L_2012149SV.01000401.xml 8.6.2012 SV Europeiska unionens officiella tidning L 149/4 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 465/2012 av den 22 maj 2012 om ändring av förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen och av förordning (EG) nr 987/2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 (Text av betydelse för EES och för avtalet mellan EU och Schweiz) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 48, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ( 1 ) , och av följande skäl: (1) Europaparlaments och rådets förordning (EG) nr 883/2004 ( 2 ) och Europaparlaments och rådets förordning (EG) nr 987/2009 ( 3 ) behöver anpassas för att ändringar av lagstiftningen i vissa medlemsstater ska kunna beaktas och rättslig säkerhet garanteras för berörda parter. (2) Relevanta förslag med syfte att förbättra och modernisera unionsrätten rörande samordningen av de sociala trygghetssystemen har mottagits från administrativa kommissionen för samordning av de sociala trygghetssystemen. Dessa förslag har införts i denna förordning. (3) Förändringar på det sociala området kan påverka samordningen av de sociala trygghetssystemen. För att dessa förändringar ska kunna beaktas är det nödvändigt med ändringar angående fastställandet av tillämplig lagstiftning och förmåner vid arbetslöshet. (4) Begreppet ”stationeringsort” för flygbesättning och kabinbesättning enligt unionsrätten definieras i bilaga III till rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart ( 4 ) . För att underlätta tillämpningen av avdelning II i förordning (EG) nr 883/2004 på denna grupp av personer, är det motiverat att skapa en särskild regel genom vilken begreppet ”stationeringsort” blir kriteriet för att fastställa tillämplig lagstiftning för flygbesättning och kabinbesättning. Emellertid bör den tillämpliga lagstiftningen för flygbesättning och kabinbesättning förbli stabil, och principen om ”stationeringsort” bör inte medföra att den tillämpliga lagstiftningen ofta ändras på grund av branschens arbetsmönster eller säsongsrelaterad efterfrågan. (5) I de fall då en person arbetar i två eller flera medlemsstater bör det klargöras att det villkor som rör utförande av en ”väsentlig del” av sitt arbete i den mening som avses i artikel 13.1 i förordning (EG) nr 883/2004 också gäller personer som arbetar för olika företag eller arbetsgivare. (6) Förordning (EG) nr 883/2004 bör ändras genom införande av en ny bestämmelse som säkerställer att en gränsarbetare med egen verksamhet som blir helt arbetslös erhåller förmåner, om personen fullgjort försäkringsperioder som egenföretagare eller perioder som egenföretagare vilka erkänns för beviljande av arbetslöshetsförmåner i den behöriga medlemsstaten, och om inget system för arbetslöshetsförmåner som omfattar egenföretagare finns i den medlemsstat där personen är bosatt. Denna bestämmelse bör efter två års genomförande ses över mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts och den bör, om så krävs, ändras. (7) Förordningarna (EG) nr 883/2004 och (EG) nr 987/2009 bör därför ändras i enlighet med detta. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EG) nr 883/2004 ska ändras på följande sätt: 1. Begreppet ”Europeiska gemenskapernas kommission” ska i texten genomgående ersättas med begreppet ”Europeiska kommissionen”. 2. Följande skäl ska införas: ”(18b) I bilaga III till rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart ( 5 ) definieras begreppet ”stationeringsort” för flygbesättning och kabinpersonal som den av operatören för varje besättningsmedlem fastställda ort där besättningsmedlemmen vanligen inleder och avslutar en tjänstgöringsperiod eller en serie tjänstgöringsperioder, och där operatören vanligen inte är ansvarig för besättningsmedlemmens inkvartering. För att underlätta tillämpningen av avdelning II i den här förordningen på flygbesättning och kabinbesättning, är det motiverat att använda begreppet ”stationeringsort” som kriterium för fastställande av tillämplig lagstiftning för flygbesättning och kabinbesättning. Emellertid bör den tillämpliga lagstiftningen för flygbesättning och kabinbesättning förbli stabil, och principen om ”stationeringsort” bör inte medföra att den tillämpliga lagstiftningen ofta ändras på grund av branschens arbetsmönster eller säsongsrelaterad efterfrågan. 