L_2022185SV.01000101.xml 12.7.2022 SV Europeiska unionens officiella tidning L 185/1 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2022/1190 av den 6 juli 2022 om ändring av förordning (EU) 2018/1862 vad gäller införande av informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse i Schengens informationssystem (SIS) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 88.2 a, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ( 1 ) , och av följande skäl: (1) Schengens informationssystem (SIS) är ett grundläggande verktyg för att upprätthålla en hög säkerhetsnivå inom området med frihet, säkerhet och rättvisa i unionen genom att det stöder det operativa samarbetet mellan nationella behöriga myndigheter, särskilt gränsbevakningstjänstemän, polis- och tullmyndigheter, invandringsmyndigheter och myndigheter som ansvarar för att förebygga, förhindra, avslöja, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1862 ( 2 ) utgör den rättsliga grunden för SIS avseende frågor som omfattas av tredje delen avdelning V kapitlen 4 och 5 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). (2) SIS-registreringar innehåller information om en viss person eller ett visst föremål samt anvisningar om vad myndigheterna ska göra när de lokaliserar den personen eller det föremålet. Registreringar som förs in i SIS om personer och föremål görs i realtid direkt tillgängliga för alla slutanvändare hos de behöriga nationella myndigheter i de medlemsstater som är behöriga att söka i SIS enlighet med förordning (EU) 2018/1862. Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol), inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 ( 3 ) , nationella medlemmar i Europeiska unionens byrå för straffrättsligt samarbete (Eurojust), inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1727 ( 4 ) , och enheterna inom den europeiska gräns- och kustbevakningen, inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1896 ( 5 ) , är också behöriga att få åtkomst till och söka uppgifter i SIS inom ramen för sina respektive mandat och i enlighet med förordning (EU) 2018/1862. (3) Europol spelar en viktig roll i kampen mot grov brottslighet och terrorism genom att tillhandahålla analyser och hotbildsbedömningar till stöd för de behöriga nationella myndigheternas utredningar. Europol fyller även den rollen genom att använda SIS och genom utbytet av tilläggsinformation med medlemsstaterna om SIS-registreringar. Kampen mot grov brottslighet och terrorism bör kontinuerligt samordnas mellan medlemsstaterna när det gäller behandling av uppgifter och införande av registreringar i SIS. (4) Med tanke på den grova brottslighetens och terrorismens globala karaktär blir den information som tredjeländer och internationella organisationer erhåller om personer som begår grova brott och terrorism liksom personer som misstänks för grova brott och terrorism allt viktigare för unionens inre säkerhet. Vissa av dessa uppgifter, särskilt när den berörda personen är en tredjelandsmedborgare, delas endast med Europol som behandlar uppgifterna och delar resultatet av sina analyser med medlemsstaterna. (5) Det operativa behovet av att göra verifierade uppgifter från ett tredjeland tillgängliga för tjänstemän i frontlinjen, i synnerhet gränsbevakningstjänstemän och poliser, är allmänt erkänt. De berörda slutanvändarna i medlemsstaterna har dock inte alltid tillgång till dessa värdefulla uppgifter, bland annat för att medlemsstaterna nationella rätt inte alltid medger att registreringar förs in i SIS på grundval av sådana uppgifter. (6) För att åtgärda bristerna i utbytet av information om grov brottslighet och terrorism, i synnerhet om utländska terroriststridande, där övervakningen av deras förflyttningar är avgörande, är det nödvändigt att säkerställa att medlemsstaterna, på förslag av Europol, kan föra in informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse i SIS, för att göra information som tillhandahålls av tredjeländer och internationella organisationer tillgänglig, direkt och i realtid för tjänstemän i frontlinjen i medlemsstaterna. (7) I detta syfte bör en särskild kategori informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse ( informationsregistreringar ) skapas i SIS. Sådana informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse bör föras in i SIS av medlemsstaterna efter eget gottfinnande och sedan de kontrollerat och analyserat Europols förslag, för att informera slutanvändare som gör en sökning i SIS om att den berörda personen misstänks vara inblandad i ett brott som omfattas av Europols behörighet, och så att medlemsstaterna och Europol får bekräftelse på att den person som är föremål för informationsregistreringen har lokaliserats och erhåller ytterligare uppgifter i enlighet med förordning (EU) 2018/1862 i dess ändrade lydelse enligt den här förordningen. (8) För att den medlemsstat till vilken Europol riktade förslaget om en informationsregistrering ska kunna bedöma om ett särskilt ärende är tillräckligt adekvat, relevant och viktigt för att motivera att den informationsregistreringen förs in i SIS, och i syfte att bekräfta att informationskällan är tillförlitlig och att informationen om den berörda personen är korrekt, bör Europol dela med sig av all information den har om ärendet, med undantag för information som tydligt erhållits i uppenbar strid med de mänskliga rättigheterna. Europol bör i synnerhet dela med sig av resultatet av dubbelkontroll av uppgifterna mot sina databaser, information om uppgifternas korrekthet och tillförlitlighet och sin analys av huruvida det finns tillräckliga skäl att anta att personen har begått, varit delaktig i eller avser att begå ett brott som omfattas av Europols behörighet. (9) Europol bör utan dröjsmål underrätta medlemsstaterna om den har relevanta kompletterande eller ändrade uppgifter rörande dess förslag att föra in en informationsregistrering i SIS, eller bevis för att de uppgifter som ingår i dess förslag är felaktiga i sak eller har lagrats olagligt, i syfte att säkerställa att SIS-uppgifterna är lagliga, fullständiga och korrekta. Europol bör också utan dröjsmål till den registrerande medlemsstaten översända kompletterande eller ändrade uppgifter rörande en informationsregistrering som förts in i SIS på dess förslag för att göra det möjligt för den medlemsstaten att komplettera eller ändra registreringen. Europol bör i synnerhet agera om den får kännedom om att den information som mottagits från myndigheterna i ett tredjeland eller en internationell organisation var felaktig eller lämnades till Europol för olagliga ändamål, till exempel om uppgifterna om personen delades av politiska skäl. (10) Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) 2016/794 och (EU) 2018/1725 ( 6 ) bör vara tillämpliga på Europols behandling av personuppgifter när Europol fullgör sina skyldigheter enligt den här förordningen. (11) Förberedelserna inför genomförandet av informationsregistreringar bör inte inverka på användningen av SIS. (12) Eftersom målen för denna förordning, nämligen att inrätta och reglera en särskild kategori av registreringar som förs in i SIS av medlemsstaterna på förslag av Europol, i unionens intresse, för att utbyta information om personer som är inblandade i grov brottslighet eller terrorism, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av deras natur, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (13) Denna förordning är fullt ut förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ( stadgan ) och i EU-fördraget. Denna förordning respekterar i synnerhet fullt ut skyddet av personuppgifter i enlighet med artikel 16 i EUF-fördraget, artikel 8 i stadgan och tillämpliga dataskyddsregler. Denna förordning syftar också till att säkerställa en trygg miljö för alla personer som vistas på unionens territorium. (14) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning. (15) Irland deltar i denna förordning i enlighet med artikel 5.1 i protokoll nr 19 om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, och i enlighet med artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG ( 7 ) och rådets genomförandebeslut (EU) 2020/1745 ( 8 ) . (16) När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket ( 9 ) , en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 