjänst, om inte annat följer av 17 § första stycket och andra stycket första meningen. Dagpenning till en försäkrad som har tillerkänts ålderspension i form av folkpen­sion, allmän tilläggspension eller annan pension som lämnas på grund av förvärvsarbete, lämnas med 65 procent av den försäfaades dagsförtjänst, med den begränsning som följer av 17 § första stycket.

Dagpenning länmas med 75 pro­cent av den försäfaades dagsför­tjänst, om inte annat följer av 17 § första stycket och andra stycket första meningen. Dagpennmg till en försäfaad som har tillerkänts ålderspension i form av folkpen­sion, allmän tilläggspension eller annan pension som lämnas pä grund av förvärvsarbete, lämnas med 65 procent av den försäfaades dagsförtjänst, med den begränsning som följer av 17 § första stycket.

28

om detta är förmånligare för den försäfaade, i allt det förvärvsarbete som    Prop. 1994/95:150

utförts under hela ramtiden enligt 6 §.

Bilaga 10

Saknas underlag för beräknmg av dagsförtjänsten enligt andra stycket.    Underbilaga 10.1 skall som medlemmens dagsförtjänst räknas den i orten vanliga arbets­förtjänsten per arbetsdag för arbetstagare mom samma yrke och med samma arbetsförmåga som medlemmen.

Utan hinder av bestämmelsema i första - ttedje styckena fär dagpen­ning till försäfaad som uppfyllt arbetsvillkoret huvudsafaigen genom arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinrifaad rehabilitering för vilken statligt utbildningsbidrag har utgått bestämmas till belopp som motsvarar utbildningsbidraget.

Atajuter medlem med anledning av arbetslöshet fortlöpande ersättning från annan än arbetslöshetskassa, fär dagpenning utges högst med belopp som motsvarar sfallnaden mellan det högsta belopp som fär lämnas en­ligt första - gärde styckena och ersättningen.

Denna lag ttäder i faaft i fräga om 7 och 8 §§ den 1 juli 1995 och i övrigt den 1 januari 1996.

29

20 Riksdagen 1994195. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14.

Kulturdepartementet

Bilaga 11

Bilaga 11 till kompletteringspropositionen

Prop. 1994/95:150

BUaga 11

Kulturdepartementet

(Elfte huvudtiteln)

1      Arkiv, museer och kulturmiljövård

1.1    B 8. Stöd till icke-stafliga kulmrlokaler

Från anslaget betalas bidrag för ny- eller ombyggnad av musei-, teater- och konsertlokaler som tillhör någon annan än staten. Bidrag fördelas med högst 30% av kostnadema vid nybyggnad och med högst 50% vid ombyggnad. Stödet fördelas genom Boverkets samUngslokaidelegation efter samråd med Statens kultarråd.

Under en följd av år har det av sysselsättningsskäl funnits extta anslag tiU icke-statliga kulturlokaler. För budgetåret 1993/94 tillfördes 70 miljoner faonor och för 1994/95 beslutade riksdagen om 50 miljoner faonor att användas för stöd till icke-statiiga kulturlokaler (prop. 1995/95:25, bet. 1994/95:FiUl, rsfa 1994/95:145). I budgetpropositionen 1995 (prop. 1994/95:100 bil. 12 s. 4314) föreslog regeringen att för budgetåret 1995/96 beslut om stöd till vissa icke-statliga kulturlokaler fick meddelas intill ett sammanlagt belopp av 37,5 miljoner faonor samt att till stöd till icke-statliga kulturlokaler anvisades ett förslagsanslag på 50 miljoner faonor. Riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 1994/95:BoUI0, rsfa. 1994/95:211).

De extra tilldelningarna via sysselsättningsinsatser tUlsammans med besparingsfaav motiverade av det statsfinansiella läget innebär enligt regeringens mening att besparingar för närvarande kan göras på anslaget för Stöd till icke-statiiga kulturlokaler. Regeringen föreslår att beslut om stöd och anslaget till icke-statiiga kultarlokaler för budgetåret 1995/96 minskas med vardera 22,5 mUjoner faonor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95:BoU10, rsfa. 1994/95:211) medger att beslut om stöd till icke-statiiga kulturlokaler får meddelas intill ett sammanlagt belopp av 15 000 000 fa för budgetåret 1995/96,

2.

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95:BoU10, rsfa. 1994/95:211) till Stöd till icke-statliga kulturlokaler för budgetåret 1995/96 anvisar ett förslagsanslag på 27 500 000 fa.

1.2    B 17. Kulturstöd vid ombyggnad m.m.

Prop. 1994/95:150

Från anslaget utgår bidrag till ombyggnad, renovering och underhåll av kulturhistoriskt värdefull bostadsbebyggelse enligt 2§ förordningen (1993:379) om bidrag tiU kultarmiljövård.

I budgetpropositionen 1995 (prop. 1994/95:100 bU. 12 s. 58-60) föreslog regeringen bl.a. att för budgetåret 1995/96 beslut om bidrag tUl kultarstöd vid ombyggnad av kulturhistorisk värdefull bostadsbebyggelse m.m. fick meddelas intill ett sammanlagt belopp av 255 miljoner faonor samt att till kultarstöd vid ombyggnad m.m, anvisades ett förslagsanslag på 255 miljoner faonor. Riksdagen har beslutat i enlighet med regeringens förslag (bet. 1994/95:BoUlO, rsfa. 1994/95:211).

Under de senaste åren har nybyggnaden av bostäder minskat radikalt. Ombyggnadsverksamheten är fortfarande hög räknat i antalet fastigheter, men ombyggnadema är numera mindre genomgripande än tidigare och därför inte lika kostsamma. Detta sammanvägt med det statsfinansiella läget, innebär enligt regeringens mening au besparingar för närvarande kan göras på anslaget för bidraget till kultarstöd vid ombyggnad m.m. Regeringen föreslår att beslut om bidrag och anslaget till kultarstöd vid ombyggnad minskas med vardera 15 miljoner faonor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1,    med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95 :BoU 10, rskr.

1994/95:211) medger att beslut om bidrag till kulturstöd vid ombyggnad av

kulturhistoriskt värdefull bostadsbebyggelse m.m. får meddelas intill ett

sammanlagt belopp av 240 000 000 fa för budgetåret 1995/96,

2.    med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95:BoU10, rskr.

1994/95:211) till Kulturstöd vid ombyggnad m.m. för budgetåret 1995/96

anvisar ett förslagsanslag på 240 000 000 fa.

Näringsdepartementet

Bilaga 12

Bilaga 12

Bilaga 12 till kompletteringspropositionen 1995

nnaa. 12

Näringsdepartementet

(tolfte huvudtiteln)

1   Näringspolitik för tillväxt 

1.1  Inledning

Under det första halvåret efter tiUttädet har regeringen tvingats tiU en mycket sttam ekonomisk poUtik för att komma tiU rätta med bud-getanderskottet och därmed det exttemt höga ränteläget. Budgetförstärk­ningar genom höjda skatter och minskade utgifter har varit nödvändiga inslag i den akuta krisbekämpningen. Även om budgetsaneringen mnebär stora påfrestningar för både medborgare och företag är den nödvändig för att återstäUa förtroendet för den svenska ekonomin.

Regeringen har i avsnitt 5 i den reviderade finansplanen redogjort för de budgetförsvagningar som mttäffat och behovet av åtgärder med anledning av dessa. Regeringen har gjort bedömningen att besparingar behöver göras även inom Näringsdepartementets område. Detta kan göras genom indragningar av reservationer samt nedskämingar av vissa anslag. En genomgång av anslagen under Näringsdepartementet visar att möjUg-heten tiU indragning av reservationer är mycket begränsad. Regeringen har valt att utifrån en prioritering av verksamheter föreslå anslagsminsk­ningar främst på de verksamheter som ännu inte startat. Totalt uppgår neddragningarna inW. indragning av reservation på Näringsdepartementets ansvarsområde för budgetåret 1995/96 tiU drygt 256 miljoner faonor.

Enbart budgetpolitik räcker emeUertid inte. Ökad sysselsättning är av helt avgörande betydelse. För att få en långsiktig balans i den svenska ekonomin måste tiUväxten förbättras genom en aktiv näringspoUtik. Regeringen har också under det gångna halvåret arbetat intensivt med de mera långsiktiga tiUväxtfrågoma. Ett första led i detta arbete har varit att etablera goda och breda kontaktytor med näringsUvet och de olika organisationer som verkar inom näringsUvet. Eftersom näringspoUtiska insatser är långsiktiga och bör präglas av god kontinuitet ("fasta spehegler") måste de också vara väl föranfaade och bygga på en bred samsyn.

Fömtsättningama för ett aktivt företagsägande, och en flexibel ägandestmfaur, är av stor betydelse för struktaromvandlingen i ekonomin. På basis av aktiebolagskommitténs betänkande kommer regeringen att analysera hur regelverket kan anpassas för att bereda vägen för mer effektiva ägarfunktioner och störte utvecklingsfaaft i en aUtmer intematio-naUserad ekonomi.