3. Artikel 9 ska ersättas med följande: ”Artikel 9 Medlemsstaternas förklaringar angående tillämpningsområdet för denna förordning 1. Medlemsstaterna ska till Europeiska kommissionen skriftligen anmäla de förklaringar som görs i enlighet med artikel 1 led l, den lagstiftning och de system som avses i artikel 3, de konventioner som ingåtts och som avses i artikel 8.2, de minimibelopp som avses i artikel 58 och den avsaknad av försäkringssystem som avses i artikel 65a.1 samt ändringar i sak. I anmälningarna ska anges den tidpunkt från och med vilken denna förordning kommer att tillämpas på de särskilda system som anges av medlemsstaterna i deras anmälningar. 2. Dessa anmälningar ska årligen överlämnas till Europeiska kommissionen och offentliggöras på erforderligt sätt.” 4. I artikel 11 ska följande punkt läggas till: ”5. Arbete som innebär att en medlem av flygbesättningen eller kabinbesättningen utför tjänster som rör passagerar- eller godsbefordran, ska anses vara arbete som bedrivs i den medlemsstat där stationeringsorten, enligt definitionen i bilaga III till förordning (EEG) nr 3922/91, är belägen.” 5. Artikel 12.1 ska ersättas med följande: ”1. En person som arbetar som anställd i en medlemsstat hos en arbetsgivare som normalt bedriver sin verksamhet i den medlemsstaten ska, när arbetsgivaren sänder ut personen för att för arbetsgivarens räkning utföra ett arbete i en annan medlemsstat, fortsätta att omfattas av lagstiftningen i den förstnämnda medlemsstaten, under förutsättning att detta arbete inte förväntas vara längre än 24 månader och att personen inte sänds ut för att ersätta någon annan utsänd person.” 6. Artikel 13.1 ska ersättas med följande: ”1. En person som normalt arbetar som anställd i två eller flera medlemsstater ska a) omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där han eller hon är bosatt om han eller hon utför en väsentlig del av sitt arbete i den medlemsstaten, eller b) om han eller hon inte utför en väsentlig del av sitt arbete i den medlemsstat där han eller hon är bosatt, i) omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där företagets eller arbetsgivarens säte eller verksamhetsställe är beläget, om han eller hon är anställd av ett företag eller en arbetsgivare, eller ii) omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där företagens eller arbetsgivarnas säte eller verksamhetsställe är beläget, om han eller hon är anställd av två eller flera företag eller arbetsgivare som har sina säten eller verksamhetsställen i en enda medlemsstat, eller iii) omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där företagets eller arbetsgivarens säte eller verksamhetsställe är beläget utanför den medlemsstat där han eller hon är bosatt, om han eller hon är anställd av två eller flera företag eller arbetsgivare som har sitt säte eller verksamhetsställe i två medlemsstater, varav den ena är bosättningsmedlemsstaten, eller iv) omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där han eller hon är bosatt, om han eller hon är anställd av två eller flera företag eller arbetsgivare, varav minst två har sitt säte eller verksamhetsställe i olika medlemsstater utanför den medlemsstat där han eller hon är bosatt.” 7. Artikel 36.2a ska ersättas med följande: ”2a. Den behöriga institutionen får inte vägra att bevilja tillståndet enligt artikel 20.1 för en person som har råkat ut för olycksfall i arbetet eller ådragit sig en arbetssjukdom och som har rätt till förmåner som ska betalas av den institutionen, om den vård som är lämplig med hänsyn till personens hälsotillstånd inte kan ges i den medlemsstat där personen är bosatt inom den tid som är medicinskt försvarbar med hänsyn till personens aktuella hälsotillstånd och sjukdomens sannolika förlopp.” 