G i rådets beslut 1999/437/EG ( 10 ) . (17) När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket ( 11 ) , en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 G i rådets beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/149/RIF ( 12 ) . (18) När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket ( 13 ) , en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 G i rådets beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/349/EU ( 14 ) . (19) När det gäller Bulgarien och Rumänien utgör denna förordning en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt och bör läsas jämförd med rådets beslut 2010/365/EU ( 15 ) och (EU) 2018/934 ( 16 ) . (20) När det gäller Kroatien utgör denna förordning en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 4.2 i 2011 års anslutningsakt och bör läsas jämförd med rådets beslut (EU) 2017/733 ( 17 ) . (21) När det gäller Cypern utgör denna förordning en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt. (22) Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 41.2 i förordning (EU) 2018/1725. (23) Förordning (EU) 2018/1862 bör därför ändras i enlighet med detta. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EU) 2018/1862 ska ändras på följande sätt: 1. Artikel 3 ska ändras på följande sätt: a) Led 8 ska ersättas med följande: ”8. flaggning : tillfälligt upphävande av giltigheten på nationell nivå för en registrering, som kan fogas till registreringar om gripande, registreringar om försvunna och sårbara personer, registreringar om diskreta kontroller, undersökningskontroller och särskilda kontroller samt till informationsregistreringar.” b) Följande led ska läggas till: ”22. tredjelandsmedborgare : varje person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF-fördraget, med undantag för personer som åtnjuter en rätt till fri rörlighet inom unionen i enlighet med direktiv 2004/38/EG eller i enlighet med ett avtal mellan unionen eller unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och ett tredjeland, å andra sidan.” 2. Artikel 20 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 1 ska ersättas med följande: ”1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8.1 eller de bestämmelser i denna förordning som gäller lagring av kompletterande uppgifter ska SIS endast innehålla de uppgiftskategorier som lämnas av varje medlemsstat, så som krävs för de syften som fastställs i artiklarna 26, 32, 34, 36, 37a, 38 och 40.” b) I punkt 2 ska led b ersättas med följande: ”b) Uppgifter om de föremål som avses i artiklarna 26, 32, 34, 36, 37a och 38.” 3. Artikel 24.1 ska ersättas med följande: ”1. Om en medlemsstat anser att verkställandet av en registrering som förts in i enlighet med artikel 26, 32, 36 eller 37a är oförenligt med dess nationella rätt, internationella förpliktelser eller viktiga nationella intressen, får den kräva att registreringen förses med en flagga, vilken innebär att den åtgärd som ska vidtas på grund av registreringen inte kommer att vidtas på dess territorium. Flaggan ska läggas till av Sirenekontoret i den registrerande medlemsstaten.” 4. Följande kapitel ska införas: ” KAPITEL IXa Informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse Artikel 37a Syfte och villkor för införande av registreringar 1. Medlemsstaterna får föra in informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse ( informationsregistreringar ) i SIS, såsom avses i artikel 4.1 t i förordning (EU) 2016/794, på förslag av Europol om att föra in en informationsregistrering på grundval av information som mottagits från myndigheter i tredjeländer eller internationella organisationer. Europol ska underrätta sitt dataskyddsombud om den lämnar ett sådant förslag. 2. Informationsregistreringar ska föras in i SIS i syfte att informera slutanvändare som gör en sökning i SIS om att tredjelandsmedborgare misstänks vara inblandade i terroristbrott eller i annan grov brottslighet förtecknad i bilaga I till förordning (EU) 2016/794, i syfte att erhålla den information som anges i artikel 37b i den här förordningen. 