L_2022338SV.01003501.xml 30.12.2022 SV Europeiska unionens officiella tidning L 338/35 RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2022/2586 av den 19 december 2022 om tillämpningen av artiklarna 93, 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa slag av statligt stöd till sektorerna för järnvägstransporter, transporter på inre vattenvägar och multimodala transporter (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 109, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ( 1 ) , och av följande skäl: (1) Rådets förordning (EU) 2015/1588 ( 2 ) ger kommissionen befogenhet att genom förordningar förklara att vissa slag av stöd till företag som är verksamma inom olika sektorer, såsom stöd till förmån för miljöskydd, är förenliga med den inre marknaden och inte föremål för anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i fördraget ( anmälningsskyldigheten ). Förordning (EU) 2015/1588 omfattar emellertid exempelvis inte stöd till transporter på järnväg och inre vattenvägar eller multimodala transporter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1315/2013 ( 3 ) . Dessa sektorer har blivit allt mer relevanta på unionsnivå, inom ramen för den europeiska gröna given och strategin för hållbar och smart mobilitet enligt kommissionens ståndpunkt i dess meddelanden av den 11 december 2019 respektive den 9 december 2020. (2) Enligt artikel 93 i fördraget ska stöd till järnvägstransporter, transporter på inre vattenvägar och multimodala transporter anses vara förenligt med fördragen om det tillgodoser behovet av samordning av transporter eller innebär ersättning för allmän trafikplikt. (3) Kommissionen har tillämpat artikel 93, artikel 107.1 och artikel 108 i fördraget i ett stort antal beslut om vissa slag av statligt stöd till företag som verkar inom sektorerna för järnvägstransporter, transporter på inre vattenvägar och intermodala transporter och har utarbetat riktlinjer för bedömningen av vissa slag av statligt stöd som bedöms uppfylla behovet av transportsamordning. Enligt kommissionens erfarenhet ger sådant stöd inte upphov till någon betydande snedvridning av konkurrensen, förutsatt att stödet beviljas med grund i öppna och icke-diskriminerande förfaranden och att tydliga villkor för förenlighet kan fastställas på grundval av de erfarenheter som gjorts. (4) För att förenkla administrationen i fall där snedvridningen av konkurrensen är begränsad till ett minimum bör kommissionen därför ges befogenhet att genom förordningar förklara att stöd till samordning av transporter eller stöd som innebär ersättning för allmän trafikplikt i enlighet med artikel 93 i fördraget är förenligt med den inre marknaden och inte föremål för anmälningsskyldigheten. (5) Statligt stöd som utgör ersättning för allmän trafikplikt som gäller kollektivtrafik omfattas redan av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 ( 4 ) , även i fall där en medlemsstat beslutar att tillämpa den förordningen på kollektivtrafik på inre vattenvägar och nationella marina vatten. Ersättning för allmän trafikplikt som avser kollektivtrafik bör därför undantas från tillämpningsområdet för den här förordningen. (6) När kommissionen antar förordningar som förklarar att vissa slag av stöd inte är föremål för anmälningsskyldigheten enligt denna förordning bör den ange stödets syfte, kategorier av stödmottagare, tröskelvärden som begränsar stödet, villkoren för kumulation av stöd samt kontrollvillkoren, och bör föreskriva eventuella ytterligare närmare villkor för att säkerställa att det stöd som omfattas av denna förordning är förenligt med den inre marknaden. (7) Det är viktigt för alla parter att kunna kontrollera om ett stöd beviljas i enlighet med tillämpliga regler. Insyn i statligt stöd är därför nödvändig för den korrekta tillämpningen av fördragets regler och leder till bättre efterlevnad, större ansvarsutkrävande, inbördes utvärdering och i slutändan en mer ändamålsenlig användning av offentliga medel. Därför bör varje medlemsstat vara skyldig att lämna in sammanfattningar av uppgifterna om de stödåtgärder som den genomfört och