8. Artikel 63 ska ersättas med följande: ”Artikel 63 Särskilda bestämmelser för undantag från regeln om bosättning För detta kapitels syfte ska artikel 7 tillämpas endast i de fall som föreskrivs i artiklarna 64, 65 och 65a och inom där angivna gränser.” 9. Följande artikel ska införas: ”Artikel 65a Särskilda bestämmelser för helt arbetslösa gränsarbetare med egen verksamhet om inget system finns i bosättningsmedlemsstaten för arbetslöshetsförmåner som omfattar egenföretagare 1. Genom undantag från artikel 65 ska den helt arbetslösa person vilken som gränsarbetare senast fullgjort försäkringsperioder som egenföretagare eller perioder som egenföretagare som erkänns för beviljande av arbetslöshetsförmåner i en annan medlemsstat än personens bosättningsmedlemsstat och vars bosättningsmedlemsstat anmält att det inte finns möjlighet för någon kategori av egenföretagare att omfattas av ett system för arbetslöshetsförmåner i den medlemsstaten, registrera sig vid och ställa sig till förfogande för arbetsförmedlingen i den medlemsstat där han eller hon senast bedrev verksamhet som egenföretagare och ska, när han eller hon ansöker om förmåner, fortsätta att uppfylla villkoren i den sistnämnda medlemsstatens lagstiftning. Den helt arbetslösa personen får som en kompletterande åtgärd ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande i bosättningsmedlemsstaten. 2. Förmånerna ska utges till den helt arbetslösa person som avses i punkt 1 av den medlemsstat vars lagstiftning han eller hon senast omfattades av, i enlighet med den lagstiftning som den medlemsstaten tillämpar. 3. Om den helt arbetslösa person som avses i punkt 1 inte vill ställa sig eller fortsätta att stå till arbetsförmedlingens förfogande i den medlemsstat där personen senast bedrev verksamhet efter att ha registrerat sig där och vill söka arbete i bosättningsmedlemsstaten ska artikel 64, utom artikel 64.1 a, också tillämpas. Den behöriga institutionen får förlänga den period som anges i artikel 64.1 c första meningen, som dock inte får överskrida den tid under vilken personen har rätt till förmåner.” 10. Artikel 71.2 ska ersättas med följande: ”2. Administrativa kommissionen ska fatta beslut med kvalificerad majoritet i enlighet med bestämmelserna i fördragen, förutom när det gäller dess arbetsordning, som ska fastställas genom överenskommelse mellan dess ledamöter. Beslut om de tolkningsfrågor som avses i artikel 72 a ska offentliggöras på erforderligt sätt.” 11. Följande artikel ska införas: ”Artikel 87a Övergångsbestämmelse för tillämpningen av förordning (EU) nr 465/2012 1. Om en person, som en följd av att förordning (EU) nr 465/2012 träder i kraft, i enlighet med avdelning II i den här förordningen omfattas av lagstiftningen i en annan medlemsstat än den som personen omfattades av före det ikraftträdandet, ska den medlemsstats lagstiftning som var tillämplig före det datumet även fortsättningsvis tillämpas på personen i fråga under en övergångsperiod som varar så länge som den relevanta situationen förblir oförändrad och, under alla omständigheter, högst tio år från och med den dag då förordning (EU) nr 465/2012 träder i kraft. En sådan person kan ansöka om att övergångsperioden inte längre ska tillämpas på honom eller henne. En sådan ansökan ska inges till den institution som utsetts av den behöriga myndigheten i bosättningsmedlemsstaten. Ansökningar som inges senast den 29 september 2012 ska anses få verkan den 28 juni 2012. Ansökningar som inges efter den 29 september 2012 ska få verkan den första dagen i den månad som följer på deras ingivande. 2. Senast den 29 juni 2014 ska administrativa kommissionen utvärdera genomförandet av bestämmelserna i artikel 65a i den här förordningen och lägga fram en rapport om tillämpningen av dem. På grundval av denna rapport får Europeiska kommissionen, om det är lämpligt, lägga fram förslag om ändring av dessa bestämmelser.” 