3. Europol ska föreslå att informationsregistreringar förs in i SIS endast i följande fall och förutsatt att Europol har kontrollerat att villkoren i punkt 4 är uppfyllda: a) Om det finns en faktisk indikation på att en person avser att begå, eller redan begår, något av de brott som avses i punkt 2. b) Om en allmän bedömning av en person, särskilt på grundval av redan begångna brott, ger anledning att tro att denna person kan komma att begå ett brott som avses i punkt 2. 4. Europol ska föreslå att informationsregistreringar förs in i SIS först efter att det har fastställts att informationsregistreringen är nödvändig och berättigad, genom att säkerställa att båda följande villkor är uppfyllda: a) En analys av de uppgifter som erhållits i enlighet med artikel 17.1 b i förordning (EU) 2016/794 har bekräftat att den källa som lämnar uppgifterna är tillförlitlig och att uppgifterna om den berörda personen är korrekta, vilket gör det möjligt för Europol att fastställa, vid behov efter att ha genomfört ytterligare informationsutbyte med uppgiftslämnaren i enlighet med artikel 25 i förordning (EU) 2016/794, att minst ett av de fall som anges i punkt 3 är tillämpligt. b) En sökning i SIS i enlighet med artikel 48 i den här förordningen har inte visat att det finns någon registrering om den berörda personen. 5. Europol ska göra den information den har om det specifika ärendet och resultaten av den bedömning som avses i punkterna 3 och 4 tillgänglig för medlemsstaterna och föreslå att en eller flera medlemsstater för in en informationsregistrering i SIS. Om Europol har relevanta kompletterande eller ändrade uppgifter rörande dess förslag att föra in en informationsregistrering, eller om Europol har bevis för att de uppgifter som ingår i dess förslag om att föra in en informationsregistrering är felaktiga i sak eller har lagrats olagligt ska den utan dröjsmål informera medlemsstaterna. 6. Europols förslag att föra in informationsregistreringar ska kontrolleras och analyseras av den medlemsstat till vilken Europol riktade förslaget att föra in sådana registreringar. Sådana informationsregistreringar ska föras in i SIS efter den medlemsstatens gottfinnande. 7. Om informationsregistreringar förs in i SIS i enlighet med denna artikel ska den registrerande medlemsstaten informera övriga medlemsstater och Europol om det införandet genom utbyte av tilläggsinformation. 8. Om medlemsstater beslutar att inte föra in informationsregistreringen på förslag av Europol får de, om respektive villkor är uppfyllda, besluta att föra in en annan typ av registrering om samma person. 9. Medlemsstaterna ska, inom en period på tolv månader från det att Europol har lagt fram förslag om införande av en informationsregistrering, informera övriga medlemsstater och Europol om resultatet av kontrollen och analysen av uppgifterna i Europols förslag, såsom avses i punkt 6, och om huruvida uppgifter har förts in i SIS. Med avseende på tillämpning av första stycket ska medlemsstaterna inrätta en mekanism för regelbunden rapportering. 10. Om Europol har relevanta kompletterande eller ändrade uppgifter rörande en informationsregistrering ska Europol utan dröjsmål, genom utbyte av tilläggsinformation, översända dessa uppgifter till den registrerande medlemsstaten för att göra det möjligt för denna att komplettera, ändra eller radera informationsregistreringen. 11. Om Europol har bevis för att uppgifter som förts in i SIS i enlighet med punkt 1 är felaktiga i sak eller har lagrats olagligt ska Europol genom utbyte av tilläggsinformation informera den registrerande medlemsstaten om detta så snart som möjligt, dock senast två arbetsdagar efter det att den fått kännedom om dessa bevis. Den registrerande medlemsstaten ska kontrollera informationen och, vid behov, utan dröjsmål rätta eller radera uppgifterna i fråga. 12. Om det finns en tydlig indikation på att de föremål som avses i artikel 38.2 a, b, c, e, g, h, j och k, eller andra betalningsmedel än kontanter har koppling till en person som är föremål för en informationsregistrering i enlighet med punkt 1 i den här artikeln får registreringar om dessa föremål föras in för att lokalisera personen. I sådana fall ska informationsregistreringen och registreringen om föremålet länkas i enlighet med artikel 63. 