En sttategi kommer också att presenteras för hur miljöhänsyn kan    Prop. 1994/95:150 understödjas som konkurrensfafaor för att därigenom bidra tiU såväl    Bilaga 12 ekonomisk tiUväxt som ekologisk balans.

Vidare har regeringen redan i samband med budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bU. 13) presenterat ett antal förslag för att förbättra fömtsättningama för tiUväxt, bl.a. i de mindre företagen. I denna proposition tillkommer förslag i samma riktning. HärtiU kommer också förändringar som görs löpande och som inte fordrar beslut i riksdagen. En nackdel med att presentera förslagen efter hand som de är färdigbe­redda är att helheten inte uppmärksammas. Därför viU regeringen i det följande ge en redovisning av msatsema på ett antal sttategisfa viktiga områden. I denna redovisning beskrivs också kortfattat inriktningen av det arbete som just nu pågår mom regeringskansUet.

Småföretagspolitiken

De små och medelstora företagens fömtsättningar och förmåga att växa kommer att vara avgörande för både ekonomisk tiUväxt och sysselsätt­ningsökning.

Hittills har msatsema koncentterats tiU kapitalförsörjningen för små och medelstora företag, eftersom brister därvidlag är ett av de största hindren för tiUväxt.

- Ramen för lån tiU kvinnUga företagare har utökats väsentUgt.

-     Frågan om ett riskkapitalavdrag, som anmäldes i prop. 1994/95:100

bU.13, har varit föremål för vidare beredning. Regeringen räknar med

att förelägga riksdagen ett förslag i sådan tid att nya regler kan gälla

för dispositioner under innevarande år.

-     Företagsbeskattningen ses över med särsfald inriktning på de små och

medelstora företagens sitaation.

- Kvittningsrätten för nyföretagare kommer att återinföras.

-     För att underlätta företagens kapitalförsörjning föreslår regeringen nu

också att avkastaingsfaaven på ALMI resp. Industri- och nyföretagar-

fonden sänks så att de i fortsättningen skaU bevara sitt kapital nomineUt

intafa. De hittiUsvarande faaven på real avkastning har gjort att riskbe­

nägenheten bUvit aUtför begränsad. I kombination med bankemas

allmänna återhåUsamhet har detta mneburit att många småföretag har

haft svårt att låna tiU sin expansion. Med detta förslag bedömer

regeringen att utiåningen via ALMI och Industri- och nyföretagarfon-

den bör kunna öka med 200-300 miljoner faonor. I förlängningen

kommer detta också att leda tiU en upplåningsmöjUghet i bank på minst

lika mycket.

-     ALMI m.fl. kan i samverkan med Svensk Exportkredit erbjuda de små

och medelstora företagen en åtkomst tiU den utiåning som sker via

Europeiska Investeringsbanken inom EU.

- Regeringen avser att återkomma med förslag tiU ytterUgare åtgärder    Prop. 1994/95:150 mom  finansieringsområdet med särskild tonvifa på företag  som    Bilaga 12 befinner sig i expansiva skeden. Försäljningen av aktiema i Atie och Bure och den i budgetpropositionen föreslagna användningen av dessa medel är ett exempel på detta.

Kompetensutvecklingen inom småföretagen kommer att vara av avgörande betydelse förderas möjUgheteratt utvecklas. Regeringen avser att återkomma med konfaeta förslag tiU msatser inom detta område när programmet för det s.k. målområdet 4 presenteras. Regeringen avser också att genom omprioriteringar inom anslaget A 2. Småföretagsutveck-Ung skapa ett utrymme för ett utvecklingsprogram för företagsledare och styrelser i mindre företag.

I prop. 1994/95:161 om regionalpoUtiken har regeringen aviserat dels en översyn av de regionalpoUtiska stödformema och antalet inblandade aktörer, dels en försöksverksamhet med ökad samverkan meUan oUka regionala organ.

I en nyUgen pubUcerad rapport från Expertgmppen för stadier i offentUg ekonomi konstateras att effektema av nuvarande former av före­tagsstöd är begränsade. Mycket av stöden är enUgt rapporten av defensiv och konserverande natar. Inte minst i ett läge där de ekonomiska resursema är begränsade måste de stöd som sätts in bU väsentUgt mer offensiva och tiUväxtorienterade. Regeringen anser det angeläget att med ovannämnda utgångspunfaer gå igenom befintUga stödformer även inom närings- och arbetsmarknadspoUtiken och bl.a. försöka finna bättte former för en närmare samverkan meUan dessa insatser.

Genom propositionen 1994/95:177 har regeringen lagt en gmnd för en offensiv taristpoUtik. Turistaäringen är redan nu expansiv och det finns betydande möjUgheter att ytterUgare öka volymen och sysselsätöiingen inom denna utpräglade småföretagsbransch.

Teknisk förnyelse

Teknikutveckling och produktförnyelse är två områden av sttategisk betydelse för den svenska konkurrensfaaften. Ett första steg i en satsning på detta område togs i årets budgetproposition där regeringen föreslog ett nytt anslag för tekniköverföring tUl små och medelstora företag.

En betydande del av den svenska industrin har utvecfaats som ett resultat av framsynta teknikupphandlingar. Regeringen kommer att inom kort besluta direktiv tiU en särskUd uttedare med uppgift att kartlägga möjUghetema tiU teknikupphandlingar från det allmänna. Regeringens ambition är nu att identifiera nya områden för teknikupphandling exempelvis riktat tiU IT-området eUer mUjöområdet.

Vid de omfattande kontakter regeringen har haft med forskningsin­tensiva storföretag har gång på gång vitsordats att dessa har en mängd produktidéer som inte kommersiaUseras eftersom de inte Ugger inom ramen för företagens affärsidé. Detta tiUstånd förstärks ju tydUgare tendensen blir att företagen satsar på sm kärnverksamhet. Det finns ett uppenbart samhäUsmttesse att ta tiU vara varje möjUghet tiU utveckling

av nya företag och produktidéer. Kontakter med ett antal störte företag    Prop. 1994/95:150 ger vid handen att det finns ett mttesse även från deras sida att hitta    Bilaga 12 lämpUga former för s.k. avknoppningar. Regeringen avser att ta initiativ tiU att påskynda en sådan utveckUng.

Forskningspolitik

ForskningspoUtiken är central för tiUväxten. Genom bl.a. EU-med­lemskapet har fömtsättningama för forskningspoUtiken förändrats. Detta kommer att få stor betydelse för den forskningsproposition som planeras år 1996. Ur tiUväxtsynpunfa är integrationen mellan forskningspoUtik och näringspoUtik av avgörande betydelse. Dels måste en större del av forskningen koncentteras tiU områden som Ugger nära mdustrieU tillämpning. Dels måste samverkan meUan näringsUv och stat utvecklas och fördjupas.

Exportkrediter

I det beredningsarbete som pågår ingår en genomgång av insatsema inom exportfaeditområdet där det finns behov av förbättring och effektivise­ring. Likaså kommer msatser som riktar sig tiU Östersjöstatema och Östeuropa att behandlas i enUghet med proposition 1994/95:160 om Sveriges samarbete med Central- och Östeuropa.

Energiförsörjning

Under hösten kommer Energikommissionen att lägga fram sina förslag tiU hur omställningen av energisystemet skaU genomföras. Regeringen räknar med att en bred enighet skaU kunna näs både kring omställningen som sådan och kring ett konfaet åtgärdsprogram. Detta är helt nödvändigt för att näringsUvet skaU kunna planera för framtiden. Varje beslut om nya investeringar måste bygga på antaganden om priser och andra leverans­villkor för energi, framför aUt på el.

Regeringen kommer att lägga stor vifa vid att de kommande energipoU-tiska besluten ges en utformning som bidrar tiU näringsUvets framtida konkurrenskraft i enUghet med de riktlinjer som slogs fast i 1991 års överenskommelse.

Bostadsfrågor

Med syfte att underlätta rekonstmktioner av bl.a. bostadsrättsföreningar på obestånd samt minska statens utgifter på gmnd av faeditförluster görs vissa ändringar i reglema om statlig kreditgaranti för bostäder Förslaget mnebär att bostadsfaeditaämnden kan medverka tiU ackordsuppgörelser meUan bostadslåneinstitat och bostadsföretag.

Samtidigt slopas den kvarvarande koppling för bostadsrätter vad gäUer faktisfa belåning och bidragsunderlag enUgt 1992 års system. Andringen

mnebär att det blir möjUgt att erhåUa oförändrat räntebidrag även om    Prop. 1994/95:150

låneskulden skrivs ned.

Bilaga 12

Sammantaget mnebär detta väsentUgt bättte möjUgheter att minimera faeditförluster vad gäUer de senare bostadsrättsårgångama.

Ett investeringsprogram för att motverka arbetslösheten och förbättra inomhusklimat i bostäder och lokaler där bam och ungdom vistas införs. Förslaget redovisas närmare i regeringens proposition (prop. 1994/95:218) En effektivare arbetsmarknadspoUtik m.m.