12. Bilagorna X och XI ska ändras i enlighet med bilagan till denna förordning. Artikel 2 Förordning (EG) nr 987/2009 ska ändras på följande sätt: 1. I artikel 6.1 ska leden b och c ersättas med följande: ”b) Lagstiftningen i bosättningsmedlemsstaten, om den berörda personen är anställd eller bedriver verksamhet som egenföretagare i två eller flera medlemsstater samt utövar en del av sin verksamhet i bosättningsmedlemsstaten, eller om den berörda personen varken är anställd eller egenföretagare. c) I alla övriga fall, lagstiftningen i den medlemsstat vars tillämpning först begärdes om personen utför arbete i två eller flera medlemsstater.” 2. Artikel 14 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 5 ska ersättas med följande: ”5. Vid tillämpning av artikel 13.1 i grundförordningen ska en person som ’normalt arbetar som anställd i två eller flera medlemsstater’ avse en person som samtidigt eller omväxlande har en eller flera separata anställningar hos samma företag eller arbetsgivare, eller för olika företag eller arbetsgivare i två eller flera medlemsstater.” b) Följande punkter ska införas: ”5a. Vid tillämpning av avdelning II i grundförordningen ska ’säte eller verksamhetsställe’ avse det säte eller verksamhetsställe där företagets väsentliga beslut fattas och där dess centrala förvaltningsfunktioner utförs. Vid tillämpning av artikel 13.1 i grundförordningen ska en medlem av den flygbesättning eller kabinbesättning som normalt utför tjänster som rör passagerar- eller godsbefordran i två eller flera medlemsstater omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där stationeringsorten enligt definitionen i bilaga III i rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart ( 6 ) är belägen. 5b. Marginellt arbete ska inte räknas med vid fastställandet av tillämplig lagstiftning enligt artikel 13 i grundförordningen. Artikel 16 i tillämpningsförordningen ska också tillämpas i dessa fall. 3. I artikel 15.1 ska andra meningen ersättas med följande: ”Den institutionen ska till den berörda personen utfärda det intyg som avses i artikel 19.2 i genomförandeförordningen, och utan dröjsmål göra information om den lagstiftning som enligt artikel 11.3 b eller 12 i grundförordningen ska tillämpas på den berörda personen tillgänglig för den institution som har utsetts av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där arbetet utförs.” 4. Artikel 54.2 ska ersättas med följande: ”2. Vid tillämpning av artikel 62.3 i grundförordningen ska den behöriga institutionen i den medlemsstat vars lagstiftning den berörda personen omfattades av under sin senaste period av arbete som anställd eller verksamhet som egenföretagare, på begäran av institutionen på bosättningsorten utan dröjsmål förse den institutionen med alla uppgifter som den kan få fram i den medlemsstat där institutionen är belägen och som behövs för beräkningen av arbetslöshetsförmånerna, särskilt lön eller förvärvsinkomst.” 5. Artikel 55 ska ändras på följande sätt: a) I punkt 1 ska första stycket ersättas med följande: ”1. För att omfattas av bestämmelserna i artikel 64 eller 65a i grundförordningen ska en arbetslös person som beger sig till en annan medlemsstat, före avresan underrätta den behöriga institutionen och begära en handling som styrker att han eller hon fortfarande har rätt till förmåner enligt de villkor som anges i artikel 64.1 b i grundförordningen.” b) Följande punkt ska läggas till: ”7. Punkterna 2–6 ska även tillämpas på den situation som omfattas av artikel 65a.3 i grundförordningen”. 6. I artikel 56 ska punkterna 1 och 2 ersättas med följande: ”1. När en arbetslös person beslutar att, i enlighet med artikel 65.2 eller artikel 65a.1 i grundförordningen, ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande även i den medlemsstat som inte utger förmånerna genom att registrera sig som arbetssökande där, ska personen underrätta institutionen och arbetsförmedlingen i den medlemsstat som utger förmånerna om detta. På begäran av arbetsförmedlingen i den medlemsstat som inte utger förmånerna, ska arbetsförmedlingen i den medlemsstat som utger förmånerna överlämna relevanta upplysningar om den arbetslösa personens registrering och arbetssökande. 