13. Medlemsstaterna ska införa de förfaranden som krävs för att föra in, uppdatera och radera informationsregistreringar i SIS i enlighet med denna förordning. 14. Europol ska dokumentera sina förslag till införande av informationsregistreringar i SIS enligt denna artikel och var sjätte månad rapportera till medlemsstaterna om de informationsregistreringar som förts in i SIS och om de fall där medlemsstaterna inte har fört in informationsregistreringar. 15. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa och utveckla bestämmelser som är nödvändiga för att föra in, uppdatera, radera och söka i de uppgifter som avses i punkt 11 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 76.2. Artikel 37b Verkställande av åtgärder på grundval av en informationsregistrering 1. Vid en träff på en informationsregistrering ska den verkställande medlemsstaten samla in och översända samtliga eller vissa av följande uppgifter till den registrerande medlemsstaten: a) Det faktum att den person som är föremål för en informationsregistrering har lokaliserats. b) Plats och tid för samt anledning till kontrollen. c) Resväg och målet för resan. d) Personer som åtföljer föremålet för informationsregistreringen och som rimligen kan antas ha anknytning till föremålet för informationsregistreringen. e) Medförda föremål, även resehandlingar. f) De omständigheter under vilka personen lokaliserades. 2. Den verkställande medlemsstaten ska lämna den information som avses i punkt 1 till den registrerande medlemsstaten genom utbyte av tilläggsinformation. 3. Punkt 1 i denna artikel ska tillämpas även om den person som är föremål för en informationsregistrering är lokaliserad på territoriet i den medlemsstat som förde in informationsregistreringen i SIS i syfte att informera Europol i enlighet med artikel 48.8 b. 4. Den verkställande medlemsstaten ska säkerställa en diskret insamling av så många av de uppgifter som beskrivs i punkt 1 som möjligt i samband med den rutinmässiga verksamhet som utförs av dess nationella behöriga myndigheter. Insamlingen av denna information får inte äventyra kontrollernas diskreta karaktär, och den person som är föremål för informationsregistreringen får inte på något sätt uppmärksammas på att det finns en sådan registrering.” 5. Artikel 43.3 ska ersättas med följande: ”3. En sökning i fingeravtrycksuppgifter i SIS avseende registreringar som förts in i enlighet med artiklarna 26, 32, 36, 37a och 40 får också göras med användande av fullständiga eller ofullständiga uppsättningar fingeravtryck eller handavtryck som upptäckts på platsen för ett grovt brott eller terroristbrott som utreds, om det med stor sannolikhet kan fastställas att dessa uppsättningar avtryck tillhör en gärningsman, förutsatt att sökningen görs samtidigt i medlemsstaternas relevanta nationella fingeravtrycksdatabaser.” 6. Artikel 48 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 8 ska ersättas med följande: ”8. Medlemsstaterna ska informera Europol genom att utbyta tilläggsinformation om a) alla träffar på informationsregistreringar som förts in i SIS enligt artikel 37a, b) när den person som är föremål för informationsregistreringen har lokaliserats på den registrerande medlemsstatens territorium i enlighet med artikel 37b.3, och c) alla träffar på registreringar med anknytning till terroristbrott som inte har förts in i SIS i enlighet med artikel 37a. Undantagsvis får medlemsstaterna avstå från att informera Europol om träffar på registreringar enligt led c i denna punkt om detta skulle äventyra pågående utredningar eller en enskild persons säkerhet, eller strida mot den registrerande medlemsstatens väsentliga säkerhetsintressen.” b) Punkt 9 ska utgå. 7. Artikel 53 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 4 ska ersättas med följande: ”4. En medlemsstat får föra in en registrering om en person för de syften som avses i artiklarna 32.1 c, d och e, 36 och 37a för en period på ett år. Den registrerande medlemsstaten ska se över behovet av att behålla registreringen inom denna ettårsperiod.” b) Punkterna 6 och 7 ska ersättas