Programmet innebär att 2 miljarder faonor avdelas för omfattande investeringsprogram. Åtgärderna berör lokaler där bam och ungdom vistas och flerbostadshus.

Programmet omfattar vidare stöd tiU solvärmeanläggningar, instaUation av ackumulatortankar i samband med vedeldning, förbättringar av ventUationsanläggningar i allmänna samlingslokaler och olika utveck-lingsprojefa med syfte att utveckla metoder för faetsloppsanpassning, återanvändning av material m.m.

Nybyggnationen inom bostadssefaom är av syimerUgen ringa omfatt­ning. Under den senare delen av mnevarande år förväntas ett sänfa ränteläge förbättta fömtsättningama. Risken för brist på bostäder, inte minst på orter med expansivt näringsUv, är dock överhängande.

Med hänsyn tiU detta och behovet av att undvika ytterUgare utslagning av produktionskapacitet föreslås ett tillfälligt investeringsbidrag för ny pro­duktion av bostäder. Förslaget redovisas i regeringens proposition En effektivare arbetsmarknadspoUtik m.m. Nybyggnadstödet uppgår tiU totalt 2 miljarder faonor och utgår med 25 procent av arbetsfaaftskosmaden upp tiU ett tak motsvarande 10 procent av bidragsunderlaget. Arbetskraftskost­nad vid framställning av prefabricerade byggelement fär medräknas. För att bidrag skaU utgå faävs att ansökan kommer in före den 1 ofaober 1995 och att projektet är färdigstäUt den 1 juU 1997. Bidrag lämnas för arbeten som utförs fr.o.m. den 20 april 1995 t.o.m. den 31 december 1996. En fömtsättning är vidare att projektet erhåller bidrag enUgt 1993 års regler. En möjUghet att byta frän äldre system kommer dock att införas.

EU

Genom medlemsskapet i EU måste vårt arbete nu gå in i en ny fas. Efter ett antal år av anpassning måste vi nu sfafta perspektiv. Nu handlar det istäUet om påverkan och mflytande. Den svenska traditionen av sam­verkan och samarbete är i det sammanhanget en ovärderUg tiUgång. Oaktat vilken fråga vi viU driva från svensk sida, kommer våra möjUg­heter tiU framgång att bygga på ett effektivt samarbete på hemmaplan där de svenska positionema kan föranfaas brett. Från näringspoUtisk utgångs­punfa kommer detta att faäva ett fördjupat samarbete meUan näringsUv och statsmafa. Regeringen har under hand inlett sådana överläggningar och avser att ta ytterUgare initiativ till en sådan samordning.

1.2  Vissa finansieringsfrågor

Prop. 1994/95:150

Många små och medelstora företag har ett stort behov av kapital för att finansiera sin tiUväxt och utveckling. Det gäUer såväl eget kapital som faediter. SoUditeten är ofta låg i småföretag, vars faeditvärdighet också kan vara svår för långivama att bedöma. Därigenom har småföretagen i regel svårare än stora företag att få banWån i tiUräckUg utsttäckning.

Staten vidtar åtgärder på olika plan när det gäUer att förbättta småföre­tagens möjUgheter att utvecfaas. Det gäUer bl.a. riktade msatser för att förbättra företagens tiUgång på riskvilUgt kapital. Exempel på sådana msatser är lån m.m. från ALMI:s regionala utvecklingsbolag, projektstöd från Industri- och nyföretagarfonden samt mnovationsstöd från NUTEK och Stiftelsen Innovattonscentmm.

1.2.1 Avkastning pä vissa statliga lånemedel m.ni.

De fömtvarande länsvisa utvecklingsfondema har ersatts av regionala utvecklingsbolag. Staten mnehar genom moderbolaget ALMI Före­tagspartner AB lägst 51% i dessa regionala bolag. Moderbolaget har tiU uppgift att bl.a. äga och förvalta de statUga medlen för finansieringsverk­samheten och avgöra hur dessa resurser skaU fördelas över landet för att på bästa sätt bidra tiU att finansiera små och medelstora företag. EnUgt nuvarande riktlinjer skaU ALMI arbeta på en risknivå som innebär att det samlade kapitalet bör bevaras realt mtafa, samtidigt som bolagen accepterar risker som bankema inte är beredda att ta (prop. 1993/94:40, bet. 1993/94:NU11, rsfa. 1993/94:80).

Stiftelsen Industri- och nyföretagarfonden arbetar med främst pro­jektstöd tiU industriföretag för att dela risken med företagen i samband med företagens mer betydande produfautvecklings- och marknadsförings-projefa. I årets budgetproposition föreslås att fonden i fortsättningen skaU arbeta även med att förstärka företagens egna kapital, i form av t.ex. aktieteckning på minoritetsbasis. Liksom ALMI skaU fonden sttäva efter att bevara sitt kapital intafa i reala termer, dvs. täcka inflationen (prop. 1992/93:82, bet. 1993/93:NU19, rsfa. 1992/93:145).

De nuvarande faaven på ALMI:s och Industri- och nyföretagarfondens avkasöiing, tillsammans med bankemas allmänna återhåUsamhet, kan leda tiU att småföretagens möjUgheter att få lån även tiU sunda utvecklingspro-jefa begränsas, vilket i onödan försvårar tiUväxten inom denna företags-gmpp. Med hänsyn tiU att det nu föreUgger fömtsättningar för att stärka tiUväxten i ekonomin bör möjUghetema att medverka i finansiering av utvecklingsprojefa i små och medelstora företag utökas.

Regeringen förordar därför att avkastningsfaaven för ALMI resp. Industri- och nyföretagarfonden sänks så att de i forsättningen skaU bevara sitt kapital nomineUt intafa. Ett sådant avkastningsfaav gäUer redan idag för Stiftelsen Nortlandsfonden. Förändringen kan beräknas ge ett ökat finansieUt utrymme på i storleksordningen 200 - 300 imljoner faonor.

1.2.2 Lån ft-ån Europeiska Investeringsbanken m.ni.

Prop. 1994/95:150

Den Europeiska Investeringsbanken (EIB) kan lämna lån på särsfalda

°

villkor tiU mindre företag i de ensfalda medlemsländema under fömt­sättning att en statUg eUer privat mstitation - t.ex. en bank - förmedlar lånen. EIB har under hand gjort förfrågningar om möjUgheter och inttesse för att förmedla sädana s.k. globaUån i Sverige. ALMI Företagspartner AB har därvid anmält sitt mttesse av att medverka. Det bör dock betonas att det är EBB som avgör vilka kanaler som skaU utayttjas i resp. stat för att nå ut tiU småföretagen.

De samhäUsägda regionala utvecklingsbolagen med sitt statUga moderbolag ALMI Företagspartner AB arbetar med att främja småföre­tagsutveckling genom att bedriva såväl rådgivning i oUka former som finansiering. Det senare sker med moderbolagets eget kapital, som för närvarande uppgår tUl totalt ca 3 000 mUjoner faonor. ALMI-koncemen kan på ett effektivt sätt nå ut tiU småföretagen i hela landet och bör därför kunna vara ett lämpUgt statUgt altemativ för att medverka i förmedlingen av lånen från EIB.

AB Svensk Exportfaedit (SEK) har god kompetens när det gäUer in­temationeUa lånettansaktioner. SEK har under hand erbjudit sig att inledningsvis förmedla lån från EIB tiU bl.a. ALMI-bolagen i samband med att ett system med globaUån läggs upp och genomförs i Sverige. Det mnebär att utbudet av lån tiU svenska små och medelstora företag snabbt kan komma att öka. På sifa är det lämpUgt att ALMI lånar upp medel dfrefa från EIB.

Europeiska Investeringsfonden (EIF) har tillkoinmit för att medverka i finansiering av dels de s.k. ttans-europeiska nätverken, dels små och medelstora företag. Fonden arbetar för närvarande med främst garantier i olika former. Inom två år planeras att fonden skaU arbeta även med ägarkapital. Av fondens gmndkapital har 40% tecknats av EIB, 30% av kommissionen och 30% skaU tecknas av finansieUa mstitationer.

ALMI Företagspartner AB bör kunna utayttja de finansieringsmöjUg-heter som EIF erbjuder små och medelstora företag och bolaget bör därför kuima gå in som delägare i EIF.

1.2.3 Flygmotorindustri

CivU flygmotorindustri representerar en högteknologisk verksamhet som har direkta och mdirekta positiva effekter på den svenska industrieUa stmfauren, bl.a. med avseende på spridningseffekter tiU annan mdustri (t.ex. underleverantörer), samverkan med kunskapssamhäUet (högskolor, etc.) och betydelse för den allmänna kunskapsnivån. Fömtom av en hög teknologuiivå kännetecknas flygmdustrin av mycket stora utvecklingsm-vesteringar och långa återbetalningstider (ca 35 år) för gjorda satsningar. Dessa förhåUanden har för den civila flygmotorindustrin medfört dels att nyutvecklingen av motorer sker i samarbetsprojefa, dels att det är mycket svårt att få en finansiering av projekten på den ordinarie faedit- och kapi-tahnarknaden. Detta hämmar utvecklingen av en konkurrenskraftig flyg­motorindustri . Kapitalmarknadernas begränsningar vad gäUer riskbenägen-

het för detta slag av utvecklingsmvesteringar har mneburit att stadig fi-    Prop. 1994/95:150 nansieringsmedverkan förekommer i flera länder. Berörda svenska företag    Bilaga 12 har därför i detta avseende en väsehtUg konkurrensnackdel i förhållande tiU företag i andra länder.