2. Om det enligt tillämplig lagstiftning i de berörda medlemsstaterna krävs att den arbetslösa personen fullgör vissa skyldigheter och/eller vidtar vissa åtgärder för att söka arbete, ska de skyldigheter och/eller åtgärder som ska fullgöras respektive vidtas i den medlemsstat som utger förmånerna äga företräde. Det faktum att den arbetslösa personen inte har fullgjort alla de skyldigheter och/eller vidtagit alla de åtgärder som krävs i den medlemsstat som inte utger förmånerna, ska inte påverka de förmåner som beviljats i den andra medlemsstaten.” Artikel 3 Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Strasbourg den 22 maj 2012. På Europaparlamentets vägnar M. SCHULZ Ordförande På rådets vägnar N. WAMMEN Ordförande ( 1 ) Europaparlamentets ståndpunkt av den 18 april 2012 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 10 maj 2012. ( 2 ) EUT L 166, 30.4.2004, s. 1 . ( 3 ) EUT L 284, 30.10.2009, s. 1 . ( 4 ) EGT L 373, 31.12.1991, s. 4 . ( 5 ) EGT L 373, 31.12.1991, s. 4 .” ( 6 ) EGT L 373, 31.12.1991, s. 4 .” BILAGA Förordning (EG) nr 883/2004 ska ändras på följande sätt: 1. Bilaga X ska ändras på följande sätt: a) I avsnittet ”NEDERLÄNDERNA” ska led a ersättas med följande: ”a) Lagen om arbets- och anställningsstöd för unga personer med funktionsnedsättning av den 24 april 1997 (Wet Wajong)”. b) I avsnittet ”FÖRENADE KUNGARIKET” ska i) led c utgå, ii) följande led läggas till: ”e) Inkomstbaserat sysselsättningsstöd och bistånd (Welfare Reform Act 2007 och Welfare Reform Act (Nordirland) 2007).” 2. Bilaga XI ska ändras på följande sätt: a) I avsnittet ”TYSKLAND” ska punkt 2 ersättas med följande: ”2. Utan hinder av artikel 5 a i denna förordning och artikel 7 i volym VI av socialförsäkringsbalken (Sozialgesetzbuch VI), får en person som är obligatoriskt försäkrad i en annan medlemsstat eller uppbär ålderspension enligt en annan medlemsstats lagstiftning ansluta sig till den frivilliga försäkringen i Tyskland.” b) I avsnittet ”FRANKRIKE” ska punkt 1 utgå. c) Avsnittet ”NEDERLÄNDERNA” ska ändras på följande sätt: i) I punkt ”1. Sjukvårdsförsäkring” ska led g utgå. ii) I punkt 1 ska följande led läggas till: ”h) Vid tillämpning av artikel 18.1 i denna förordning ska de personer som avses i punkt 1 a ii i denna bilaga och som tillfälligt vistas i Nederländerna ha rätt till vårdförmåner enligt de försäkringsvillkor som institutionen på vistelseorten erbjuder försäkrade personer i Nederländerna, med beaktande av artiklarna 11.1, 11.2, 11.3 och 19.1 i lagen om sjukvårdsförsäkring (Zorgverzekeringswet), samt till de vårdförmåner som föreskrivs enligt den allmänna lagen om särskilda sjukvårdskostnader (Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten).” iii) Punkt 2 ska ändras på följande sätt: a) I inledningen och i led a ska orden ”den nederländska lagen om allmän ålderspension” ersättas med ”lagen om allmän ålderspension”. b) I led b första stycket ska orden ”den lagstiftningen” ersättas med ”nämnda lagstiftning”. c) I led g andra stycket ska orden ”den nederländska lagen om allmän efterlevandeförsäkring” ersättas med ”lagen om allmän efterlevandeförsäkring”. iv) Punkt 3 ska ändras på följande sätt: a) I inledningen ska orden ”den nederländska lagen om allmän efterlevandeförsäkring” ersättas med ”lagen om allmän efterlevandeförsäkring”. b) I led d första stycket ska orden ”den lagstiftningen” ersättas med orden ”nämnda lagstiftning”. v) Punkt 4 ska ändras på följande sätt: a) I led a i första strecksatsen ska orden ”lagen om försäkring vid arbetsoförmåga” ersättas med ”lagen om invaliditetsförsäkring”. b) I led a ii ska orden ”lagen om försäkring vid arbetsoförmåga för egenföretagare” ersättas med ”lagen om invaliditetsförsäkring för egenföretagare.”