med följande: ”6. Den registrerande medlemsstaten får inom den tidsfrist för översyn som avses i punkterna 2, 3, 4 och 5 efter en noggrann individuell bedömning, som ska dokumenteras, besluta att registreringen om personen ska behållas längre än tidsfristen för översyn, om detta visar sig nödvändigt för och står i proportion till de syften för vilka registreringen förts in. I ett sådant fall ska punkterna 2, 3, 4 och 5 även vara tillämpliga på förlängningen. Varje sådan förlängning ska meddelas CS-SIS. 7. Registreringar om personer ska raderas automatiskt när den tidsfrist för översyn som avses i punkterna 2, 3, 4 och 5 i denna artikel har löpt ut, utom i fall där den registrerande medlemsstaten har informerat CS-SIS om en förlängning i enlighet med punkt 6 i denna artikel. CS-SIS ska fyra månader i förväg automatiskt informera den registrerande medlemsstaten och, i fråga om informationsregistreringar som förts in i SIS i enlighet med artikel 37a, även Europol, om planerad radering av uppgifter. I fråga om informationsregistreringar som förts in i SIS i enlighet med artikel 37a ska Europol utan dröjsmål bistå den registrerande medlemsstaten med den noggranna individuella bedömning som avses i punkt 6 i den här artikeln.” 8. Artikel 54.3 ska ersättas med följande: ”3. Registreringar om föremål som förts in i enlighet med artiklarna 26, 32, 34, 36 och 37a ska, när de är länkade till en registrering om en person, ses över i enlighet med artikel 53. Sådana registreringar får bevaras endast så länge som registreringen om personen bevaras.” 9. Artikel 55 ska ändras på följande sätt: a) Följande punkt ska införas: ”4a. Informationsregistreringar i enlighet med artikel 37a ska raderas när a) lagringstiden för registreringen har löpt ut i enlighet med artikel 53, eller b) en behörig myndighet i den registrerande medlemsstaten har fattat beslut om radering av dem, inbegripet i förekommande fall på förslag av Europol.” b) Punkt 7 ska ersättas med följande: ”7. När den är länkad till en registrering om en person ska en registrering om ett föremål som förts in i enlighet med artiklarna 26, 32, 34, 36 och 37a raderas när registreringen om personen raderas i enlighet med den här artikeln.” 10. Artikel 56 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 1 ska ersättas med följande: ”1. Medlemsstaterna får endast behandla de uppgifter som avses i artikel 20 för de syften som anges för respektive registreringskategori i artiklarna 26, 32, 34, 36, 37a, 38 och 40.” b) Punkt 5 ska ersättas med följande: ”5. När det gäller de registreringar som avses i artiklarna 26, 32, 34, 36, 37a, 38 och 40, ska all behandling av uppgifter i SIS för andra syften än de för vilka uppgifterna fördes in i SIS ha koppling till ett specifikt ärende och motiveras av behovet av att avvärja en överhängande och allvarlig fara för den allmänna ordningen och säkerheten, en betydande risk för den nationella säkerheten eller ett grovt brott. Förhandstillstånd från den registrerande medlemsstaten krävs för detta ändamål.” 11. I artikel 74 ska följande punkt införas: ”5a. Medlemsstaterna, Europol och eu-Lisa ska tillställa kommissionen den information som den behöver för att bidra till den utvärdering och de rapporter som avses i artikel 68 i förordning (EU) 2016/794.” 12. I artikel 79 ska följande punkt läggas till: ”7. Kommissionen ska anta ett beslut som fastställer det datum från och med vilket medlemsstaterna får börja föra in, uppdatera och radera informationsregistreringar i SIS i enlighet med artikel 37a i denna förordning, efter en kontroll av att följande villkor har uppfyllts: a) De genomförandeakter som antagits i enlighet med denna förordning har ändrats i den utsträckning som är nödvändig för tillämpningen av denna förordning i dess ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/1190 ( *1 ) . b) Medlemsstaterna och Europol har underrättat kommissionen om att de har vidtagit de tekniska och förfarandemässiga åtgärder som behövs för att den ska kunna behandla SIS-uppgifter och utbyta tilläggsinformation i enlighet med denna förordning i dess ändrade lydelse enligt förordning (EU) 2022/1190 