Redovisningen ovan har visat de exceptionella industrieUa och finan­siella omständigheter som råder för den civUa flygmotorindustrin. Mot bakgmnd härav bör, enUgt regeringens mening, staten i viss utsträckning medverka i finansieringen av utvecklingsverksamhet avseende flygmoto­rer. I annat faU torde möjUghetema vara mycket begränsade för Sverige att även i fortsättningen kunna ha konkurtenskraftiga företag mom denna sefaor. Denna medverkan - som skaU ske inom ramen för GATT:s och EU:s regelverk - bör endast erbjudas på kommersieUa gmnder, varvid det görs en noggrann prövning av fömtsättningama för varje ensfalt projefa.

En StatUg finansieringsmedverkan vid utveckling av civUa flygmotorer kan ske på oUka sätt. Ett sätt är att ge villkorslån som återbetalas i form av royalty eUer vinstdehiing. Ett annat sätt är att utfärda en statUg fae-ditgaranti med vilken ett företag på den ordinarie faeditmarknaden kan låna upp ett belopp motsvarande statens satsning i projekten. Företagen skaU förbinda sig att betala en andel av projektets vinst tiU faeditgivaren så att lånet återbetalas. En faeditgaranti medför - tiU skillnad mot villkorslån - mgen dfrefa budgetbelastaing. Det bör betonas att en statUg medverkan vid finansieringen fömtsätter att företagen själva på egen hand står för en väsentUg del av det totala finansieringsbehovet för utveck-Ungssatsningama. Därigenom tiUförsäkras projekten en kommersieU prövning både mom företaget och av staten som delfinansiär.

Regeringen förordar en statUg finansieringsmedverkan i form av faedit-garantier beroende på att denna modeU innebär ett väsentUgt riskavlyft för företagen samtidigt som det inte uppkommer någon direfa budgetbe­lastning. Regeringen bedömer att den sammanlagda ramen för faedit-garantier under de närmaste fem åren behöver uppgå tiU 500 mUjoner faonor. EventaeUa förluster tiU följd av faeditgarantier tiU flygmotorin­dustrin bör belasta anslaget Riksgäldskontoret: Garantiverksamhet. På den ianspråktagna delen av faedittamen bör utgå en avgift med 0,25 % per år, som skaU täcka eventaeUa förluster. Det bör ankomma på regeringen att närmare utforma systemet med faeditgarantier tiU flygmotorindustrin.

1.2.4. Riskkapitalavdrag

Regeringen aviserade i årets budgetproposition att mförandet av ett system med riskkapitalavdrag skuUe övervägas. Syftet med systemet är att underlätta företagsstart och en expansion av befintUga småföretag genom en förstärkning av företagens soUditet. Efter prövning har regeringen funnit att ett temporärt system med riskkapitalavdrag för privatpersoner skaU införas. Beredningsarbetet avseende systemets närmare utformning fortsätter och regeringen avser att lägga fram sitt förslag senare under våren 1995.

1.3  Åtgärder för att underlätta obeståndshanteringen i ären­den om statlig kreditgaranti for bostäder

Inledning

Som framgår av 1995 års budgetproposition (prop. 1994/95:100 bU. 13) har antalet s.k. skadeärenden hos Statens bostadsfaeditaämnd (BKN), dvs. faU där ersättning ur faeditgarantin kan komma att betalas ut, ökat mycket faaftigt under budgetåret 1993/94. Ersättningen belastar anslaget G 8. Statens bostadsfaeditaämnd: Garantiverksamhet. Förettädare för faeditgivama, BKN och regeringskansUet har diskuterat problemet och hur man bör göra för att begränsa faeditförlustema på garantUånen och därmed kosmadema för garantigivningen.

Mot bakgmnd av dessa överläggningar lägger regeringen nu fram förslag tiU åtgärder för att underlätta obeståndshanteringen i låneärenden där säkerheten utgörs av bl.a. en statUg faeditgaranti för ny- och ombyggnad av bostäder. Syftet är att begränsa kosmadema för systemet.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 12

Ändrade regler för garantiersättning

Regeringens förelag: Nuvarande faav på försäljning av den belånade fastigheten eUer tomttätten för rätt tiU ersättaing för faeditförluster på det garanterade lånet mjukas upp. Statens bostadsfaedimämnd ges möjUghet att lämna ersättning för faeditför­luster utan att faavet är upptyUt. Villkoret för detta är att lån­tagaren är eUer kan förväntas komma på obestånd och ttäffat avtal med långivare som mnebär att faeditförlustema blir lägre än de som kan förväntas uppstå vid en försäljning och det finns gmndad anledning anta att låntagaren har tiUräckUga ekonomiska fömtsätt­ningar att fiiUgöra de åtaganden som följer av detta avtal.

Skälen för regeringens förslag: Hösten 1993 beslutade riksdagen (prop. 1993/94:76, bet. 1993/94:BoU6, rsfa. 1993/94:115) om åtgärder för att stabiUsera bostadsfaeditmarknaden. Beslutet avsåg bl.a. åtgärder i syfte att motverka obestånd hos ägare av bostadshus som byggts eUer byggts om med statUgt stöd. Dels togs den dittiUsvarande kopplingen meUan lån och räntebidrag bort såvitt gäUde äldre bostadslåneärenden. Dels infördes en särskild statUg faeditgaranti för lån på faeditmarknaden som lämnas som ett led i en ekonomisk rekonstmktion för att undvika obestånd hos ägare tiU sådana bostadshus som uppförts eUer byggts om under senare år.

De av riksdagsbeslutet föranledda ändringama trädde i faaft den 1 januari 1994. Därefter har bostadsinstitaten mlett en omfattande obeståndshantering i syfte att undvika att fastighetsägares betalningssvårig­heter leder tiU konkurs. Obeståndshanteringen har hittiUs främst gäUt bostadsrättsföreningar med hus byggda under senare år. Fr.o.m. år 1994

21 Riksdagen 1994/95. 1 saml. Nr 150. Bil. 2-14.

fram tiU utgången av febmari  1995 har rekonstmerats  198 sådana    Prop. 1994/95:150 föreningar med sammanlagt 5 300 lägenheter. YtterUgare 380 med    Bilaga 12 sammanlagt 11 000 lägenheter är under genomgång.

Den pågående obeståndshanteringen är inriktad på att sänka kapitaUcost-nadema tiU en nivå som man bedömer att fastighetsägaren långsUitigt bör kunna klara av. Detta sker genom ett ackordsUknande förfarande när det gäUer lånen pä fastigheten eUer fastighetema. Bedömningen görs med hänsyn tiU sitaationen på den lokala bostadsmarknaden vad gäUer hyres-uttag och efterfrågan nu och framöver. Förfarandet är anpassat tiU att det normalt finns tvä långivare som berörs, en bottenlånegivare och en topp­lånegivare (SBAB), och att fastighetens avkastningsvärde utan räntebidrag understiger bottenlånegivarens kapitalfordran.

Som framkommit vid överläggningama meUan förettädare för bostads-mstitaten, BKN och regeringskansUet har mstitaten mte ansett det möjUgt att tiUämpa samma förfarande, om säkerheten för topplånet utgörs av bl.a. den av BKN utfärdade faeditgarantin. Anledningen härtill är att garantin är utformad som en tyUnadsborgen. Ersättning lämnas då först sedan långivaren söfa betalning ur fastigheten - aUtså reaUserat panten för lånet. Ett ackordsförfarande där långivaren för att undvika pantteaUsation efterger hela eUer delar av det garanterade lånet skuUe innebära att lånegarantin i dessa delar i praktiken blev utan värde för långivaren.

Vid överläggningama aktaaUserades mot denna bakgmnd bl.a. följande åtgärd. Det bör öppnas en möjUghet för BKN att betala ut ersättning även utan föregående pantteaUsation. Syftet med åtgärden bör vara att begränsa statens utgifter för ersättningar ur faeditgarantin i förhåUande tiU vad som skuUe bU faUet vid en pantteaUsation. För att ersättningen skaU kunna be­gränsas bör faävas dels att kapitalförlusten i det ensfalda faUet kan antas bU mindre än vid pantreaUsation, dels att kriterierna för ackordsför­farandet, i vilket BKN förväntas medverka, genereUt sett utformas så att antalet ersättningsärenden mte ökar och mte heUer mbbar ersättnings­ärendenas fördehiing i tiden. BKN bör således medverka tiU ett ackord bara under fömtsättning att låntagaren är eUer kan förväntas komma på obestånd. Med obestånd avses här att låntagaren inte längre är i stånd att fiiUgöra sina åtaganden enUgt låneavtalet. Vad gäUer hyreshus bör därvid en gmndläggande fömtsättning för ackord vara att ägaren genom kapital-tiUskott kan begränsa statens och/eUer långivarens förluster. I fråga om bostadsrätter bör motsvarande fömtsättning vara att bostadsrätterna inte under de närmaste åren har något värde och att bostadsrättshavare avsagt sig bostadsrätten eUer att risken för avsägelser är uppenbar samt att de bostäder som berörs av avsägelsema inte går att hyra ut tiU kosmadstäck-ande hyror.