som omfattas av en förordning som antagits enligt denna förordning. För att säkerställa insyn i de åtgärder som varje medlemsstat vidtar bör dessa sammanfattningar offentliggöras av kommissionen. (8) Enligt artikel 108.1 i fördraget ska kommissionen i samarbete med medlemsstaterna fortlöpande granska alla befintliga stödprogram. För detta ändamål och för att säkerställa största möjliga insyn och lämplig kontroll bör varje medlemsstat registrera och sammanställa information om tillämpningen av de förordningar som antagits enligt denna förordning. Medlemsstaterna bör minst en gång per år överlämna en rapport om tillämpningen av sådana förordningar. Kommissionen bör göra dessa rapporter tillgängliga för alla övriga medlemsstater. (9) Innan kommissionen antar förordningar enligt denna förordning bör den ge alla personer och organisationer möjlighet att lämna synpunkter i syfte att samla in feedback som är så omfattande och representativ som möjligt. Kommissionen bör därför offentliggöra utkast till sådana förordningar. (10) Samråd bör hållas med den rådgivande kommittén för statligt stöd, inrättad genom förordning (EU) 2015/1588, samtidigt som utkastet till förordning enligt den här förordningen offentliggörs. För att säkerställa insyn bör dock utkastet till förordning samtidigt offentliggöras på kommissionens webbplats. (11) Kontrollen av beviljandet av stöd inbegriper en rad mycket komplicerade faktiska, rättsliga och ekonomiska överväganden i en omgivning som ständigt förändras. Kommissionen bör därför regelbundet ompröva vilka slag av stöd som inte ska vara föremål för anmälningsskyldigheten. Kommissionen bör därför vart femte år lägga fram en utvärderingsrapport om tillämpningen av denna förordning för Europaparlamentet och rådet. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Gruppundantag 1. Kommissionen kan, med förbehåll för artikel 5 i denna förordning, anta förordningar som förklarar följande slag av stöd, i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget, förenliga med den inre marknaden och inte föremål för anmälningsskyldigheten enligt artikel 108.3 i fördraget: a) Stöd till samordning av transporter. b) Stöd som utgör ersättning för allmän trafikplikt, med undantag av den ersättning för allmän trafik i samband med kollektivtrafik som omfattas av förordning (EG) nr 1370/2007. 2. I de förordningar som antas enligt punkt 1 ska för varje slag av stöd anges a) stödets syfte, b) kategorier av stödmottagare, c) tröskelvärden, uttryckta som i) stödnivå i förhållande till en uppsättning tillåtna kostnader ii) högsta tillåtna stödbelopp, eller iii) högsta tillåtna nivå för statligt stöd inom eller i samband med stöd för vissa typer av stöd där det kan vara svårt att identifiera den stödnivå som avses i led i, eller det stödbelopp som avses i led ii, särskilt finansieringstekniska instrument eller riskkapitalinvesteringar eller stöd av liknande art, utan att det påverkar klassificeringen av de berörda åtgärderna mot bakgrund av artikel 107.1 i fördraget, d) villkoren för kumulation av stöd, och e) de regler för insyn och kontroll som fastställs i artikel 2. 3. De förordningar som antas enligt punkt 1 får dessutom särskilt a) fastställa tröskelvärden eller andra villkor för när beviljande av stöd i ett särskilt fall ska anmälas, b) undanta vissa sektorer från förordningarnas tillämpningsområde, c) föreskriva ytterligare villkor för att stöd som ska anses vara förenligt med den inre marknaden. Artikel 2 Insyn och kontroll 1. Förordningar som antas enligt artikel 1.1 ska innehålla detaljerade regler för att säkerställa insyn i och kontroll av stöd. 2. Om en medlemsstat genomför stödordningar eller individuellt stöd som inte är föremål för anmälningsskyldigheten enligt de förordningar som antagits enligt artikel 1.1, ska den till kommissionen överlämna sammanfattningar av uppgifterna om sådant stöd. Kommissionen ska offentliggöra dessa sammanfattningar. 