c) eu-Lisa har underrättat kommissionen om att alla tester avseende CS-SIS och samspelet mellan CS-SIS och N.SIS har slutförts med gott resultat. Det kommissionsbeslutet ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning . ( *1 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/1190 av den 6 juli 2022 om ändring av förordning (EU) 2018/1862 vad gäller införande av informationsregistreringar om tredjelandsmedborgare i unionens intresse i Schengens informationssystem (SIS) ( EUT L 185 12.7.2022, s. 1 ).” " Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning . Den ska tillämpas från och med den dag som fastställs i enlighet med artikel 79.7 i förordning (EU) 2018/1862, med undantag för artikel 1.12 i den här förordningen som ska tillämpas från och med den 1 augusti 2022. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen. Utfärdad i Strasbourg den 6 juli 2022. På Europaparlamentets vägnar R. METSOLA Ordförande På rådets vägnar M. BEK Ordförande ( 1 ) Europaparlamentets ståndpunkt av den 8 juni 2022 (ännu inte offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den 27 juni 2022. ( 2 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1862 av den 28 november 2018 om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, om ändring och upphävande av rådets beslut 2007/533/RIF och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1986/2006 och kommissionens beslut 2010/261/EU ( EUT L 312, 7.12.2018, s. 56 ). ( 3 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 av den 11 maj 2016 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av rådets beslut 2009/371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF ( EUT L 135, 24.5.2016, s. 53 ). ( 4 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1727 av den 14 november 2018 om Europeiska unionens byrå för straffrättsligt samarbete (Eurojust), och om ersättning och upphävande av rådets beslut 2002/187/RIF ( EUT L 295, 21.11.2018, s. 138 ). ( 5 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1896 av den 13 november 2019 om den europeiska gräns- och kustbevakningen och om upphävande av förordningarna (EU) nr 1052/2013 och (EU) 2016/1624 ( EUT L 295, 14.11.2019, s. 1 ). ( 6 ) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725 av den 23 oktober 2018 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av unionens institutioner, organ och byråer och om det fria flödet av sådana uppgifter samt om upphävande av förordning (EG) nr 45/2001 och beslut nr 1247/2002/EG ( EUT L 295, 21.11.2018, s. 39 ). ( 7 ) Rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket ( EGT L 64, 7.3.2002, s. 20 ). ( 8 ) Rådets genomförandebeslut (EU) 2020/1745 av den 18 november 2020 om inledande av tillämpningen av bestämmelserna i Schengenregelverket om dataskydd och om provisoriskt inledande av tillämpningen av vissa bestämmelser i Schengenregelverket i Irland ( EUT L 393, 23.11.2020, s. 3 ). ( 9 ) EGT L 176, 10.7.1999, s. 36 . ( 10 ) Rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket ( EGT L 176, 10.7.1999, s. 31 ). ( 11 ) EUT L 53, 27.2.2008, s. 52 . ( 12 ) Rådets beslut 2008/149/RIF av den 28 januari 2008 om ingående på Europeiska unionens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket ( EUT L 53, 27.2.2008, s. 50 ). ( 13 ) EUT L 160, 18.6.2011, s. 21 . ( 14 ) Rådets beslut 2011/349/EU av den 7 mars 2011 om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, särskilt om polissamarbete och straffrättsligt samarbete ( EUT L 160, 18.6.2011, s. 1 ). ( 15 ) Rådets beslut 2010/365/EU av den 29 juni 2010 om tillämpningen av de bestämmelser i Schengenregelverket som rör Schengens informationssystem i Republiken Bulgarien och Rumänien ( EUT L 166, 1.7.2010, s. 17 ). ( 16 ) Rådets beslut (EU) 2018/934 av den 25 juni 2018 om inledande av tillämpningen av återstående bestämmelser i Schengenregelverket rörande Schengens informationssystem i Republiken Bulgarien och Rumänien ( EUT L 165, 2.7.2018, s. 37 ). ( 17 ) Rådets beslut (EU) 2017/733 av den 25 april 2017 om tillämpningen av de bestämmelser i Schengenregelverket som rör Schengens informationssystem i Republiken Kroatien ( EUT L 108, 26.4.2017, s. 31 ).