Vidare bör gäUa att BKN medverkar bara i fråga om ackordsuppgörel­

ser som mnefattar kapitaleftergifter och/eUer s.k. villkorslån. Med viU-

korslån avses att långivaren i syfte att rekonstmera lånebUden på

fastigheten byter ut en del av fastighetslånen - i detta sammanhang en del

av garantUånet - mot ett lån vars räntevillkor och återbetalning görs

beroende av hur fastighetens ekonomi utvecfaar sig framöver. Villkorslån

som ersätter tidigare garantUån fömtsatts bU finansierat genom den ersätt-

10

ning som BKN lämnar inom ramen för ackordet.

I fömtsättningama ingår också att fördehiingen av förlusterna tiU följd Prop. 1994/95:150 av ackordet meUan staten och långivama bör ske i relation tiU beräknade Bilaga 12 förluster pä de olika lånen efter en exekutiv auktion av fastigheten. Dess­utom ingår att om ackordet tiU följd härav omfattar kapitaleftergifter i fråga om underUggande lån utan faeditgaranti bör det därigenom frigjorda säkerhetsutrymmet ställas som ytterUgare säkerhet för den återstående delen av garantUånet.

Regeringen anser för sin del att principen att den statUga faeditgarantin har formen av tyUnadsborgen bör upprätthåUas. Både principieUa och praktiska skäl talar för detta. En tyUnadsborgen är i sig tillräckUg för att staten skaU tiUförsäfaa bostadsbyggandet en rimUg lånefinansiering. Den sitaation som nu har uppstått på bostadsfaeditmarknaden tiU följd av låg-konjunfauren och ränteutvecklingen är dock sådan att det får anses moti­verat med ett undantag för att nuldra effektema. Ordningen för BKN:s medverkan i en ackordsUknande obeståndshantering för att undvika pant-reaUsationer som har diskuterats med företrädare för bostadsinstitaten och BKN är enUgt regeringens bedömning väl ägnad att begränsa de faeditför­luster som ett obestånd hos låntagaren annars skuUe leda tiU. Regeringen förordar att det öppnas en möjUghet för BKN att, i huvudsak enUgt den besfavna ordningen, utge ersättning för faeditförluster på ett statsgaran-terat lån även om fastigheten inte säljs. Ordningen mnebär fördelar för aUa berörda parter - för staten i form av minskad garantiersättning, för långivaren i form av lägre faeditförluster och för låntagaren i form av en möjUghet att få behåUa fastigheten.

Förslaget innebär således att den nuvarande ordningen med garanti­ersättning först efter det att panten för garantUånet reaUserats behåUs men kompletteras med en möjUghet att utge ersättning även utan pantteaUsa­tion. Den altemativa möjUgheten bör, som framgått i det föregående, vara förbehåUen det faU där låntagare är eUer kan förväntas komma på obestånd men där en uppgörelse har kunnat träffas meUan låntagare och långivare som bl.a. innebär att låntagaren åtar sig att svara för en större del av belåningen på fastigheten än den som skuUe kvarstå efter en exekutiv försäljning. Vi viU i sammanhanget understryka vikten av att de bedömningar som här skaU göras sker på rent affärsmässiga gmnder. Låntagarens egen uppfattning om när obestånd föreUgger får inte vara avgörande. Detsamma gäUer låntagarens bedömningar av vilken kapital-kostaadsnivå som är rimUg i just dennes faU. De ackordsuppgörelser som BKN medverkar tiU får inte framstå som att staten via faeditgaranti-systemet genereUt ger vissa fastighetsägare gynnsammare kapitalkostaads-villkor än vad andra får inom ramen för det statUga finansieringssystemet.

Vidare bör, som framgått, gäUa att låntagaren kan bedömas ha ekono­miska fömtsättningar att fuUgöra sina nya åtaganden enUgt det företedda avtalet. Med hänsyn tiU syftet med åtgärden - dvs. att begränsa förluster­na och därmed kosmadema för garantin - är det viktigt att det görs en noggrann analys av de ekonomiska fömtsättaingama i varje ensfalt faU så att de insatser som beslutas ger ett bestående resultat.

Inom den sålunda angivna ramen bör det överlåtas på BKN att finna de

lösningar i det ensfalda faUet som bäst tiUgodoser syftet med vårt förslag.

11

Vi utgår dock från att nämnden vid tiUämpningen av det föreslagna alter-

nadvet bl.a. tydUgt faargör för berörda långivare viUia analyser som krävs som underlag för att bedöma dels obeståndssitaationen i varje ensfalt faU, dels rekonstmktionsåtgärdens varaktighet. Nämnden måste förbehåUa sig ett avgörande mflytande över dessa bedömningar i varje ensfalt faU. Av vUa är också att det genom användandet av villkorslån så långt möjUgt skapas fömtsättningar att framdeles kunna återvinna de faeditförluster som följer av ett ackord. Vi utgår därför från att nämnden verkar för ackordsuppgörelser som omfattar villkorslån finansierade med garantiersättning och att låntagarens betalningar som avser vUUcorslån i förekommande faU delas meUan nämnden och långivaren i relation tiil respektives uppoffring vid ackordet. Vi utgår också från att nämnden verkar för att långivarens räntemargmaler på garantilån och bottenlån i förhåUande tiU subventionsräntan för statUga räntebidrag är den lägsta möjUga för ett "frisfa" lån så länge räntan på viUkorslånet understiger övriga låneräntor.

Vad vi anfört om att överlåta åt BKN att finna de lösnmgar som i det ensfalda faUet tiUgodoser syftet med vårt förslag bör omfatta också frågan om vilka ärenden - gamla och nya - som genereUt bör komma i fråga för den altemativa ersättningsmöjUgheten. Eftersom det inte i nuläget går att på ett rimUgt sätt fömtse aUa de sitaationer som kan uppkomma i praktiken där syftet med den altemativa ersättningsmöjUgheten skuUe kunna tiUgodoses bör möjUgheten att medverka tiU ackord inledningsvis mte begränsas tiiU vissa ärenden. Samtidigt viU vi understryka att den altemativa ersättningsmöjUgheten primärt är avsedd för ärenden i vilka faeditgaranti redan är utfärdad och särsfalt de där garantin utfärdats inom ramen för 1992 års garantiregler, dvs. de ärenden där faeditgarantin gav utrymme för ett lån som tiU sin storlek och säkerhetsmässiga placering motsvarade bostadslånet enUgt äldre regler. Vi fömtsätter vad gäUer nya garantUån att faeditprövningen sker på ett sådant sätt att msatser av det här diskuterade slaget inte blir nödvändiga.

Det far ankomma på regeringen att besluta om de ändringsbestämmel­ser som vårt förslag bör föranleda. Bestämmelsema bör träda i kraft snarast möjligt och senast den 1 juli 1995.

Prop. 1994/95:150 Bilaga 12

Ändrade regler för räntebidrag till vissa bostadsrättsföreningar

Regeringens förslag: För att ytterligare underlätta obeståndshante­ringen i fråga om bostadsrättsföreningar med lån och bidrag för ny-eller ombyggnad enligt 1992 års regelsystem slopas gällande faav på att bidragsunderlaget inte får överstiga de lån föreningen tagit upp för ny- eller ombyggnaden.

Skälen för regeringens förslag: Vid överläggningar mellan företrädama för bostadsinstituten, BKN och regeringskansliet har också framkommit att det behöver göras en ändring i räntebidragsreglema för bostadsrättshus

12

som finansierats med lån och bidrag enligt 1992 års system för finansie-    Prop. 1994/95:150 ring av ny- och ombyggnad av bostäder, om kapitaleftergiftema i sam-    Bilaga 12 band med det i det föregående föreslagna ackordsförfarandet skall bli effektivt.