3. Varje medlemsstat ska registrera och sammanställa alla uppgifter om tillämpningen av de förordningar som antas enligt artikel 1.1. Om kommissionen har uppgifter som ger skäl att anta att en förordning som antagits enligt artikel 1.1 inte tillämpas korrekt, ska den berörda medlemsstaten till kommissionen överlämna alla uppgifter som kommissionen anser nödvändiga för att bedöma om stöd som beviljats inom ramen för den förordningen är förenligt med alla dess bestämmelser. 4. Varje medlemsstat ska minst en gång om året till kommissionen överlämna en rapport om tillämpningen av de förordningar som antagits enligt artikel 1.1 i enlighet med kommissionens särskilda krav. Kommissionen ska ge alla medlemsstater tillgång till dessa rapporter. En gång om året ska den kommitté som avses i artikel 5 granska och utvärdera rapporterna. Artikel 3 Giltighetstid och ändring av förordningar 1. Giltighetstiden ska anges i förordningar som antas enligt artikel 1.1. och en övergångsperiod ska fastställas för situationer där förordningarnas giltighetstid inte förlängs när de upphör att gälla. 2. Om förordningar som antas enligt artikel 1.1 upphävs eller ändras genom en ny förordning ska det i den nya förordningen fastställas en övergångsperiod på sex månader som ska möjliggöra en anpassning av det stöd som omfattas av den upphävda eller ändrade förordningen. Artikel 4 Yttrande från berörda personer och organisationer Innan kommissionen antar en förordning enligt artikel 1.1 ska den offentliggöra ett utkast till förordning, så att alla berörda personer och organisationer kan lämna sina synpunkter inom den tidsfrist som kommissionen fastställer. Denna tidsfrist ska vara minst en månad. Samtidigt ska kommissionen offentliggöra utkastet till förordning på kommissionens webbplats. Artikel 5 Samråd med rådgivande kommittén för statligt stöd 1. Kommissionen ska samråda med rådgivande kommittén för statligt stöd som inrättats genom förordning (EU) 2015/1588 ( kommittén ) a) samtidigt som ett utkast till förordning enligt artikel 1.1 offentliggörs enligt artikel 4, och b) innan den antar några förordningar enligt artikel 1.1. 2. Kommissionen ska samråda med kommittén genom att den kallar till ett möte via elektronisk kommunikation. De utkast och dokument som ska behandlas ska bifogas den elektroniska kommunikationen. Mötet ska äga rum tidigast två månader efter det att den elektroniska kommunikationen har skickats ut. Denna frist kan förkortas om det gäller ett samråd som avses i punkt 1 i denna artikel, om det är berättigat med anledning av krav på skyndsamhet eller förlängning av giltighetsperioden för en förordning som antagits enligt artikel 1.1. 3. En företrädare för kommissionen ska förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén ska yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden för kommittén bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning. 4. Kommitténs yttrande ska föras in i protokollet från sammanträdet. Varje medlemsstat har rätt att begära att få sin ståndpunkt tagen till protokollet från sammanträdet. Kommittén kan rekommendera att yttrandet offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning . 5. Kommissionen ska ta hänsyn till det yttrande som kommittén avger och ska underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats. Artikel 6 Utvärderingsrapport Vart femte år ska kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram en utvärderingsrapport om tillämpningen av denna förordning. Ett utkast till rapport ska först sändas på remiss till kommittén. Artikel 7 Ikraftträdande Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 19 december 2022. På rådets vägnar J. SÍKELA Ordförande ( 1 ) Yttrande av den 13 december 2022 (ännu inte offentliggjort i EUT). ( 2 ) Rådets förordning (EU) 2015/1588 av den 13 juli 2015 om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa slag av övergripande statligt stöd ( EUT L 248, 24.9.2015, s. 1 ). ( 3 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1315/2013 av den 11 december 2013 om unionens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet och om upphävande av beslut nr 661/2010/EU ( EUT L 348 20.12.2013, s. 1 ). ( 4 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70 ( EUT L 315, 3.12.2007, s. 1 ).