1992 års regelsystem omfattar ny- eller ombyggnad av dels bostadshus som påbörjats före utgången av år 1991 men inte slutfinansierats förrän efter år 1991, dels bostadshus som påbörjats i huvudsak under år 1992. Huvudregeln när det gäller räntebidrag enligt detta system är att bidragets storlek beräknas med ledning av dels ett bidragsunderlag som motsvarar skälig faktisk produktionskostnad, dels en räntesats som Boverket fastställer på basis av marknadsräntan för bostadsobligationer med femårig löptid (den sk. subventionsräntan). Räntebidrag enligt 1992 års regler lämnas alltså normalt oberoende av hur projektet faktiskt är lånefinansierat. För bostadsrätter har dock en koppling till den faktiska lånefinansieringen behållits på så sätt att bidragsunderiaget inte far överstiga de lån som bostadsrättsföreningen tagit upp för att finansiera den stödberättigande ny- eller ombyggnaden. Av detta följer bl.a. att om föreningen minskar sin låneskuld utöver normal amortering sänks också bidragsunderlaget lika mycket. Därmed blir också räntebidraget lägre. Föreningen är skyldig att uppge vilka lån den tagit upp för att finansiera det bidragsberättigade projektet, liksom att i god tid meddela senare förändringar i lånebilden. Bestämmelser om detta finns i förordningen (1991:1933) om statligt räntebidrag för ny- och ombyggnad av bostäder.

Syftet med att införa särskilda regler för bostadsrätter var att hindra föreningen och dess medlemmar från att skaffa sig både räntebidrag och en skattesubvention genom att lägga huvuddelen av lånefinansieringen inom bidragsunderiaget för räntebidrag på medlemmarna och därmed flytta skattemässigt avdragsgilla räntekostnader från föreningen till med­lemmarna. Även det räntebidragssystem som föregick 1992 års system fungerade på detta sätt. Minskade låntagaren sina räntebidragsberättigande lån utöver normal amortering, minskade räntebidraget. Som nämnts i det föregående togs denna koppling bort i äldre bostadslåneärenden den I januari 1994. Skälet var att underlätta obeståndshantering utom kon­kurs.

Samma skäl gör sig nu gällande såvitt avser bostadsrätter med bidrag enligt 1992 års regelsystem. Regeringen delar uppfattningen att kapital-eftergifter på lån som avser hus med statiiga räntesubventioner kan bli effektiva bara om räntesubventionen inte påverkas av eftergiften. För att ytterligare underlätta för faeditgivare och utsatta bostadsrättsföreningar att tillsammans finna lösningar som innebär att konkurser kan undvikas för­ordar vi att bestämmelsen i 1992 års subventionssystem att bidragsunder­laget inte far överstiga föreningens lån för ny- eller ombyggnaden tas bort.

Vad vi nu har föreslagit innebär, om det godkänns, att de subventions­

regler i 1992 års regelsystem som gäller för hyresrätter och egnahem

utvidgas även till bostadsrätter. Ändringen medför att möjligheten öppnas

för en förening och dess medlemmar att flytta räntekostnader från före­

ningen till medlemmarna. Vår bedömning är dock att utrymmet för såda-

13

na transaktioner i praktiken är mycket små under nuvarande förhållanden.

Vi har inhämtat att företrädare för berörda bostadsinstitut förklarat att    Prop. 1994/95:150 instituten inte kommer att medverka lånemässigt till sådana upplägg. Vi    Bilaga 12 utgår också från att BKN i samband med de ackord som nämnden med­verkar till bevakar frågan. Vi vill dessutom erinra om att förslaget i denna del motsvarar den ändring som riksdagen tidigare beslutat i fråga om räntebidrag enligt äldre bestämmelser.

Det far ankomma på regeringen att besluta om de ändringar av ränte­bidragsreglema som förslaget föranleder. Ändringen bör träda i kraft sam­tidigt med ändringen av reglema för ersättning ur kreditgarantin, dvs. senast den 1 juli 1995.

Förslagens statsfinansiella konsekvenser

De statsfinansiella konsekvensema av de föreslagna regeländringarna går inte att beräkna på förhand. Det är därför viktigt att snabbt följa upp och utvärdera om de i det föregående angivna målen för de aktualiserade regeländringarna kan uppnås i praktiken. För att möjliggöra en sådan utvärdering avser regeringen, om förslagen i det föregående godtas, att inledningsvis begränsa bemyndigandet för BKN att medverka i ackord upp till ett viss totalt garantibelopp samt att uppdra åt nämnden att så snart beloppet är utnyttjat lämna regeringen en redogörelse för dittills uppnådda resultat.

1.4 Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

1.

godkänner vad regeringen förordar om ändrade avkastningskrav och riktlinjer i övrigt för ALMI Företagspartner AB och Industri-och nyföretagarfonden (avsnitt 1.2.1 och 1.2.2),

2.

bemyndigar regeringen att inom ram av 500 000 000 kr utfärda kreditgarantier för finansiering av utvecklingsverksamhet inom den civila flygmotorindustrin (avsnitt 1.2.3),

3.

godkänner regeringens förslag om ändrade regler för garantiersätt­ning (avsnitt 1.3),

4.

godkänner regeringens förslag om ändrade regler för räntebidrag till vissa bostadsrättsföreningar (avsnitt 1.3).

14

2   Anslagsfrågor

Prop. 1994/95:150

Bilaga 12

A. Näringspolitik m.m.

A 1. Närings- och teknikutvecklingsverket: Förvaltningskost­nader

I budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 har regeringen beräknat medelsbehovet för anslaget A 1. Närings- och teknikutvecklingsverket: Förvaltningskostnader till 295 967 000 kr.

EU-medlemsskapet innebär att Sverige far del av EU:s stmkturfonder. Gemenskapens stmktur- och regionalpolitik är komplement till den nationella regionalpolitiken, vilket innebär att bl.a. NUTEK:s uppgifter i den nationella politiken kvarstår.

De nya uppgifter som kommer att falla på NUTEK är dels uppgifter som hänger samman med att genomföra programmen för främst målen 2 och 6 samt vissa gemenskapsinitiativ, dels ansvaret för den ekonomi­administrativa samordningen av heta stmkturfondsåterflödet gentemot EG-kommissionen.

Regeringen bedömer att NUTEK, för att klara sina tillkommande arbetsuppgifter enligt ovan, behöver en resursförstärkning uppgående till 7 000 000 kr för budgetåret 1995/96 varav 4 667 000 kr för perioden juli 1995 -juni 1996.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under tolfte huvudtitelns ramanslag Närings- och teknikutvecklingsver­ket: Förvaltningskostnader för budgetåret 1995/96 anvisar 7 000 000 fa utöver vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU. 13.

A 3. Främjande av kvinnors företagande

I budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 har regeringen beräknat medelsbehovet för anslaget A 3. Främjande av kvinnors företagande till 200 000 000 kr.

Ett av målen inom näringspolitiken bör vara att fa fler kvinnliga företagare och därmed bättre kunna utnyttja potentialen för tillväxt och utveckling. På sikt bör antalet kvinnliga företagare öka markant.

Riksdagen beslutade i juni 1994 att ett anslag på 50 miljoner kronor skulle tas upp på Näringsdepartementets huvudtitel för att bekosta lån till kvinnliga företagare. Medlen har disponerats av Industri- och nyföretagar­fonden.

Som angavs i budgetpropositionen finns en betydande efterfrågan på lån till kvinnliga företagare. Nya arbetstillfällen skapas till en mycket låg kostnad för staten.

Genom en fortsatt verksamhet kan staten på ett effektivt sätt stödja

företagande bland  kvinnor  Nivån på verksamheten bör dock  med

'

anledning av det svåra statsfinansiella läget och behovet att begränsa Prop. 1994/95:150 statens utgifter kunna vara något lägre för budgetåret 1995/96 än vad som Bilaga 12 angavs i budgetpropositionen. Regeringen förordar därför att 150 miljoner kronor anvisas för att fmansiera verksamhet med lån till kvinnliga företagare. Detta innebär ett belopp som är 50 000 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil.13. ALMI Företagspartner AB:s regionala bolag bör enligt förslagen i budgetpropositionen besluta om lån i de enskilda fallen.

Föislag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under tolfte huvudtitelns reservationsanslag Främjande av kvinnors fö­retagande för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 50 000 000 fa lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU.13.

A 4. Bidrag till tekniköverföring

1 budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 redovisas förslag om att staten under en treårsperiod skall bygga upp ett nätverk för teknik­överföring bestående av specialister och förmedlare för att stärka kunskapsförsörjningen till små och medelstora företag. NUTEK avses fa huvudansvaret för att bl.a. etablera samverkan mellan ett stort antal aktörer, såsom Patent- och registreringsverket, ALMI-bolagen, industri-forskningsinstitut, högskolor och teknikcentra. Regeringen har föreslagit att 100 miljoner kronor anvisas för detta ändamål under ett nytt anslag, A 4. Bidrag till tekniköverföring.

Med anledning av det svåra statsfinansiella läget och behovet att begränsa statens utgifter föreslår regeringen nu ett belopp som är 50 000 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil.13.

Den föreslagna verksamheten bör kunna byggas upp i mindre skala och med lägre ambitionsnivå och ändå fa till resultat att företagens förmåga till fömyelse kan stärkas.

Förslag tiU riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under tolfte huvudtitelns reservationsanslag Bidrag till tekniköverföring för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 50 000 000 fa lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU.13.

A 5. Investeringsfrämjande

1 budgetpropositionen för budgetåret 1995/96 har regeringen beräknat

medelsbehovet för anslaget A 5. Investeringsfrämjande till 97 500 000 kr.

16

Avsikten är att inrätta en ny statlig delegation för att genom in- Prop. 1994/95:150 formation och kontakter verka för ökade utländska investeringar i Bilaga 12 Sverige. Delegationen far till uppgift att bl.a. upprätthålla en effektiv förmedlingsorganisation för att bistå vid enskilda investeringsprojekt, systematiskt informera tänkbara investerare i andra länder om fömt­sättningama för att bygga upp verksamhet i Sverige samt samordna de insatser som görs av främst olika statliga och kommunala organ. Delegationens arbete skall vara konkret och målinriktat.

Regeringen avser att innevarande vecka besluta om direktiv för en särskild utredare med uppgift att se över hur den nya verksamheten bäst skall organiseras.

Med anledning av det svåra statsfinansiella läget och behovet att begränsa statens utgifter föreslår regeringen nu ett belopp som är 22 500 000 kr lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bil. 13.

Regeringen bedömer det möjligt att den nya verksamheten kan behöva något mindre resurser än vad som angavs i budgetpropositionen eftersom delegationen är i ett uppbyggnadsskede under det första året.

Föislag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under tolfte huvudtitiens reservationsanslag Investeringsfrämjande för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 22 500 000 fa lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU.13.

G. Bygg- och  bostads väsendet

G 12. Bidrag till åtgärder mot radon i bostäder

Riksdagen har nyligen beslutat om anslag till bidrag till åtgärder mot radon i bostäder för budgetåret 1995/96 (prop. 1994/95:100 bil. 13, bet. 1994/95:BoU 18, rskr. 1994/95:234). Riksdagen beslöt samtidigt med hänvisning till vad Bostadsutskottet uttalat att inte godkänna de i budgetpropositionen föreslagna förändringama i fråga om reglema för bidraget. Enligt utskottet borde frågan om radonbidragets utformning övervägas och belysas ytterligare och eventuella beslut om förändringar av villkoren för bidraget anstå tills senare i vår, i anslutning till att förslag förelåg om det aviserade programmet för att förbättra inomhus­klimatet i bostäder och offentliga lokaler.

Mot bakgmnd bl.a. av vad utskottet har uttalat avser regeringen att låta

utvärdera statens och kommunemas olika insatser inom området och

effektiviteten hos de åtgärder mot radon i byggnader för vilka stöd nu

lämnas. För närvarande pågår exempelvis ett forskningsprojekt med stöd

från Statens råd för byggnadsforskning som rör radonåtgärders beständig­

het. Vidare kan de omfattande uppmstningsarbetena som stöds inom

ramen för det i prop. 1994/95:218 redovisade investeringsprogrammet för

22 Riksdagen 1994/95. 1 samt Nr 150. Bil. 2-14.

en förbättrad inomhusmiljö väntas få viss effekt även på förekomsten av    Prop. 1994/95:150 radon i byggnader. Stödvillkoren för radonbidrag bör tills vidare hållas    Bilaga 12 oförändrade i avvaktan på resultatet av denna utvärdering.

Regeringen bedömer mot denna bakgmnd att ytterligare medel utöver vad riksdagen redan har beslutat inte behöver anvisas under detta anslag för budgetåret 1995/96.

G 13. Bidrag till förbättring av inomhusklimatet

Riksdagen har beslutat (prop. 1994/95:100 bil. 13, bet. 1994/95:BoUl8, rskr. 1994/95:234) att för budgetåret 1995/96 anvisa ett reservationsanslag på 125 000 000 kr till Bidrag till förbättring av inomhusklimatet. Ur detta anslag skall bidrag kunna lämnas med 30 % av en skälig kostnad för förbättring av inomhusklimatet i skolor, daghem och andra byggnader, där bam och ungdomar vistas.

I prop. 1994/95:218 om en effektivare arbetsmarknadspolitik m.m. föreslår regeringen riksdagen att under tionde huvudtitelns anslag till arbetsmarknadspolitiska åtgärder beräkna särskilda medel om sammanlagt 2 miljarder kronor till ett investeringsprogram med syfte bl.a. att förbättra inomhusklimatet i bostäder och offentliga lokaler. Programmet tar särskilt sikte på lokaler där bam och ungdomar vistas. Detta program tillgodoser även det behov som är avsett att täckas genom anslaget G 13. Bidrag till förbättring av inomhusklimatet.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

upphäver riksdagens beslut (bet. 1994/95:BoU18, rsfa 1994/95:234) att för budgetåret 1995/96 anvisa ett reservationsanslag tiU Bidrag tUl förbättring av momhuskUmatet.

3  Lagändring

Lagändring till följd av nytt namn på Styrelsen för teknisk ackreditering

Regeringen har den 16 febmari 1995 beslutat att Styrelsen för teknisk ackreditering numera skall heta Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll. Eftersom myndighetens namn förekommer i lagen (1992:1119) om teknisk kontroll krävs följdändringar i lagen. Inom Näringsdeparte­mentet har upprättats ett förslag till sådan ändring.

Den föreslagna ändringen är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse.

18

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1994/95:150

Regeringen föreslår att riksdagen

°

antar regeringens förslag tiU lag om ändring i lagen (1992:1119) om teknisk konttoU.

Lagtext

Regeringen har följande förslag till lagtext.

Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1119) om teknisk kontroll

Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1119) om teknisk kontroll att i 1, 4, 14, 15, 17, 18, 20, 21, 23 och 24 §§ samt att i mbriken närmast före 14 § orden "Styrelsen för teknisk ackreditering" i olika böjningsformer skall bytas ut mot "Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll" i motsvarande form.

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1995.

19

Civildepartementet

23 Riksdagen 1994/95. 1 samt Nr 150. Bit. 2-14.

Bilaga 13

Bilaga 13 till kompletteringspropositionen 1995

Prop. 1994/95:150

Bilaga 13

Civildepartementet

(trettonde Tiuvudtiteln)

Bakgrund

Regeringen redogör i avsnitt 5 i den reviderade finansplanen för den budgetförsvagning som har inttäflfat och behovet av åtgärder med anledning härav. Inom CivUdepartementets område lägger regeringen nu fram förslag om utgiftsminskningar på 37,5 mUjoner faonor för budgetåret 1995/96.

A.   Länsstyrelserna m.m. A 1. Länsstyrelserna m.m.

Riksdagen har genom beslut den 15 mars 1995 (bet 1994/95:BoU12, rsfa. 1994/95:213) godkänt mrifanmgen av de besparingsåtgärder som regeringen föreslagit vad gäUer Länsstyrelsema m.m. Riksdagen har för budgetåret 1995/96 anvisat ett ramanslag pä 2 686 773 000 faonor.

Regeringen föreslår i fråga om anslaget Länsstyrelsema m.m. en besparing för budgetåret 1995/96 på totalt ytterUgare 24 600 000 kronor.

I anslutning tiU genomförandet av reformeringen av den regionala StatUga förvaltaingen den 1 juU 1991 anvisades medel tiU länsstyrelsema för en länsexpert på utbUdningsområdet. Länsstyrelsema skaU med utgångspunfa i sm kunskap om utbUdningsväsendet i länet samt utbUdningens effekter göra en väl förankrad analys av om utbudet är ändamålsenUgt samt verka för att ändringar som behövs genomförs sä att behoven tiUgodoses. I arbetet ingår bl.a. att förse utbUdiiingsanordnare med planeringsunderlag.

Av förordningen (1991:1121) med instmktion för Statens skolverk framgår att verket ansvarar för officieU statistik i enUghet med vad som anges i förordningen (1992:1668) om den oflBciella statistiken. Verket har också en avdehiing för insamling och sammanställning av basmformation. På motsvarande sätt får det nya högskoleverket i uppgift att ge ett allmänt underlag för planering och utveckling av högskolan i ett intemationeUt perspektiv (jfr prop 1994/95:165).

I en sitaation då besparingar måste göras bedömer regeringen att det planeringsunderlag som tas fram av de två centrala verken bör vara ttUräckUgt. Detta förslag mnebär att 15 000 000 kronor av den totala besparingen på anslaget tiU länsstyrelsema kan uppnås. Resterande del av besparingskravet uppnås genom ytterUgare rationaUseringar i verksamheten.

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1994/95:150

Regeringen föreslår att riksdagen

°

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95 :BoU 12, rsfa. 1994/95:213) tiH Länsstyrelsema m.m. för budgetåret 1995/96 under b:ettonde huvudtitehi anvisar ett ramanslag på 2 662 173 000 fa.

B.    Trossamfund m.m. 

B 1. Stöd till trossamfund m.m.

Riksdagen har genom beslut den 15 mars 1995 (bet. 1994/95 :KrU12, rsfa. 1994/95:206) godkänt inriktningen av de besparingsåtgärder mom CivUdepartementets verksamhetsområde fram t.o.m. år 1998 som regeringen förordat i propositionen 1994/95:100 (bU. 14) vad avser besparingar inom kultumtskottets beredningsonu-äde. Riksdagen har vidare med bififdl tiU regeringens förslag tiU Stöd till ttossamfund m.m. för budgetåret 1995/96 anvisat ett reservationsanslag på 94 500 000 faonor.

EnUgt regeringens förslag i budgetpropositionen skuUe besparingarna under detta anslag för såväl budgetåret 1995/96 som budgetåren 1997 och 1998 huvudsafaigen om&tta bidragen tiU lokaler. I fråga om verksamhetsbidraget beräknades endast mindre justeringar.

Regeringen föreslår i fråga om anslaget Stöd tiU ttossamfiind m.m. en besparing för budgetåret 1995/96 pä ytterUgare 3 300 000 faonor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95 :KrU 12, rsfa. 1994/95:206) tiU Stöd till trossamfund m.m. för budgetåret 1995/96 under trettonde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på 91 200 000 

fa.

D.    Ungdomsfrågor

D 2. Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet m.m.

Regeringen föreslår i budgetpropositionen att riksdagen anvisar ett reservationsanslag till bidrag tiU nationeU och mtemationeU ungdomsverksamhet m.m. på 174 303 000 faonor. Riksdagen har ännu mte behandlat anslaget.

Anslaget disponeras för statsbidrag tiU ungdomsorganisationer enUgt förordningen (1994:641) om statsbidrag till ungdomsorganisationer samt för stöd tiU viss annan nationeU och intemationeU ungdomsverksamhet.

Regeringen föreslär en ytterUgare besparing för budgetåret 1995/96 på    Prop. 1994/95:150 3 200 000 kronor. Huvuddelen av besparingen bör ske mom ramen för    Bilaga 13 statsbidragen tUl ungdomsorganisationerna.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under bjettonde huvudtitehis reservationsanslag Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet m.m. för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 3 200 000 fa lägre än vad som föreslagits i pn)p. 1994/95:100 bU. 14.

E.    Folkrörelse- och idrottsfrågor, kooperativa frågor m.m.

E 2. Stöd till kooperativ utveckling

Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att anslaget Stöd tUl kooperativ utveckling undantas besparingar under budgetåret 1995/96. Riksdagen har ännu inte behandlat förslaget. Mot bakgmnd av vad regeringen udedmngsvis anfört om det statsfinansieUa läget bedömer regeringen det nödvändigt att minska anslaget med 1 000 000 faonor.

Förslag tiU riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under trettonde huvudtitehis reservationsanslag Stöd till kooperativ utveckling anvisar ett belopp som är 1 000 000 fa lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU. 14.

E 4. Utveckling av ideell verksamhet

Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att riksdagen anvisar ett reservationsanslag UtveckUng av ideeU verksamhet på 23 700 000 faonor. Riksdagen har ännu inte behandlat förslaget. Regeringen finner det nödvändigt att göra ytterUgare besparingar beträffande utvecklingsarbetet i föremngsUvet med 1 000 000 faonor under budgetåiet 1995/96.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

under biettonde huvudtitehis reservationsanslag Utveckling av ideell verksamhet anvisar ett belopp som är 1 000 000 fa lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU. 14.

E 6. Stöd till idrotten

Prop. 1994/95:150

RUcsdagen har genom beslut den 7 mars 1995 (bet. 1994/95:KrU14, rsfa. '  1994/95:224) godkänt mriktningen av de besparingar som regermgen förordat i firågan om anslaget Stöd tUl idrotten. Regeringen föreslår riksdagen en ytterUgare besparing för budgetåret 1995/96 på 4 400 000 faonor. Besparingen bör belasta verksamheter av gemensam natar inom idrotten.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslår att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (bet. 1994/95 :KrU14, rsfa. 1994/95:224) tiU Stöd till idrotten för budgetåret 1995/96 anvisar ett reservationsanslag på 787 860 000 fa.

Milj ödepartementet

Bilaga 14

Bilaga 14 till kompletteringsproposidonen 1995

Prop, 1994/95:150

Bilaga 14

Miljödepartementet 

(Fjortonde huvudtiteln)

A. Miljövård

A 1. Statens naturvårdsverk

Riksdagen har nyUgen beslutat att anvisa 559 885 000 kronor under ramanslaget Statens natarvårdsverk för budgetåret 1995/96 (prop. 1994/95:100 bU. 15, bet 1994/95:JoU14, rskr. 1994/95:257).

Statens natiuvårdsverk disponerar innevarande budgetär 2 650 000 kronor för administration m.m. under anslaget A 6. Landskapsvärdande åtgärder. Anslaget upphör vid kommande budgetirsskifte. Insatser för landskapsvärd kommer i stället att ske inom ramen för EU:s program för miljöersättningar till jordbruket under nionde huvudtiteln (Jordbruks­departementet). Kostnader för administration m.m. ingår inte i de medel som beräknats för det nya mUjöersättningsprogrammet utan skall bekostas av medlemsländema själva. Genom miljöersättningsprogrammet kommer insatsema för landskapsvärdande åtgärder m.m. att bU mera om&ttande än i dag. 4 800 000 faonor bör därför tillföras Naturvärdsverkets ram­anslag för de kostnader som är förknippade med verkets arbetsuppgifter inom ramen för nuljöersättningsprogrammet.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslär att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (prop. 1994/95:100 bil. 15, bet. 1994/95:JoU14, rskr. 1994/95:257) till Statens natiirvårdsveric för budgetåret 1995/96 imder ortonde huvudtiteln anvisar ett ramanslag på 564 685 000 fa.

A 3. Bidrag dll kalkningsverksamhet for sjöar och vattendrag

Riksdagen har nyUgen beslutat att anvisa 240 miljoner kronor under reservationsanslaget Bidrag tiiU kaUoningsverksamhet för sjöar och vattendrag för budgetåret 1995/96 (prop. 1994/95:100 bil. 15, bet 1994/95:JoU14, rskr. 1994/95:257). Mot bakgrund av det statsfinansieUa läget föreslår regeringen att anslaget minskas med 30 miljoner kronor.

Förslag till riksdagsbeslut

Prop. 1994/95:150

BUaga 14 Regeringen föreslär att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (prop. 1994/95:100 bU. 15, bet. 1994/95:JoU14, rskr. 1994/95:257) till Bidrag till kalkningsverksamhet för sjöar  och  vatterulrag  för budgetåret   1995/96  under  Qortonde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag pä 210 000 000 fa.

A 5. Miljöforskning

Riksdagen har nyUgen beslutat att anvisa 213 031 000 kronor under reservationsanslaget MUjöforskning för budgetåret 1995/96 (prop. 1994/95:100 bU. 15, bet. 1994/95:JoU14, rskr. 1994/95:257). Mot bakgnmd av det statsfinansiella läget föreslär regeringen att anslaget minskas med 37,5 nuljoner faonor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslär att riksdagen

med ändring av riksdagens beslut (prop. 1994/95:100 bU. 15, bet 1994/95:JoU14, rsfa. 1994/95:257) tiU Miljöforskning för budgetåret 1995/96 under Qortonde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på 175 531 000 fa.

B. Kärnsäkerhet, strålskydd, m.m.

B 3. Statens kämkraftinspektion: Kämsäkerhetsforskning

I budgetpropositionen 1995 (prop. 1994/95:100 bil. 15) har regeringen föreslagit att riksdagen anvisar 95 939 000 faonor under ramanslaget Statens kämkraftinspektion: Kämsäkerhetsforskning för budgetåret 1995/96. Mot bakgmnd av behovet av att niinska de statUga utgifterna föreslår regeringen att anslaget minskas med 7,5 nuljoner faonor.

Förslag till riksdagsbeslut

Regeringen föreslär att riksdagen

under Qortonde huvudtitehis ramanslag Statens kämkraftinspektion: Kämsäkerhetsforskning för budgetåret 1995/96 anvisar ett belopp som är 7 500 OCX) kronor lägre än vad som föreslagits i prop. 1994/95:100 bU. 15.

Innehållsförteckning

Innehåll

Prop. 1994/95:150

Propositionens huvudsafaiga innehåll

1

Reviderat förslag till statsbudget för budgetåret 1995/96

3

Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde

den 18 april 1995

20

Bilagor:

Bilaga 1

Reviderad finansplan m.m.

Bilaga 1.1

Reviderad nationalbudget 1995

Bilaga 1.2

Utdrag ur Riksrevisionsverkets reviderade

inkomstberäkningar för budgetåret 1995/96

Bilaga 1.3

Beräkningar för anslaget räntor på statsskulden,

m.m. budgetåret 1995/96

Bilaga 1.4

Lagförslag

Bilaga 2

Statschefen och regeringen

Bilaga 3

Justitiedepartementet

Bilaga 4

Utrikesdepartementet

Bilaga 5

Socialdepartementet

Bilaga 6

Kommunikationsdepartementet

Bilaga 7

Finansdepartementet

Bilaga 8

Utbildningsdepartementet

Bilaga 9

Jordbmksdepartementet

Bilaga 10

Arbetsmarknadsdepartementet

Bilaga 11

Kulturdepartementet

Bilaga 12

Näringsdepartementet

Bilaga 13

Civildepartementet

Bilaga 14

Miljödepartementet